Setmana de nou punts per al filial del N�stic\npublicat el 17/03/2012 07:39 per Esports Tarragona R�dio\nEl filial del N�stic rep al Balaguer al Municipal de La Pobla aquesta tarda a dos quarts de cinc en una setmana amb tres partits. Els de Kiko Ram�rez que s�han tornat a situar en play-off esperen aprofitar la din�mica positiva despr�s de dues vict�ries consecutives. El segon entrenador Patxi M�ndez ha parlat del bon moment en que es troba l�equip despr�s de recuperar sensacions perdudes a l�inici d�aquest 2012.\nEl filial del N�stic tindr� les baixes de Fran Carbia i Joel Coch convocats amb el primer equip i les de Mozo i Ernest lesionats. Jordi Roca podria tornar a la llista en un setmana de nou punts on els poblencs esperen fer un salt quasi definitiu cap a la zona de play-off. Tot i el possible descens del primer equip que faria impossible l�ascens de La Pobla, el conjunt de Kiko Ram�rez es segueix marcant els play-off com a clar objectiu de la temporada. Olot i Amposta seran els pr�xims rivals de La Pobla en els propers set dies. Escolta-ho\nEscolta a Patxi Mendez


Arranca la vaga d'ambulàncies al País Valencià\nVaga d'ambulàncies al País Valencià\nEl servei de transport sanitari arranca hui una vaga general indefinida a la Comunitat Valenciana. La vaga està convocada pels sindicats UGT i CCOO.\nL’Associació d’Empresaris d’Ambulàncies de la Comunitat Valenciana (ACVEA) ha volgut ressaltar que porta més de 30 anys prestant servei al sector de la sanitat pública i que la seua màxima preocupació ha sigut la de poder garantir en tot moment l’adequada atenció dels seus pacients i usuaris, que no han de veure’s perjudicats per aquest moviment.\nEn aqueix context, s’han establit uns serveis mínims del 100% quant al Servei d’Atenció Mèdica d’Urgència (SAMU), del 80% en l’activitat de Suport Vital Bàsic (SVB) i del 60% relatius a l’activitat ordinària. Concretament, la dotació serà de 136 vehicles per a transport sanitari urgent (Suport Vital Bàsic i Servei d’Atenció Mèdica d’Urgència), i de 317 vehicles per a transport sanitari no urgent. Per tant, vol remarcar que quedaran coberts els serveis essencials d’assistència mitjançant el transport sanitari urgent de malalts i accidentats que presten les empreses del ram.\nL’ACVEA ha volgut destacar que des de la representació empresarial s’han complit els termes pactats en tot moment. En aqueix sentit, també ha volgut manifestar la seua predisposició i el seu desig que es puguen reprendre les negociacions dins de la normalitat.\nDurant l’any 2017, la mitjana de serveis diaris prestats a la Comunitat Valenciana ha sigut de més de 4.000, entre urgències, altes hospitalàries, consultes externes i rehabilitacions, entre un altre tipus d’intervencions. Dins d’aquestes, els serveis urgents van representar prop del 19%.


'Carpe diem' a la platja TOTS\nSa conca. Inoblidables estius en família, amb tres generacions disfrutant juntes de plaers senzills\nEROS LÓPEZ MONTURIOL\nDimecres, 19/08/2015 - 17:44\nLa platja de sa Conca té una de les 678 banderes blaves concedides a Espanya. Una cosa així com un certificat de qualitat que va molt més enllà de l'avaluació de les aigües de bany: premia l'excel·lència en tots els sentits. Al nord-est de s'Agaró i delimitada per roques a un costat i un penya-segat a l'altre, aquesta no és una platja qualsevol. Els que viuen aquí tot l'any o estiuegen a la zona des de fa temps l'elegeixen perquè manté l'essència del lloc, malgrat que la platja de Sant Pol estigui més pròxima al centre i s'hi puguin contractar activitats aquàtiques. Sa Conca està apartada (aquest és el seu particular encant, i per més que s'hi pugui accedir en cotxe als autòctons no els fa res caminar 15 o 25 minuts, segons si s'hi va per l'interior o pel camí que voreja la costa, per seure a la seva sorra gruixuda.\nFamílies senceres desfilen amb para-sols, neveres portàtils o bosses enormes amb menjar i refrescos per passar la jornada en aquest racó allunyat de la massa turística. No hi ha cossos esculturals -i si n'hi ha ningú s'hi fixa-, sinó persones normals que passegen els seus torsos descuidats al costat dels seus fills o néts. Com abans. Elena López recorda aquest paratge amb especial afecte, ja que en aquest entorn va passar una etapa vital que no oblidarà mai.\nElla va ser molt feliç aquí des del 1986 fins a finals dels 90 amb el seu marit i els seus dos fills, un nen que aleshores tenia tres anys i una nena d'un any i mig. Hi anaven sempre que els era possible, durant l'estiu, la Setmana Santa i alguns ponts festius. Els matins, les tardes i llargues nits que es convertien en matinades se succeïen amb una rapidesa sorprenent a causa del frenesí del carpe diem que compartien amb les seves amistats, dues parelles de la seva mateixa edat que també tenien fills. Els nens anhelaven coincidir en aquelles dates i els pares aprofitaven per forjar la seva relació amistosa, que encara conserven gairebé 30 anys després amb una de les famílies. Les criatures, que ja són adults formats en les xarxes socials, mantenen contacte per Facebook.\nL'Elena recorda que el seu marit, molt esportista, jugava amb els nois a tocar del mar o a l'aigua, amb els matalassos, els portava a fer excursions pel bosc i fins i tot els instruïa en la pesca al capvespre. Encara que a vegades no calia, ja que ells sols s'entretenien a la sorra, cavant forats o construint efímers castells. Això sí, en aquelles estones el plàcid so de les onades al trencar es camuflava entre els crits dels xavals emocionats que buscaven l'aprovació paterna davant els èxits: «¡Mira, papa! ¡Mira, mama!». Igual com passa ara en aquesta platja, en la qual els pares equipen els seus fills amb el kit complet de galleda, pala i rasclet i els acompanyen a bussejar amb ulleres i tub en les aigües turquesa buscant peixos i crancs.\nAquesta infermera barcelonina reconeix que aquella època que tanta satisfacció li va reportar ha d'agrair-la en part a la funció crucial dels iaios, que s'encarregaven dels nens quan ella i el seu marit havien de treballar. Els avis, plens de vitalitat, entretenien els néts amb divertides activitats, com anar a buscar pinyons. A la tornada no calia que diguessin d'on venien: arribaven a casa amb les mans negres.\nI després, quan es tornaven a ajuntar tots, sopaven a la fresca i reien fins no poder més, una complicitat que l'Elena valora especialment perquè ella va créixer al costat de la seva àvia i això li va marcar la vida per sempre.\nPer l'AP-7, sortida 9, cap a Sant Feliu de Guíxols i s'Agaró per la\nC-35. Agafeu l'avinguda de sa Conca i seguiu les indicacions.\nL'oferta a la zona és amplíssima. Per posar-ne dos exemples, el S'Agaró Hotel (entre 109 i 139 euros l'habitació doble) i l'Hostal Cliper de Platja d'Aro (de 40 a 70).\nL'església de Nostra Senyora\nde l'Esperança i les nou cales paradisíaques a les quals s'accedeix pel camí costaner entre la platja de Sant Pol i sa Conca.\nLa platja compta amb lloguer d'hamaques i para-sols, dos xiringuitos, aparcament, accés per a minusvàlids, banys públics i socorrista.


