La deixalleria del pp: una ruïna per als valencians! | Ulisses20\nLa deixalleria del pp: una ruïna per als valencians!\nPublicat el 11 de juny de 2019 per adasi\nEl model de govern del pp que va triomfar fa uns anys, els valencians encara el paguem. El pagarem durant anys, el desficaci. Perquè d’aquella política, entre fracassos, mentides i obligacions econòmiques a llarg termini, els valencians ens escurarem la butxaca i la hisenda a trenta anys vista, ves si els negocis ruïnosos van deixar marca a València.\nNo ha estranyat ningú que, tot i ser amics íntims, els jutges hagueren de portar-los a declarar, per imputar-los i condemnar-los, del primer a l’últim: del militant de base als diversos presidents de la Generalitat valenciana, batlles, batllesses, regidors, vicepresidents, consellers, presidents de diputació… El rastre era tan gros, el robatori i el frau tan extraordinari, que pocs es van escapar de la desfeta. Fins i tot, es va comprovar que en diferents eleccions, el pp havia fet trampa. Directament, les campanyes eren un frau, un negociot, en canvi de guanyar a ser pocavergonyes.\nDurant anys, la democràcia per al pp era un drap brut que es podia comprar i vendre, malbaratar. Fins a deixar-la per terra, una democràcia que havia costat tant. Un drap brut.\nTot plegat hauria de convertir el partit popular i els seus en una cosa passada, il·legal, que no hauria de tornar mai. Però ves que són ací, encara, vivets, sobretot perquè la justícia espanyola és amiga, ineficaç i molt militant del partit del qual parlem. Vaja, que ni és cega ni és imparcial, la justícia espanyola. I malgrat tanta delinqüència, els han perdonat la majoria del crims comesos. Amb aitals circumstàncies, encara tenen permís de presentar-se com a partit polític, malgrat que els han titulat com el partit més criminal d’Europa, i el segon més criminal del món. Poca broma, valencians. Del móóóón!\nPos damunt aquest historial, encara amb aquest calvari tendre i no cicatritzat, algunes candidatures del pp sobreviuran fins a dissabte i tindran la possibilitat de reeixir amb els pactes. Qui els farà encara suport, amb un cúmul de corrupció tan exagerat? Potser que partits xenòfobs, d’extrema dreta, o candidatures locals concretes, que trobaran que l’historial delinqüent dels últims vint anys no compta, o potser que per això encara compta, que el poden emblanquir si molt els convé, deixant passar el temps com qui passa un refredat.\nPerò en qüestions locals, el finançament és principal, i si n’hi ha cap responsable últim, del finançament penós dels valencians, entre més protagonistes hi ha el pp. El pp i les seues famílies, que es van enriquir il·legalment. El pp va ser incapaç de respectar els valencians en l’economia, en les infrastructures, en el corredor mediterrani, en la modernització del camp, en l’ajut real al comerç local o amb una aposta digna en favor de la universitat o la investigació. I als joves els va enviar directament a l’infern, cagant-se en el seu futur per anys i panys. El pp tot solet.\nVoleu dir que Camarena-TorreEnConill no ho sap, tot això?, no sap qui podrà ajudar a millorar el finançament valencià i, de retop, el finançament a Bétera? No saben qui els ajudarà a repensar la relació poble i urbanitzacions, a posar les coses damunt la taula amb honestedat i visió de futur? Jo trobe que ho saben de sobres, què els interessa i qui els ajudarà, perquè ajudar-los serà ajudar també el poble.\nJo els faria diverses propostes, ara mateix, entre més convidaria el professor Josep Sorribes, l’home clau de l’urbanisme valencià, a orientar una trobada sobre l’urbanisme en el segle XXI, a repensar si som capaços d’enllestir un projecte d’interés i enriquidor per a Bétera i el seu terme gegantí.\nA més… [continuarà]\nAquesta entrada s'ha publicat dins de camp de túria, General per adasi. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


El caputxí Fra Cinto Duran, al recés telemàtic per a catequistes - URC\nEl caputxí Fra Cinto Duran,…\n(Bisbat de Girona ·25/05/21) Una trentena de persones van participar, el divendres 14 de maig, al recés telemàtic per a catequistes organitzat per la Delegació episcopal de catequesi del Bisbat de Girona. Va anar a càrrec de fra Cinto Duran, de la comunitat de caputxins d’Arenys de Mar.\nA partir del passatge evangèlic que relata la trobada del sepulcre buit (Jn 20), fra Cinto va fer adonar als catequistes de les diferents actituds de Maria Magdalena, Pere i el deixeble estimat, en el sentit de si “ens deixem astorar, meravellar i qüestionar sobre el que ha passat i ens passa o si deixem que els altres anul·lin la pregona experiència del ressuscitat”.\nD’altra banda, fra Cinto va convidar els catequistes “a deixar que brolli, que suri l’experiència de la resurrecció del Crist, a no avergonyir-se i manifestar la fe en el vivent”. “Perquè el catequista –va afirmar- ha de mostrar i introduir a una relació personal i vivencial amb el Crist”.\nEtiquetes: Bisbat de GironacatequistesCinto Duran\nPreviousPrevious post:Novetat per al Sínode: es comença amb les Esglésies localsNextNext post:Per què aquesta monja no apareix a la llista “Forbes” dels més poderosos?


Candini ha estat nomenada vicepresidenta de la FMC, que passa a mans d’Esquerra | Ràdio Calella Televisió\nLa Federació de Municipis de Catalunya té nou govern i està presidit per Olga Arnau, l’alcaldessa de Vilanova i la Geltrú (ERC) que es converteix en la primera dona i la primera independentista en posar-se al capdavant de l’entitat municipalista. Així s’ha decidit en l’assemblea general celebrada aquest divendres a Barcelona, que ha escollit Montserrat Candini per ocupar una de les set vicepresidències. Les altres recauen en els alcaldes de Manlleu, Tàrrega, Esparraguera, Mataró, Martorell i el Prat de Llobregat.\nEn un comunicat de premsa emès aquest migdia, Candini ha fet notar la seva satisfacció pel nomenament i ha expressat el seu compromís per enfortir el municipalisme. “Un dels principals objectius del treball és aconseguir la fusió de les entitats municipalistes per garantir una única institució forta al servei dels ajuntaments del país”, ha afegit.\nLa nova presidenta de la Federació de Municipis de Catalunya, la republicana Olga Arnau, relleva en el càrrec al pinedenc Xavier Amor (PSC).\nSegüent Marc Bosch visita l’escola La Minerva i dina al menjador escolar\nAnterior “Els Vius” de Joan Santanach, es presenta aquesta tarda a la biblioteca


Nelson Mandela torna a casa després d'estar ingressat per una "revisió rutinària"\nNelson Mandela, de 92 anys, torna a casa després de passar un dies ingressat en un hospital de Johannesburg per sotmetre's a una revisió rutinària. Tot i les especulacions sobre la seva salut, l'actual president de Sud-àfrica, Jacob Zuma, assegura que Mandela es troba bé. Mandela, expresident sud-africà, icona antiapartheid i Premi Nobel de la Pau, es va retirar de la vida pública el 2004.\n28/01/2011 - 12.00 Actualitzat 28/01/2011 - 12.15\nL'expresident sud-africà i Premi Nobel de la Pau Nelson Mandela, en el funeral de la seva néta (Foto: Reuters)\nLes dades sobre l'ingrés de Nelson Mandela són confuses. Hi ha fonts que apunten que va entrar a l'hospital a principis de setmana i d'altres que hi hauria passat un parell de dies. En qualsevol cas, Mandela ha abandonat el centre mèdic aquest divendres.\nPendents de la seva salut\nMandela, a qui li van diagnosticar un càncer de pròstata el 2001, va ser traslladat del seu domicili al luxós barri de Houghton a l'Hospital de Milpark, a Johannesburg, per a uns exàmens rutinaris, segons la fundació que porta el seu nom. Tot i aquesta versió oficial, l'hospitalització de l'expresident de Sud-àfrica i Premi Nobel de la Pau Nelson Mandela ha causat una forta inquietud al país, tant entre els polítics com entre la població i els mitjans de comunicació.\nEls rumors sobre la delicada salut de Mandela s'havien reproduït en els últims dies, i dimarts passat el també Premi Nobel de la Pau i arquebisbe emèrit de Ciutat del Cap, Desmond Tutu, va dir, en un acte d'una campanya de lluita contra la tuberculosi en què van coincidir, que el va trobar "fràgil". "Està bé, és un home de 92 anys i està fràgil", va dir Tutu.\nLa Fundació Mandela, en el comunicat en què anunciava la seva hospitalització per a unes proves de rutina, deia: "No està en perill i està animat".\nEl diari local "The Star" assenyala que Mandela, retirat de la política i amb una salut molt delicada, ha estat examinat pel pneumòleg Michael Plito, que va explicar al diari que Mandela "ha estat ingressat per estudiar el seu estat". Aquesta ha estat l'única informació sobre l'estat de l'exgovernant, el primer president negre de Sud-àfrica elegit el 1994 després de la caiguda del règim segregacionista de l'apartheid.\nUn gran nombre de familiars i amics de Mandela, així com coreligionaris del partit governant a Sud-àfrica, el Congrés Nacional Africà (CNA), han visitat l'hospital, al voltant del qual s'han concentrat dotzenes de periodistes de mitjans locals i una gran quantitat de públic.


I ELVIS ATERRÀ A CAN BARÇA : Penya Barcelonista Els Tamarells\nI ELVIS ATERRÀ A CAN BARÇA\nEl Barça Atlètic continua perfilant la intensa renovació de la plantilla i ja ha incorporat set jugadors. El darrer d’arribar és Ogude Elvis Onyema, davanter de 22 anys nascut a Abeokuta (Nigèria). La setena incorporació és un jugador molt ràpid i potent que pot jugar com a segona punta o com a extrem dret. Elvis prové del Ceuta, del grup IV de segona B.\nElvis va iniciar la seva carrera a Europa al filial del Poli Ejido, el curs 2004/05. Després de dues temporades, va anar a Suïssa, al Bellinzona, que el va cedir l’any següent al Granada 74. En el conjunt granadí, Elvis va disputar 20 partits (i va fer un gol) en la segona volta de la temporada 2007/2008, a 2a A.\nEn l’última campanya, Elvis ha militat en el Ceuta. Amb 19 gols, el nou davanter blaugrana ha estat un dels millors jugadors del conjunt nord-africà, i a més, el segon màxim golejador del grup IV de segona B.


