MARC PASTOR – L’ANY DE LA PLAGA - Aleix Font Colonia Güell\ngener 11, 2021 Aleix Font\n366 pàgines (suposo)\nJo diria que Marc Pastor transcriu un tema cíclic al cinema, el dels invasors extraterrestres en forma de vegetals que s’apoderen, clonant-los, dels éssers humans, i la peli La invasió dels ultracosos, de l’any 1978,amb Donald Sutherland, o Invasió, del 2007, amb Nicole Kidman de protagonista, ens són uns exemple. En aquest llibre, Marc Pastor també té uns vegetals extraterrestres, també té un protagonista que se’n adona del perill, també hi ha una parella que l’ajuda amb la que junts correran empaitats pels impàvids vegetals en forma humana, també tindrà uns amics i amigues que estaran infectades, i també hi haurà uns focus de resistència que donen esperances. En fi, que s’assembla massa a allò que ja existeix.\nEn Víctor Negro, l’heroi, és encarregat d’una empresa de treballadors socials, d’aquests que tenen cura de gent gran o necessitades d’ajuda i atenció especial. Té al seu càrrec un equip de “teefes” (treballadores familiars) que ell supervisa, i ell, a la vegada, està a les ordres d’una superior que d’entrada ja té força comportaments vegetals. Tot començarà quan una dona li explica que el seu marit no és el seu marit, i ningú no se la creu. Un altre indici és que a totes les cases sota la seva supervisió hi ha aparegut unes plantes que semblen petits eucaliptus anomenades Gengiskhanensis perquè diu que són originàries de la llunyana Mongòlia. I pel que sembla, també els del govern, els de la policia i els locutors de la televisió estan posseïts. I per acabar-ho d’amanir no fa molt que l’ha deixat la dona, a qui encara estima, i comença a sortir amb una noia molt agradable. Doncs ja tenim tots els ingredients. Ara només cal omplir les pàgines de sospites, de carreres empaitats pels vegetals i de situacions límit que s’aniran superant amb l’ajuda de l’escriptor Marc Pastor.\nEm sap greu dir que no m’ha agradat. Massa llarg, massa obvi, massa igual, massa converses en castellà, massa citacions de frases de cinema, cites en anglès, en fi, i el desgavell en la numeració de les pàgines que a partir de la 213 totes es diuen 214 fins arribar a la 360, la dels agraïments. Tot i així, alguna cosa hi deuen haver trobat quan fins i tot se n’ha fet una pel·lícula d’ultra cossos ubicada a Barcelona. De totes maneres tornaré a repetir el que ja comença a ser habitual en moltes de les meves crítiques: que el fet que a mi no m’agradi no vol dir pas dir que a molta gent no li hagi d’agradar. Hi ha molta gent que venera Ken Follett, n’hi ha que no es cansarien de mirar pel·lícules de La Guerra de las Galaxias, n’hi ha que encara en miren cada dia del Far West, i també n’hi ha que no poden passar sense mirar una vegada al més La Noche de los Muertos Vivientes. En aquest món hi ha d’haver gustos per a tot, i a mi m’ha tocat ser dels qui no els agrada aquest llibre d’avui.\nAleix Font, 11 de gener de 2020


Enfocant: Icones abandonades sota la lluna\nAlberto Tallón 9/3/09 23:24\nÉs boníssim! Ho trobo molt original,tot un descobriment per mi...\nMaria Rosa Vila 10/3/09 23:17\nJa t'has passejat per la seva web? Té fotos a dojo per passar una bona estona mirant i remirant. En conjunt, el treball d'en Paiva és molt sucós.\nGràcies per passar-te per aquí, Albert.


Unes eleccions a Catalunya amb diversos eixos i tota la novetat que això representa\nLa qüestió nacional, el canvi a l'Estat, la política europea de refugiats, l'economia o la corrupció marquen un debat en el qual els sis candidats no han aparegut alineats en blocs bipolars\nLa nova geografia política ha donat lloc a una cartografia molt més complexa que el que acostumava a oferir la política catalana, un avís de la nova etapa que sembla aproximar-se\n20/06/2016 - 09:01h\nEls sis candidats catalans a les eleccions del 26J EFE\nD'acord, és cert, és possible que les eleccions d'aquest 26J no siguin, en principi, massa noves. Començant perquè són, a tots els efectes, unes eleccions repetides. Però el debat entre els sis candidats catalans que ha tingut lloc aquest diumenge a TV3 ha deixat importants espurnes d'innovació respecte a l'escenari que ha dominat Catalunya durant els últims cinc anys. El 26 de juny estan en joc diversos eixos. La qüestió nacional hi planeja, però només al mateix nivell que d'altres, com el canvi a l'Estat, la política europea de refugiats, l'economia o la corrupció.\nAquest fet, inèdit en anys, ja que el passat 20D el fet nacional encara va copar la major part del debat, ha permès un intercanvi àgil en què els candidats no han aparegut alineats en blocs bipolars. Durant una mica més de dues hores, els caps de llista s'han alineat en acords variables i efímers, depenent del tema que es tractés. La nova geografia política ha donat lloc a una cartografia molt més complexa que el que acostumava a donar la política catalana, un avís de la nova etapa que sembla aproximar-se.\nBona mostra d'això ha estat l'intercanvi sobre els refugiats, un tema que, sorprenentment, no només ha estat el primer a tractar-se gràcies a una pregunta feta per la candidata del PSC, Meritxell Batet, sinó que ha ocupat un percentatge important en els temps dels intervinents. Sobre això, Xavier Domènech (En Comú Podem), Gabriel Rufián (ERC) i la pròpia Batet han estat els més combatius, però també Juan Carlos Girauta (C's) i Francesc Homs (CDC) han unit forces per carregar contra el ministre de l'Interior en funcions, Jorge Fernàndez Díaz.\nEl del PP a penes ha pogut refugiar-se en la seguretat -ha adduït un suposat ús que l'ISIS podria fer dels que abandonen la seva terra per la insuportable pressió de la guerra per colar-se a Europa- per justificar per què el govern del qual forma part no ha complert la seva paraula sobre l'acollida de refugiats a Espanya.\nEl debat sobre les polítiques d'asil ha permès albirar un dels eixos que han centrat fins ara la campanya i en el qual, a Catalunya, hi ha un consens gairebé tancat: fer fora el PP del Govern. Malgrat ser un objectiu que tots tres han assegurat compartir, els dos candidats independentistes s'han llançat contra Domènech per fer d'això el centre de la seva campanya. "A Catalunya ja hem fet fora el PP", li ha etzibat Rufián al d'En Comú. Homs, per la seva banda, li ha retret tenir el mateix discurs que el tradicional del PSC: "Això de fer fora el PP ja l'hi vam sentir a Chacón fa anys". "Tot el que vostès proposen passa per fer fora el PP. I ho pensem fer mitjançant una paraula magnífica i meravellosa que ens va portar a trencar el bipartidisme el 20D: fraternitat", ha esgrimit Domènech.\nEl debat sobre les possibilitats de canviar Espanya reconfigurava postures ja vistes, blocs ideològics que es percebien gastats. Però, de sobte, saltava el debat econòmic, i els actors es recol·locaven com peces del tetris, en un ràpid ball que deixava parets amb forats. Batet ha carregat contra el PP per les xifres d'atur i Domènech ha aprofitat per unir-se a la crítica al ministre però sumant-hi a Homs, als quals ha acusat de, junts, mantenir els concerts a escoles de l'Opus. Els tipus de contracte o com sortir de la crisi han encès un debat en el qual ningú era amic de ningú.\n"És fals que vostès van posar Syriza com a referent?", ha contraatacat Homs sobre Domènech. "El de Grècia no és el nostre model, perquè a Grècia s'ha imposat el model de la Troica, que defensen partits com el seu", li ha tornat el d'en Comú Podem. Veneçuela no ha sortit, però sí Pujol. El nom de l'expresident de la Generalitat l'ha deixat anar Girauta quan Rufián s'ha referit als "vuit milions que el rei cobra a l'any pel seu cognom". "Pensava que parlava del senyor Pujol", ha dit llavors el de Ciutadans. "La grossa ha sortit a les 23:10", s'ha mostrat satisfet el republicà després de mirar-se el rellotge.\nDesprés de la invocació a l'esperit de Pujol, la corrupció no ha passat desapercebuda com a terreny de batalla. Batet ha presumit de programa que impedeix les portes giratòries i Girauta ha explicat la seva proposta d'acabar amb les diputacions. "Hi ha persones corruptes, però l'Estat no està corromput", ha volgut deixar clar el representant del PP, que poc després s'ha enganxat amb Francesc Homs a compte del paper de la fiscalia en el cas que manté contra ell pel 9-N. El candidat de Convergència havia retret la falta d'independència de la fiscalia, assegurant que ha actuat moguda pels interessos del Govern central en el cas que manté contra ell per la consulta no referendària duta a terme el 9 de novembre de al 2014.\nRetrets que es creuen traçant xarxes complexes amb més de dos costats, pactes tàcits entre dos o més candidats per llançar-se sobre l'enemic, dards precisos llançats contra un que acaben caient-li a un tercer... tot això s'ha vist en un debat desordenat, per moments caòtic. Novetats, al cap i a la fi, que anuncien que en la política catalana els eixos tornen a ser diversos i que els partits competeixen per imposar el que els és més favorable. Auguri que, un cop més, l'escenari polític català es mou.


Formació Tercer Sector Gestió d'entitats ONL\nSón moltes les raons que ens porten a la conclusió que necessitem realitzar un pla estratègic a la nostra organització: volem incrementar el nostre impacte, volem deixar de banda la sensació que anem apagant focs sense un objectiu clar, ens qüestionem si hauríem de deixar de fer coses i centrar-nos en allò essencial, volem deixar orientat el relleu generacional, volem ser més professionals en la nostra gestió i bon govern, etc. Totes són bones raons que ens han manifestat les organitzacions que hem acompanyat des de la nostra línia d’acompanyament i assessorament d’entitats del departament de Consultoria i estudis. La planificació estratègica és necessària i esdevé un element cabdal per donar resposta a la nostra missió organitzacional.\nPerò, què entenem per planificació estratègica? La planificació estratègica orienta l’acció d’una organització en un període de temps determinat considerant el context intern i extern, permetent definir uns eixos o objectius dels quals es deriven programes i activitats. Tanmateix, ens permet estimar els recursos humans, econòmics i infrastructurals que caldrà mobilitzar per donar resposta a les fites que ens hem marcat. El producte resultant és el pla estratègic, document que recollirà tots aquests elements. O dit d’una forma més reduïda, podríem dir que gràcies a aquest procés tindrem clar el camí a seguir, les raons per les quals l’hem escollit i, el que és més important, on esperem que ens porti.\nA partir de la nostra experiència, recomanem que abans d’engegar un procés d’aquesta magnitud, dediquem un temps a reflexionar sobre uns dilemes previs que caldrà que tinguem resolts perquè determinaran la fortalesa, consens, cost i coherència del nostre procés de planificació.\nA qui impliquem? En primer lloc, hauríem de tenir clar que el procés de planificació estratègica seguirà unes fases de treball en les quals caldrà involucrar a diferents persones amb diferents responsabilitats... i aquesta és una decisió cabdal. Les implicacions tindran a veure amb el consens que volem assumir, el grau d’obertura que estem disposats a assumir, la factibilitat del propi procés considerant els recursos existents i el temps que hi podrem dedicar. La literatura ens recomana que involucrem als diferents grups d’interès, però la realitat sovint ens tiba cap a una altra direcció. Al nostre parer, mínimament recomanem involucrar especialment una mirada externa a la organització: d’experts en el territori i/o els àmbits que volem abordar. A la vegada, també recomanem implicar activament als òrgans de govern (patronat, assemblea, etc.) i als recursos humans de l’organització amb responsabilitats. Per descomptat, recomanem l’acompanyament extern que permeti dotar de fiabilitat i consistència a tot el procés.\nFins a quin punt hem de concretar? En segon lloc, en funció de la dimensió de la nostra organització caldrà que tinguem clar si esperem que el pla dibuixi unes grans línies estratègiques o bé que ja en el propi pla es concreti i es defineixi amb deteniment la part més operativa referida a la implementació de tot el procés. La nostra opinió és clara en aquest sentit, cal dotar d’una dimensió operativa al pla. Si som una organització molt gran o diversa, podem optar perquè cada secció desenvolupi plans operatius anuals de caràcter més aterrat i complementaris al pla. El que està clar és que si tan sols definim l’estratègia i no realitzem l’exercici de dimensionar adequadament quins recursos ens seran necessaris, establim un calendari i tenim clares les fites, el dia a dia se’ns menjarà de nou, i el pla quedarà a l’armari esperant a ser consultat.\nActivitat externa i canvis en l’organització interna.\nFinalment, l’últim dilema que posem sobre la taula té a veure amb com incorporar una mirada interna en la planificació dels eixos de treball. És a dir, és habitual que els objectius estratègics tinguin a veure amb el tipus d’activitat que voldrem fer, en com ens relacionarem amb el territori i els seus agents, com voldrem captar fons, etc., i sovint deixem de banda elements que tenen a veure amb la reorganització interna que esdevenen claus per assolir les fites que ens marquem. Cal capacitar els equips de treball? Millorar la comunicació entre departaments? Com avaluarem el pla i com en farem seguiment? Contemplar tots aquests aspectes ens permetrà dotar d’una mirada més realista el nostre procés i per tant, n’incrementarem la seva aplicabilitat.\nCap de l’àrea d’Avaluació, Voluntariat i Tercer Sector de la Fundació Pere Tarrés