El llaminer pastís de la mort a Barcelona\nSanta Coloma de Gramenet - Viernes, 02/02/2018 - 13:15\nAtaúdes en el tanatorio de la Ronda de Dalt. / DANNY CAMINAL\nTot i no ser veí de Barcelona, estic seguint amb gran interès les notícies a propòsit de la vostra intenció i del vostre Govern de crear una funerària municipal o, com a mínim, la voluntat de prendre mesures, per tal d'abaratir els elevadíssims costos dels enterraments a la ciutat. Un projecte del tot beneficiós per a la ciutadania que malauradament no es materialitza mai. Poca cosa sé jo de les complexes negociacions polítiques que porteu a terme per aconseguir aquesta millora en un servei que, recordem-ho, no és cap caprici, sinó essencial, obligatori i immediat. Si sé, però, com a damnificat el dolor moral i econòmic que mou un tema que em va afectar directament fa 14 mesos, quan va morir la meva mare en un hospital sociosanitari barceloní, tot i que la vaig enterrar a Santa Coloma de Gramenet.\nEl 14 de novembre de 2016 vaig patir un encara presumpte abús funerari per part de l'empresa privada que opera a Serveis Funeraris de Barcelona. El diguem-ne 'professional' que em va atendre, va ser molt hàbil a ensenyar-me només els fèretres VIP (em va amagar l'existència de la sala on hi havia els taüts de gamma mitjana). Tampoc em va dir, per simple humanitat, que el servei estava liberalitzat i que estava perdent temps en l'obertura de la sala de vetlla a Santa Coloma —població veïna on vaig pagar aquell mateix matí la resta del servei a la funerària local—, no anant directament a la funerària a la qual ja em dirigia quan una infermera em va reorientar en sentit contrari. Vaig perdre tot el matí. Poc els va importar la meva alta minusvalidesa visual. Vaig ser derivat per aquella infermera a Sancho de Ávila des de l'hospital on va morir la meva mare sota un fals imperatiu legal.\nVaig denunciar el cas a l'Ajuntament que presidiu en una instància dirigida a vós que va obtenir resposta el 29 de desembre de 2016. M'hi van expressar entre altres coses que "l'Ajuntament està posant mà a l'obra perquè fets com aquest no es tornin a repetir" i que estaven vostès "treballant per a la creació d'una empresa funerària municipal amb l'objectiu de garantir la competència, la qualitat, l'accessibilitat de la ciutadania a aquests serveis, la baixada de preu mitjà i l'excel·lència del servei."\nDes de llavors, són molts els enterraments que s'han fet a la ciutat. Moltes famílies han hagut de patir els preus elevats que aplica el duopoli funerari (Mémora-Áltima) que es reparteix el llaminer pastís de la mort a Barcelona, sense que s'hagin materialitzat els esforços que em vau expressar en el vostre correu de resposta. És per això que demano voluntat per part de tots els grups polítics per tal que Barcelona deixi de ser la ciutat més cara d'Espanya a enterrar els seus morts. Cal, sobretot, que les empreses funeràries deixin d'aprofitar-se de l'estat d'extrema vulnerabilitat de les famílies i que la informació que geriàtrics, hospitals i metges que certifiquen la mort als domicilis, sigui unívoca verbalment i per escrit, tot remarcant la lliure elecció de servei funerari per part de les famílies i prohibint l'enviament predeterminat a qualsevol de les grans funeràries que es reparteixen la ciutat. L'ésser humà no pot arribar a tal misèria a canvi de diners i favors.


Pa casolà | Recepta de cuina de Berta Muntadas - RECEPTES.CAT\n300gr de farina normal\nLlevat fresc (1/4 de pastilla)\n1,5 gots d'aigua\n1) Posem en un bol les 2 farines i la sal i fem servir una cullera de fusta per a barrejar-ho.\n2) Afegim el llevat i ho ben barregem de nou.\n3) Anem afegint l'aigua gradualment i continuem barrejant, no importa que la massa quedi una mica enganxosa, poseu menys o més aigua fins a trobar el punt.Per acabar d'amassar us podeu ajudar amb les mans.\n4) Un cop ben barrejat posem farina sobre una fusta o el marbre mateix i hi posem la massa a sobre. Llavors amassarem estirant la massa i plegant una de les puntes cap al mig, repetint el mateix moviment pel costat contrari. Farem aquest procés vàries vegades.\n5) Tapem amb el bol i deixem reposar 15min.\n6) Destapem i tornem a amassar com abans però 4 vegades i prou.\n7) Tapem amb el bol i deixem reposar 15min.\n8) Destapem i tornem a amassar com abans però 4 vegades i prou.\n9) Tapem amb el bol i deixem reposar durant 2 hores.\n10) Aassem de nou però aquest cop agafant els voltants de la massa i duent-los al mig en moció circular, com si tapessim un farcellet.\n11) En el mateix bol hi posem un drap, l'enfarinem i hi col·loquem la massa, que tapem i reservarem a la nevera durant 8, 12 o 24h (segons preferència).\n12) Al cap de 8 hores posarem una safata que tingui una mica de profunditat a sota de tot del forn (on posarem aigua) i una safata al mig (on anirà el pa). Un cop tinguem les safates a dins, escalfarem el forn a 250ºC (les safates han d'estar calentes quan posem el pa a coure).\n13) Un truc: Per posar la massa a dins sense deformar-la ni cremar-nos preparem una safata primeta del revés amb un paper de forn a sota, hi posarem la massa a sobre i la deslliçarem des de la safata prima a la safata de dins el forn.\n14) Treiem la massa de la nevera i la posem sobre la safata que hem preparat. Amb un ganivet fem dos talls llargs a la superfície.\n15) Un cop tenim el forn calent hi posem el pa com hem explicat abans i abans de tancar posem un raig d'aigua a la safata de sota de tot.\n16) Deixem coure durant 20min.\nDepenent de si us agrada més fet o menys podeu treure-ho als 20min o deixar-lo uns quants minuts més si l'aigua s'ha evaporat del tot, si no s'ha evaporat, recomanem retirar la safata amb l'aigua.\nEtiquetes: Bàsic Casolà Fàcil Llevat Original Pa Senzill Típic Afegir etiqueta\nEnllaça aquesta recepta: Receptes.cat/recepta8778\nBerta Muntadas diu:\nVIDEO RECEPTA: https://www.youtube.com/watch?v=ff4WP85XW5U