L’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, guardonat amb el Premi Mn Albert Vives — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / L’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, guardonat amb el Premi Mn Albert Vives\nL’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, guardonat amb el Premi Mn Albert Vives\nÒmnium Cultural Alt Urgell ha reconegut la seva tasca de divulgació del registre fòssil a la comarca. El municipi de Coll de Nargó allotja els jaciments d'ous de dinosaure més importants d'Europa\nLliurament del reconeixement a l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont\nL’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont ha rebut aquest dissabte el premi de periodisme Mn Albert Vives que atorga l’entitat Òmnium Cultural de l’Alt Urgell en reconeixement a la tasca de divulgació del registre fòssil d’aquesta comarca, que allotja els jaciments d’ous de dinosaure més importants d’Europa. El guardó es va lliurar en el marc dels actes organitzats per la 19a Fira del Llibre del Pirineu celebrada a Organyà.\nEl jurat del premi va voler reconèixer la implicació de l’ICP en la difusió del patrimoni paleontològic de la zona i la seva implicació en la museografia de l’espai Dinosfera (a Coll de Nargó), així com les accions de difusió a través dels mitjans de comunicació de les publicacions científiques que es deriven de l’estudi dels seus jaciments. És el primer cop que aquest premi recau en una institució de fora de la comarca.\nEl guardó es va entregar en el marc de l’acte de lliurament dels premis literaris “Homilies d’Organyà”, que tenen lloc anualment a l’esglèsia de Santa Maria d’aquesta població, dins dels actes organitzats per la 19ena Fira del Llibre del Pirineu. Núria Oliva, presidenta d’Òmnium de l’Alt Urgell, entitat que escull els guanyadors del Premi de Periodisme “Albert Vives”, va entregar el guardó a Pere Figuerola, responsable de comunicació i difusió científica de l’ICP, en representació de l’Institut.\nMalgrat que la col·laboració de l'ICP amb l'ajuntament de Coll de Nargó per l'estudi del patrimoni que representen aquests fòssils és molt antiga, l'any 2009 es formalitza mitjançant un acord de col·laboració entre ambdues institucions en el marc de la posada en marxa de Dinosfera, l’espai expositiu de Nargó. El maig de 2015, una de les persones més vinculades a l'estudi i divulgació del registre fòssil de l'Alt Urgell, el Dr. Àngel Galobart, cap del grup de recerca del Mesozoic de l'ICP és nomenat director del Museu d'Isona i de l'espai Dinosfera. Galobart és el responsable de la nova museografia que exhibeix l’espai, dedicada a la reproducció dels dinosaures.\nEl jurat també va reconèixer l’esforç de l'Institut en la divulgació de les noves troballes dels darrers anys a la zona a través dels mitjans de comunicació. La descripció de quatre espècies noves d’ous de dinosaure l’any 2013 i dues més l’any 2014 va tenir un notable ressò mediàtic, així com la troballa d’un petit esquelet de vertebrat l’any 2013. L’ICP també ha hagut de gestionar moments difícils, com el robatori d’aquest mateix esquelet (que posteriorment va ser recuperat) o la destrucció d’un dels jaciments d’ous l’any passat.\nLa figura d'Albert Vives\nAlbert Vives i Mir va ser un sacerdot, poeta i músic català, nascut a Oliana (Alt Urgell) l’any 1907.El 1985 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya, i també va rebre la medalla Francesc Macià. Va morir l’any 1992.


Com ens afecten els colors?\nLa Torre de Guaita | Octubre de 2013\nLLEGEIX-HO EN afrikaans aimara albanès alemany amhàric anglès armeni bengalí birmà búlgar català cebuano chewa (Malawi) coreà crioll haitià croat danès efik eslovac eslovè espanyol estonià ewe finès francès ga georgià grec guaraní gujarati hebreu hiligainon hindi hongarès ibo ilocano indonesi ioruba islandès italià japonès kanarès kazakh kikuiu kinyaruanda kirguís kirundi lingala lituà luo malaiàlam malgaix maltès marathi neerlandès ngabere noruec nzema polonès portuguès quítxua (Bolívia) rarotongà romanès rus sepedi serbi serbi (alfabet llatí) sesotho (Lesotho) setswana shona singalès sranan tongo suahili suec tagal tai telugu tigrinya tsonga turc twi txec tàmil ucraïnès urdú vietnamita xhosa xinès mandarí (simplificat) xinès mandarí (tradicional) zulu àrab àzeri àzeri septentrional (alfabet ciríl·lic)\nQuan mires al teu voltant, els ulls i el cervell treballen en equip per reunir informació. Per exemple, veus una fruita i decideixes si te la vols menjar o no, mires el cel i conclous que no plourà, o veus les paraules que estàs llegint ara i arribes a entendre el seu significat. És evident que a tots ens afecten els colors.\nEl color de la fruita et permet saber si és prou madura i decidir si te la vols menjar. El color del cel i dels núvols t’ajuda a saber quin temps fa. El contrast de color entre el text i el fons et facilita llegir aquestes línies. Cada dia, sense adonar-te, utilitzes els colors per processar la informació del món que t’envolta. A més, els colors afecten les nostres emocions.\nQuan camines pels passadissos d’un supermercat, trobes una gran varietat de productes amb dissenys especialment ideats per atreure els teus ulls. Encara que no te n’adonis, els publicitaris trien amb molta cura els colors i les combinacions de colors per fer que homes i dones de diferents edats desitgin els seus productes. Els decoradors, dissenyadors de moda i artistes també s’aprofiten de l’impacte que tenen els colors en les nostres emocions.\nLes persones interpreten els colors de diferents maneres segons la seva cultura i els seus costums. Per exemple, algunes persones d’Àsia relacionen el color vermell amb la bona sort i les celebracions, però en algunes zones d’Àfrica el vermell és el color del dol. Ara bé, hi ha colors que produeixen el mateix impacte emocional en tots els humans, sense importar la seva criança. Analitzem a continuació tres colors i l’efecte que poden tenir en nosaltres.\nVERMELL: És un color molt visual que normalment es relaciona amb l’energia, la guerra i el perill. A més, provoca emocions intenses i pot afectar el metabolisme, accelerant el ritme respiratori i cardíac.\nLa paraula que s’utilitza a la Bíblia per fer referència al color vermell prové d’una paraula hebrea que significa literalment «sang». La Bíblia utilitza el color vermell, o grana, per pintar una impactant imatge d’una prostituta assassina que va vestida de porpra i grana i va muntada sobre «una bèstia de color grana, plena de títols blasfems» (Apocalipsi [Revelació] 17:1-6).\nVERD: Aquest color provoca la reacció contrària al vermell: relaxa el metabolisme i produeix un efecte tranquil-litzant. El verd és un color relaxant i es relaciona amb la tranquil·litat. Per això, quan mirem jardins o paisatges de color verd ens sentim relaxats. El relat de la creació que trobem a Gènesi diu que Déu va produir herba i vegetació verda per a la humanitat (Gènesi 1:11, 12, 30).\nBLANC: Sovint s’associa aquest color amb la llum, la seguretat i la netedat. També es relaciona amb qualitats com la bondat, la innocència i la puresa. El blanc és el color que trobem més vegades a la Bíblia. A les visions, els àngels i els humans apareixen vestits de blanc per destacar la seva justícia i la seva puresa espiritual (Joan 20:12; Apocalipsi 3:4; 7:9, 13, 14). Els cavalls blancs i els genets que porten roba de lli blanc i pur simbolitzen la guerra justa (Apocalipsi 19:14). Déu utilitza el color blanc per destacar que està disposat a perdonar els pecats: «Si els vostres pecats són com l’escarlata, seran blancs com la neu» (Isaïes 1:18).\nELS COLORS I LA MEMÒRIA\nLa forma en què s’utilitzen els colors a la Bíblia demostra que Déu sap que els colors afecten les nostres emocions. Per exemple, el llibre bíblic d’Apocalipsi prediu les condicions mundials que hi hauria avui dia, com ara la guerra, la fam i la mort causada per la falta d’aliment i les pestes. Per ajudar-nos a recordar això, hi trobem una sorprenent visió de genets muntats a cavall; però aquests cavalls són diferents, són de diversos colors.\nEn primer lloc, apareix un cavall de color blanc que simbolitza la guerra justa de Jesucrist. A continuació, es veu un cavall vermell que representa les guerres entre les nacions. Després, es presenta un sinistre cavall negre que simbolitza la fam. Finalment, apareix «un cavall cendrós», i el seu genet ‘té per nom La Mort’ (Apocalipsi 6:1-8). El color dels cavalls ens ajuda a relacionar cada cavall amb allò que representa i a recordar què ens ensenya sobre els nostres dies aquesta visió.\nEls colors s’utilitzen molts cops a la Bíblia per pintar imatges mentals plenes de vida. El Creador de la llum, del color i de l’ull humà utilitza els colors com una eina magistral d’ensenyança per descriure imatges que els lectors puguin entendre i recordar amb facilitat. Els colors ens ajuden a reunir informació, afecten les nostres emocions i ens ajuden a recordar conceptes importants. Sens dubte, els colors són un meravellós regal que ens ha fet el nostre Creador perquè gaudim de la vida.\nQuan Noè i la seva família van sortir de l’arca, van veure un arc iris ple de color. Era un senyal de Déu que els recordaria la Seva promesa de no destruir mai més la humanitat amb un diluvi. Segur que no oblidarien mai la bellesa impressionant d’aquest colorit senyal (Gènesi 9:12-17).\nCom que la capacitat de veure en color no és essencial per viure, els evolucionistes es pregunten per què els humans tenen la capacitat de diferenciar una àmplia gamma de colors. Però, si reconeixem que un Creador ens ha dissenyat amb la capacitat de gaudir de tants colors, els veurem com un regal amorós especialment pensat per ajudar-nos a gaudir de la vida.\nPORTADA Per què ens hauria d’interessar la Bíblia?\nPORTADA Quin va ser l’origen?\nPORTADA Què ha fet Déu per salvar la humanitat?\nPORTADA «Hem trobat el Messies»\nPORTADA Bones notícies per a tota la humanitat\nCom seguir endavant després d’un divorci\nAPROPA’T A DÉU Jehovà ens perdona generosament\nLA BÍBLIA ET CANVIA LA VIDA «Molta gent m’odiava»\nText Opcions de descàrrega de publicacions digitals LA TORRE DE GUAITA Octubre de 2013 | Un llibre que et sorprendrà\nOctubre de 2013 | Un llibre que et sorprendrà\nLA TORRE DE GUAITA Octubre de 2013 | Un llibre que et sorprendrà


Finestrat emprén les obres de remodelació del Passeig de la Cala – Ayto. de Finestrat\nPublicado por Valencia Finestrat en 13/01/2022\nL’ACTUACIÓ MILLORARÀ L’ACCESSIBILITAT I LA IMATGE QUE SEGUIRÀ L’ESTÈTICA DEL PASSEIG DE L’AVINGUDA MARINA BAIXA\nDesprés de canalitzar el barranc de la Cala i reurbanitzar l’Avinguda Marina Baixa en el seu tram final, arriba la remodelació del passeig frontal de la platja de Finestrat. Les obres han començat aquest dilluns, 10 de gener, i es desenvoluparan durant els pròxims 2 mesos.\nL’objectiu fonamental d’aquesta actuació és executar una vorera nova paral·lela al pàrquing actual, millorar l’accessibilitat i renovar tot el paviment seguint l’estètica del passeig en l’Avinguda Marina Baixa, amb colors blanc, blau i negre. També renovaran els mòduls del lavabo, de la Tourist Info i el lloc de salvament i socorrisme que serà desplaçat des de l’arena al passeig. El conjunt de l’obra s’aprofitarà per a renovar la xarxa d’enllumenat amb noves lluminàries, per a ampliar la xarxa d’aigua potable i sanejament i per a millorar la senyalització i també per a incorporar mobiliari nou com a papereres més modernes i bancs de formigó.\nEn paraules de l’alcalde, Juanfran Pérez Llorca, “quan per fi hem canalitzat el barranc de la Cala i hem solucionat el problema de les riuades que ens impedia actuar en estètica i modernització d’un racó tan passeig tan especial com és el de la Cala, abordem la remodelació del passeig marítim i invertim en estètica i en millora per a donar un canvi significatiu en millora de la Cala de Finestrat. Una inversió sufragada totalment per l’ajuntament de Finestrat” .\nEl pressupost de l’actuació ascendeix a 228.432’28€, sufragats íntegrament des de l’Ajuntament i el termini d’execució previst és de 2 mesos.