Rajoy afirma que té la intenció de tornar a optar a la Presidència del Govern - Diari de Girona\nRajoy afirma que té la intenció de tornar a optar a la Presidència del Govern\nEl cap de l'Executiu assegura que el PP ha fet «tot el que ha estat a les seves mans» per combatre la corrupció interna\neuropa press/ddg 25.01.2018 | 07:07\nEl president del Govern espanyol, Mariano Rajoy, va assegurar que, ara mateix, la seva voluntat és repetir com a candidat del Partit Popular en les properes eleccions generals i va afegir que ho provarà perquè, segon el seu parer, creu que es camina en la «bona direcció». En una entrevista a Onda Cero, Rajoy va reconèixer que al seu partit hi ha «persones capacitades» per assumir la candidatura del Partit Popular i va manifestar que la seva decisió estarà en funció de com vegi que evolucionen les coses.\n«En la mesura en què vagi veient com es van produint els esdeveniments, miraré de repetir com a candidat. Però la meva idea ara mateix és repetir com a candidat. Veurem com evolucionen les coses. Però jo per descomptat ho provaré perquè crec que caminem en una bona direcció», va destacar.\nEn ser preguntat sobre de què depèn la decisió de repetir com a cap de llista del PP a les generals i quins criteris tindrà en compte per decidir si segueix sent la persona indicada per dirigir el Govern central, va recordar que a les darreres eleccions es va presentar perquè el repte que tenien per davant a Espanya era la «recuperació de l'economia», després d'anys de creixement negatiu i la pèrdua de més de tres milions de llocs de treball.\nEn tot cas, Rajoy s'ha convertit en el polític que ha estat més temps al Govern central després de la mort de Franco, ja sigui com a cap de l'Executiu o com a ministre, en total 13 anys i cinc mesos.\nRajoy va afirmar que la seva primera legislatura al Palau de la Moncloa després de guanyar el 2011 va ser «un espant» per la crisi econòmica, però el 2015 ja hi havia creixement i va pensar que aquesta tasca havia de continuar-la. Segons va relatar, els anys 2016 i 2017 han anat bé en aquest terreny econòmic i ara li agradaria arribar als 20 milions de persones treballant, més contractes indefinits i que pugin els salaris.\nEl president del Govern va assegurar, davant les últimes revelacions de la branca valenciana del cas Gürtel sobre el presumpte finançament irregular del PP, que ell no en sabia «res de tot això» i que els llavors càrrecs de la formació a la Comunitat Valenciana «mai» no ho han reconegut ni li han traslladat. Dit això, va destacar que el seu partit ha assumit responsabilitats polítiques a les urnes i ha fet «tot el que ha estat a les seves mans». «Jo ja he pres les decisions que havia de prendre i he treballat i continuo fent-ho perquè aquestes coses no es tornin a produir mai més», va assegurar el cap de l'Executiu.


Quart dia de recerca a Queralbs d'un home desaparegut des del 8 d'agost | NacióRipollès\nper Redacció , 21 d'agost de 2015 a les 11:41 |\nQuart dia que els Bombers i els Mossos d'Esquadra busquen per la zona de Queralbs un motorista de Gavà desaparegut des del 8 d'agost. De moment, l'única pista que se'n té és la seva moto, que s'ha trobat en aquest municipi del Ripollès. L'home solia anar a fer rutes i des de fa dues setmanes no se'n tenen notícies.\nEls Mossos d'Esquadra van rebre la denúncia de la desaparició divendres passat. El germà del motorista va anar a la comissaria del Vendrell per explicar que, des de feia una setmana, no tenia notícies de l'home, que té 55 anys. L'última vegada que havien parlat va ser el 8 d'agost però, a partir d'aleshores, no havia pogut contactar amb ell.\nDesprés de trobar el vehicle els Bombers es van mobilitzar dimarts a la tarda i van activar la recerca, on també hi participen els Mossos d'Esquadra i els Agents Rurals. De moment, no s'ha trobat cap més pista que indiqui cap on hauria anat. Avui, la cerca s'intensifica al voltant del GR-11, el camí dels Enginyers que va cap al refugi de les Pedrisses.\nSuccessos, desaparicions, desaparegut, Gavà, desaparició, Queralbs, motorista


El temps a Palamós: 28 de febrer: el vent ens dóna una treva\nEl matí assolellat que vàrem tenir ahir dissabte. Font: càmera web de Sant Daniel (Calonge).\nTal com es preveia, ahir dissabte 28 de febrer, les fortes ventades dels darrers dies van passar a la història. Degut a l'aflebliment de la pertorbació italiana i la desaparició del fort gradient isobàric que hi havia el dia anterior, vàrem poder gaudir d'una jornada sense el vent empipador que ens ha afectat la darrera setmana, tot i que de matinada i a primera hora del dia la tramuntana encara es deixava sentir amb força.\nJuntament amb aquesta manca de vent, a Palamós també hi va haver un matí assolellat, no obstant, a causa del pas de les restes d'un altre front càlid, la tarda va quedar ennuvolada i, fins i tot, han arribat a caure alguns plugims inapreciables durant la passada matinada.\nConcretant un xic més, es pot afegir que a primera hora del dia d'ahir dissabte ens llevàrem amb tan sols 3/8 Ac i Sc, a més, al llarg del matí encara hi hagueren menys núvols, amb uns anecdòtics 1/8 Ac i Sc.\nL'acostament del front nuvolós va fer que a partir del migdia apareguessin entre 3/8 i 4/8 Ci, Ac i Cc, a més de 2/8 Sc. A la tarda el cel es va anar tapant fins a quedar resol o alguna tímida clariana, amb 4/8 Ci i Ac, i 5/8 Sc.\nAquesta bonança que vam encetar ahir dissabte, sembla que durant els propers tres dies deixarà unes temperatures que podran fregar els 20ºC al prelitoral de Girona, tot això degut a l'entrada d'isotermes que rondaran els 8/10ºC a 850hPa. Malgrat el petit tast de primavera que tindrem, es preveu que el pas d'un sistema frontal força actiu al llarg del dimecres, ens porti ruixats que poden acumular una desena de litres a les localitats de la nostre comarca. Juntament amb aquests ruixats, també es preveu una forta devallada de temperatures, amb màximes que es tornaran a quedar molt curtes, deixant valors més a prop dels 10ºC que no pas dels 15ºC.\nJuntament amb aquesta ploguda i devallada dels termòmetres, també apareixerà la nostre amiga tramuntana.\nEl vent del nord serà molt fred, ja que arrossegarà una massa d'aire polar amb isotermes que poden devallar fins als -5ºC a 850hPa i fins als -34ºC a 500hPa durant el dijous.\nLa tramuntana bufarà a uns 25/30 km/h de mitjana al llarg del dimecres, a més, de cares al dijous encara es reforçarà més i podrà assolir els 40 km/h de mitjana en el nostre sector costaner, amb alguna ratxa d'entre 100/110 km/h. La tramuntanada aniria afluixant a partir de la matinada de dijous a divendres, però seguiria sense desaparèixer del tot, no obstant, els termòmetres es recuperaran amb escreix en dies posteriors.\nMapa sinòptic previst per dijous vinent. Veiem com es prepara un altre tramuntanada.\nMapa de temperatures a 850hPa previst per dijous que ve. Veiem com ens entren isotermes de -5ºC a 850hPa, amb la qual cosa la tramuntanada serà molt freda.\nPel que fa a les temperatures màximes que tingueren lloc ahir dissabte al Baix Empordà, aquestes van ser 2 graus més altes de mitjana comparades amb les del divendres, però a Palamós la màxima va ser lleugerament més baixa degut a l'aparició de brisa marina.\nLa màxima més alta va registrar 15,2ºC a Les Olives (Garrigoles), per contra, la màxima més curta foren els 12,1ºC de Sant Feliu de Guíxols.\nPer la banda de les mínimes, trobem que aquestes van tenir una forta devallada d'entre 5 i 8 graus menys que el dia anterior cap a l'interior de la comarca, sobretot allí on el vent va desaparèixer. Els registres van oscil·lar entre els -1,3ºC de Monells, com a mínima més freda, i els 6,6ºC de Palamós, com a mínima més alta. Cal remarcar que a la nostre vila la mínima només va ser 2 graus més baixa que el dia abans Dades de Meteoclimatic i Meteocat\nMàximes registrades ahir dissabte 28 de febrer al Baix Empordà, segons el Servei Meteorològic de Catalunya. Entre parèntesi us poso la temperatura mínima:\nAltres dades meteorològiques d'ahir dissabte 28 de febrer del 2015 a Palamós., temperatura màxima 12,3ºC, mínima 6,6ºC. Vent del NNO fins les 06:00h, a 20/25 km/h de mitjana., llavors vent del NNO fins les 12:00h, a 10 km/h de mitjana., a partir d'aleshores vent del SSO, a 10 km/h de mitjana., vespre amb vent en calma o vent fluixet de direcció variable. Ratxa màxima de vent 52 km/h NNO (de matinada). Estat de la mar amb marejol., mar endins hi havia maregassa o forta maror (onatge sig. de 2,93 metres a les 08:00h davant del cap de Begur i de 1,29 metres a les 18:00h). Pressió atmosfèrica màxima 1021hPa, mínima 1019hPa. Humitat relativa màxima 76%, mínima 44%. (Dades de meteoclimatic.com i Puertos del Estado)\nCel ennuvolat i resol ahir dissabte al capvespre. Font: càmera web de Sant Daniel (Calonge).


PALS - BASSA DE LES CLOSES - BOUES - PANTALEU - SANT FELIU DE BOADA - Equip HH PALS - BASSA DE LES CLOSES - BOUES - PANTALEU - SANT FELIU DE BOADA - Equip HH\n30 abril, 2017 dgamez\nSticky Post Per dgamez A 30 abril, 2017 Amb 0 Comentaris\nPALS – BASSA DE LES CLOSES – BOUES – PANTALEU – SANT FELIU DE BOADA: 30/04/2017\nPugem per les escales del carrer de l’Abeurador fins la Plaza Major, travessem el Pòrtic de la Vila per entrar en el Pedró…carrerons amb encant, sepultures medievals, La Torre de les Hores, el Castell, l’església de Sant Pere, les muralles, La Torre d’en Ramonet…quin poble més fantàstic i que ben conservat!!\nSortim del poble direcció al seu cementiri, caminant per una carretera que fineix a una altra estreta i poc transitada carretera que va de Pals a Sant Feliu de Boada. La carretera l’abandonem a la alçada del pont sobre la riera Grossa de Llofriu (dreta i pal informatiu). El camí durant una estona es fon amb la riera, caminant dins aquesta. Un cop superada la riera, el camí transcorre per entre camps de coreus amb el tot poderós massís del Montgrí presidint l’escena i amb els impressionants colors de la primavera envoltar-nos…verds, grocs i els sempre fotografiats vermells de les roselles.\nArribem a un grup de masies…La Barraca, Can Bac (fa temps convertit en restaurant) i Can Bomba. Passem al costat d’aquesta última masia i seguim al costat del rec Traient fins desembocar en un camí més ample que agafem girant a la dreta per arribar a la fita d’avui…Les Basses de Les Closes Boues (o Fondes).\nLes Closes Boues o Closes Fondes representen les restes de l’antic estany de Boada que fou dessecat a mitjans del segle XVIII. Fins fa pocs anys aquest espai abastava fins a 14 hectàrees de superfície, degut al fet que el rec de drenatge s’havia obturat. Tanmateix, de fa uns anys la zona ha estat reconvertida en arrossars, i la zona humida s’ha vist molt reduïda pel que fa a la seva extensió. Antigament aquest estany limitava amb l’estany de Pals, situat a l’est de Can Bac. Les zones d’inundació més permanents estan colonitzades pel canyissar.\nEl principal interès ecològic o conservacionista d’aquest espai rau en el fet de ser una zona molt important per al descans d’ocells aquàtics i fins i tot s’hi han observat intents de cria de l’agró roig i l’arpella\nEl camí de vianants que delimita l’espai disposa de dues plataformes d’observació. La principal amenaça per l’espai és l’extensió dels cultius, encara que avui la llacuna principal es troba força consolidada.\nGirem a l’esquerra, caminant per una estreta carretera per el paratge de Pantaleu…Mas Ventós, Can Xicot, Can Florenci. Arribem a una explanada anomenada Plaça de les Bruixes amb uns contenidors de residus i un planell informatiu amb l’anunciat de “Muntanya Seca”, agafem el camí que tenim a la nostra esquerra que és l’antic camí de La Bisbal i que ens deixa dins el poble de Sant Feliu de Boada. Girem a la dreta i a 30 metres girem a l’esquerra per agafar un sender que ens portarà per el Pla de Sant Feliu i amb vistes al Pedró de Pals, fins a tocar les cases del poble…just aquí tornem a gira a la dreta seguint les tanques de les cases fins arribar a les escales de la font de la Mina i que ens conduiran fins l’aparcament i el restaurant La Vila on esmorzem donat per acabada aquesta interesant sortida.\nDesnivell acumulat: 91 metres\nAlçada mínima – màxima: 3 metres –46 metres\nDistància aproximada: 10,49 km.\nTemps de ruta total: 2 hores, 42 minuts\nZona de ruta: Baix Empordà\nData de la sortida: 30-Abril-2017\nPALS – BASSA DE LES CLOSES – BOUES – PANTALEU – SANT FELIU DE BOADA juny 5th, 2017dgamez\nTagged: bassa, boada, boues, closes, equip hh, feliu, hh, pals, pantaleu, sant\nTotal Visits: 78.497