La nova benzinera EsclatOil de Manresa ja està en funcionament - Bonpreu\nLa nova benzinera EsclatOil de Manresa ja està en funcionament\nAvui hem inaugurat la nova benzinera EsclatOil a Manresa, situada just al costat de l’Hipermercat Esclat del municipi. Compta amb 3 assortidors de doble cara i 6 carrers i l’horari serà ininterromput les 24 hores al dia els 365 dies a l’any.\nA part d’aquesta benzinera, avui també inaugurem una EsclatOil a Olot. Amb les dues noves incorporacions, el Grup Bon Preu ja disposa de 43 benzineres.\nQUALITAT ALS MILLORS PREUS\nA les benzineres EsclatOil trobaràs un producte de molta qualitat amb els preus més competitius del mercat. Per als clients amb la targeta de Bonpreu i Esclat o iquodrive oferim 3 cèntims de descompte per cada litre de carburant.\nTotes les estacions de servei estan dotades amb la tecnologia més innovadora i tot un seguit de dispositius de seguretat per garantir la màxima eficiència del servei. Alhora, cada benzinera disposa d’un sistema de microfiltratge que elimina les impureses dels carburants per dispensar un producte de més qualitat.\nA més, incloem un bactericida als carburants que evita la oxidació i garanteix una millor conservació dels vehicles. A les benzineres EsclatOil també comptem amb diferents sistemes de respecte al medi ambient com són els tancs de doble paret, la recollida de vapors o els separadors d’hidrocarburs. Tots aquests avenços possibiliten una gestió mediambiental molt més sostenible.\nA EsclatOil també oferim també el servei de gasoil de calefacció a domicili amb una àmplia xarxa de distribució a Catalunya.\nLa nova benzinera EsclatOil d’Olot ja està en funcionament


I tu, ja saps com trencar murs? - L´Estudi Reus\nI tu, ja saps com trencar murs?\nCol·labora amb la Marató.\nEls equips professionals d’Espai Psicofamiliar i l’Estudi, centres dedicats a la salut i l’educació a la ciutat de Reus, hem unit recursos, esforços i, sobretot, molta il·lusió en la creació de material amb l”objectiu d’ ajudar als nens i nenes a conèixer quatre pinzellades sobre alguns dels trastorns mentals més comuns, trencant murs a favor de la salut mental.\nTots els beneficis obtinguts per la descàrrega del material, serà donat íntegrament a la Marató de TV3.\nLa Marató de TV3 és un projecte solidari impulsat per la Televisió de Catalunya i la Fundació La Marató de TV3. Està enfocat a obtenir recursos econòmics, sensibilitzar la població catalana, afavorir la divulgació, conscienciar i educar envers la cultura científica.\nEnguany, la trentena edició de La Marató es dedica a la SALUT MENTAL.\nPer aquest motiu, els equips professionals d’Espai Psicofamiliar i l’Estudi, centres dedicats a la salut i l’educació a la ciutat de Reus, hem unit recursos, esforços i, sobretot, molta il·lusió en la creació d’aquest material.\nL’objectiu és ajudar als nens i nenes a conèixer quatre pinzellades sobre alguns dels trastorns mentals més comuns, trencant murs a favor de la salut mental.\nAvançar-vos que aquest recurs no pretén donar un coneixement en profunditat dels trastorns, sinó ajudar a posar-nos en la pell de les persones que els pateixen, afavorint l’empatia i eliminant prejudicis, fruits de la desconeixença.\nAquest material inclou:\n– Instruccions per la preparació\n– 11 activitats per conèixer diferents trastorns:\nTEA (Trastorn de l’Expectre de l’Autisme)\nTDAH (Trastorn per Dèficit d’Atenció amb Hiperactivitat)\nTDA (Trastorn per Dèficit d’Atenció sense Hiperactivitat)\nDislèxia (Trastorn de l’Aprenentatge de la Lectoescriptura)\nDiscalcúlia (Trastorn de l’Aprenentatge de les Matemàtiques)\nAdiccions als videojocs\n– Targetes explicatives\n– Plantilla Salut Mental\n– Diploma acreditatiu\nUs podeu descarregar el material fent un donatiu de 5€, si voleu col·laborar amb un donatiu més gran, simplement afegiu les unitats que desitgeu a la cistella de la compra.\nUna vegada fet el pagament, rebreu un mail amb el link per a descarregar el material que podeu fer a casa amb els vostres fills i filles o si a l’aula si ets professional de l’educació.\nEsperem que passeu una bona estona i a la vegada entre tots trenquem murs per la salut mental.\nCategoria: material descarregable


El CCE Sant Lluís de basquet va fermant sa plantilla - EsDiari.com\nEl CCE Sant Lluís de basquet va fermant sa plantilla\nEl CCE Sant Lluís ja fa feina amb la composició de la plantilla del primer equip de la secció de bàsquet. No es sap de forma oficial encara si els billets estaràn subvencionats, ni per tant quin format tindrà la Primera Balear, ni tansols si hi haurà Primera Balear. El club fa feina amb l’idea de que hi haurà competició i està a la recerca de patrocinadors que donin viabilidad a la categoria.\nEn la parcela esportiva ja s’estan fermant les primeres renovacions, contant que l’equip estigui a Primera Balear. Els primers en donar el “si vull” al club han estat n’Isma Seguí, el capità Sergio Muñoz, en Carlos Gómez, en Carlos Vaquero, en Juan Murillo i en Luisma Gil. L’acord amb tots sis va ser molt ràpid, donada la disposició de les dues parts. S’aconsegueix així mantenir bona part de la columna vertebral que va dur a l’equip a disputar les fases d’ascens a EBA a la localitat alacantina de Guardamar del Segura.\nAl llarg dels pròxims dies es tenen que confirmar la continuitat o no del reste de componets de la plantilla de la temporada 2011/2012. De moment hi ha una baixa segura, la del veterà pivot, Jaume Palmer, que enguany es retira de la pràctica activa del bàsquet. Del vinculat, Joan Pardina, tot depen de si continua o no a la disciplina del Menorca Bàsquet i a l’acord de vinculació que es pugui arribar per la propera temporada.\nA vont tampoc hi haurà novetats serà a la banqueta, despres de les renovacions d’en Xavi Carreras i n’Ignasi Jover, ahir es va confirmar la renovació del delegat Dani Morro. Falta per confirmar la continuitat del preparador físic, Lluís Pons, després de la gran feina feta la passada temporada.\nPer tant el CCE Sant Lluís de la temporada 2012/2013 comença a agafar forma.