Banc Sabadell completa la venda de la seva gestora\nEl banc tanca la seva aliança estratègica amb Amundi\nper EP Barcelona. 30 de juny de 2020 19:40\nBanc Sabadell ha tancat l'aliança estratègica amb Amundi, que implica la venda del 100% de la seva gestora per un import de 430 milions d'euros, una operació amb la qual l'entitat reforça la seva solvència amb 349 milions d'euros en plusvàlues. Les plusvàlues que genera desfer-se d'aquest actiu reforçaran la posició de capital de Banc Sabadell i contribuirà a la ràtio CET 1 fully loaded amb 43 punts bàsics.\nNo obstant això, en aquest moment es reconeixeran 293 milions d'euros en plusvàlues, mentre que els 56 milions d'euros restants, corresponent a 7 punts bàsics de CET1 fully-loaded, estan subjectes a determinades garanties vigents al llarg del període de l'acord de distribució, per la qual cosa afloraran proporcionalment durant els propers 10 anys.\nA més, és possible que es rebin fins a 30 milions d'euros addicionals a les 430 milions del total de l'import de l'operació, pagables el 2024 i subjectes als rendiments futurs i als actius sota gestió que mantingui Sabadell Asset Management (AM) de clients del banc. L'acord de venda de Sabadell AM, que inclou la gestora de Sabadell Luxemburg i exclou Sabadell Urquijo Gestió -els seus actius seran transferits al banc-, va ser anunciat el passat mes de gener i ha estat ara quan ha rebut les autoritzacions regulatòries pertinents.\nAl seu torn, l'aliança estratègica subscrita amb Amundi suposa la distribució de productes d'aquesta companyia a través de la xarxa comercial de Banc Sabadell a Espanya. No obstant això, Sabadell AM i Amundi seran dues entitats independents per preservar l'operativa actual dels fons d'inversió i plans de pensions de cada entitat, que no patiran canvis.\nD'aquesta forma, no implica cap canvi en els fons d'inversió o plans de pensions existents. Al contrari, permetrà als clients del banc accedir a noves oportunitats d'inversió i a una gamma més àmplia de productes. Per al Banc Sabadell, l'objectiu de la transacció és impulsar la seva oferta i accedir a les solucions i eines d'Amundi, augmentant a més el seu compromís amb la inversió socialment responsable en incloure productes en matèria de sostenibilitat, temes socials i govern corporatiu.\nAixí mateix, li proporciona accés a l'experiència d'Amundi en la prestació de serveis a xarxes comercials i millora l'escala, la qual cosa proporciona estalvis i disminueix les necessitats d'inversió, a més que potencia les capacitats digitals de Banc Sabadell en aquest segment i li permet "concentrar-se plenament en la captació de clients i en la gestió de les relacions amb els mateixos".\nPel seu costat, Amundi es beneficia amb aquesta adquisició de la forta implantació territorial de Banc Sabadell a través de les seves oficines i reforça significativament la seva posició a Espanya, un important mercat d'estalvi a Europa, desplegant les seves capacitats en el vell Continent a través de xarxes minoristes.


Busquem voluntaris per la comissió de la Festa de les escoles. →\nEsteu avorrits de preparar cada dia el berenar dels vostres fills i filles? De quan en quan està bé, però tots el dies, de totes les setmanes, es fa pesat, oi? Necessiteu un descans? Us agradaria poder despreocupar-vos-en, encara que només sigui un dia a la setmana…?\nDoncs no patiu! Finalment, aquesta setmana arriba el que molts estàveu esperant: tornen el enyorats, celebèrrims i deliciosos berenars de sisè!!!! Des d’aquest divendres i fins el 10 de maig, cada divendres a les 16:30 els nois i les noies de sisè us convidaran a tastar les seves especialitats casolanes. Per un euro, podreu triar una porció raonable del que més us vingui de gust; si a més voleu regar-lo amb un suc, el berenar només us costarà un euro i mig. Per aquest mòdic preu, vosaltres descanseu de pensar en berenars un dia a la setmana i els alumnes de sisè treuen uns calerons per anar-se’n de colònies a final de curs.\nAnimeu-vos! Entre tots farem que l´últim any a Can Manent sigui inoblidable.


CCOO lamenta el tancament de l'espai TAMAIA de suport a les dones i de lluita contra les violències masclistes\nAgraïment a totes les dones i professionals de l'entitat\nEn la reunió plenària del Consell Nacional de les Dones de Catalunya del 10 de juny la companya Beatriu Masià va fer públic el tancament de l’entitat TAMAIA-Viure Sense Violència.\nDes de CCOO volem fer arribar en primer lloc el nostre agraïment a totes les dones i professionals de l’espai TAMAIA, que amb una gran saviesa i generositat han omplert un buit en el sistema d’atenció a les dones que serà difícil de substituir. Ha estat una entitat que quan encara no hi havia ni marc normatiu específic per a abordar les conseqüències de les violències masclistes era el referent de tot el sistema d’atenció a les dones; un referent que en forma de programes formatius, assessorament o supervisió ha anat configurant el marc conceptual per a l’abordatge integral d’aquestes violències.\nHa estat una entitat capaç de dissenyar un model d’intervenció des de la cura, el respecte i la cultura de la no violència, i que d’una manera generosa l’ha compartit amb institucions, administracions i entitats per a poder donar sortida i acompanyament a les dones que tenint una experiència de violència masclista han volgut trobar el camí per a sortir-ne en les millors condicions.\nTAMAIA també ha estat al llarg de més de 29 anys al costat de les dones amb la finalitat de posar en pràctica una manera d’abordar les violències i les seves dures conseqüències en les vides de les dones.\nLa situació que porta a TAMAIA a tancar no es circumscriu en el context de crisi que estem vivint arrel de la pandèmia de la COVID-19. El context de crisi ha esdevingut un gran accelerador. Moltes entitats que cobreixen una part important del sistema català d’atenció a les dones en situació de violència han viscut i han patit una manera de funcionar, un model de relació entre administracions i entitats que, de manera directa o indirecta, han provocat l’asfixia d’espais com TAMAIA. Unes regles de joc que lluny de promoure la complementarietat i la corresponsabilitat, tant necessària com eficaç en l’abordatge de les violències masclistes, entre el teixit associatiu, la comunitat i l’administració, han generat més dificultats que facilitats.\nDes d’aquestes línies, un agraïment enorme a tot el que ha significat TAMAIA en els darrers 29 anys i un prec a les administracions amb competències: és urgent posar sobre la taula un model d’atenció de cogovernança que, lluny de trencar amb el teixit i xarxes de dones, les empoderi i les inclogui com a peces fonamentals si creiem en l’horitzó d’erradicar les violències masclistes en el nostre entorn.\nBarcelona, 16 de juny de 2020


La línia de Wallace: El costat fosc\nUn any més, l'aparició de les petites i discretes abelleres fosques m'ha dut a tractar d'encabir la seua extraordinària i desconcertant diversitat de formes en alguna de les espècies, subespècies i varietats en què els especialistes, sempre atents al menor dels detalls --morfològics, fenològics, ecològics i fins i tot reproductius, ja que diferents pol·linitzadors podrien justificar un tractament taxonòmic diferent per a les formes a les quals fecunden-- han anat subdividint-les. I un any més, tret de les dyris per allò del camp basal del label més aviat ample i pla, i d'algun vorell groc que m'hi du, no sense dubtes, cap al que ha vingut en denominar-se bilunulata, m'he tornat a perdre en la procel·losa complexitat de noms, caràcters i formes de transició típics del grup. Per això, també enguany, he decidit romandre en la banda fosca de la taxonomia de les fusca i deixar que els experts, que es mouen en el costat lluminós --que la força els acompanye-- vagen aclarint-ho tot un poc més, a veure si l'any que ve comence a atrevir-me amb lupercalis, arnoldis, dianiques i forestieris. Com diria el mestre Yoda, també pel que fa a abelleres, molt a aprendre encara tinc...\nPublicat per AlfredRussel a 13:51\nElfreelang 19 de març de 2017, a les 11:15\nsempre aprenc coses al teu blog...m'abelleixen molt aquestes abelleres !\nAlfredRussel 20 de març de 2017, a les 19:17\nPotser això és el més important, Elfree: siguen d'una espècie o d'una altra, no deixen de ser precioses. Abelleres abellidores, sempre ;) Salut i una abraçada!\nxavier pujol 20 de març de 2017, a les 12:26\nIgual que l'Elreelang. Sóc alumne.\nAlfredRussel 20 de març de 2017, a les 19:24\nTambé jo, xavier. La natura és qui ensenya... Salut i moltes gràcies!\nPons 20 de març de 2017, a les 16:44\nAixò d’abelleres fosques em sona abella xunga, i per què es xunga et preguntaràs? Doncs perquè els tòpics diuen que lo negre es xungo.\nAlfredRussel 20 de març de 2017, a les 19:27\nSi conegueres el poder del costat fosc no diries això, pons. Examina els teus sentiments, saps que és veritat: lo negre mola ;) Salut i moltes gràcies!


Tornen els Capvespres a Món Sant Benet, una proposa nocturna d’estiu al voltant de la gastronomia | Fundació Catalunya - La Pedrera\nMón Sant Benet, 03/07/2018\nTornen els Capvespres a Món Sant Benet, una proposa nocturna d’estiu al voltant de la gastronomia\nLa jornada s’inicia amb un sopar a la fresca amb vista al monestir de fons (subjecte a la climatologia, és clar). Una taula parada i plats amb història per assaborir, aprendre i compartir. La proposta planteja receptes inspirades en el passat medieval del monestir i incorpora, també, algunes receptes de principis de segle XX, entre les quals hi ha readaptacions d'elaboracions del cuiner manresà Ignasi Domènech, pioner de la gastronomia catalana moderna. Us diu res si parlem del bacallà a la manresana?\n> Nota de Premsa > Fotografia Capvespres (edició 2017) > Fotografia Capvespres (edició 2017) > Sopar a la Fresca (Capvespres 2017) > Sopar a la Fresca (Capvespres 2017) > Visita especial (Capvespres 2017)