Ja són 10 anys els que porta la Fundación El Alto formant part de la llista d'ONG farmacèutiques i ajudant en diversos punts de l'Àfrica a millorar el servei de farmàcia d'alguns hospitals. La seva tasca li ha valgut el reconeixement de diverses entitats com la Fundació Cofares o Correu Farmacèutic, rebent quatre premis a Espanya i un caràcter internacional.\nEl propòsit d'aquesta organització és el de col·laborar amb els hospitals de diferents punts d'Àfrica perquè el seu servei de farmàcia s'ajusti a la normativa internacional en matèria de qualitat. A més d'això, es busca que des d'allà mateix siguin capaços de desenvolupar les fórmules magistrals i no dependre de tercers per disposar d'accés als fàrmacs, cosa que encareix i dificulta aconseguir-los.\nEl nom de Fundació El Alto es deu al fet que va ser en L'Alt de la Pau, Bolívia, on David Roca es va adonar que el dret a una sanitat de qualitat requereix d'accions concretes. Amb aquesta finalitat va néixer el febrer de 2006 la fundació al costat de tres col·laboradors. El projecte s'ha anat afermant com una cosa estable dins de les estratègies de cooperació internacional espanyola. Actualment coordinen tres projectes al Txad, Etiòpia i Uganda, aconseguint fites com la implantació d'un sistema informàtic per a prestar servei de farmàcia, pioner a Etiòpia. A més busquen optimitzar cada vegada millor tots els processos, segons ha pogut conèixer Afinpa.\nA Uganda, per exemple, van adaptar l'espai de l'hospital de Sant Joseph, a Kitgum, per desenvolupar un servei farmacèutic i construir un laboratori de fórmules magistrals.\nEl que en principi va semblar una prova fa 10 anys s'ha convertit en un projecte amb gran capacitat de millora, a més d'una relativa facilitat per traslladar el model a altres llocs. A Etiòpia es va poder observar com l'accés a fàrmacs de qualitat no només era possible, sinó que els beneficis en la salut de la població fa que aquest s'implanti també en altres llocs. Per això en 2010 es va crear un model similar al Txad i tres anys després es va fer el mateix a Uganda.\nLes xifres aconseguides per l'organització sense ànim de lucre són més que positives. En els laboratoris s'han aconseguit desenvolupar desenes de milers de fórmules magistrals que han beneficiat a milions de persones. A més, els voluntaris s'han encarregat de donar formació a 45 tècnics locals ininterrompudament, a més d'atendre a centenars de milers de pacients de forma directa.\nLa Fundación El Alto no sembla conformar-se amb els èxits obtinguts i vol seguir treballant per millorar encara més tots els projectes, a més de crear-ne de nous. Tot un èxit per part d'una entitat espanyola que s'encarrega de traslladar a països menys afavorits els coneixements en matèria de farmàcia que al món desenvolupat sembla que donem per fet.


Ferit greu per una agressió amb tisores\nUn home, ferit greument per arma blanca en una baralla a Santa Coloma\nLa víctima té ferides superficials i està ingressat a planta, on està previst que passi aquesta propera nit\nL'home que va resultar ferit ahir a la tarda després d'una baralla a la benzinera Repsol de Santa Coloma està ingressat a planta. Així ho ha explicat el cap de guàrdia de l'hospital de Nostra Senyora de Meritxell aquesta tarda, rectificant el què s'havia comunicat inicialment al matí, que és que havia rebut l'alta. Així, de matinada se li va donar l'alta de l'UCI i se'l va traslladar a planta on resta ingressat ja que pateix ferides superficials que requereixen d'algunes curs. La previsió, han indicat des del centre mèdic, és que passi la nit ingressat a planta. D'altra banda\n#4 Video brossa\nQuin interes te penjar aquest video??????\n#3 Quin panorama ens espera.\nProposo la substitució de la policia andorrana per la dels nacionals espanyols, tenint en compte que d'aquí a poc serem espanyols, crec que és la millor opció.\n#2 ANGELA CANÒLICH\nDe moment d'alguna cosa deu de servir la polícia que tens ja que ens consideren un dels paisos més segurs del món. Prevensió segur que en fem sinó jo crec que de delictes n'hi haurie 3 vegades més. Es molt fàcil criticar ! No tens ni punyetera idea del que fem mira't una mica les estadístiques i veuràs els resultats ! i si tanta por tens posa't un candau als calçotets !\nI espereu a entrar a europa i tenir les portes obertes!!! Sense fronteres i Amb la policia q tenim, ens fotran fins i tot els calçotets... xD Es el principi del final\nBaralla amb un ferit de gravetat a Santa Coloma


Resistència a Alfama, La contra de Marta López\nResistència a Alfama\nLISBOA 15 de d’octubre del 2019. 10:45\nSota la roba que s’eixuga al sol en algunes finestres, dues noies es dirigeixen carrer avall amb les seves maletes. Es creuen amb tres que pugen també amb el seu equipatge mentre una família espera al costat d’un portal amb el seu equipatge. Aquesta escena que transcorre a pocs metres i en només dos minuts es repeteix a tota hora i tots els dies aquí aAlfama,l’humil barri de pescadors de Lisboa que està pagant un preu més alt pel ‘boom’ turístic que està transformant la capital portuguesai posant pels núvols el preu de la vivenda.\nLes sigles AL (Allotjament Local) i un timbre identifiquen els portals amb vivendes per a turistes. A la costerudaRua dos Remediosho són gairebé tots. Conviuen amb les botigues de ‘souvenirs’ i alguns bars que han reemplaçat els comerços de tota la vida. Només un petit grup de cafès i una floristeria han resistit l’empenta turística. Un estudi realitzat en aquest carrer reflecteix amb tota la seva cruesa la brutal transformació que està tenint el barri: de 150 pisos que es van vendre en dos anys –entre el 2015 i el 2017–, només un va ser per a residència habitual.\nEls apartaments turístics sumen ja el 60% de les vivendes del barri, explica Maria Lurdes Pinheiro, presidenta de l’Associació per a la Defensa del Patrimoni i la Població d’Alfama, organització nascuda fa 30 anys per demanar a l’ajuntament rehabilitacions d’edificis. El lema era llavors ‘Alfama, recuperació o mort’. Serveix també ara, quan el barri coneix una mort lenta: els electors censats no arriben a 3.000, davant els 20.000 de llavors.\nLa Manuela, l’última a sortir\nL’estret carrer de San Pedro, de vianants, era abans un mercat a l’aire lliure, amb petites botigues als dos costats. Ara no en queda ni una i és difícil avançar entre rius de turistes. Rere una contraporta verda s’amagava la fruiteria de laManuela,l’última a tancar fa uns quants mesos. La dona s’hi va resistir durant dos anys. Feia 45 que estava allà i pagava 170 euros al mes de lloguer. El propietari va al·legar que feien falta obres majors.\nLi van proporcionar un local en un carrer perpendicular pel qual encara no sap quant li cobraran. Malgrat que el barri és atapeït de turistes, la seva botiga és buida. «Ells compren fora», afirma.\nA prop d’allà,dues àvies, l’Emerlinda i la María Luisa, prenen el sol de tardor en els seus estrets balcons. Són les úniques que queden a dos edificis en què tots els seus veïns són turistes que venen i se’n van, amb les seves festes i els seus horaris sense horaris.\nLes cases d’Alfama són estretes, estan molt enganxades les unes a les altres,amb terres i escales de fusta i rehabilitacions de pladur. Sorolloses. Una cosa que ha trasbalsat la María, que es posa les mans al cap mentre explica que no pot dormir. «Té depressions», diu la María Lurdes, que coneix tots i cadascun dels antics veïns del barri, que entre ells es diuen ara els resistents.\nSón antics i grans, els que per llei no poden ser desnonats per tenir més de 65 anys. Els joves han sigut gairebé tots expulsats a l’altra vora del Tajo, incapaços de costejar-se els lloguers del cada vegada mésminvant parc immobiliari no turístic. «Aquest barri ja no existeix; és una multinacional», es lamenta en Manuel Ignácio, estibador jubilat.\nL’Armando té 57 anys, i una ordre de desallotjament, però li han assignat una vivenda social –encara no sap on– a causa de la seva precària salut. També la Margarida, de 61 anys, serà desnonada. Paga 145,74 euros al mes pel seu humil pis, però malviu amb una pensió social de 189. Va perdre la seva feina de cuinera fa nou anys, en el pitjor moment de la crisi. També ha demanat una vivenda social. Encara no té resposta.\nA prop de la Rua de Vigário es troba l’única peixateria del barri (¡en un barri de pescadors!), on uns quants exemplars de peix s’esllangueixen en un local mig fosc. L’Emilia amb prou feines ven i paga 400 euros al mes de lloguer. Acumula diversos retards.\nAmb la María Lurdes pugem a dalt del barri. Vol mostrar una enorme mola de formigó on s’estan construintapartaments que es vendran per 700.000 euros. Des d’allà a dalt s’entreveu la proa d’un enorme creuerestacionat a la terminal inaugurada el 2010. De vegades coincideixen fins a quatre barcos i llavors els veïns es queden sense senyal de televisió ni internet.\nDes d’allà a dalt, Alfama, amb els seus laberíntics carrerons, les seves estretes escales i la seva roba estesa al sol, es continua veient bonica. Però li han robat l’ànima. «¿Què és un barri sense la història de les persones que li donen vida?», es pregunta la María Lurdes, cap de la resistència.\nApartaments turístics Portugal Turisme Gentrificació Lisboa


Notícies - Llum verda del Parlament a la conversió de la carretera de Rubí en via urbana\nLlum verda del Parlament a la conversió de la carretera de Rubí en via urbana\nEl PSC porta al Parlament la mobilitat de la carretera de Sant Cugat a Rubí (31/mar/09)\nDenunciaran l'empresa TMA per l'atropellament d'una menor a la zona de l'IES Leonardo da Vinci ( 8/nov/08)\nL'IES Leonardo da Vinci ha generat diverses queixes per la perillositat de la carretera\nel 9/jul/09 Adria Claramunt Urbanisme PDF\nLa carretera de Rubí es convertirà en una via urbana. Així ho ha decidit el Parlament per mitjà d'una proposta sorgida de la secció local de CiU a la qual s'han sumat el PSC, ERC i ICV-EUiA. El projecte preveu la conversió de la carretera BP-1503 en via urbana per donar més seguretat als estudiants de l'IES Leonardo da Vinci i als usuaris i clients dels serveis i comerços que hi ha a banda i banda de la carretera.\nEl diputat santcugatenc Joan Recasens, de CiU, ha explicat que la proposta del seu grup per convertir en via urbana aquesta carretera respon a la necessitat d'adequar aquest vial a la situació actual i a les peticions reiterades de l'IES Leonardo da Vinci. Amb aquesta aprovació, assegura Recasens, ja s'ha obtingut la llum verda per a la futura conversió.\nTenim el compromís que això tira endavant. Era una petició sobretot de l'institut Leonardo da Vinci però també dels comerços que hi ha a la carretera.\nRecasens ha especificat en què es traduirà aquesta conversió de la carretera.\nLa conversió permetrà que es pugui anar a l'institut en bicicleta, amb un carril específic, que tingui voreres. En definitiva, que tingui traça de via urbana.\nRecasens ha explicat que ara només falta que la Generalitat acordi amb l'Ajuntament les obres de reordenació urbana i que s'inclogui una partida en un proper pressupost del govern català, sense que s'hagi concretat cap data.