Acqua Marina Pad Marina di Pietrasanta Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Bellini 5, Marina di Pietrasanta, Marina di Pietrasanta, Itàlia, 55045 - Veure al mapa\nMés informació sobre Acqua Marina Pad\nAl visitar Marina di Pietrasanta, vosté es sentirà com a casa a Acqua Marina Pad, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Marina di Pietrasanta. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, ventilador, nevera, plat de dutxa, assecador de cabell a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Acqua Marina Pad és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Marina di Pietrasanta.


Salvador destaca la incorporació d'un sistema automàtic que permetrà la reducció de sorolls al pas dels tramvies en Pont de Fusta - FGV\nFGVNoticiasCorporativoSalvador destaca la incorporació d’un sistema automàtic que permetrà la reducció de sorolls al pas dels tramvies en Pont de Fusta\nLa Consellera ha anunciat que l’1 de setembre s’obrirà a la circulació aquest tram i continuaran els treballs previstos sense afectar el servici\nL’actuació compta amb un pressupost de 344.547 euros per a la substitució de vies i desviacions que porten en funcionament 23 anys\nAquestes obres formen part de les accions de manteniment i millora que realitza FGV en la xarxa\nLa Consellera d’Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, María José Salvador, ha visitat aquest matí les obres de substitució del carril bucle de Pont de Fusta, pertanyent a la Línia 4 del tramvia (Doctor Lluch-Mas del Rosari) de Metrovalencia. Amb aquest projecte se substitueixen les vies i desviacions en aquest punt que està en servici des de fa 23 anys i que ha acumulat un lògic desgast pel qual era necessari renovar-los.\nLa Consellera ha volgut destacar que “gràcies a aquesta renovació s’ha instal·lat un sistema de control de la fricció que permeten un lubricat del carril de forma automàtica”, un sistema que s’aplica per primera vegada en la xarxa de Metrovalencia i que “permetrà disminuir els efectes del pas del tramvia en aquesta zona i reduir sorolls i vibracions”. Posteriorment FGV planteja instal·lar en altres punts de la seua xarxa tramviària.\nSalvador, acompanyada pel director gerent de FGV, Juan Andrés Sanchez Jordà, i el director general d’Obres Públiques, Transport i Mobilitat, Carlos Domingo, hi ha assenyalat que “aquestes obres formen part de les actuacions que impulsa la Generalitat per a oferir un servici de transport públic en les millors condicions”.\nLa consellera ha anunciat que “a partir del pròxim 1 de setembre els tramvies tornaran a circular amb normalitat en aquest punt de la xarxa, una vegada conclosa la primera fase d’aquestes obres i realitzades les proves de circulació necessàries, ja que en els mesos de setembre i octubre continuaran els treballs previstos però sense afectar el servici habitual”.\nDes de l’1 d’agost fins divendres que ve 1 de setembre la parada de Pont de Fusta ha quedat fora de servici per a completar les actuacions previstes en el projecte de renovació. Com a alternativa FGV ha posat en funcionament un servici complementari d’autobús entre aquesta parada i Primat Reig.\nUna vegada es restablisca la circulació, els treballs d’adequació de l’entorn, substitució de desviacions i incorporació d’equipaments tècnics continuaran però sense afectar el pas normal dels tramvies. La parada de Pont de Fusta registra una mitja mensual de 50.000 viatgers, sent una de les més concorregudes de la xarxa tramviària de Metrovalencia.\nTal com ha anunciat la consellera, el projecte incorpora la instal·lació de modificadors de fricció automàtics que permeten el lubricat del carril amb l’objectiu d’aconseguir una major vida útil i disminuir el desgast per la interacció roda/carril i per tant reduir l’efecte de les vibracions i sorolls que provoca el pas del tramvia.\nAquest dispositiu tècnic permet tindre la via lubricada d’una forma eficient, ja que s’injecta la lubricació en els punts concrets on interactuen les rodes dels tramvies amb el carril, amb la freqüència i quantitat òptima per a aconseguir atenuar de forma notable la fricció i desgast que es produeix en aquest tipus de corbes de ràdio reduït.\nAquests sistemes tecnològics intel·ligents aconsegueixen reduir tant el desgast del carril com el del material rodador, aconseguint amb això disminuir consums d’energia i combustible, optimitzant recursos de mà d’obra i lubricant. Els sistemes d’injecció s’instal·laran en les entrades al bucle de cada una de les dues vies, a fi de tindre totes les alineacions corbes lubricades.\nLes obres que s’estan realitzant en la parada de Pont de Fusta consten de dues fases d’execució. En la fase inicial s’ha tallat el servici tramviari, la qual cosa ha permés retirar el paviment, substituir carrils, executar l’obra civil necessària per a la instal·lació dels modificadors de fricció i l’inici de la repavimentació de la zona afectada.\nEn aquesta primera actuació s’han renovat 342 metres lineals de via, i està prevista la substitució d’una de les dues desviacions tramviàries existents, així com la recàrrega elèctrica de l’altra desviació i de la travessia. Les hores totals empleades durant el mes d’agost, per a la substitució de les vies realitzades, han sigut 5.115 hores, treballant durant tot el mes.\nLa segona fase es realitzarà durant els pròxims mesos de setembre i octubre, en els que es durà a terme la substitució de desviació, la recàrrega elèctrica d’aparells de via, el muntatge dels modificadors de fricció, la finalització de la repavimentació i les rematades de reposicions diverses.\nTags: María José Salvador Metrovalencia obres Pont de Fusta visita