Acaba de publicar ’Afores’, un llibre entre el conte i la novel·la, a Edicions de 1984\n19.09.2017 - 08:40\nActualització: 19.09.2017 - 10:40\nComencem l’entrevista una mica atropellats. En plena Setmana del Llibre en Català, Ramon Mas (Sant Julià de Vilatorta, 1982), visiblement cansat de tant tràfec però sempre amb un somriure franc, no deixa de mostrar-se enèrgic i en tensió (no pas a la defensiva), com un atleta robust. I, tanmateix, durant l’entrevista, de mica en mica, deixa de ser un corredor i va relatant la seva aventura literària com un escalador: ara una mà aquí, ara un peu allà, amunt, amunt. Perquè Ramon Mas és narrador, sí, però també és poeta i sobretot editor de Males Herbes, juntament amb Ricard Planas, una editorial que se singularitza pel fet de publicar llibres de gènere fantàstic en català.\nL’entrevistem perquè acaba de publicar un llibre carregat d’interès, que conté un aplec de contes situats en un mateix poble, Puigsech. En tots apareix l’irreal, la màgia, l’element inquietant i secret. I tots els contes es troben relacionats entre si, de manera que al final no acabes de saber on situar Afores, si en el conte o en la novel·la fragmentària.\n—Puigsech és un poble possible?\n—Sí que és un poble possible. De fet, és molts pobles. I la presència de les Guilleries hi és molt marcada. I el bosc i el misteri que implica el bosc… En la literatura el bosc s’ha tractat però no s’ha estudiat. Sempre es parla del mar com un lloc inexplicable, però el bosc ho és molt més, perquè hi ha més racons foscos darrere dels quals no saps què s’amaga…\n—Permeteu-me que deixem el bosc per a més endavant. Comencem estirant un altre fil: en aquest llibre hi ha un munt de detalls, alguns de molt clars, alguns de més difícils de copsar, que relacionen uns relats amb uns altres.\n—Sí, i us diré més, aquest llibre lliga amb un altre llibre que li va al darrere, que ja tinc escrit, i hi ha força coses que es relacionen entre l’un i l’altre. Vaig treballar l’escriptura paral·lela i això va donar lloc a una novel·la també.\n—Què voleu dir amb això de l’escriptura paral·lela?\n—Que tenia una història al cap però em plantejava si l’havia de convertir en dos llibres o construir-la en un de sol, i al final han estat dos. Afores n’és un i després hi ha una novel·la que passa quinze anys abans, a Puigsech també, i comparteix univers mític i alguns personatges. Però això és un altre llibre i ja en parlarem un altre dia.\n—Veig que construïu una geografia literària.\n—Aquesta és la intenció. Ara, no sé si anirà més enllà d’aquests dos llibres.\n—Tornant a Afores, quan dieu que Puigsech és un poble que podria ser molts pobles, ho dieu perquè tracteu temes actuals d’abast social (la crisi de la construcció; la integració del nou, de l’altre; els silencis heretats, com els de la guerra civil; la memòria oculta, etc.)?\n—Tot això hi és. I la clau d’Afores per a mi són els secrets que conté, que és tot allò que no s’explica. Els secrets dels personatges i els secrets de la vida d’un poble és el que em dóna peu a posar-hi elements fantàstics, que moltes vegades només passen en la imaginació del narrador o dels personatges. Però tots aquests secrets et permeten de fabular.\n—La màgia, el mite, el secret, l’element inquietant, el somni, el fenomen pertorbador de l’irreal… apareixen en tots els contes. És un dels trets singulars del llibre.\n—Per mi, va acompanyat de la dificultat de comunicar les coses més íntimes de les persones. Els personatges tenen dificultats per a explicar qui són. En el primer conte per exemple, el carter-poeta té la dificultat de ser realment qui vol ser, que sovint queda en la intimitat, i que és una cosa que als pobles es dóna molt, perquè et sents vigilat o observat constantment, i com més petit és el poble, més. Doncs això permet que et fiquis dins aquests personatges i fabular, sí.\n—Aquesta voluntat de fer jugar els personatges amb l’element fantàstic és un fet tan important al llibre que ho devíeu decidir abans de començar a escriure.\n—És una cosa que no puc evitar. Gairebé és una opció estètica. Per a mi el fantàstic –entès com el moment en què la realitat es trenca i no saps si això és així realment o no– és de les coses més interessants que té la ficció. I no m’hi trobo, escrivint res que no tingui aquest element.\n—Abans d’Afores, teniu publicades dues novel·les: Crònica d’un delicte menor (l’Albí, 2012) i Mentre el món explota (amb el pseudònim de Roderic Mestres, Males Herbes, 2014).\n—De fet, la primera és completament realista. Narro les quaranta-vuit hores d’una detenció de la policia a la Via Laietana, un fet que em va passar. És clar, és una cosa completament real que vaig escriure perquè m’ho havia de treure. La segona és un exercici d’estil. Primera persona del present tota l’estona per construir una seqüència de 140 pàgines, molt estripada i molt punk. Jo crec que Afores és el primer llibre on he trobat una veu, una veu que és meva.\n—També heu escrit poesia. Teniu el llibre Òsties, publicat enguany per AdiA. Us ha ajudat a trobar la vostra veu?\n—Potser. Però és diferent. Jo no em proposo d’escriure poesia. En tinc llibretes plenes. Llibretes que vaig fent. Mireu, el llibre que he publicat amb AdiA són deu anys de llibretes. Hi aplego cinquanta poemes molt curts. La poesia és una possibilitat més immediata que em serveix per a treure’m coses. La faig servir d’una manera més filosòfica, m’ajuda a entendre algunes emocions o a explicar-me-les. La ficció és una altra cosa. Hi gaudeixo, molt fent ficció, inventant-me mons. Molt. Aquell punt d’evasió… Qui realment s’evadeix és l’autor. Hi gaudeixo. Això de l’escriptor torturat no ho veig.\n—No en feu pas cara, d’escriptor torturat.\n—Puc estar-hi, però escrivint no. I espero que es noti.\nL’escriptor i editor Ramon Mas.\n—Quan llegia Afores no podia deixar de pensar en el vincle que s’estableix amb l’editorial Males Herbes.\n—Sí, és clar. El nostre catàleg és molt personal, al nostre gust. I aquest llibre podria formar-ne part. Però, és clar, en Josep Cots de 1984 és un editor important. M’ha fet treballar, eh!\n—Cots em va dir que havíeu estat molt ràpid a l’hora d’incorporar els seus suggeriments.\n—Dona, hi havia la possibilitat de publicar a 1984 i vaig córrer com un boig. Em vaig passar dos mesos treballant només pel llibre. Sóc lector i fan d’Edicions de 1984, de fa molt de temps. Alguns dels llibres que més m’han marcat els ha publicat aquest segell i té un catàleg que trobo impressionant. Barreja clàssics amb coses estranyes i amb autors actuals… amb una entitat literària!\n—En dos anys, Edicions de 1984 ha publicat la primera novel·la de Raül Garrigasait, Jordi Lara per segona vegada i ara vós. Sembla que és una editorial on es poden trobar les noves veus, unes veus amb molta entitat.\n—Amb en Jordi Lara, hi sento molta afinitat. L’entenc tant! Tots tres llibres reescriuen el món rural. Parlem de tres llibres que treuen la literatura de Barcelona. Perquè, per molt que es digui, durant molt de temps la literatura ha estat situada a Barcelona. I aquests són tres exemples d’escriure per donar una entitat literària a uns altres territoris. Per altra banda, molta literatura rural s’ha fet des d’una mirada de ciutat: Rusiñol, Ruyra… Tampoc el meu llibre no crec que es pugui considerar literatura rural, perquè podria valdre per a un barri. Uf, parlar de coses tan grosses se’m fa una mica…\n—És treure la literatura de la ciutat. Perquè temes com la bombolla immobiliària són de caràcter transversal.\n—Mireu, la pròxima novel·la de Puigsech comença en una rotonda. La rotonda és el símbol dels pobles del segle XXI. El progrés també ha arribat als pobles, d’una altra manera.\n—Del llibre Afores, en destacaria l’estructura, que és tota una filigrana.\n—És treta, literalment, i no em sap greu dir-ho, de Winesburg Ohio de Sherwood Anderson. És un llibre que va guanyar el premi Llibreter fa uns quants anys i que va publicar Viena Edicions. És potser l’obra fundacional de la narrativa nord-americana moderna. És el mestre de Hemingway, de Faulkner, de Mark Twain (que alhora era el mestre de Hemingway i Faulkner). A Winesburg Ohio passa tot en un poble, el narrador apareix en el primer conte i en l’últim (no és el meu cas), passa en un temps determinat. A vegades les històries s’encreuen, no coneixes un personatge però entra en un bar que ja coneixes, perquè hi ha passat una altra cosa en un altre conte… L’estructura de Winesburg Ohio em sembla fascinant i és un llibre del segle XIX. Em va semblar una manera ideal de fer una novel·la fragmentària. D’aquesta manera, cada personatge que hi apareix té el seu moment de glòria, el temps necessari per a mostrar-nos els seus secrets.\n—A més de novel·la fragmentària, és una novel·la de realitats paral·leles: en un conte, la protagonista, que se’ns acaba revelant com a fetillera, mou tots els fils dels personatges de tot el llibre, i en un altre conte un avi explica al seu nét les històries del poble que es conten al llibre. Per fer aquestes filigranes, com treballeu?\n—Vaig aplegar els contes que m’agradaven més i que eren ambientats en pobles, que havia escrit durant deu anys. En vaig triar quatre, en vaig afegir tres de nous i em vaig dedicar a reescriure’ls tots set, moltes vegades, fins que totes les peces encaixessin. Com un mosaic. I els mons paral·lels apareixen a l’hora de combinar totes les peces. I el fet que siguin contes et permet de jugar amb això i emmotllar cada peça separadament. Com que és un volum curt i el tenia molt clar al cap, va ser possible que cada peça encaixés.\n—Hi ha una galeria de personatges molt variada i interessant, també. I un espai central: el bar.\n—És que al bar no és on passen les coses, és on s’expliquen. El bar és on les històries prenen cos. Perquè les coses no prenen sentit fins que algú no les explica al bar, l’altre les sent i les explica a algú altre. En un poble de mil habitants o dos mil, el bar és fonamental. És on s’escriu la realitat del poble.\n—Sou nascut a Sant Julià de Vilatorta. Sou nascut en un poble. En els contes, s’hi retrata la vostra infantesa?\n—Aquest llibre no es pot explicar sense aquest fet. Tot són records d’infància. I el paisatge és real: la conca del Llop, la baixada de Folgueroles, l’ermita de Sant Roc, el bar…\n—Verdaguer no hi apareix.\n—No, perquè Verdaguer l’he conegut de gran i això que explico remet a la meva infància. Hi ha bruixes al poble i tot un món fantàstic que entre els nens s’explica i es magnifica. I tu quan ets petit te’l creus i li tens por.\n—I el bosc?\n—És el desconegut. Ens fa por. És la foscor. Essent de poble i passant tota la infància al bosc, mai de la vida no hi he pogut entrar de nit. Hi ha coses que no acabes mai d’entendre. I menys en aquests boscos de les Guilleries, que són boscos de milions d’anys i que semblen de fades celtes. T’estimula la imaginació d’una manera brutal, però alhora hi ha un respecte, el mateix que tenen els mariners pel mar. Travessar el bosc és un viatge a un indret desconegut i el que és desconegut fa por sempre.\n—Plantar cara al bosc és sinònim de tornar-se boig?\n—Sí. No sé si en aquest llibre es veu gaire clar, però en el que vindrà es veu claríssim. El bosc és la porta d’entrada a la bogeria. En l’altre llibre és literal. La boca del llop és una porta al mig del bosc. Totes les llegendes del llibre són inventades, però la boca del llop per a nosaltres, d’infants, era un lloc importantíssim, on fèiem les cabanes, un lloc molt clau a la vida. A mi m’interessa allò que explicava Cortázar, el moment en què l’inexplicable irromp en la realitat.\n—Un dels fils transversals és un jove que té la gosadia de ficar-se dins de la boca del llop i quan en surt ja no torna a ser mai el mateix. De fet, la seva mort marca tota la novel·la. I us he de dir que m’ha fet pensar en la novel·la del Toni Sala Els nois (L’Altra editorial).\n—No l’he llegit, però ja me’n va parlar també l’escriptora i llibretera Silvana Vogt. Aquest efecte que fa la mort d’un jove en un poble l’he tret dels relats d’en Prudenci Bertrana. Sóc molt fan de Prudenci Bertrana. El meu conte preferit en català és ‘L’enterrament de l’amo Pauvirol’.\n—Veig que sou un lector voraç.\n—Del que m’agrada, sí. Això ve de lluny, perquè abans d’editor vaig ser llibreter durant molts anys a la Documenta i vaig estudiar filosofia. Però la formació real va ser a la Documenta, amb l’altre Josep Cots, que ens deixava llegir els llibres i tornar-los.\n—I com vau afeccionar-vos-hi, a la literatura fantàstica?\n—Jo diria que hi vaig entrar pel cinema. Vaig començar a llegir literatura fantàstica, no d’entreteniment, a la universitat, mentre estudiava filosofia. En vaig llegir molta de ciència-ficció. De manera obsessiva. I vaig buscar molt, també, perquè hi ha grans clàssics, obres que haurien de ser importants i no ho són, perquè es van publicar com a obres de gènere. S’ha de trencar amb aquesta dinàmica, com s’ha fet amb la novel·la policíaca. Amb la ciència-ficció encara no s’ha fet gaire, aquí. Sí que s’ha fet en el món anglosaxó. I a França. Quan Houellebecq o Emanuele Carrère parlen dels seus mestres, parlen de Clifford D. Simak, Frederik Pohl, R.A. Lafferty, autors que aquí no coneix ningú. Però aquesta és la lluita de Males Herbes, l’editorial. Ara farem Bradbury i anirem a poc a poc per aconseguir d’atreure lectors cap a la ciència-ficció i treure-la del gueto. Parlem de literatura filosòfica.\n—És una lluita llarga.\n—Com va néixer Males Herbes? Perquè abans d’una editorial va ser una revista.\n—Vam fer una revista amb la intenció de fer-la de gènere, a l’americana. La vam tancar fa un any, perquè la fèiem en Pau Clemente i jo, però anàvem tan atabalats que fèiem un número l’any. Espero que un dia puguem reobrir-la marcant la segona època, però sempre que es pugui fer regular i bé. Ara la revista va ser un planter important: Max Besora, Adrià Pujol Cruells, Ruy D’Alexio, Víctor Nubla… Tots els autors dels primers anys havien col·laborat amb la revista.\n—En Joan Sala, director de la Setmana del Llibre en Català, atribueix la manca de lectors entre els joves al fet que pràcticament no hi hagi llibres de ciència-ficció ni còmics en català. Molt poca oferta.\n—Potser per això ens tracta tan bé, darrerament. Jo estic d’acord en el fet que no hi ha oferta, però crec que un jove de quinze anys pot llegir Kerouack igual que un adult de quaranta. Stevenson no feia literatura juvenil, però el pot llegir un xicot de catorze anys. Es llegeix poc a l’adolescència perquè estàs per unes altres coses, però jo no crec que s’hagi de separar. Els adolescents han de tenir llibres al seu abast i bons. Separar literatura juvenil i literatura per a adults és fer un flac favor als joves. Per a mi separar-ho és simplificar. Un noi de quinze anys hauria de saber què li pot interessar i tenir-ho a l’abast, però no ho tipificaria tant. Jo no ho separaria gens. Un noi de catorze anys es vol sentir adult. La meva generació ens hem criat amb el ‘Compactos’ d’Anagrama.\n—Parlem de les darreres novetats de Males Herbes d’aquesta tardor. Comencem per un nou títol de Joaquim Carbó.\n—Sí, Els orangutans és una recuperació. Rescatem un Carbó que no coneix ningú. Em fa molta il·lusió. És una cara d’en Carbó molt cràpula, descarada, amb un personatge protagonista molt incorrecte. I escriu en una llengua molt moderna per a l’època, molt única. Entronca directament amb en Pons Codina que publica Edicions de 1984. En la novel·la no paren de passar coses i totes esperpèntiques… Quin Carbó!\n—També acabeu de publicar L’altra meitat de Nikos Khuliaràs, ‘un dels grans narradors de la literatura grega moderna’, dieu a la faixa del llibre.\n—Són molt bonics, aquests contes. És un Italo Calvino grec, el Calvino més tendre, el d’El baró rampant, ple de sentiments i d’emocions. L’autor és més conegut com a pintor. És d’aquells llibres que et deixen un somriure a la cara. I la traducció de la Mercè Guitart és molt bona.\n—I l’últim: un clàssic de la ciència-ficció.\n—Sí, R.U.R. (Rossum’s Universal Robots) de Karel Capek. És una reivindicació de la ciència-ficció, un clàssic absolut. És teatre, probablement l’obra de ciència-ficció més influent del segle XX. L’ha copiada tothom, des de Blade Runner a Asimov. A Catalunya aquest text es va representar als anys vint del segle XX, però el text en català no s’havia publicat mai. M’encantaria que es representés als escenaris.