Dies enrere em va passar la recepta d'aquesta Tarta de massapà i poma. Avui m'ha passat aquesta altra, a veure que us sembla. L'artista es diu Estela. Per acabar ampolles de licors que et van regalant i no s'acaben mai.\n-2oo g sucre\n-2oo g ametlles\n-1 dl limoncello (la mesura de 1/2 got d'aigua)\nbarrejar rovells + sucre\nafegir farina + ametlles + llevat\nafegir clares + sal a punt de neu\nal forn 30 min a 180º\nEtiquetes de comentaris: COC Estela Postres\nOLLES I SOMRIURES 19 d’octubre de 2008, a les 11:53\nDolça, aquest pastís ha d'estar reboníssim. Ametlla i llimona, ummmm.\nA més limoncello, una delícia.\nMai 19 d’octubre de 2008, a les 11:59\n-Dolça, per aquí en ronda una de limoncello ,però tot i que es va bevent es una gran idea per finiquitarla , tens alguna cosa per una de frangelico??? jajjaja\nNo tot són postres 19 d’octubre de 2008, a les 12:03\nHola reusenques!!! Me n'alegro que us agradi. Mai, el frangelico per aromatitzar un pastís de fruita seca, dic jo!!!!PTNTS\nGemma 19 d’octubre de 2008, a les 14:44\nJo també tinc un cul d'ampolla de limoncello, d'unes vacances a Sardenya... genial per aquest pastís!\nPer cert, quin licor és l'aiguapessic???\nGlòria 19 d’octubre de 2008, a les 20:38\nQuan temps es pot guardar el limoncello?. Jo també en tinc una mica que ja deu ser "añejo", ja, ja.\nJo, com la Gemma, tampoc sé què és l'aiguapessic.\npepa cooks 19 d’octubre de 2008, a les 23:08\nHola dolça he visto tu tarta y me has recordado cuando estuve en Italia e hicimos botellón en el parquin del hotel de venecia nos pusimos de limoncello hasta arriba, felicidades tiene que estar muy buena, besos pepa\nAnònim 20 d’octubre de 2008, a les 22:35\nEs mig got dels d'aigua de limoncello, i el pessic és de sal. Segur que es van ajuntar dues línies\nNo tot són postres 21 d’octubre de 2008, a les 7:56\nEs mig got dels d'aigua de limoncello, i el pessic és de sal. Segur que es van ajuntar dues línies, perdoneu, ja ho arreglo.


Multa milionària a Google per "falta de transparència" - YCOM\nMulta milionària a Google per "falta de transparència"\nMulta milionària a Google per “falta de transparència”\nFrança ha multat Google amb 50 milions d’euros (56,8 milions de dòlars) per “falta de transparència, informació incorrecta i absència de consentiment vàlid en la publicitat personalitzada”, tal com ha anunciat la Comissió Nacional d’Informàtica i Llibertats (CNIL).\nAquest organisme, encarregat de vetllar per la protecció de dades a l’Estat francès, justifica l’elevada sanció per “la gravetat de les violacions observades en els principis de la protecció de dades: transparència, informació i consentiment”.\nFalta de garanties “essencials”\nSegons la CNIL, les irregularitats detectades en la multinacional nord-americana “deixen els usuaris sense les seves garanties essencials, ja que practica operacions que poden revelar importants parts de la vida privada”. Afegeix i critica que “la informació sobre les operacions de processament per a la personalització dels anuncis queda diluïda en diversos documents i no permet a l’usuari saber-ne el seu abast real”.\nL’entitat va intervenir en reacció a les demandes de les associacions None Of Your Business (NOYB) i La Quadrature du Net (LQDN), que sostenen que Google “no té base legal” per processar informació personal dels seus usuaris destinada a l’emissió de publicitat personalitzada.\nLa CNIL va multar al desembre Uber, amb 400.000 euros (454.000 dòlars) per no haver fet prou per protegir les dades de més d’un milió d’usuaris.\nFins el moment, la sanció a Google ha estat la més alta (i amb molta diferència amb la resta) que s’ha aplicat a una empresa per incumplir l’RGPD.\nLa sanción de 50 millones de euros que ha impuesto @CNIL a Google bajo el #RGPD supera de largo a las sanciones más elevadas impuestas hasta la fecha por la @AEPD_es https://t.co/85OkNlc6qH\n— Eduard Blasi (@eduardblasi) 21 de enero de 2019


Lluís-Anton Baulenas, Premi Ciutat d’Alzira de Novel·la amb ‘Amics per sempre’\nL’escriptor Jaume Subirana obté el d’Assaig amb ‘Cafarnaüm’, Andreu Escrivà el de Divulgació Científica per ‘Encara no és tard’ i Eva Baltasar el de Poesia amb ‘Neutre’\nACN Alzira.-L’escriptor Lluís-Anton Baulenas (Barcelona, 1958) ha estat guardonat aquest divendres amb el 28è Premi de Novel•la Ciutat d’Alzira per l’obra ‘Amics per sempre’, segons que ha informat l’Editorial Bromera, organitzadora d’aquests guardons, a través d’una nota de premsa. L’obra relata el retorn a la Barcelona preolímplica d’un personatge que ha viscut la guerra dels Balcans, i el contrast entre l’eufòria que viu la ciutat i la crisi personal que pateix el protagonista. El guardó, dotat amb 16.000 euros, ha estat atorgat en el marc del Sopar dels Premis Alzira, una gala a la qual han assistit unes 800 persones, entre ells el conseller valencià de Cultura Vicent Marzà, diputats, líders polítics, representants sindicals i d’entitats com Escola Valenciana. En el marc d’aquesta gala s’han concedit també els premis en la resta de categories. Així, el 28è Premi d’Assaig Mancomunitat de la Ribera Alta, l’ha guanyat Jaume Subirana (Barcelona, 1963) per ‘Cafarnaüm’, dotat amb 8.000 euros, un dietari de temàtica lliure i molt variada, “on l’autor demostra tenir un món propi que plasma amb un estil personal inconfusible”, ha informat Bromera.\nEl 22è Premi Europeu de Divulgació Científica Estudi General, dotat amb 12.000 euros, ha estat pel valencià Andreu Escrivà amb ‘Encara no és tard, una anàlisi sobre les claus per entendre i aturar el canvi climàtic’, una anàlisi del canvi climàtic “des d’una perspectiva nova, integradora, no fragmentària, i amb un plantejament optimista, per a assimilar millor l’envit al qual estem sotmesos”. L’onzè Premi de Poesia Ibn Jafadja, dotat amb 5.000 euros, ha recaigut en Eva Baltasar (Barcelona, 1978) per ‘Neutre’, un poemari que planteja una reflexió personal entorn del tema del gènere, de l’assumpció de la pròpia sexualitat, del fet d’haver de definir-se com a individu en un context social en funció d’un gènere, i de l’acceptació de la indissolubilitat entre allò social i allò personal. Pel que fa al primer premi Enric Solbes d’Àlbum Il•lustrat Consorci Ribera i Valldigna, dotat amb 6.000 euros, ha estat per a Toni Cabo (Alfara de l’Horta, 1965) per ‘Nanuq’, un relat que narra el creixement personal de l’osset protagonista fruit de la pèrdua dels éssers volguts i que promou el gust per la lectura i l’adquisició de valors ètics i socials.D’altra banda, en la mateixa gala literària també s’han lliurat els premis de les tres categories dels Ciutat d’Alzira 2016, donats a conèixer els darrers dies. L’autora i directora teatral Marta Buchaca (Barcelona, 1979) ha recollit l’11è Premi de Teatre Ciutat d’Alzira Palanca i Roca, amb una dotació de 6.000 euros, per la comèdia negra ‘Una família normal’. Aquesta obra aborda les relacions familiars i la seua influència en la configuració de la personalitat. ‘Els colors de l’arc de Sant Martí’, de Silvestre Vilaplana (Alcoi, 1969), ha obtingut el 21è Premi Fundació Bancaixa de Narrativa Juvenil, dotat amb 16.000 euros. Vilaplana narra la història d’un jove que inicialment rebutja la seva condició sexual però que, a poc a poc, reconeix la seva homosexualitat i la viu amb plenitud, lliure de prejudicis, sense pors ni tabús. Per últim, Carles Cano (València, 1957) va obtenir el 21 Premi de Narrativa Infantil Vicent Silvestre, que Edicions Bromera dota amb 2.500 euros. L’obra ‘El desbaratat conte dels fesols màgics’ és un cant divertit a la imaginació, que ens mostra com un desastre també pot convertir-se en una oportunitat.


Inici > “La identitat nacional catalana existeix, i fins i tot hi ha un catolicisme català”, afirma Andrea Riccardi\n(Jordi Llisterri –CR) Després de la conferència a la Facultat de Teologia d’aquest dimecres , el fundador de la comunitat de Sant’Egidio, Andrea Riccardi, ha fet una trobada amb periodistes on ha parlat de tot. Sempre responent fixament als ulls del qui fa la pregunta. I ha sortit el tema català.\nA més del tema català, les reformes de Francesc també han estat centre de la conversa. Igual que ha fet amb el diàleg amb el públic després de la conferència , ha reconegut que “les reticències al papa no són només a la cúria”. “El papa té oposició i ho sap”, però creu que això no és cap novetat en la història de l’Església. I “és legítim. L’Església no és una armada totalitària”.\nEn aquest sentit s’ha referit a les suposades pressions  del sectors conservadors perquè Benet XVI desautoritzes el debat sobre els temes familiars que ha obert el Sínode: “Si ho han fet, seria estúpid. Si el papa Benet estigués al 100% en contra del que pensa Francesc, mai trencaria el seu silenci”.\nFinalment ha destacat el lideratge del papa argentí a Europa, “que no és un lideratge messiànic, és una força serena”. “Francesc va entrar a Europa per les perifèries, per Lampedusa i per Albània” i en la visita  al Parlament europeu “ha passat el seu doctorat europeu”, com va fer en el seu moment Joan Pau II”.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/identitat-nacional-catalana-existeix-fins-tot-hi