1940-2010 Lluís Companys 70 anys Sentenciat | Foro por la Memoria - Federación Estatal de Foros por la Memoria\n1940-2010 Lluís Companys 70 anys Sentenciat\nComissió de la Dignitat, 15.7.2010 | 19 julio 2010\nNota de premsa dels actes\nLa Comissió de la Dignitat ha convocat aquest migdia una roda de premsa en la que s’han exposats els actes commemoratius sobre el 70è aniversari de l’afusellament del President Lluís Companys a amb lema 1940-2010 LLUÍS COMPANYS 70 ANYS SENTENCIAT .\nHan estat presents Francesc Casanyes rector de Sant Agustí, Martí Ferrer President del Moviment coral Català, una representant de la Federació d’Entitats Corals de Catalunya i Ramon Noguera director de la Coral polifònica de Puig-Reig, Toni Strubell coordinador de la C de la D, i en Josep Cruanyes portantveu.\nEls actes volen rememorar el fet de la mort del President de Catalunya Lluís Companys, després de ser deportat per la policia alemanya en ser detingut a La Baule el 13 de juliol, detingut i torturat a la Dirección General Seguridad de la Puerta del Sol a Madrid va ser sotmès a un consell de guerra ignominiós i afusellat el 15 d’octubre de 1940.\nS’ha exposat que es vol commemorar aquest aniversari i denunciar que encara avui el seu procés no ha estat anul•lat i el govern espanyol no ha fe¡t un acte de desgreuge demanant perdó a Catalunya, a deferència del que han fet els governs francès i alemany.\nEls actes se cantaran a La Baule, Madrid el setembre, i els dies 15 i 17 d’octubre a Barcelona. El 15 a l’Església de sant Agustí on s’havia reunit l’Assemblea de Catalunya on es farà unes exèquies solemnes cíviques, obertes a tothom que mai ningú fins ara no ha fet al nostre president. En les exèquies es farà una exposició de la persona de Companys per part d’Hilari Reguer, es llegiran poemes i escrits del President i s’acabarà amb la interpretació del rèquiem de Mozart per part de l’Orquestra de l’Empordà i la Polifònica de Puig-Reig. A l’acte ha estat present Ramon Noguera director de la coral. Ha estat present el rector de l’Església de Sant Agustí Francesc Casanyes.\nEl dia 17 es farà un gran acte cívic al castell de Montjuïc amb participació d’un gran nombre de corals en l’acte de restitució de la bandera catalana que hi col•locà el president companys el 1936 a prop d’on seria afusellat. Durant el matí les corals participants faran cantades a diversos llocs de la muntanya i al migdia es farà l’hissada de la bandera amb el cant col•lectiu dels centenars de cantants que hi assistiran que interpretaran el cant de la senyera. Es convidarà a assistir-hi tothom i a fer una ofrena d’una flor al lloc on va ser afusellat el President. L’acte vol fer també homenatge al poeta Joan Maragall en el 150 aniversari.\nEl l’acte hi participarà l’Orfeó Català del que el seu director Josep Vila dirigirà la cantada. El president del Moviment Coral Català Martí Ferrer i representants de la Federació Catalana d’Entitats Corals que eren presents a l’acte han informat que convidaran a les corals de Catalunya de participar massivament a l’acte.\nS’ha presentat la litografia que ha fet per la commemoració el pintor alcoià Antoni Miró sobre la imatge de Companys que presidirà tots els actes.\nEls actes que fa temps que estaven previstos, amb la recent sentència del Tribunal Constitucional prenen un relleu especial i es reforça el sentit reafirmació de la dignitat del nostre president, les nostres institucions, els nostres símbols nacionals, quan ara ens volen humiliar negant-nos l’existència com a Nació i els drets que ens pertànyen de decidir el nostre futur en llibertat.\nTambé s’ha informat, que la Comissió de la Dignitat es va adreçar a la Presidenta de la Comunidad de Madrid per a l’acte que s’ha de fer a la seu de la presidència que era on va ser detingut i torturat Companys. La senyora Aguirre s’ha negat a col•laborar. Tot i això es farà un acte davant aquell sinistre edifici de la Puerta del Sol.\nEls actes tenen el suport d’una comissió d’honor formada pels Presidents Jordi Pujol, Pascual Maragall i 40 personalitats i entitats guardonades amb la creu de Sant Jordi.\nEs compta amb el suport de l’Ajuntament de Barcelona, El Memorial Democràtic i el departament de Cultura de la Generalitat. Els actes s’inclouen en l’any Maragall i Omnium Cultural.\nToni Strubell Josep Cruanyes


VA DE BO!: de març 2014\nEL ESTANDARD PREAUTONÒMIC DE LA JUNTA CENTRAL FALLERA\nEstandard oficial de la Junta Cental Fallera fins 1979. Apareixen diferents motius històrics i tradicionals del Pais, tal com les torres de la ciutat, la cargola simbol també de maulets i dels exercits valencians austracistes durant la guerra de succesió i la nostra senyera original. 1979 va ser l'any de la claudicació. Els pactes entre UCD i PSPV i la falsa i interessada "Batalla de València", tot dirigit des de Madrid, va entregar aquest País als oligarques botiflers al servei de l'estat central que va canviar noms, banderes i simbols amb la intenció de sotmetre i afeblir encara més un pais sense possibilitats de resistència.\nPublicado por València Identitaria en 11:12:00\nFALLA DISSENYADA PER DALÍ\nCremà de la falla dissenyada per Salvador Dalí. Plaça de l'Ajuntament. València, 19 de març de 1954\nSERRA DE LA FILOSA\nCatalans que van repoblar Mallorca i el País Valencià amb la derrota dels musulmans. Catalans de Mallorca que van arrivar al País Valencià amb l'expulsió dels moriscs. Uns mateixos cognoms, una mateixa cultura, una mateixa sang, una mateixa llengua. Saber qui sóm per a saber a on volem anar.\nMonument als repobladors mallorquins. Tàrbena, la Marina Baixa.\nLA MARJAL PEGO OLIVA.\nPublicado por València Identitaria en 15:00:00\nEL PUIG CAMPANA DESDE FINESTRAT.