La teva unitat bàsica d’assistència a l’atenció primària Vallcarca-Sant Gervasi – ferSalut\nHomeEl teu CAPLa teva unitat bàsica d’assistència a l’atenció primària Vallcarca-Sant Gervasi\nLa unitat bàsica assistencial clàssica composta per medicina de família o pediatria i infermeria, ara inclou a una persona de l’àrea administrativa. Tots 3 professionals ens coordinem per ajudar-vos a resoldre els vostres problemes de salut.\nEls centres d’atenció primària donem resposta a infinitat de consultes sobre temes de salut, socials i administratius. Sovint som la porta d’entrada al sistema sanitari, us ajudem a gestionar diferents dubtes i us facilitem el contacte amb altres nivells assistencials.\nÉs important recordar que des de les consultes d’atenció primària tenim la capacitat de resoldre la major part dels problemes de salut de la població que atenem. Però per fer-ho, cal que el temps en consulta dels professionals sanitaris quedi lliure de tasques administratives que dificulten mantenir l’alta qualitat assistencial que tots desitgem.\nAls centres d’atenció primària treballem en equip i d’aquesta manera tots hi guanyem. La persona que millor us pot ajudar a gestionar una petició administrativa serà l’administratiu de referència. L’administratiu/va pot solucionar alguns dels problemes que plantegeu sense que hagueu de passar per la consulta, també pot adreçar-vos si cal a altres serveis de salut, socials o comunitaris i donar-vos visita, si fos precís, amb el professional sanitari més adient.\nAdministratius de referència:\nMilloren l’accessibilitat al sistema.\nProporcionen una major capacitat resolutiva a l’equip.\nGestionen de forma eficient la demanda telefònica i al taulell.\nNo podem oblidar que dins del nostre equip, també tenim altres professionals que en el dia a dia fan que tot funcioni com cal: treball social, auxiliars d’infermeria, suport a l’àrea administrativa, informàtica… tots som part d’un equip que s’esforça per seguir millorant l’atenció a les persones de Vallcarca i Sant Gervasi.\nEspecialització en les tasques per atendre-us millor.\nCartera de serveis de cada professional de la unitat bàsica assistencial\nDra. Rosario Jiménez Leal, Responsable de comunicació i comunitària, Atenció Primària Vallcarca-Sant Gervasi – Twitter: @aprimariavsg\nLa teva unitat bàsica assistencial. Atenció Primària Vallcarca-Sant Gervasi\nAdministratius de referència. Atenció Primària Vallcarca-Sant Gervasi\nadministratius de referència\nunitat assistencial bàsica\nPer una millor atenció i servei de salut, ampliem la Unitat Bàsica Assistencial – ferSalut


Cros Escolar 2017-2018 | INS Egara\nUn any més arriba el Cros Escolar que organitzem des del Consell Esportiu de Terrassa. Aquest any serà dissabte 18 de novembre per a secundària i el 19 de novembre per a primària en horari de matí. Tingueu present que dimarts 14 de novembre és la data límit d’inscripció. Us adjuntem el full d’inscripció (format excell) i el fulletó informatiu (format pdf).\nCom els últims anys es realitzarà a la Zona Esportiva de Can Jofresa, en què farem servir tota la instal·lació. Recordeu que el pàrquing no estarà obert als participants, podreu trobar aparcament a les immediacions.\nAquest any hi ha una novetat en les carreres de primària, una vegada acabada la cursa, tots els esportistes seran reunits en un box, en què esperaran que el coordinador de la seva escola els passi a recollir.Per aquest motiu és necessari que en les curses de primària hi hagi dos coordinadors. Intenteu respectar el termini d’inscripció per poder-ho preparar tot. Els xips i dorsals s’hauran de passar a recollir entre dimecres 15 i divendres 17 de novembre per les oficines del Consell Esportiu.\nAquí us deixem els enllaços amb els fulls que us comentàvem:\nFull Informatiu Cros Escolar 2017-2018\nFull Inscripció Cros Escolar 2017-2018\nNova normativa NOFC


El Consell de Menorca anuncia un pla de reactivació econòmic dotat amb tres milions d'euros\nEl repte és ajudar el nombre més gran possible de ciutadans\n2 min. Maó 06/05/2020 14:51\n651x366 Susana Mora, Maite Salord i Cristina Gómez han detallat les ajudes que inclou el pla de reactivació. / CIME Susana Mora, Maite Salord i Cristina Gómez han detallat les ajudes que inclou el pla de reactivació. / CIME\nEl Consell de Menorca ha presentat aquest dimecres el pla de reactivació econòmica i social per a l'illa, amb un import de tres milions d'euros. L'objectiu és minimitzar els efectes causats per la crisi sanitària i ajudar d'una manera o una altra la majoria de la població. Per aquest motiu, la presidenta de la institució, Susana Mora, ha començat la compareixença telemàtica recordant que el repte és "no deixar ningú enrere" i ha assegurat que el Consell pretén traslladar un clar missatge: "Estam al costat de la societat en aquests difícils moments, i hi continuarem estant els pròxims mesos".\nEl pla està dividit en tres fases diferenciades: mesures de xoc, d'impuls de reactivació econòmica i un gran pacte d'illa. La idea principal és que la institució agilitzi els tràmits per incentivar les inversions públiques i privades. Però també s'ajudarà directament en tots els àmbits socials. Així, el primer milió d'euros es destinarà a emergència social, en concret a incrementar el programa d'ajuda alimentària i productes de primera necessitat de la Creu Roja i Càritas, a entitats socials, ajudes d'emergència als ajuntaments, reforçar els centres assistencials del Consell i a l'atenció de persones amb discapacitat.\nD'altra banda, 750.000 euros es repartiran entre els vuit municipis de Menorca per tal d'ajudar els comerços i els restaurants, mitjançant 700 euros per a aquells establiments que obren durant tot l'any i de 350 euros per als de temporada. Aquesta quantitat serà doblada pels ajuntaments, que elevaran la dotació global a 1,5 milions d'euros. Per últim, els 1.250.000 euros restants s'invertiran en una única convocatòria amb l'objectiu d'injectar liquiditat en el sector primari, industrial o de transformació, empreses del sector turístic i entitats del tercer sector.\nMenorca manté les ajudes socials per a famílies vulnerables amb fills de 0 a 12 anys\nEls concessionaris de Menorca varen vendre tres vehicles el mes d'abril a tota l'illa


Capella de Sant Ponç de Tordera - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\ncapella, ermita i església\nDesviament de la ctra, Fogars-Tordera (BV-5122) km 3. Tordera (Maresme)\n41° 42′ 32″ N, 2° 40′ 22″ E / 41.70898°N,2.67283°E / 41.70898; 2.67283Coord.: 41° 42′ 32″ N, 2° 40′ 22″ E / 41.70898°N,2.67283°E / 41.70898; 2.67283\nLa capella o ermita de Sant Ponç és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Tordera (Maresme) propera a la urbanització d'Àgora Park. Sant Ponç és una capella d'origen romànic, reconstruïda després d'un incendi. Conserva de l'època romànica l'absis semicircular i la nau de volta cilíndrica. Ha sofert diverses reformes que han modificat l'original edifici. La porta d'entrada i l'espadanya són de 1685.\nL'última reforma (1729) es féu en estil barroc i s'afegí un notable cobert porxat sostingut per dotze columnes d'ordre dòric, totes de pedra tallada. Es restauraren l'any 1833. La pica d'aigua beneïda és de 1737. Malgrat les diferents reformes, el conjunt s'integra força bé.\nA l'interior de la capella hi havia l'altar major, d'estil barroc, de gran valor, amb les figures que l'adornaven perfectament dibuixades i ben tallades per les mans d'un artista. Aquest altar havia estat consagrat el 1735, contenia una imatge tallada de Sant Ponç de gran valor. Actualment és molt senzilla. Té molta tradició l'aplec de Sant Ponç, que se celebra cada any l'11 de maig.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Capella de Sant Ponç de Tordera\n«Capella de Sant Ponç». Pat.mapa: arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 abril 2012].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Capella_de_Sant_Ponç_de_Tordera&oldid=19863026»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 abr 2018 a les 17:28.