L’equip de govern frena la transparència i l’accés a la informació | M+S per TU\nPer admin ⋅ 1 Agost 2011 ⋅ Publica un comentari\nMés Algemesí lamenta que l’equip de govern en bloc haja votat en contra de les dues mocions presentades a favor de la transparència i l’accés a la informació. Algemesí no serà, com es pretenia, referent per a la transparència entre els municipis valencians. Resulta incomprensible que els actuals responsables de l’Ajuntament es neguen rotundament a aprovar una moció com la relativa a la transparència que implicava que els ciutadans d’Algemesí tindrien a la seua disposició en la pàgina web tota la informació rellevant. A hores d’ara els ciutadans i ciutadanes d’Algemesí, en el segle de la Tecnologia de la Informació i la Comunicació, no poden conèixer a través d’internet, quin és el pressupost actual de l’Ajuntament, quines són les subvencions que s’han atorgat, el nivell d’endeutament, els principals acords que adopten els seus polítics… Els responsables addueixen que l’Ajuntament compleix la legislació vigent i publica tota aquesta informació en temps i forma, la qual cosa no neguem. És evident que l’Ajuntament compleix amb les obligacions que marca la llei, però el que es demanava és que els actuals responsables anaren més enllà, que facilitaren als ciutadans aquesta informació. Els pressupostos estan exposats al públic un mes per tal de poder fer al·legacions, però és millor per al ciutadà que estiguen exposats tot l’any. El mateix passa amb la gestió econòmica de l’Ajuntament que en la pràctica resulta inaccessible. És per això que Més Algemesí considera ridícul que el motiu que s’adduí per votar en contra de la moció sobre la transparència és que l’Ajuntament ja era “transparent”. No hem negat mai que l’Ajuntament complisca amb el grau de transparència que exigeix la llei, però no està complint amb el grau de transparència que exigeixen la ciutadania.\nAmb aquesta actitud els responsables municipals aposten, al nostre parer, per un “obscurantisme de facto” que es parapeta en la legalitat vigent. No es nega directament el dret a la informació, però es dificulta. L’obligació de tot polític és facilitar al màxim la participació de la ciutadania en la vida política i això no s’ha fet. Els responsables polítics d’Algemesí han votat a favor de posar-hi barreres a la mateixa ciutadania que els paga els jornals. Tenint-se hui en dia com es té,els mitjan tecnològics per posar tota la informació a l’abast del ciutadà i no fer-ho implica apostar per una democràcia de baixa qualitat, significa tractar als ciutadans com a menors d’edat. Sembla que l’equip de govern té por de mostrar en què es gasta els diners. Es més, resulta paradoxal que l’equip de govern afirme que duu endavant una bona gestió i que administra millors els recursos que altres corporacions i que al mateix temps no vulga facilitar-nos la informació relativa a eixa gestió econòmica.\nAquesta voluntat d’obstaculitzar l’accés a la informació de la ciutadania ha quedat més que clara quan en la segona de les mocions sobre el tema, després de les reticències que manifestaren sobre el cost econòmic que podia tenir l’aplicació en un municipi xicotet l’obertura de dades (“open dada”) Més Algemesí acceptà retirar eixe punt de la moció i mantenir aquells que no implicaven cost econòmic. Tampoc així acceptaren una moció que permetia a tot ciutadà d’Algemesí accedir a qualsevol tipus d’expedient o decisió gestionada amb diners públics, mostrant d’aquesta manera el nul interès que tenien per la transparència.\nMés Algemesí considera una burla a la ciutadania que l’equip de govern popular no facilite tota informació relativa a la gestió econòmica municipal i no la pose a l’abast dels qui aporten eixos diners: els algemesinencs i algemesinenques. Els nostres governants no poden oblidar que estant gestionant uns diners que no són d’ells, sinó de tots, i que per tant tots tenim dret a saber de primera mà i fàcilment en què s’estan invertint els nostres diners, i més quan hui en dia això es pot fer quasi a temps real.\nÉs per això que podem anunciar que estem preparant la nostra pàgina web per oferir aqueixa informació que l’actual equip de govern no vol facilitar als ciutadans. En unes poques setmanes, o com a molt a setembre, els ciutadans d’Algemesí podran consultar en la nostra pàgina web quines són les principals subvencions atorgades, quines són les factures i despeses en obres, què es gasta el nostre Ajuntament en festes, cultura, esport…, quines són les principals despeses ordinàries i extraordinàries, què costen els diferents serveis. En l’actualitat tenim ja una base de dades amb més de 180 apunts comptables. Es tracta de les principals i/o més significatives despeses a les que hem tingut accés i que arriben fins a juny d’enguany (falten per incorporar els apunts comptables de juliol). Tota eixa informació, alguna d’ella molt interessant, estarà d’ací poc a l’abast de tots per a que valoren la gestió econòmica que s’està fent en l’Ajuntament.


“La ciutat cansada”, obra inèdita d’un dels autors de la literatua contemporània catalana , Pere Calders, veu la llum en aquest 2008 – Vols Llegir?\n“La ciutat cansada”, obra inèdita d’un dels autors de la literatua contemporània catalana , Pere Calders, veu la llum en aquest 2008\nDurant vuit anys, en l’exili mexicà, Pere Calders va treballar intermitentment en la novel·la La ciutat cansada, alhora que preparava el recull de contes Cròniques de la veritat oculta (1954). I és molt possible que fos el desànim per la improbabilitat de veure-la finalment editada i els dubtes sobre la seva recepció el que el va portar a abandonar-la quan ja havia assolit un grau de redacció molt avançat. Ara passat el temps, l’oblit d’uns fulls redactats, veuen de nou la llum per ser llegits\nRere una pàtina d’humor corrosiu, La ciutat cansada traspua una visió desencantada de la condició humana. Una visió que Calders ens ofereix sobre la trama d’un èxode, com si es tractés d’una reminiscència bíblica, de tota una ciutat que acaba desertant de si mateixa i de les seves pròpies tradicions.\nA La ciutat cansada s’hi reconeixen tots els elements que caracteritzen la narrativa de l’autor: tractament irònic, personatges desmesurats, situacions dislocades i un argument que, gradualment, enmig d’episodis paradoxals, va derivant cap a l’absurd. L’avançat estat de gestació i l’evidència que ens trobem amb una novel·la que està en la línia del millor Calders és el que ens ha decidit a rescatar-la de l’estretor d’uns folis manuscrits en una llibreta, on ha estat dormint durant seixanta anys, per posar-la a l’abast dels lectors.\nEdicions 62 ens ho posa al nostre abast per ser llegit amb atenció. Amb un total de 232 pàgines, La ciutat Cansada, ja és un dels èxits editorials de la temporada.