Últims programes - Tot un món - Pàgina 7\nTania Adam va néixer a Moçambic i ha viscut a Lisboa, Madrid i Barcelona. Ella és, doncs, part de l'anomenada diàspora africana, aquesta onada heterogènia d'afrodescendents sobre la qual giren els seus projectes professionals actuals. Amb la intenció de fer visible aquestes persones i les seves creacions, la Tania va engegar Ràdio Àfrica, un magazín digital que vol donar a conèixer les expressions culturals més alternatives que sorgeixen del continent africà. A Ràdio Àfrica també s'hi troba Safura, una botiga "online" de productes tèxtils on es fusionen trets catalans i africans, i Ràdio Àfrica Off, una plataforma des d'on organitzen diverses activitats, com xerrades i sessions de DJs.\nA partir del problema d'uns joves que no tenien un lloc on jugar a futbol, Mohamed El Amrani va crear, amb altres persones, la Xarxa de Convivència de Roses. Aleshores tenia només 17 anys i, ara, amb 23, és el president d'aquesta entitat que, amb el futbol com a eix central, treballa per combatre l'exclusió social i per fomentar la convivència i la cohesió local. Paral·lelament, el Mohamed també fa xerrades a instituts per encomanar als joves la seva passió per la comunicació i esperonar-los a "buscar solucions noves a problemes antics".\nKleber Louiz Bosque té clar que el teatre, a més d'entreteniment, ha de ser una eina per formar el públic. Ell és dramaturg, dirigeix el grup Teatre dels Argonautes i actualment promou un intercanvi entre joves autors teatrals catalans i iberoamericans. El Kleber creu que aquesta nova generació està portant a escena un teatre més crític amb la societat i que, a més a més, té la capacitat d'esprémer les xarxes socials per apropar-se a dramaturgs d'arreu del món. El Kleber treballa de correu intern a l'Hospital Comarcal de l'Alt Penedès, un lloc que valora molt per l'alt compromís dels que hi treballen.\nCapítol 843: Parlar clar La "Karme" és siriana, palestina i libanesa. És de l'Orient Mitjà, diu. Com a sociòloga experta en el món àrab, analitza el conflicte sirià i ho explica amb tanta contundència com precaució per no arriscar la seguretat de la seva família, que encara viu allà. És conscient que la situació que pateix el poble sirià, tant les persones que marxen com, sobretot, les que es queden, és dramàtica, i des d'aquí treballa per ajudar els refugiats a Catalunya i conscienciar la gent de la magnitud del conflicte, que ella creu que té moltes més implicacions de les que es veuen. En relació als refugiats, la "Karme" diu que la societat catalana és solidària i vol ajudar, però no sap com.\nCapítol 842: Fent turisme Molts diumenges, Joey Sanabria recorre Catalunya fent de guia turístic. Des de la seva agència de viatges, organitza excursions dirigides especialment a persones que han vingut d'altres països. Ell, un colombià que va venir a Barcelona per continuar els estudis, sap que no és fàcil viatjar per Catalunya si no coneixes bé el país, una dificultat a la qual ha volgut donat resposta. En Joey creu que Catalunya té atractius molt interessants més enllà de Barcelona, i diu que s'hauria de fomentar aquest turisme intern per conèixer-la millor i "fer més país".\nUn noi del born\nCapítol 841: Un noi del Born De pare algerià i mare marroquina, Fares Amokrane assegura que la boxa li va canviar la vida. La va descobrir als 12 anys, i aviat va guanyar diferents campionats, com el de Catalunya i d'Espanya. Però el més important és que la boxa li va donar una motivació per centrar-se i continuar estudiant. Ara s'està preparant per accedir al grau mitjà de tècnic esportiu i és monitor del taller d'activitat física que organitza la fundació Adsis al Palau Alòs, al Born, el barri on sempre ha viscut. I fa tres anys, un altre descobriment, el "popping", una disciplina de ball urbà en què s'ha fet un nom.\nCapítol 840: Compartint cuina Ja de petita, a Sicília, Francesca Culcasi tenia vocació emprenedora, però va ser el 2009, després de cinc anys treballant en multinacionals a Barcelona, quan es va adonar que volia engegar un tipus de negoci diferent, més participatiu. Va ser llavors que va crear Sharing KitchN, una plataforma digital per a amants de la cuina on poden compartir espais, serveis i productes gastronòmics. Amb un model d'economia col·laborativa, la Francesca creu que la gent no pensa a posseir, sinó a compartir: només cal poder tenir accés a les eines i els espais quan fa falta i això és el que ella proposa amb Sharing KitchN.\nCapítol 839: Passarel·les Berguedana d'orígens indis i gallecs, Sabrina Akhtar trasllada aquesta fusió als seus dissenys. El futur, diu ella, és la barreja de tot, i per això aprofita la moda per combinar models exòtics i autòctons. Considera que la roba pot ser un mitjà d'expressió i de reivindicació, una perfecta carta de presentació i alhora una manera de donar veu a certs sectors de la societat. Amb aquesta mateixa intenció, la Sabrina també escriu. A les seves pàgines és "políticament incorrecte" i es mostra crítica amb alguns aspectes de la seva cultura d'origen.\nCreixent amb l'art\nCapítol 838: Creixent amb l'art Daniela Ruiz Puigbó va venir fa setze anys de Veneçuela per ampliar els estudis de Pedagogia amb un màster en Comunicació i Educació. Quan, fa 10 anys, li va sorgir l'oportunitat de fer-se càrrec d'un taller de dibuix i pintura per a nens, no la va desaprofitar, i va recuperar així una de les seves passions: l'art. Amb l'escola CreArt, que ara dirigeix, ha treballat la idea de crear i créixer amb l'art. Una experiència que l'ha conduït, amb el temps, cap a l'artteràpia, enfocada principalment amb les dones. Creu, com deia el pintor Marc Chagall, que "l'art és un estat de l'ànima."\nCapítol 836: Entendre'ns "InfoTalQual" és una revista en format web i paper que inclou, en la versió impresa, un suplement amb les notícies traduïdes a l'àrab. Rashid Ali va crear-la fa dos anys a Terrassa amb l'objectiu d'ajudar la comunitat àrab a entendre la realitat catalana. Creu que això és un pas molt important perquè puguin sentir-se bé, i implicats en la nova societat on viuen. Alhora reivindica que també sigui més fàcil, que tothom aquí pugui practicar la seva cultura d'origen. Ell fa 15 anys que va venir del Marroc, on ja havia començat a col·laborar com a periodista en diferents publicacions.\nPastor i psicòleg\nCapítol 837: Pastor i psicòleg Víctor Hernández va venir fa 11 anys de Mèxic per fer el doctorat, però l'acollida de l'església evangèlica del Clot va ser tan bona que s'hi va quedar amb la seva família. Ara, a més de psicòleg, és el pastor d'aquesta església, on treballa en aquesta tasca d'acollir persones, conversar i acompanyar la comunitat. El Víctor creu que el fet d'emigrar l'ha canviat, fins i tot ha afectat coses essencials de la seva fe, però assegura que ara té una major confiança respecte a l'ésser humà.\nCapítol 835: Universal Parvati Nair és britànica d'origen indi. Va néixer a Noruega i ha viscut a l'Índia, Polònia, el Marroc, Tunísia i Espanya. Aquest bagatge internacional l'ha portat a Barcelona amb el repte de dirigir un dels instituts de la Universitat de les Nacions Unides, un centre dedicat a l'anàlisi dels canvis culturals amb els moviments migratoris. La Parvati fa anys que estudia aquests processos, i ara segueix de prop l'auge de les migracions cap a Europa i la gestió "poc cohesiva, hospitalària i generosa" que se n'està fent.\nCapítol 834: Ciutadà del món La situació dels refugiats a Europa fa que Vlado Arapovic revisqui la seva experiència durant la Guerra de Bòsnia. Nascut a Sarajevo, va marxar amb nou anys del seu país sense saber que n'estaria quatre refugiat a Croàcia i Itàlia, jugant a tenis. Després, el 1998, va venir a Catalunya amb una beca de la Federació Catalana de Tenis. Aquí, en Vlado va ser acollit per una família de l'ONG Mestres per Bòsnia, que ara són, com diu ell, la seva família catalana. En aquell moment, el va impressionar la solidaritat entre persones que es mobilitzaven per una gent, una ciutat i un país que no coneixien. Un fet que espera que també vagi a més, ara, amb la crisi de refugiats que viu Europa.\nCapítol 833: L'exforaster El desig de conèixer món va portar el Roland Gallardo a Catalunya fa 26 anys. Al Perú, havia començat els estudis de mecànica, que finalment va acabar aquí. Amb el temps, va centrar el seu interès en la mecànica de vaixells, fins que es va treure el títol de patró d'altura. El mar sempre ha estat present en la seva vida i, a Catalunya, diu, "hi ha una costa increïble". Ara, el Roland és professor en una escola nàutica de Palamós, i aquest estiu ha estat patró d'un dels creuers que naveguen de Roses a Cadaqués.\nCapítol 832: Koers El Kelly Isaiah Ogbebor va arribar fa 10 anys de Nigèria. Allà va començar a cantar a l'església i a apassionar-se per la música. Fa un any, a Lleida, va decidir complir el seu somni d'adolescent: tenir una banda pròpia. Amb uns amics, van crear Koers, un grup de reggae que en quatre mesos va guanyar el concurs Directe 2015 de música jove del Segrià. El Kelly, a més, estudia Filologia Anglesa a la UdL, i es considera afortunat de poder barrejar la cultura catalana i la nigeriana. No dubta que, d'aquesta mescla, "n'han de sortir coses bones".