El Museu Casteller fa l’aleta – pedrafoguera.cat\nPublicat el 18 Octubre, 2009 6 gener, 2013 per Esther del CampoIn Uncategorized2 Minutes Read\nQuè sent l’enxaneta quan corona un castell de nou? Fins ara, això havia sigut patrimoni de la canalla de les colles, la Maria, la Tamara, la Laia i tots els petits. Ben aviat qualsevol que no hagi gosat anar més enllà de la pinya podrà experimentar vertigen, o no. Serà al flamant Museu Casteller de Catalunya, amb seu a Valls, bressol dels castells, un projecte que ahir a la tarda es presentava oficialment en públic. Va ser una jornada que s’ha de titllar d’històrica, pel fet de ser un museu tan ansiat i reclamat.\nDe fet, cal remuntar-se al 1958 per a trobar la primera referència “d’una sala per guardar els records castellers”*. El fotògraf Català Roca, il·lustríssim vallenc, va fer seva la reivindicació a mitjans dels 70. I no ha sigut fins a la segona meitat de la primera dècada del 2000 que no s’ha donat un pas més, sobretot per la perseverància i el compromís de la societat vallenca. Gairebé mig segle després, és el Premi Nacional d’Arquitectura Dani Freixas qui donarà forma a un projecte que, en breu, serà la casa de totes les colles castelleres de Catalunya, més enllà de ser un museu més: “vol ser un lloc de trobada, no per recordar el passat, sinó per anar construir el futur”, sentenciava ahir a la tarda l’arquitecte barceloní.\nAmb tot, no es tracta tan sols de l’edifici, soterrat, d’embergadura, que mirarà cap al cel, talment com un castell. Ni dels seus 3.000 metres quadrats interiors ni la zona de jardins amb la reproducció de les places castelleres més emblemàtiques d’arreu de la geografia catalana. Ni tampoc és pel bateig de 13 metres d’alçada de l’ascensor que ens portarà a ser enxanetes del castell de nou, ni les vistes privilegiades de Valls i el seu Barri Antic. Hi quedaran a recer els valors del fet casteller, amb 200 anys a les espatlles: força, equilibri, valor i seny, als que cal afegir-hi la il·lusió, l’esforç, l’orgull i l’alegria, tot allò pel que és coneguda la cultura catalana fora de les nostres contrades. L’expectació i la solemnitat mentre s’hissava la senyera a la Font de la Manxa, en l’acte del 40è aniversari del monument als castells de Josep Busquets, deixava ben patent la significació i la importància, no només per a Valls sinó per a tots els qui en participen arreu de Catalunya, del repte del Museu Casteller.\nLa pròxima fita, ara que tenim el Museu Casteller a punt de fer l’aleta? Que la Unesco declari els castells Patrimoni de la Humanitat. Caldrà fer pinya, doncs! Pit i amunt!\n* Segons el diari de l’època, “Joventut”.\nActualització 27 octubre. Aquí teniu l’enllaç a l’audiovisual que es va projectar durant l’acte: feu clic aquí (1a part) i aquí (2a part).\n← Hi faltava Obama, a Montblanc\nNespresso en temps de crisi →\n18 Octubre, 2009 a les 17:37\nMolt bon article, penso que tot el món casteller i especialment Valls, ja comencen a tocar amb la punta dels dits alló tant esperat, el Museu Casteller de Catalunya, i com no podia ser d'altra manera a Valls…\n19 Octubre, 2009 a les 06:31\nGenial! Una de les millors notícies de l'any! :-)Penso visitar-ho quan estigui enllestit.\n19 Octubre, 2009 a les 17:08\nAnònim, merci per l'opinió! No podia ser de cap altra manera, havia de ser a Valls, bressol dels castells amb la seva plaça del Blat… El món casteller, doncs, està d'enhorabona!DooMMasteR, i tant! És una de les notícies més esperades en aquests últims anys! El Vallenc, un dels setmanaris de Valls, duu un "volem el Museu ja!" a la portada en cada edició des de fa molt de temps! A veure si es pot visitar ben aviat! 🙂\n20 Octubre, 2009 a les 12:52\nEsther, el Vallenc ho porta perquè el Batet li ha fet escriure!\n21 Octubre, 2009 a les 14:55\nDoncs moltíssimes felicitats pel museu. Els castells són molt nobles, impliquen força, unió, companyerisme, destresa, si la Unesco encara no els ha declarat patrimoni de la Humanitat, que ho faci ja!! saludus megacronista….\n26 Octubre, 2009 a les 17:51\nNoctas, moltes gràcies 🙂 No sé a què espera la Unesco, hehehe… són 200 anys d'història. Saludus a tu també, crack!\n26 Octubre, 2009 a les 18:15\nPer a tots els seguidors de pedrafoguera i que vulguin fer un tastet del futur museu casteller de Catalunya a Valls. Força, pit i amunt xiquets de Valls i resta del món casteller.http://www.youtube.com/watch?v=gNFqUUZLgp4http://www.youtube.com/watch?v=SZ8FqbRyi7kSalutacions cordials\n27 Octubre, 2009 a les 13:14\nAnònim, si et sembla, al final del post hi afegeixo els enllaços als vídeos. Moltes gràcies! 😀


Llum a les golfes, la primera antologia de haikus catalans promoguda des d'Olot | NacióGarrotxa\nLlum a les golfes, la primera antologia de haikus catalans promoguda des d'Olot\nL'edició de Viena Edicions, a cura de Sam Abrams, neix a partir dels premis Ciutat d'Olot dedicats a aquesta estrofa d’origen japonès\nper Xavier Borràs, Olot, 12 de febrer de 2019 a les 06:45 |\nSam Abrams, autor de la tria, les notes i el pròleg del llibre. | ACN.\nViena Edicions ha publicat Llum a les golfes, la primera antologia de haikus escrits per un centenar d'autors catalans durant més d'un segle de producció d'aquesta breu forma de poesia tradicional japonesa. Peces de tres versos que parteixen d'un "perfum i esperit oriental" que van conrear autors com Joan Salvat-Papasseit fins a la contemporaneïtat d'escriptores com Sílvia Bel, passant per Salvador Espriu, Màrius Torres, Montserrat Abelló o Joana Raspall.\nLa voluntat del llibre és "cridar l'atenció" sobre un fenomen que es produeix a la literatura catalana des dels inicis del segle XX, i demostrar "d'una vegada per totes que no és una broma", ha advertit el poeta i assagista Sam Abrams, que ha fet la tria d'autors, les notes i el pròleg del llibre. "Tenir aquest patrimoni tant abundant és un luxe", ha assegurat en la presentació del llibre que es va fer fa uns dies a Girona. A Barcelona, de la mà de l'Escola d'Escriptura, el volum es presentarà aquest 20 de febrer vinent a l'Ateneu Barcelonès a les set del vespre, amb lectura de haikus per part del poeta Antoni Clapés, i la presència de Sam Abrams i del regidor de Cultura d'Olot, Pep Berga, qui ha assegurat a NacióGarrotxa que ben aviat s'anunciarà la presentació del llibre a la capital de la Garrotxa.\nMalauradament, aquest 2019 serà el segon any que el premí olotí ja no es convoca, bàsicament perquè els Premis Ciutats d'Olot van deixar d'atorgar-se per a donar pas a un període de reflexió en què repensar-los, tal com es va fer palès en una jornada celebrada el passat 16 de juny a l'Arxiu Comarcal d'Olot. Un "repensar-los", però, que encara no ha fruitat en res de concret.\nAmb un total de 1.596 poemes aquesta antologia inclou 96 autors de tots els territoris de parla catalana des del 1906 fins el 2018, és a dir 112 anys en què molts poetes s'han interessat per aquesta forma poètica d'origen japonès, coneguda per la seva concisió.\nEl primer haiku de la literatura catalana s'atribueix a Eugeni d’Ors, que juntament amb Joan Alcover obren un llibre farcit de petites dosis de "dramatisme i tensió". El títol, Llum a les golfes, prové del primer vers de l'únic haiku que va escriure Tomàs Garcés, editat dins del seu dietari El temps que fuig (1984):\nA fora, l'ocellada.\nPerò hi ha els vidres.\nLlum a les golfes, publicat per Viena Edicions.\nEl llibre ha comptat amb la col·laboració de l'Institut de Cultura de la Ciutat d'Olot, que té una llarga i fructífera relació amb aquesta forma poètica japonesa, ja que durant els darrers 17 anys ha atorgat el Premi Joan Teixidor de Poesia-Haikus en línia, per a reculls de haikus en llengua catalana. Una tradició que Sam Abrams (Beckley, Estats Units, 1952) considera amagada i amb necessitat de "posar-hi llum". L'editor, resident a Catalunya des dels anys setanta, reivindica patrimonis poètics poc coneguts pel públic com va fer amb les antologies Tenebra blanca (Edicions Proa, 2001), T'estimo (Eumo Editorial, 2002) o Odes a Barcelona (Ajuntament de Barcelona, 2012).\nUn revulsiu per la literatura catalana\nImportada del Japó a través de França i d'Anglaterra, la tradició del haiku a Catalunya neix a principis del segle XX, quan encara "massa amagada", va fer-se lloc entre els escrits de grans escriptors de l'època. El segon gran moment del haiku va ser als anys setanta quan un "nou furor" per aquesta influència oriental va servir de "revulsiu" i renovació de la ja decadent poesia social i civil de la dècada anterior. "És una forma seriosa. Aquest llibre és un cop contundent sobre la taula sobre la importància històrica i estètica del que és el haiku", ha assenyalat Abrams.\nAutors de tots els temps\nOrdenats cronològicament, l'antologia fa una selecció de la producció de haikus en 112 anys d'història, amb exponents com Josep Maria Junoy o Carles Sindreu, Salvador Espriu, Màrius Torres, Rosa Leveroni, Montserrat Abelló, Joana Raspall o Josep Palau i Fabre. Un gènere que segueix fins a l'actualitat, amb autores com Sílvia Bel, Susanna Rafart, o autors com LLuís Urpinell, Abraham Mohino o Jordi Mas López, que "acosten i obren" una tradició del segle XVII.\nPel fet d'haver-hi un patrimoni "de gran magnitud", Abrams espera que aquesta no sigui l'última antologia sobre el haiku a Catalunya. Amb aquesta primera, però, ha recuperat autors "oblidats" i ha donat a conèixer una faceta poc coneguda de poetes emblemàtics. "No totes les tradicions literàries poden tenir aquest llibre", ha reblat Abrams sobre la riquesa del haiku en la literatura catalana, ja que considera, com escriu al pròleg, que "llum a les glfes pretén demostrar una vegada més l'extraordinària vitalitat, riquesa, diversitat i ambició de la tradicicó poètica catalana moderna i contemporània".\nCultura, Institut de Cultura d'Olot, Llum a les golfes, antologia de haikus, Viena Edicions