Hiroshi Sugimoto | Bloc de toies.com\ndilluns, 4 Octubre 2010 by Mario\nAvui torna a ser un dia especial, el dia en que obrim una porta certament desconeguda, una porta de la qual parteix un camí complexe, un camí que ens ha de portar a entendre com la cultura japonesa ha entès la fotografia i el que és més important, com l’ha interpretat i com s’ha expressat.\nEl fotògraf escollit avui no és un clàssic de la fotografia japonesa, per bé que avui és un des representants més notables i la seva interpretació de la fotografia m’ha captivat especialment. L’artista d’avui obre aquest camí que ens ha de portar per diferents obres i percepcions de la fotografia al llarg de la curta història de la fotografia japonesa. 分かりました Hiroshi ! 35. Hiroshi Sugimoto\nNeix al 1948 a Tòquio, Japó. Fill de comerciants pròspers, els seus apres li van donar tota la llibertat i encoratjament a la seva educació. Als 14 anys el seu pare si regalava la seva primera càmera i al llarg dels seus estudis sempre va mostrar un interès especial per la ciència i la tecnologia. Al 1970 comença els seus estudis de política i sociologia a la Universitat St. Paul de Tòquio. Dos anys més tard, al 1972, es trasllada als Estats Units per estudiar art, obtenint el seu ‘Bachelor of Fine Arts‘ al Art Center College of Art and Design de Los Angeles a Califòrnia. Més tard es trasllada a Nova York.\nSugimoto ha definit la seva fotografia com una expressió del ‘temps exposat’, una mena de caixa del temps que representa períodes de temps. La seva obra també es centra en fugacitat entre la vida i la mort. L’obra de Sugimoto s’ha vist influenciada pels moviments surrealistes i dadaistes i per l’obra de Marcel Duchamp, artista francès del segle XIX que exercí gran influencia en l’evolució del moviment pop del segle XX. També hi trobem en l’obra de Sugimoto un gran interès per la arquitectura moderna del segle XX.\n‘Intento no estar mai satisfet amb el meu treball, d’aquesta manera estic sempre reptant al meu esperit…’\nLa seva tècnica de llargues exposicions ha donat a Sugimoto la reputació de fotògraf de gran habilitat tècnica i un dels més aclamats artistes per l’aspecte conceptual i filosòfic de la seva obra.\nDintre de la meva particular setmana d’immersió m’he trobat un article que m’ha fet entendre una mica més què pretén la fotografia japonesa i m’ha ajudat força a entendre l’obra de Sugimoto. Us en faig cinc cèntims…\nEls ideogrames que composen la paraula ‘fotografia’ en japonès son ‘sha’ i ‘shin’. ‘sha’ significa reflectir o reproduir i ‘sha’ veritat. ‘Reflectir al veritat’ és ven diferent del que etimològicament significa per a nosaltres ‘foto’, llum i ”graphia’, escriure. Aquest ‘procés de reflectir la veritat’ ha estat una constant obsessió a la historia de la fotografia al Japó. Aquest procés de reflectir la veritat dona un gran nombre d’interpretacions.\nAmb aquesta diversitat d’aproximacions, el fotògrafs japonesos han demostrat de no existeix ‘la veritat’ i es continuen fent la pregunta de ‘què és el que la fotografia pot reproduir i que és el que s’obvia en els intents de reproduir’. En els darrers anys el creixent nombre de fotògrafs japonesos ha donat l’oportunitat de conèixer la seva fotografia a Amèrica i Europa però encara el nombre d’exposicions de fotografia japonesa és una raresa.\nA la dècada dels 90’s s’inaugurem molts museus de fotografia a tot el Japó, això explica com ara, tot i tenir encara un mercat dèbil, la fotografia al Japó ha desenvolupat el seu propi estil i s’ha anat imposant com un fenomen de masses.\nEn els darrers anys han sorgit un gran nombre de fotògrafs que podríem dividir en dos grans grups. El que usa la fotografia com a mitjà per aproximar-se al món des d’un punt de vista individual, com el cas de Naoya Hatakeyama, Toshio Shibata o Ryuji Miyamoto i el que treballa aquest mitjà per accedir a lo imaginari i trascendir el temps i l’espai, és el cas de Hiroshi Sugimoto, amb una obra que pot ser vista com un comentari crític a la historia i la temporalitat. (Fotografía en Japón, escrit per Mariko Takeuchi)\nL’obra de Sugimoto\nHiroshi Sugimoto va estudiar a Los Angeles en el moment que el Minimalisme i l’Art Conceptual dominaven l’art a Amèrica i Europa. La reducció a lo essencial, deixant de banda el superflu és una constant a l’obra de Sugimoto, que es veu influenciat pels moviments minimalistes a la pintura i l’escultura. Sugimoto però, explora els temes amb absolut rigor tal i com queda reflectit a les seves series o projectes al llarg de la seva carrera. Apart del minimalisme a la seva fotografia, Sugimoto explora i desenvolupa el ‘Idea Art‘, l’art conceptual aparegut a la dècada dels 60’s i liderat pel critic Clement Greenberg, el moviment però ja apareix a les primeres dècades del segle XX amb Duchamp com a principal artista. El Conceptualisme a la fotografia tracta de expressar una idea dintre d’una obra més que l’objecte en ell mateix. A l’obra de Sugimoto la idea és l’obra mateixa.\nL’obra de Sugimoto està estructurada en series de fotografies, desenvolupades a partir de propostes conceptuals molt definides com Dioramas (1976), ‘Theaters’ (1978), ‘Seascapes’ (1980), ‘Bays’ (1995), Architecture (1997) o Lightning Fields (2009) que el consagren com un dels més importants fotògrafs americans d’origen japonès. La seva obra s’ha exposat monogràficament al Metropolitan i el MoMA de Nova York.\nDiorames i Retrats\nEl punt de partida del nostre viatge el trobem a Diorames (1976). Una serie que ha simple vista pot passar com a desapercebuda i mediocre fotogràficament, però no. Sugimoto comentava que quan era nen no li agradaven els contes de fades sinó les histories reals. Per les nits, quan no volia anar a dormir, li demanava a la seva avia que li contés histories que havien passat de veritat. La investigació que Sugimoto fa del que es real del que no és palès a la serie ‘Diorames’. Quan es va traslladar a Nova York des de Los Angeles al 1974, una de les primeres coses que va fer va ser visitar el Museu d’Historia Natural de Nova York.\nEn front d’aquelles famoses representacions d’animals i humans avantpassats nostres que apareixen amb fons pintats representant l’entorn de l’escena, Sugimoto, i tot el que visita el Museu, va quedar atret per l’escena tot i la seva clara aparença de que és irreal, prefabricada. En una de les seves exposicions comentava..’Les figures sobre aquests fons pintats semblen indubtablement falses però al tancar un ull la perspectiva desapareix i l’escena es torna real…‘. Així Sugimoto, amb la seva fotografia en blanc i negre ens presenta un concepte, una idea, tot i que l’objecte que la representa no és real. Ens mostra una representació d’una altra representació, per bé que deliberadament ens dona pistes de que allò que estem veient no és real.\nEls objectes i figures al ser capturats per la càmera s’omplen de vida, establint una mena de paradoxa, plena de simbolisme i interpretacions, és l’art conceptual, on la idea està per sobre de l’objecte. Sugimoto no retrata la realitat, sinó que la crea.. “No importa quan fals sigui l’objecte. Una vegada fotografiat es converteix en real…”.\nA la serie ‘Retrats‘ del 1999 Sugimoto treballa la mateixa idea però ara utilitza les figures dels museus de cera. El treball en il·luminació i recreació de l’atmosfera és impecable. Saps que és una figura de cera però hi ha alguna cosa a la fotografia que t’atrapa. Va donar encara un pas més, demostrant l’existència de la relació entre el subjecte fotografiat i la imatge original, cas en aquell moment de la Princesa Diana, Fidel Castro o l’emperador Hirohito.\nSugimoto tracta aquestes fotografies d’una manera molt especial. Deliberadament juga amb la il·luminació per que la pell, el més identificable del que estem davant una figura de cera, es vegi realment que és de cera. El seu propòsit és no enganyar sinó captar el mateix propòsit, la mateixa idea del fotografiat com si l’escena fos real. L’observador, sempre amb l’actitud de visió pre-concebuda, davant el medi, encara queda més sorprès en captar una ‘realitat’ que no havia experimentat abans veient figures de cera. És interessant el que Sugimoto ens fa sentir… No passeu de llarg i doneu-li una volta…\n“La imatge per tant, és una mena de decoració del concepte. El concepte és el concepte i no deu ser tan sòlid quan és necessita una imatge real per poder-lo representar”\nEl minimalisme de Sugimoto\nUna de les series on Sugimoto s’ha fet més conegut internacionalment és ‘Seascapes‘. Aquestes ‘marines’ son un exemple de la importància que per Sugimoto té el medi fotogràfic. Les ‘marines’ son escenes molt agraïdes per la fotografia, un clàssic de la etapa més pictòrica de la fotografia, però Sugimoto utilitza el tema per convertir-lo en un document metafísic i existencial.\nSon veritables exploracions dels límits espirituals i físics més que investigacions sobre la fotografia plana. No es tracta de simples composicions visuals sinó que Sugimoto vol anar més enllà.\nEs tracten de molt llargues exposicions, normalment utilitzant filtres de densitat neutra per incrementar encara més l’exposició. La serie complerta dona un missatge enigmàtic al combinar les imatges amb tons contraposats de cel i mar. Les onades desapareixen, el cel és uniforme… és una representació del propi temps en contra del que podria ser una fotografia instantània.\nNo m’agaden els U2. No tinc cap disc i no tinc previst tenir-ne. Sugimoto tampoc sabia qui eren, segons ell encara tenia posat al cotxe el cassette de ‘The Dark Side of the Moon’ de Pink Floyd quan al 2006 es va trobar amb en Bono a França. Bono li manifestà la seva passió per la seva serie de ‘Marines’ (culte aquest Bono, oi?) i fos com fos la fotografia de Sugimoto ‘Boden Sea‘ del 1993 (a la part superior), va acabar sent la portada del disc ‘No Line on the Horizon‘ dels U2. No només això, la fotografia va donar voltes i voltes en pòsters i publicitat per ciutats de tot el món. Sugimoto va rebre multitud de reconeixements per la seva serie:\n“Aquest és l’efecte de les Marines, l’oceà sense res més que aigua, és una de les poques coses que podem recrear d’un món de fa milers d’anys. L’obra ens connecta amb les arrels de la humanitat, fins i tot pels músics que ja han arribat a la fama…”. La fotografia va estar feta el llac Konstanz, entre Suïssa i Alemanya.\nUna altra de les grans series de Sugimoto és la de ‘Theatres’, en realitat la traducció de ‘Theatres’ és en aquest cas ‘Cinemes’. Al final de la dècada dels 70’s Sugimoto carregat de càmera i trípode feia cua per comprar entrades a les projeccions matinals. La idea, no només documentar l’interior de meravellosos cinemes al llarg dels Estats Units, sinó produir unes imatges de pur Art Conceptual. Obria l’obturador tot just començaven les primeres llums de la projecció de la pel·lícula i el tancava després d’haver-se projectat tota la pel·lícula. El resultat? unes fantàstiques fotografies d’interiors del cinemes amb la pantalla totalment blanca, resultat de l’exposició de tota la pel·lícula. És una fotografia de tot un espai de temps. No deixa de ser sorprenent…\nUna nit vaig tenir una idea mentre estava en el cinema: fotografiar la pel·lícula en si mateixa. Vaig intentar imaginar com seria fotografiar una pel·lícula completa amb la meva càmera. Podia imaginar la pantalla fent-se visible com un rectangle blanc. En la meva imaginació, aquesta apareixeria com un rectangle blanc i brillant; Avançaria des de la superfície de la pantalla i il·luminaria tota la sala. La idea em va semblar molt interessant, misteriosa, i fins i tot religiosa. Hiroshi Sugimoto\nAmb aquest mètode Sugimoto va invertir la relació de la pel·lícula que es projectava i el cinema, fent servir la llum de la projecció per il·luminar justament el cinema. És el col·lapse del temps. però Sugimoto volia anar més enllà. De fet la serie era una crítica social i política. La pantalla en blanc, que no és més que un contenidor d’informació condensada a la imatge, venia a representar la manca de contingut de la informació que s’està donant a les masses socials, la cultura del consumisme i el poder de la informació. Bé, a mi m’ha costat molt arribar tot sol a aquest conclusió però l’intent val la pena.\nEls darrers experiments de Sugimoto poc tenen a veure amb el concepte clàssic de la fotografia. Després de les seves experiències en les llargues exposicions o les escenes dels diorames o figures de cera, Sugimoto ens sorprèn mostrant-nos amb la seva càmera un fenòmens mai vist. Artefactes de temps, llum, elements i percepció humana. No es tracta de captar una escena sino de crear-la.\nAquest darrer projecte, ‘Lightning Fields‘ del 2009, és com a mínim interessant i per descomptat innovador. Es tracta de l’ús d’un generador Van de Graff per emetre més de 400.000 volts a una taula de metall a través de la pel·lícula fotogràfica.\nEl resultat és certament espectacular. Tota mena de branques de llum que recorden sistemes nerviosos i vasculars, formes geològiques o arbres..\nCap al 2000 Sugimoto es sent atret per la iconografia arquitectònica i influenciat per les corrents minimalistes i d’art conceptual intenta treure tot el superflu per captar l’essència de l’obra arquitectònica. No s’ha de veure en aquesta obra simples experiments d’enfoc, de fet Sugimoto va estudiar en profunditat les obres de molts fotògrafs sobre arquitectura i arriba a la conclusió que la textura i el detall és superflu al concepte darrere l’obra arquitectònica. Així desenfocant l’escena, més que resultat del revelat, proporciona una imatge que queda millor memoritzada per l’observador, aquest queda aïllat de les previsualitzacions que pot tenir a la seva memòria, ja sigui per que ha vist fotografies de l monument o hi ha estat físicament. El resultat no és tan brillant com el en cas de les ‘Marines’ o els ‘Cinemes’ però la idea és interessant.\nPer a molts, Sugimoto és una mena d’alquimista que converteix en real el que no ho és, a la vegada que extreu del real allò superflu per presentar-nos l’essència. Però la percepció de l’observador es basa en les seves experiències i memòries i la definició de ‘real’ és prou personal. Dos observadors diferents poden i de fet tenen, percepcions diferents davant la mateixa obra, l’edat, la cultura, la religió o l’educació son elements que influeixen de forma determinant en allò que percebin d’una fotografia. Treballar amb percepcions és molt més complexe que fer una fotografia pictòrica, realista o documentalista. D’aquí el gran valor de l’obra de Sugimoto.\nHiroshi Sugimoto. Penso que Sugimoto és innovador, versàtil i valent al presentar la seva obra. Ens presenta diferents series, totes elles sota un marc conceptual, que ens permet aprofundir sobre la ‘idea’ darrera tota fotografia. L’artista ens fa reflexionar sobre la naturalesa de la realitat i és capaç de trencar les limitacions de la ‘instantaneïtat’ del temps a la fotografia. Una manera de veure el món a través del seu objectiu. Una de les seves frases crec que ho diu tot: ‘ L’ull humà, desproveït d’obturador és essencialment una càmera amb llarga exposició ‘. La màgia de la fotografia ens ha portat a l’altre extrem del ‘moment decisiu’ de Cartier-Bresson.\nUs deixo amb un vídeo de 4:10 min trobat a Youtube que pot endinsar-nos una mica més en l’obra de Sugimoto:\ni un documental (en francès) en dues parts que val molt la pena: (Extrait de la série Contacts. Réalisation : Jean-Pierre Krief)\nHiroshi Sugimoto – Part.1\nHiroshi Sugimoto – Part.2\nPodeu explorar més fotografies de Sugimoto a alguna de les galeries que us passo a continuació. Especialment el seu web oficial, on podeu trobar totes les series:\nFonts: Torno a trobar-me amb certes complicacions, molts blocs i webs però tots explicant el mateix. De nou he hagut d’explorar en llocs especialitzats i museus i galeries per treure’n l’aigua clara d’aquest, fins avui i per a mi, desconegut fotògraf:http://www.culturevulture.net/ArtandArch/Sugimoto.htm\nPersonalment m’ha agradat molt les reflexius i pensades que en Sugimoto m’ha fet fer, per moments m’ha fet trontollar els meus principis bàsics de la fotografia i he acabat entenent que potser no hi ha cap principi bàsic. La fotografia és tan ampla que aixopluga totes les tendències i aquesta, la del conceptualisme i minimalisme de Sugimoto, no m’ha deixat indiferent. Tant és així que he volgut experimentar que se sent davant una representació d’una altra representació d’una realitat. (clica)\nEspero tingueu una bona experiència… I si no us agrada no passa res, segur que la setmana vinent tindrem una nova oportunitat per treballar…\nBona setmana i fins el proper dilluns i si en sou agraciats, Bon pont !\nEs tracta de l’ús d’un generador\nEtiquetes : Hiroshi Sugimoto, parlem de fotografia\n← Disc de la setmana: Thelonious Monk “Thelonious Monk Trio”\nDisc de la setmana: José James & Jef Neve “For all we know” →\n3 thoughts on “Hiroshi Sugimoto”\nRAULG on dimecres, 6 Octubre 2010 a les 10:56 said:\nHombre a ver… que sí… que es interesante pero la verdad es que no me hace el peso, este hombre es un experimentador nato, un fotógrafo de laboratorio que se expresa de una forma muy compleja.\nSus fotografias son minimalistas y tienen su gracia, trata los revelados con exquisitez, sus encuadres son metódicos y de escuela.\nEl sentido no se lo he sabido encontrar, no sólo me ha pasado con este fotógrafo, me ha pasado con muchos que son bastante más normalitos (aún recuerdo una fotografia de un un plato y un tenedor de un tal Kertez). Los japoneses en sí tienen una cultura muy diferente a la nuestra y supongo que eso me distancía mucho más de su fotografia.\nLas fotografias que me resultan más cercanas son las que claramente se parecen a las de Weston, resaltar las formas por encima de todo.\nMe quedo con sus excelentes revelados.\nMario, para preparar un estudio de este fotografo no se necesita una semana, yo necesito una vida…\nMario on dimecres, 6 Octubre 2010 a les 18:32 said:\nEs difícil Raul que a estas alturas con 35 clásicos ya vistos y lo que tú conoces llegue a presentar un fotógrafo que te sorprenda. Los clichés se repiten y repiten a lo largo de la historia de la fotografía y amén de la fotografía fotoshopiana, de HDR’s y montajes de dudoso gusto, seguro que todas las fotografías que puedas ver te recuerdan a algún clásico.\nLa idea no es que nos gusten todos los fotógrafos sino extraer de ellos algo que nos pueda aportar algo, aunque su obra completa no pueda considerarse como magistral.\nSugimoto es muy especial y justo por ello, por ese distanciamiento con los clásicos, presenta una obra insólita, que puede que no nos acabe de gustar pero al menos no se ha limitado a hacer amaneceres o preciosos paisajes.\nSu idea de las figuras de cera y dioramas y la de los cines es especialmente interesante aunque visualmente no acaba de atraparte, y la explicación que él da, en el vídeo en francés, de porqué desenfoca los edificios me ha convencido bastante aunque el resultado es ‘qué pésima fotografía ! está desenfocada…’.\nPero de nuevo, la reflexión está en ‘debe ser la fotografía una réplica de lo bello, de lo estético o de lo visualmente sorprendente?’ o la fotografía puede ser cualquier otra cosa?\nEn fin, que va a ser muy difícil que los próximos fotógrafos te arranquen un ‘oh’ pero si te pueden arrancar un ‘mira, es interesante…’.\nY gracias por tu puntual aportación, es vital para continuar esta serie.\nnati on divendres, 8 Octubre 2010 a les 19:18 said:\nSeré honesta y escribiré en el blog.\nIba a escribir un mail a Mario para decirle que no podía expresar aqui mi opinión.\nNo puedo racionalizar la obra de este autor, no puedo marcar distancia. Me perturba enormente.\nSus fotografías me producen una enorme ansiedad, me desestabilizan.\nComprendo la necesidad de experimentar por parte del autor, pero el resultado para mi es aterrador.