Col·laboracions | CIÈNCIA I POLÍTICA\nBlog, Divulgació, Periodisme\nNo m’agraden massa els posts als quals es parla d’u mateix, però he pensat que és bon moment per agrupar algunes de les col·laboracions que vaig fent a distints mitjans. També, com no, per a agrair-los la confiança dipositada a tots aquells qui un dia em van convidar a fer-ho. I alhora, és clar, per a encoratjar-vos a sintonitzar aquella emissora, posar a Google el nom d’un periòdic o portal web, o també apropar-vos caminant al quiosc en busca d’una certa revista.\nA Eldiario.es (bo, la secció valenciana, Eldiariocv) col·labore amb articles d’opinió des de fa temps, i últimament també en la vessant gastronòmica: a travès de la web d’EatValencia (ara està en manteniment) he publicat al periòdic digital algunes crítiques de restaurants en castellà. No tantes ni amb la freqüència que en voldria, però a poc a poc. I en breu reprendré els temes ambientals: vos aniré contant.\nUna d’aquelles finestres que s’obre inesperadament i cal aprofitar. Des de setembre de l’any passat col·labore, també amb una freqüència molt relaxada (necessite un Delorean!), en l’edició valenciana d’EP. És un món nou i tractar els temes sense opinió (perquè allà hi publique notícies) es fa estrany, però m’agraden els reptes. De moment he escrit sobre l’Albufera, espècies invasores o canvi climàtic.\nUna de les col·laboracions de les quals més content estic. Dos anys ja escrivint de forma ininterrompuda a la revista degana de la premsa en valencià, i moltes ganes de continuar. Més encara amb el fabulós redisseny i números com el de gener, sobre les polítiques ambientals valencianes, i al qual m’he implicat en la coordinació i en un article sobre els residus al nostre país. Una gran revista amb molta història, però també molt de futur.\nHi ha coses que es fan amb ganes, amb fam de fer-les bé. Lletraferit n’és una d’elles, tot i que tampoc sorprèn massa, estant-hi Drassana Llibres al darrere d’esta segona etapa. Una revista valenciana actual, moderna, amb una curosa selecció de textos i temàtiques. Un goig col·laborar-hi.\nEls valencians no ho sabem, però la millor revista de divulgació i comunicació científica de tot l’estat es fa a casa nostra. Després d’una col·laboració puntual fa anys, ara porte uns quants números ressenyant llibres, i en quant el temps lliure (ai!) m’ho permeta, em posaré amb algun article científic, ara que això de la tesi ja ha passat.\nEl panorama radiofònic en valencià està ferit, però no és un desert. El Mural és una d’eixes finestres que perviuen amb voluntat i ganes tot i la tempesta. Vos recomane molt que l’escolteu, perquè és un programa divers, distint i enriquidor. Vaig tindre el plaer de col·laborar a les edicios 3 i 10, i estaré encantat de tornar-ho a fer.\nUn programa de Radio Manises (s’emet de dimarts de 21:00 a 23:00 hores en la 105.7, tot i que també el podreu escoltar a Radio Mislata o la ràdio de la UPV, entre altres) on s’aborda l’actualitat des d’un punt de vista distint, i amb molt d’humor. Tot i que només he pogut anar tres vegades a xarrar sobre canvi climàtic o parcs naturals, m’ho he passat d’allò més bé, i espere continuar posant-me davant del micro mentres em deixen.\nUn portal de medi ambient valencià? Poques notícies m’han alegrat més sobre el panorama comunicatiu que el naixement de Samaruc Digital. De moment he pogut enviar només un article (sobre la COP21 de París i el canvi climàtic), però n’estic segur que a 2016 en seran uns quants més.\nA 2016 li demane temps també per a tornar a escriure sobre Japó. Poder fer-ho en un portal com Japonismo, on tenen cura dels detalls i cuiden als col·laboradors exquisidament, és tota una oportunitat. És cert que he anat actualitzant la guia sobre restaurants japonesos de València, però queden encara tantes històries per contar de Kyoto!\nA banda, els dec un article a les amigues de la revista Plaerdemavida, de l’Associació Cultural Macarella, on ja he col·laborat abans. Tinc pendent també reprendre també l’activitat al blog col·laboratiu Des de la Mediterrània, i continue enviant algun article al Levante (ací l’últim). No descarte tampoc tornar-me a pujar a un escenari, bé siga amb una cervesa a la mà o per a una xerrada exprés de cinc minuts. I també caldrà retocar la guia de Stay.com, que han canviat unes quantes coses!\nI mentres, és clar, continuar donant-vos la tabarra per ací i a No Es Tarde.\n← Educació ambiental: l’assignatura pendent\nQuè és això de l’Antropocè? →\nRT @hydrosound: Verdad verdadera 👇 https://t.co/tJ2Ew3x3mu 18 minutes ago\nRT @PepeWebosRepes: https://t.co/Vo8MU71YmB 19 minutes ago\nSupongo que se puede dar más vergüenza ajena, pero no sé muy bien cómo. twitter.com/randymeeks/sta… 23 minutes ago\nRepugnante publicidad. https://t.co/pYuHUm2y8j 26 minutes ago