L'Actel Força Lleida perd contra el Palma Air Europa, un rival directe\nPalma Air Europa 92 - Actel Força Lleida 82\nper Redacció dilluns, 3 d’abril 2017 - 07:44h\nEl jugador més valorat de l’equip lleidatà ha estat Juampi Sutina. | LleidaDiari.cat\nL’Actel Força Lleida ha caigut derrotat aquest diumenge davant un rival directe pel playoff com el Palma Air Europa per un resultat final de 92 a 82. Els locals han realitzat un treball molt intel·ligent en l’aspecte ofensiu, fet que ha obligat als lleidatans a anar a remolc gran part del partit, els quals, tot i tenir opcions de lluitar per endur-se la victòria en l’últim quart, els locals no s'han deixat sorprendre i han aconseguit ampliar l’avantatge en els últims compassos del joc per endur-se el partit davant un pavelló de Son Moix que presentava un gran aspecte. El jugador més valorat de l’equip lleidatà ha estat Juampi Sutina amb 15 punts, 4 rebots, 1 assistència, per un 15 de valoració.\nL’Actel Força Lleida protagonitzava un molt bon inici de partit, i mitjançant una cistella de Ablaye Mbaye (4 punts, 2 rebots) i sis punts consecutius de Garrett Nevels (21 punts, 1 rebot, per un 11 de valoració), obria una petita escletxa quan només s’havien disputat dos minuts del primer quart (2-8). A continuació les tornes s’intercanviaven, tot i disposar de situacions de tir, els lleidatans no aconseguien anotar davant la defensa en zona que plantejaven els locals, això ho aprofitava el Palma Air Europa per reaccionar de manera contundent, un seguit de cistelles de Joan Carles Bivià (14 punts, 5 rebots, 6 assistències, per un 23 de valoració) i Asier Zengotitabengoa (18 punts, 2 rebots, 19 de valoració), col·locaven un parcial de 15-0 favorable als locals i deixava el marcador en 17-8 al minut 6 de joc. Finalment, un triple de Juampi Sutina retallava la renta al final dels primers deu minuts de partit (26-18).\nEl segon quart començava amb Miquel Feliu (6 punts, 3 rebots, 1 assistència) anotant dos triples consecutius i apropant el conjunt català a només dos punts, fet que obligava a parar el partit al tècnic local, Xavier Sastre, amb (26-24) a l’electrònic i vuit minuts restants per finalitzar la primera meitat. Tanmateix, els lleidatans guanyaven en confiança i seguien intractables des del perímetre, primer Marc Martí (12 punts, 5 rebots, 1 assistència, 14 de valoració), i posteriorment Juampi Sutina, anotaven dos triples més perquè l’Actel Força Lleida recuperés l’avantatge en l’electrònic (29-30). El partit es trobava en un tram de molta igualtat, els locals manaven per quatre punts de distància i restaven tretze segons per finalitzar el segon període. Palma Air Europa tenia l’última possessió de la primera meitat i l’aprofitava per trenar una jugada que deixava sol a Robertas Grabauskas (9 punts, 4 rebots) a la pintura, el qual rebia l’assistència de Benjamin Mockford (8 punts, 2 assistències) i esmaixava sobre la botzina per deixar als mallorquins sis punts per sobre al descans (46-40).\nEls de la Terra Ferma sortien amb una gran intensitat a la represa, primer Marc Rubin de Celis (8 punts, 2 rebots, 5 assistències, 13 de valoració), anotava un triple des de la cantonada, i posteriorment Marc Martí recuperava una pilota per realitzar una gran esmaixada i deixar els lleidatans a només un punt quan s’havia jugat solament un minut de la segona part (46-45). El partit arribava amb empat a 53-53 després d’un triple de l’MVP local, Roger Fornas (23 punts, 6 rebots, per un 25 de valoració), moment en què els locals obrien una petita escletxa de sis punts que mantindrien fins al darrer minut del tercer quart (66-61). L’últim minut del tercer període era desmoralitzador pels interessos lleidatans, el Palma Air Europa aconseguia un parcial de 5-1 i tornava a anotar una cistella de dos punts en l’últim segon de quart, deixant un marcador de 71-62 abans d’entrar als últims deu minuts de partit.\nL’Actel demostrava coratge i aconseguia tornar al partit amb dues bones accions de Nevels i dos tirs lliures transformats per Leonardo Demetrio (12 punts, 6 rebots, 1 assistència, 12 de valoració) quan corria el minut 32 de joc (71-69). Palma reaccionava i tornava a obrir un petit coixí de marge respecte als lleidatans (79-73) quan restaven quatre minuts de partit. En aquest moment, Asier Zengotitabengoa aconseguia anotar un triple que feia molt mal al conjunt de Comenge, ja que la distància en l’electrònic s’ampliava a 9 punts i només restaven 3:46 pel final. No obstant això, Marc Rubin de Celis tornava a aparèixer una altra vegada des de la cantonada per encistellar un triple que mantenia viu a l’Actel Força Lleida quan s’entrava en els últims 3 minuts de joc. Palma no volia deixar apropar als lleidatans a l’electrònic, però Jose Simeón recuperava de forma brillant una pilota i assistia a Nevels perquè esmaixes i col·loques al conjunt català a només quatre punts dels locals amb 2.44 per disputar. Amb tots dos equips en bonus, eren els locals qui aconseguien treure’n més profit, primer Roger Fornas anotava dos tirs lliures (86-80), i posteriorment Garrett Nevels errava els seus dos tirs des de la línia de 4,60. En l’acció següent, Mikel Uriz (6 punts, 5 rebots, 7 assistències, 22 de valoració) assistia Roger Fornas perquè anotés una cistella de dos punts i deixés el partit molt de cara per als locals quan només restaven 1.12 per al final del partit (88-80). L’Actel Força Lleida ho intentava fins al final, però les imprecisions el condemnaven a caure derrotat a Son Moix per un resultat final de 92-82.\nEl Lleida cau a Cornellà\nEl programa BarçaKids arriba a Lleida


Recreació de l’espai polivalent que hi haurà a la primera planta de l’històric edifici Tabaris de Coma-ruga. (Foto: Ajuntament del Vendrell)\nL’octubre s’adjudicarà l’equip d’arquitectes encarregat de dissenyar el projecte FEDER per reactivar la zona marítima\nL’alcalde del Vendrell, Kenneth Martínez ha explicat l’estat actual del desenvolupament dels projectes relatius a l’actuació dels fons europeus FEDER al nucli marítim de Coma-ruga.\nPel que fa a l’històric edifici Tabaris, cal recordar que el passat 2 de juliol es van aprovar les bases del concurs de projectes amb l’objecte de destinar-lo a usos turístics, culturals i veïnals.\nUna vegada finalitzat l’estudi sobre la dotació d’usos culturals i turístics de l’edifici, el projecte FEDER prossegueix, i mitjançant l’aprovació d’aquestes bases es pretén seleccionar l’equip d’arquitectura que s’encarregarà de redactar els projectes de rehabilitació de l’edifici amb concordança amb l’estudi d’usos realitzat, i amb el procés participatiu desenvolupat l’any passat.\nL’edifici Tabaris es concep com un nou equipament municipal amb innovadors productes i serveis turístics per a Coma-ruga (espai museu, noves rutes,…), així com un espai habilitat per a la celebració d’actes diversos, configurant-se d’aquesta manera en un espai polivalent al servei dels veïns i visitants.\nMuseïtzació de l’equipament\nDe l’estudi d’usos, se’n destaquen els següents espais:\n1. Espai polivalent a la primera planta, on hi havia la piscina: Zona de celebració d’actes multitudinaris com fires, congressos, trobades o altres similars.\n2. Espai Santiago Padrós (planta baixa): Un espai per a la difusió de la figura i l’obra de l’artista Santiago Padrós i l’art del mosaic.\n3. Espai Subaquàtic (planta baixa): Un espai per donar a conèixer la importància de la Reserva Marina Masia Blanca i de les Madrigueres com a enclavaments estratègics per a la recuperació del paisatge natural i marí, i com a exemples de sensibilització del medi ambient.\n4. Espai Coma-ruga (planta baixa): Una zona dedicada a la història de Coma-ruga.\n5. Hotel entitats (planta baixa): Àrea destinada a un ús veïnal, especialment per a les associacions\nEl passat dia 12 d’agost del 2019 es va aprovar la llista definitiva d’admesos i exclosos a participar en el concurs de projectes, resultant un total de 8 participants admesos, els quals han presentat les seves propostes/idees, i el dijous 12 de setembre es va realitzar la primera reunió del jurat. Seguint allò establert a la Llei d’Arquitectura, aquest jurat està conformat per una majoria de membres arquitectes, els quals analitzaran sota criteris de qualitat arquitectònica, majoritàriament, les diferents propostes idees presentades.\nUna vegada finalitzada aquesta fase, molt probablement aquest mes d’octubre que ve, s’obrirà la fase de presentació dels projectes, els quals seran propostes més desenvolupades i sobre les quals, el Jurat, proposarà el guanyador del Concurs.\nUrbanització de la plaça dels Germans Trillas i l’entorn proper\nL’actuació d’urbanització comprèn una superfície d’aproximadament 9.900 m2 del nucli urbà de Coma-ruga i envoltat pels carrers de Josep Pla, Arc de Berà, Avinguda del Balneari i l’Avinguda de la Generalitat.\nRecuperació dels espais per un ús obert a la ciutadania i que permetrà el desenvolupament de diverses activitats.\nRegeneració del centre de Coma-ruga que ara està malmès perquè esdevingui un nou espai atractiu pels veïns i visitants.\nPacificació d’aquest espai fent prevaldre el pas de vianants sobre el trànsit de vehicles. Potenciació dels desplaçaments a peu i en bicicleta.\nMillora de la connexió del centre amb el passeig.\nLa inspiració del projecte en els valors naturals del territori en què s’implanta el conjunt urbà de Coma-ruga: utilització de vegetació de fàcil i econòmic manteniment.\nUtilització de materials que contribueixen a la reducció de la contaminació: per exemple, paviments que absorbeixen el CO2.\nD’altra banda, es contemplen diferents escenaris per millorar la mobilitat, la disponibilitat d’aparcament i possibles recorreguts dels carrils bici.\nPel que fa a les places d’aparcament, desapareixeran la seixantena que actualment hi ha a la plaça dels Germans Trillas, que seran redistribuïdes a altres vies del barri. I val a dir en aquest sentit que molt probablement la circulació de vehicles pel passeig marítim i l’avinguda Generalitat passarà a ser d’un sol sentit.\nL’alcalde del Vendrell ha posat de relleu que “són uns projectes que han de transformar el nucli marítim de Coma-ruga ens els propers anys”.