Festivals de Música i Concerts - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nFestival Emplaça't a Cabrera de Mar\nPropera edició: de 29/07/2022 a 01/08/2022\nDesprés de l’ambiciosa edició preparada pel 2020 i ajornada a última hora, Cabrera de Mar s’omplirà aquest estiu de concerts, activitats ...\nPropera edició: de 05/08/2022 a 30/08/2022\nEl Festival de Música és un referent de música clàssica al Pirineu. Així doncs, és també un gran reclam cultural que, ...\nNits al Castell de Calafell\nPropera edició: de 06/08/2022 a 27/08/2022\nLes Nits al Castell, amb més de dues dècades d’història a les espatlles, tornen a apostar pel jazz i les seves diferents variants i ...\nSTAGNUM, Programació cultural de l'Estany\nPropera edició: de 06/08/2022 a 03/09/2022\nJa tenim aquí el Stagnum '21! Com cada any comptarem amb una programació excel·lent dins el recinte del Claustre del Monestir de Santa ...\nFestival de Música del Baix Penedès a Calafell\nPropera edició: de 07/08/2022 a 04/09/2022\n45è Festival de Música del Baix Penedès L’església de l’Assumpció de Segur de Calafell acollirà cinc concerts ...\nAIMS Festival a Solsona\nPropera edició: de 14/08/2022 a 28/08/2022\nL’AIMS Festival és l’únic festival pedagògic del país. Neix de l’AIMS Acadèmia i respon des dels seus orígens ...\nPropera edició: de 19/08/2022 a 18/09/2022\nLa 25a edició del Cicle de Música Catalana tindrà lloc a Santa Maria de Palautordera del 14 al 28 d'agost. El cicle ha estat pensat perquè ...\nEufònic, Festival d'Arts Sonores i Visuals Terres de l'Ebre\nPropera edició: de 25/08/2022 a 28/08/2022\nEl desè aniversari d’Eufònic pren una forma mai vista: amb totes les limitacions i restriccions possibles damunt la taula, hem programat més ...\nJazzTardor, Festival de Jazz de Lleida\nPropera edició: de 27/10/2022 a 03/12/2022\nJazzTardor és un festival dedicat a oferir al públic la millor música de jazz, amb una personalitat marcadament eclèctica que li permet ...\nFesta de Santa Cecília a Igualada\nPropera edició: de 19/11/2022 a 20/11/2022\nAmb motiu de la diada de Santa Cecília, patrona de la música, durant el mes de novembre tenen lloc diversos concerts de la ciutat, en equipaments ...


Sergi Pallerola, nou director general de l'àrea de negoci de Vall Banc\nLiderarà el pla de creixement de l'entitat que segueix reforçant el seu organigrama directiu\nEl director general de l'àrea de negoci de Vall banc, Sergi Pallerola\nActualitzada 09/05/2017 a les 11:52\nVall Banc segueix reforçant el seu capital humà amb la incorporació de Sergi Pallerola com a nou director general de l’Àrea de Negoci. Entre les seves funcions destaquen el lideratge en el procés de canvi de l’entitat i la implementació del pla de creixement del banc.\nServei al client, compromís i ètica en la gestió han estat tres dels pilars forts d’entesa entre el nou membre directiu i Vall Banc. Aquests tres factors seran essencials per continuar reforçant la construcció del banc, que té com a objectiu esdevenir un referent de qualitat.\nEl mateix Sergi Pallerola valora aquesta nova etapa com “un repte apassionant que assumeixo amb il·lusió". Per a Pallerola la incorporació a Vall Banc suposa "assumir el càrrec directiu amb l'objectiu de pilotar un ambiciós pla de creixement per a l'entitat els propers anys”.\nAquesta incorporació s’alinea a l’estratègia de creixement en capital humà que està duent a terme l’entitat. Així, els últims mesos Vall Banc ha incrementat la plantilla més d’un 20% en diverses àrees.\nSergi Pallerola és diplomat en Empresarials per la UIC, la Universitat Internacional de Catalunya, i Màster en Anàlisi Internacional de Mercats Financers per l’IEF, l’Institut d'Estudis Financers. El directiu acumula, a més, una àmplia trajectòria professional en què ha ocupat diverses posicions i responsabilitats en el sector financer; ocupava, en l’actualitat, un dels màxims càrrecs directius a Andbank.\nEl nou membre de Vall Banc ha estat, entre altres càrrecs, membre del Comitè de Riscos de Crèdit, de Producte i de Compliance al Banc Agrícol i Comercial d'Andorra. A Andbank, ha estat membre del Comitè Directiu Andorra i del Consell d’Administració de la gestora espanyola d’Andbank. Pallerola és un expert reconegut en gestió de patrimonis, i en banca privada i retail.


La Ruta de l’Anarquisme torna a partir del 13 d’abril – Masala\nLa Ruta de l’Anarquisme torna a partir del 13 d’abril\nLa Ruta de l’Anarquisme és un projcecte que ofereix la secció d’Art de la CNT que sorgeix de la necessitat de rescatar els fets oblidats i silenciats que ha deixat la història del moviment llibertari a Barcelona, també coneguda com La Rosa de foc. Durant més d’un segle es van viure a la ciutat moltíssims moments de l’anarquisme, que van per exemple de la vaga de la Canadenca als Fets de Maig del 37, de l’assassinat de Salvador Seguí (el noi del Sucre) a la detenció i posterior execució de Salvador Puig Antich. Per recordar-los en els llocs on van passar, què millor que un passeig guiat per la ciutat amb bons historiadors.\nPer aquest exercici de memòria la Ruta de l’Anarquisme us convida a un recorregut de quatre hores en autocar a través de la ciutat. Durant el trajecte els participants podran veure documents audiovisuals sobre els moments destacats de l’anarquisme i visitar alguns dels llocs de la ciutat on ocorregueren fets rellevants en la història del moviment. A més, durant la ruta hi haurà actuacions i es repartiran documents gràfics com publicacions temàtiques.\nLa Ruta de l’Anarquisme vol donar veu als i les anarquistes perquè ens expliquin la seva història i vol recuperar una sèrie de fets rellevants que van passar en aquesta ciutat no fa tants anys. I la van marcar tant que encara avui en dia es poden veure moltes de les seves petjades.\nEl tour consta de quatre parades en llocs emblemàtics en la història de l’anarquisme a la ciutat i en general: Poble Nou, Bar Funicular (on els participants estan covidats a un refrigeri), Parc Güell i Montjuïc.\nLa primera sortida serà el 13 d’abril i continuarà tots els dissabtes fins al juny, sempre que hi hagi interès per fer-la.\nL’inici de la ruta és a les 10:00h al portal de Santa Madrona (sortida metro Drassanes) i l’arribada a les 14:00h també al portal de Santa Madrona.\nLes reserves i compra de tiquets es poden fer a la llibreria La Rosa de Foc . El preu del viatge són 17 euros (localitats limitades).\nHorari: de dilluns a dissabtes de 16:00 a 21:00h\nTel. 93 317 78 92


El solstici d’estiu tindrà lloc el dia 21 d’aquest mes. La lluna plena la tindrem el dia 17, mentre que hi ha altres cites amb el cel que no ens hem de perdre\nper Xavi Segura dissabte, 1 de juny 2019 - 18:42h\nL'estiu és una de les estacions més atractives per contemplar el cel de nit | Arxiu\nL’agenda astronòmica del mes de juny estarà marcada per l’arribada de l’estiu el proper dia 21. Aquell dia a les 17:54h, hora catalana, viurem el solstici d’estiu i tindrem el dia més llarg i la nit més curta de l’any, ja que hi haurà 15 hores i 11 minuts de llum solar. A partir de llavors, el dia s’anirà escurçant, però fins a finals de juliol o agost no notarem aquest canvi.\nL’estació durarà 93 dies i 15 hores, acabant el proper 23 de setembre amb l’arribada de la tardor. El solstici d’estiu és el moment de l’any en què la Terra està en el seu punt més inclinat amb el pol nord i tot el seu hemisferi rebent més directament l’impacte dels raigs solars, situació que és totalment al revés en el solstici d’hivern.\nEl dia 21 i les jornades properes, hi haurà el que es coneix com el sol de mitjanit, és a dir, que a les latituds més altes del nostre hemisferi hi farà sol durant 24 hores. Al pol sud, per contra, serà de nit tota la jornada. L’estiu convida sempre a observar el cel a l’aire lliure amb la fresca de la matinada i observar conegudes pluges d’estrelles, com les Llàgrimes de Sant Llorenç, o Perseids, el mes d’agost. De cara al juny, però, hi ha altres cites astronòmiques importants.\nPel que fa a la Lluna plena del mes de juny, tindrà lloc el proper dia 17, sortint a les 21:41h per l’est al damunt del mar i ponent-se per l’oest l’endemà al matí a les 06:23h del matí. Si la meteorologia acompanya, podrem gaudir de l’última Lluna plena de la primavera a les portes de l’entrada oficial a l’estació d’estiu.\nUna altra cita astronòmica important d’aquest mes de juny la tindrem el dia 10, quan Júpiter farà la seva màxima aproximació a la Terra aquest 2019. Per tant, aquest any no veurem aquest planeta tan brillant com el dia 10 i el podrem gaudir durant tota la nit, des que el sol es pongui fins que torni a sortir pràcticament l’endemà al matí. Si observem aquest fenomen amb un telescopi, podrem inclús veure 4 de les seves Llunes al seu voltant.\nCom acostuma a passar cada estiu, millora l'observació del 'triangle d’estiu', un conjunt imaginari format per les estrelles Deneb, Altair i Vega, de les més brillants del cel nocturn. Suposen un ancestral sistema de referència en el cel i un mètode d’orientació des d’ara fins entrada la tardor.\nIMATGES BRUTALS: Almenys 1 mort i més de 30 ferits per tornados a Xile


El congrés Sónar +D porta la realitat virtual immersiva al metro d’Universitat – Agrupament Ferroviari de Barcelona\nFins al 3 de juny el vestíbul de l’estació d’Universitat (L1 i L2) acull un espai que presenta el congrés internacional sobre innovació i creació del festival Sónar, el Sónar +D. Es tracta de la iniciativa “Life of us”, una experiència VR immersiva que proposa un viatge interactiu a través de l’evolució de les espècies, que comença amb una forma de vida unicel·lular i que va evolucionant fins a transformar-se en un ésser post-humà robotitzat.\nPer primer cop, el Sónar +D ofereix en exclusiva aquesta experiència amb ulleres de realitat virtual a 120 usuaris del metro i membres del JoTMBé que podran accedir a l’activitat mitjançant invitació aconseguida a través d’un concurs del club.\nEl Sónar+D és un congrés internacional que explora com la creativitat modifica el nostre present i imagina nous futurs. Des de 2013, reuneix a Barcelona destacats artistes, tecnòlegs creatius, músics, dissenyadors i emprenedors per participar en una programació curosament seleccionada enfocada en la inspiració i el networking.\nActe: Sónar +D presenta “Life of us”, una experiència de realitat virtual\nimmersiva al metro\nDies: Fins al 3 de juny\nHores: De 16 a 20 hores\nLloc: Vestíbul d’Universitat (L2), accés pel centre de la plaça\nper anar-hi Metro: Universitat (L1 i L2)\nBus: H12, H16, V13, V15, 24, 41, 50, 54, 55, 59, 63, 66, 67


Kid Rock i Sheryl Crow: cites, xafarderies, notícies, fotos - Cites\nPrincipal Cites Kid Rock i Sheryl Crow\n'> Compatibilitat 49%\namb qui està casat Wesley Snipes\nSheryl Crow és una cantant nord-americana de 58 anys. Nascuda Sheryl Suzanne Crow l'11 de setembre de 1962 a Kennett, Missouri, Estats Units, és famosa per All I Wanna Do en una carrera que abasta el 1987 –actual i el 1985 –actual i el 1984–. El seu signe del zodíac és Verge.\nAjudeu-nos a construir el nostre perfil de Kid Rock i Sheryl Crow. iniciar Sessió per afegir informació, imatges i relacions, participar en discussions i obtenir crèdit per les vostres contribucions.\nKid Rock i Sheryl Crow van col·laborar en una cançó d'amor anomenada 'Picture' el 2002, i el seu duet va provocar rumors de romanç, naturalment.\nMés informació sobre Kid Rock i Sheryl Crow Menys sobre Kid Rock i Sheryl Crow\n2002 - Connexió\nEls cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee. Els cantants Kid Rock i Sheryl Crow actuen a l’escenari durant el primer dia d’assaigs dels CMT Music Awards 2011 al Bridgestone Arena el 7 de juny de 2011 a Nashville, Tennessee.\nEls millors cantants de tots els temps\nés dr travis stork single\namb qui surt Jacob Jacob Sartorius ara mateix el 2016\namb qui surt jeanine pirro\namb qui surt Alicia Witt\namb qui surt Melanie Martinez\nTé Bill Maher una núvia