Eth susvelhant deth far: Fets diferencials (14): Sant Jordi pencaire\nUna de les coses amb què se'ns coneix al món, als catalans, és que som pencaires. Per això em sembla força adequat que la gran festa d'ahir, amb milers de milions de persones (o més) –com diria Iu Forn– traginant llibres i roses amunt i avall pels carrers de tot el país, sigui un dia feiner a Catalunya.\nCada any hi ha qui posa això en qüestió, i fa una campanya per aconseguir que es declari festiva la diada de Sant Jordi. No hi estic d'acord. Segur que hi ha molta gent que ho aprovaria, perquè a ningú no li fa nosa un dia més de festa –o també es podria canviar pel dilluns de la segona Pasqua, ara que ens el canvien de dia per motius polítics*, o altres opcions, i ja veieu que no hi estic tancat del tot–, però perdríem de cara enfora un tret distintiu, diferencial. La gran festa que aplega tots els catalans és un dia de feina. I si és dilluns, com ahir, encara més. Quin tip de pencar...\nI el neguit de trobar un forat a mig matí o al migdia, per escapar-se a cercar un llibre que saps que l'han de tenir a La Central i enlloc més –la Ramoneda no falla–, o allò de quedar al carrer amb els de casa al vespre, al capdamunt de la rambla, tots ben cansats i alhora satisfets, cadascú amb les seves històries laborals curioses del dia, i perdre's entre la multitud, mirant molt, i admirant-nos més, i deixant que l'ambient se'ns endugui? I l'estranyesa que causa tot plegat als estrangers que ens visiten? Creieu que tot plegat és possible si fem festa? Voleu que sigui un dia més de platja i futbol? Voleu que ens deixem perdre tot aquest encís tan peculiar?\n*(Pot semblar impossible però és veritat: enguany els senyors polítics han decidit que la festa tradicional del dilluns de la segona Pasqua, una festa que ens diferencia dels espanyols però ens agermana amb nord-americans, alemanys i em penso que també anglesos, i potser altres pobles..., no és quan toca, o sigui, l'endemà de la segona Pasqua, i per tant el dilluns 28 de maig, tal com la fan tots aquests altres països, sinó quan els va bé als senyors polítics de la cosa nostra d'aquí, que en aquest cas serà el dilluns 4 de juny, l'endemà d'un diumenge qualsevol. I si no ens agrada diuen que ens hi posem fulles.)\nEtiquetes fets diferencials, folklore, Sant Jordi, Segona Pasqua


Ajuntament de Canet de Mar - Tècnics de la Xunta de Galícia visiten Canet\nTècnics de la Xunta de Galícia visiten Canet\nS'interessen pel model de recollida selectiva del nostre poble\nPUBLICAT Dilluns, 05.03.2007\nAquesta setmana passada, responsables de Medi Ambient de la Xunta de Galícia van visitar Canet, interessats en el model de recollida selectiva que fa gairebé dos anys que apliquem.\nLa visita l'organitzava l'Agència d'Ecologia Urbana de Barcelona, que està fent el Programa de Gestió de residus municipals de Galícia. Van venir el director general i la subdirectora de Qualitat i Avaluació Ambiental de la Xunta i el cap de Servei de Control i Gestió de Residus de la Comunitat.\nVan ser rebuts per l'alcalde Joaquim Mas, la regidora de Medi Ambient, Sílvia Tamayo i el regidor de Participació Ciutadana, Francesc Martín. Els van acompanyar, per explicar-los el funcionament de la recollida a Canet, el tècnic de Medi Ambient de l'Ajuntament i directius i encarregats de l'empresa CESPA. Se'ls va lliurar documentació i se'ls va fer una visita guiada perquè veiessin la realitat del carrer.\nAbans de venir a Canet van visitar Mataró, per conèixer la implantació de la recollida de la matèria orgànica a domicili. A Galícia s'estan replantejant començar a regular normativament i a organitzar la gestió de residus en tots els àmbits: plantes de tractament, sistemes de recollida, etc. No coneixien un sistema porta a porta i van quedar gratament sorpresos que la població ho fes correctament. Els interessava saber, sobretot, detalls de l'organització i el funcionament, com ara dies de recollida, fraccions, els cubells ... també van interessar-se per les campanyes de comunicació i sensibilització que hem fet.\nL'alcalde Joaquim Mas va explicar-los que un canvi d'hàbits com aquest té les seves dificultats i que l'èxit és dels ciutadans, per haver-s'hi adaptat d'una manera tan meritòria. Només així s'explica que les xifres siguin les que són, amb un 60% de recollida selectiva a nivell global.\nDesprés de Canet, tenien preparada una visita a l'Ecoparc de Montcada i Reixac.\nAquests no són els primers responsables de poblacions de l'estat espanyol que ens visiten. Al maig de l'any passat van venir a Canet responsables polítics de les illes d'Eïvissa i Formentera, interessats també en el nostre model de recollida selectiva.


Detinguts a València dos joves després de localitzar-los cocaïna darrere del navegador del cotxe - Nou Horta\nDijous, 27 Febrer 2020 15:57\tEscrit per Redacció Publicat en València Vist 69 vegades\nAgents de la Policia Nacional han detingut en el districte de Marítim de València a dos joves de 28 i 37 anys, com a presumptes autors d'un delicte de salut pública, després de localitzar-los sis grams de, pel que sembla, cocaïna amagada darrere del navegador del vehicle i 290 euros fraccionats.\nEls fets es van produir sobre les quatre i mitja de la vesprada, quan els agents que realitzaven labors de prevenció van observar un vehicle pel carrer Gaspar Agilar circulant a gran velocitat, zigzaguejant i canviant de carril sense usar intermitències.\nEls policies van interceptar el cotxe, en el qual viatjaven dos homes als quals després de realitzar-los un escorcoll li van localitzar a un d'ells 290 euros en bitllets, el qual era conegut per la patrulla.\nDavant el nerviosisme que presentaven tots dos, la patrulla va sol·licitar a través de la Sala del 091, un indicatiu de guies canins, que una vegada en el lloc va inspeccionar el cotxe i va marcar la zona del navegador, per la qual cosa els policies el van extraure localitzant en el seu interior sis embolcalls plàstics que contenien, pel que sembla, cocaïna.\nFinalment, després de realitzar les comprovacions oportunes, els agents van detindre als dos homes com a presumptes autors d'un delicte contra la salut pública.\nModificat el Dijous, 27 Febrer 2020 15:58\nUna patrulla de Policia Nacional evita que un home es lesione amb un ganivet de pernil a València\nMés en esta categoria: « La Diputació enaltix els superpoders de l'univers faller\tLa Diputació i l'AVL animen a llegir en valencià amb una col·lecció de còmics que arribarà als col·legis »


El ‘Cupó Diari’ de l’ONCE es renova per augmentar els premis i poder ajudar a més persones - ONCE Noticias de Catalunya\nL'ONCE llança una renovació del seu ‘Cupó Diari’, el producte de més tradició de les seves loteries responsables, segures i socials, que ofereix des del 2 de maig un premi més gran de 500.000 euros cada dia i augmenta el nombre de premis amb nous conceptes de repartiment que el fan més atractiu i modern.\nA Catalunya, el passat 20 d’abril a les 11.00 h es van realitzar simultàniament rodes de premsa a les quatre províncies amb la intervenció de:\nA Barcelona.- Enric Botí, delegat territorial d’ONCE Catalunya i el venedor Manuel Carmona.\nA Girona.- Fran Rodríguez, director de l’agència de l’ONCE a Girona i el venedor Mohamadou Moutarou.\nA Lleida.- Marcelino Cid, director de l’agència de l’ONCE a Lleida i la venedora Cristina Chacón.\nA Tarragona.- Raquel Saavedra, directora de l’ONCE a Tarragona i el venedor Natán Tarragó.\nEl nou ‘Cupó Diari’ de l'ONCE, que téun preu de 2 euros, millora l'estructura de premis amb el que s'anomena i coneix com a ‘sorteig de repartiment’, pel qual toca més i hi ha més premis. D'aquesta manera, cada dia repartirà 49 premis de 35.000 euros a les cinc xifres del número premiat, i 500.000 euros al número més la sèrie.\nEn paral·lel, es modernitzen i actualitzen els models d'informació del número premiat per incloure la nova línia de disseny en tots els suports que s'utilitzen habitualment.\nAquí pots veure i escoltar el vídeo de la campanya ‘Si tens baixa visió, vine a l'ONCE’


Miguel de Unamuno volia que 'Catalunya se separés d'Espanya'\npor Portalcat el Dj Des 15, 2011 1:01 pm\nUna carta inèdita de Miguel de Unamuno assegura que 'Catalunya ha d'acabar per separar-se del tot del Regne d'Espanya'. El filòsof basc va escriure aquesta carta l'any 1918.\nEl diari Público ha recuperat una sèrie de cartes del filòsof Miguel de Unamuno, donades pel col·lecionista Santiago Vivanco. Una d’elles estava dirigida a qui va ser president del Govern i de la República espanyola, Manuel Azaña, i tractava el tema de la “sobirania catalana”. Unamuno defensava la necessària independència de Catalunya i assegurava que “Catalunya ha d’acabar per separar-se del tot del Regne d’Espanya i constituir-se en un Estat totalmente independent”. El filòsof basc va escriure aquesta carta la nit de Nadal de l’any 1918.\nMiguel de Unamuno va destacar durant la dictadura de Primo de Rivera per les seves crítiques a la monarquia i al règim. Durant la Segona República espanyola, va ser escollit diputat per una candidatura republicana-socialista. Posteriorment, desencantat amb el període republicà, va donar suport a la sublevació feixista del 19 de juliol, però ben aviat s’adonaria del seu error. Unamuno va morir a casa seva el 31 de desembre de 1936, on tenia una ordre d’arrest domiciliari.


SANT ESTEVE DEMANA COMPARTIR RESPONSABILITAT DE SEGURETAT SOBRE MONT-REBEI – Pirineus TV\nSANT ESTEVE DEMANA COMPARTIR RESPONSABILITAT DE SEGURETAT SOBRE MONT-REBEI\nEl municipi de Sant Esteve de la Sarga, on hi ha el congost de Mont-Rebei, un dels gran atractius naturals de Catalunya, demana que es compateixi amb altres estaments supramunicipals la responsabilitat de seguretat de l’espai. Actualment el congost es troba tancat per unes esllavissades que van afectar part de la ruta on per passen els visitants.\nActualment s’està treballant en el Pla Director del Congost de Mont-Rebei, que s’espera que estigui finalitzat i es pugui obrir el camí per Setmana Santa. El Pla Director s’està elaborant a través d’un consorci format per les Diputacions d’Osca i Lleida, els ajuntaments de Viacamp, Àger i Sant Esteve de la Sarga, i els consells comarcals de l’Alta Ribagorça, el Pallars Jussà i la Noguera.\nAquesta demanda es va fer arribar al conseller d’empresa i coneixement, Ramon Tremosa, en la visita que va fer a la comarca del Pallars Jussà.