INTEGRA | LA FUNDACIÓ “LA CAIXA” COL·LABORA AMB INTEGRA\nHome > INTEGRA > Lleure > LA FUNDACIÓ “LA CAIXA” COL·LABORA AMB INTEGRA\nPublicat a les 08:07h a Lleure\tby\tIntegra\nCol·laboració de 7.000€ de la Fundació “La Caixa” per les activitats de lleure inclusiu.\nLa fundació “La Caixa” col·labora un any més amb Integra. L’entitat bancària destinarà 7.000 € al servei de lleure d’Integra, que gestiona diferents activitats d’oci i temps lliure per a persones amb discapacitat intel·lectual, trastorn mental i/o plurisidcapacitat de la comarca de la Garrotxa.\nL’objectiu d’aquestes activitats és vetllar per l’educació en valors i la socialització de les persones que hi participen. Per això, s’aposta per un lleure on la persona esculli, participi activament a la comunitat i utilitzi els esplais i mitjans comuns, tenint en compte les seves necessitats i característiques personals. En total, Integra disposa de set programes diferents dedicats a la cultura, els esports, les vacances i el turisme o l’oci compartit, entre d’altres.\nEl curs 2019-2020, malgrat la COVID-19, el servei ha atès 82 persones que han participat, per exemple, en els grups de joves, en les activitats extraescolars o en el casal d’estiu. En aquest últim cas, 32 alumnes de primària, joves i adults han gaudit d’activitats com sonoteràpia, piscina, psicomotricitat, hípica, tallers de cuina o de ball, o caiac, entre d’altres.


Control de plagues Mollerussa\nControl de plagues Mollerussa, Rabosca, especialistes en desinfecció, desratització, desinsectació i manteniment DDD.\nControl de plagues Mollerussa, Rabosca, destaquem el control i extermini de:\nSón les plagues més comunes, formigues, polls, paparres, escarabats, talps, xinxes, puces, paneroles, etc. Es troben als interiors de bars, restaurants, vivendes, clavegueram, cuines, etc. Fem un tractament molt professional i responsable, amb productes i esquers de màxima eficàcia i eficiència.\nLes mosques i mosquits són els més usuals i la vegada del més empipadors. Disposem d’eines que actuen d’atraients tan pel que fa a llum ultraviolada, com trampes mecàniques i altres medis. És a la indústria alimentària i hostalera, bars, restaurants, etc.\nLa rata negra, rata gris i el ratolí són de lo pitjor que hom es pot trobar, a les granges, tant fa el tipus d’animal que hi ha, magatzems, hotels, bars, restaurants, qualsevol indústria alimentària clavegueram, etc.. Tenen una capacitat de procreació alarmant i cal actuar amb tot el rigor i serietat professional per mantenir-la a ratlla.\nLes formigues són molt ordenades i ben organitzades, aconseguint nius d’una quantitat altíssima d’elles. Les podem combatre molt eficaçment.\nHi ha tres tipus, l’americana més típica de les clavegueres, germànica dels bars i l'oriental és la domèstica. Aguanten molts dies sense menjar i uns quants sense beure. Cal evitar deixar restes de menjar i beure, tot i així són molt resistents. Per a nosaltres la seva eliminació no representa cap problema.\nAlimentació, accessoris, animals companyia i ramaderia, Mollerussa, Europiensos Molló\nAssessoria Mollerussa, Natal-Recolta\nBicicletes Mollerussa, Bicicletes Tella\nMenjar per emportar a Mollerussa, La Tòfona\nNeteges Mollerussa, Serveis LiC\nPlanxa i pintura a Mollerusa, Grues Amorós


Lliurament de claus als adjudicataris dels 82 pisos de VPO de Can Morral:: Ajuntament d'Abrera\nLliurament de claus als adjudicataris dels 82 pisos de VPO de Can Morral\nEls adjudicataris dels 82 pisos de protecció oficial de lloguer amb opció de compra al barri de Can Morral ja han rebut les claus dels seves futures llars en un acte públic que es va celebrar el passat 18 de maig i que va comptar amb la presència del delegat del govern de la Generalitat de Catalunya a Barcelona, Salvador Jorba; el secretari d´Habitatge i Millora Urbana, Carles Sala; el regidor d´Urbanisme, Jesús Naharro, i l´alcaldessa d´Abrera, Maria Soler.\nAquests pisos, que es van sortejar públicament el passat mes de març, pertanyen a dues promocions a Can Morral I i Can Morral II, al carrer d´Olesa, camí del Riu i carrer de Jaume I. Tenen una superfície útil d´entre 55 i 80 metres quadrats i plaça d´aparcament. Hi ha pisos de dos i tres dormitoris, i adaptats per a persones amb mobilitat reduïda. En concret es van adjudicar 30 habitatges de dues habitacions, 50 més de 3 habitacions i 2 habitatges adaptats de dues habitacions.\nEl lloguer mensual oscil·la entre els 313 i els 429 euros i l´adjudicatari també té la opció de comprar-lo. En cas d´adquirir l´habitatge en els primers 5 anys, els compradors es podran deduir el 100% del que han pagat de lloguer, i si és en un termini de 10 anys la deducció serà del 50%.\nAquests habitatges formen part d´una promoció de 179 pisos que va construir l´Institut Català del Sòl (Incasòl) en conveni amb l´Ajuntament d´Abrera. Per tal de facilitar l´accés a l´habitatge, s´han adaptat a la modalitat de lloguer amb opció de compra. En total són gairebé 300 pisos socials els que s´han lliurat al barri de Can Morral.\nActe de lliurament dels pisos de VPO de Can Morral\nSignatura al llibre d´honor del Delegat de Govern a Barcelona,\nSessió informativa prèvia, a l´Auditori del Centre Polivalent


Centro Juvenil Montserrat - Col·labora\nÀrees d'Acció dels Voluntaris de l'ISCE\nCentres d’Educació Infantil, Primària, Secundària i Formació Professional.\nCentres de la Tercera Edat.\nGranges escoles de formació.\nEn les nostres activitats posem l’accent a la formació en valors oberta a la igualtat, fonament de tota convivència:\nRespecte a la dignitat de la persona.\nÚs responsable de la llibertat.\nCompromís amb la pau.\nEntusiasme com a forma d’afrontar la vida.\nEls voluntaris que s’incorporen a l’I.S.C.E. han de ser, en tot moment, respectuosos amb els principis de l’Institut, encara que no necessàriament han de ser persones catòliques.\nEls voluntaris de l’I.S.C.E. presentaran el millor de sí als beneficiaris (en aquest cas, noies), de forma gratuïta i desinteressada, sense esperar ni acceptar cap tipus de compensació material o econòmica per allò que fan.\nLa forma de realitzar el seu treballa serà sempre amb professionalitat, humanitat i eficàcia, coneixent i aplicant els mètodes propis de l’I.S.C.E., en les tasquen encomanades, i respectant, a més de tenir sempre en compte, la situació de la persona a la qual s’atén.\nEl voluntari, sempre ha de reconèixer, respectar i defensar activament la dignitat de les persones a les quals atén, coneixent i acatant\nEl voluntari respectarà sempre l’I.S.C.E., sense utilitzar-lo en benefici propi sent, en tot moment, discret, de confiança amb la informació que li arribi dels beneficiaris i fent saber a la Direcció del Centre o de la seva coordinadora, qualsevol problema o informació que se li plantegi davant les persones que atén.\nEl voluntari s’ha de comprometre, després de reflexionar-ho, lliure i responsablement, complint amb les tasques adquirides i realitzant amb serietat allò encomanant, doncs forma part d’un engranatge en el qual si una peça falla repercutirà a la resta.\nEl voluntari s’ha d’informar i formar d’allò que ha de fer o es compromet a fer, quan i a on exactament, per saber si disposa d’aquest temps i de les energies que se li estan demanant.\nEl voluntari ha de participar creativament. Les seves idees, aportacions i suggeriments sempre es tindran en compte perquè tots els voluntaris som importants a l’I.S.C.E., i la nostra petita aportació fa que es generi una gran tasca per aquells que la necessiten. Fomentarà el treball en equip, proporcionant una comunicació fluida i un clima de treballa i convivència agradable.\nEl voluntari sempre respecta als altres voluntaris. No s’ha de considerar ni superior ni inferior als altres. Tots formem part de la cadena de la solidaritat constituïda per un equip en el qual tots som necessaris, però ningú imprescindible.\nEl voluntari davant la societat estarà fomentant la justícia social i l’increment de la solidaritat en el seu entorn. Serà una llum que il·lumini el seu entorn, donant als altres l’oportunitat de participar lliurement en allò que fa amb el seu testimoni.


Exposició «50 anys del consorci. La gestió de l’aigua a la Costa Brava» al monestir de Sant Feliu de Guíxols – Cultura Virtual\n1 juliol - 29 agost\nLa Diputació de Girona, en col·laboració amb el Consorci d’Aigües Costa Brava Girona, ha presentat una exposició sobre el 50è aniversari de la constitució del consorci. La mostra parteix dels continguts del llibre Crònica de l’aigua a la Costa Brava, d’Oriol Mas i Lloret, editat aquest any 2021.\nEl llibre Crònica de l’aigua a la Costa Brava narra la història de la gestió de l’aigua al litoral de les comarques gironines, des de les primeres civilitzacions fins a l’actualitat. L’accés dels municipis a l’aigua i la proximitat de rius, rieres i aiguamolls ha condicionat l’evolució històrica de la Costa Brava. En aquesta zona, la gestió hídrica ha estat clau per a l’avenç de l’agricultura, la demografia i el creixement vinculat al turisme.\nEls cinquanta anys del Consorci són el punt de partida del llibre i de l’exposició, que explica tot el procés gràcies al qual avui dia quan obrim l’aixeta raja aigua, i com aquesta torna depurada al medi. I ho fa amb el suport de textos i imatges que ajuden a entendre quina ha estat l’evolució en la gestió de l’aigua al litoral de les comarques gironines.\nL’exposició es complementa amb un audiovisual que mostra les diferents instal·lacions, laboratoris i equipaments del Consorci d’Aigües Costa Brava Girona i tres peces relacionades amb el tractament i la potabilització de l’aigua que s’utilitzaven durant els anys 1980 – 2000 i que actualment estan en desús.\nOn: quart pis del monestir de Sant Feliu de Guíxols\nQuan: de l’1 de juliol al 29 d’agost, de dilluns a diumenge, de 10 a 20 h.\nActivitat presencial, Activitat puntual, Cultura en família, Fotografia, Museus i espais patrimonials\nConsorci d’Aigües Costra Brava Girona


ARA Barcelona 08/04/2012 10:30\nEl conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, no torça el braç i assegura amb fermesa que "amb els funcionaris hem fet el que s'havia de fer". En una entrevista que publica aquest diumenge 'La Vanguardia', Mas-Colell defensa la línia econòmica del Govern i considera que si l'executiu de Rajoy hagués actuat igual, en matèria funcionarial, s'haurien "alineat" polítiques i "ho hauria fet més fàcil".\nEl titular d'Economia considera que els pressupostos de l'Estat són "sòlids" per la banda de despesa, però admet que li generen dubtes en l'enfocament dels "ingressos". A la vegada, Mas-Colell entén que es retalli en inversions però considera inadmissible l'incompliment de l'Estatut i el "no" reconeixement de la infrainversió estatal a Catalunya. En aquest sentit, el conseller adverteix que els comptes resten a Catalunya "1.800 milions", i denuncia que la proporció d'inversió a Catalunya és clarament per sota de la aportació catalana al PIB.\nFent referència a les declaracions del ministre d'Economia, Luis de Guindos, que en una entrevista al diari alemany 'Frankfurter Allgemeine' va anunciar noves reformes en sanitat i educació, Mas-Colell assegura que "la retallada que ens apliquen també afectarà la nostra educació i sanitat". En aquesta línia, el titular d'Economia admet que el Govern ha d'articular els sistemes d'educació, sanitat i dependència "d'acord amb el nostre nivell econòmic real i no el somiat".\nMas- Colell reconeix que l'amnistia fiscal és una mesura que "no" el convenç, però admet que les "circumstàncies del moment poden demanar mesures "excepcionals".