Dissabte a les 19 hores el CH Mataró visita la sempre complicada pista del Sant Feliu, un equip que la temporada passada jugà a OK Lliga, baixant junt amb Maçanet i Alcoi.\nUn equip que es troba situat a mitja taula, però que vol donar caça al grup capdavanter i lluitar per l’ascens. Els mataronins que venen de guanyar a casa l'Alcoi, un dels seus perseguidors, volen sumar una nova victòria i consolidar el seu lideratge de la categoria.\nLa darrera visita a Sant Feliu de Codines el CH Mataró la va saldar amb victòria per 1-3 la temporada 2011-12.\nEl femení s'ho juga tot en la darrera jornada de lliga\nDarrera jornada de lliga on el femení del CH Mataró si guanya a casa al Voltregà serà nou equip d’OK Lliga. Si les mataronines perden o empaten hauran d’esperar que el Reus faci el mateix resultat a casa davant el Manlleu B. El partit es jugarà dissabte a les 18:15 hores al Pavelló Jaume Parera de Mataró.


El CEF Bosc de Tosca i el Bàsquet Santjoanenc segueixen sumant victòries i apuntant al més alt de les seves respectives disciplines - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El CEF Bosc de Tosca i el Bàsquet Santjoanenc segueixen sumant victòries i apuntant al més alt de les seves respectives disciplines\nPel que fa a la resta de l’actualitat esportiva, el Bosc de Tosca segueix a la part alta de la classificació de la Segona Catalana després de guanyar el Santa Pau per 2 a 0, en un partit amb polèmica inclosa. En bàsquet, el Club Bàsquet Garrotxa Santjoanenc també segueix perseguint el líder després de guanyar el Quart.\nLa Segona Catalana vivia dissabte un derbi garrotxí més igualat del que diu la classificació: el Bosc de Tosca, situat a la part alta, va rebre un Santa Pau immers en els llocs de descens de la categoria. De seguida, el matx es va decantar a favor dels presencs, quan només passava un minut de joc. Però el Santa Pau es va veure agreujat per unes mans no xiulades per l’àrbitre dins l’àrea del Bosc de Tosca, i les seves protestes posteriors els van fer quedar amb un home menys per expulsió de Fàbrega a partir del minut 25 de matx. Abans d’arribar a la mitja part, De Cruz feia el 2 a 0 i sentenciava el derbi.\nPel que fa a la resta de partits de la categoria, el Sant Jaume va empatar a 1 al camp del Bescanó, i el Besalú va fer el mateix en la seva visita al Tossa. A la Tercera Catalana, el líder Campdevànol va guanyar de forma contundent per 0 a 3 al camp del Sant Privat, un dels pocs equips que encara el podria atrapar a la classificació en les seves aspiracions de pujar de categoria. En rugbi, el Garrotxa Banyoles va perdre 19 a 34 contra l’INEF Lleida, i segueix a la part baixa de la Divisió d’Honor.\nEn bàsquet, dia de festa grossa a Sant Joan les Fonts, on el Club Bàsquet Garrotxa va presentar els seus equips. En el partit posterior, els de Xevi Corcoy i Òscar Sánchez van guanyar el Quart per 63 a 54, i es mantenen a la segona posició, per sobre d’una Vall d’en Bas que també va guanyar el seu enfrontament. En aquest esport cal destacar la segona victòria consecutiva del Club Bàsquet Olot sènior femení, que es va imposar per 56 a 73 a la pista del Roda.


PARLEM DE PEDAGOGIA - C. SÁNCHEZ, XARXA D´EXPERTS: ´NOVES REALITATS EDUCATIVES?´ | Col·legi de Pedagogs de Catalunya\nPARLEM DE PEDAGOGIA - C. SÁNCHEZ, XARXA D'EXPERTS: "NOVES REALITATS EDUCATIVES?"\nSant Boi de Llobregat, 5 de maig de 2020\nEl món educatiu, està en un procés d’urgència, de com donar una resposta creativa i ràpida davant la nova situació de la comunitat educativa. Estem immersos, forçats o no, en un nou paradigma educatiu i sorgeixen dubtes que els pedagogs i les pedagogues hauríem de poder donar resposta.\nQuan em llevava un matí, coincidia amb les declaracions del Conseller d’Educació a la ràdio sobre les orientacions educatives per aquest tercer trimestre, en aquest estrany moment de confinament. Els centres escolars han de proposar a l’alumnat confinat activitats competencials, no avançar en continguts i realitzar l’acompanyament emocional i tutorial amb l’ús de les tecnologies digitals.\nHan sortit molts dubtes i inseguretats entre les famílies i docents: Totes les llars de l’alumnat estan preparades per aquesta nova realitat educativa? Quantes disposen de connexió d’internet? Totes disposen de dispositius digitals per a poder continuar amb normalitat les noves orientacions? Quina és la competència digital dels docents? De l’alumnat? I de les famílies?\nSegurament, al món educatiu es parlarà de l’educació abans i després del confinament per la pandèmia del covid-19. Alguns sociòlegs, intel·lectuals, pensadors ja preveien un canvi de paradigma de la societat futura, inclosa l’educació. Voldria fer esment d’en Yuval Noah Harari de la necessitat del canvi de l’educació: Treballar les habilitats d’ús general per a la vida: pensament crític, comunicació, col·laboració i creativitat; no ser transmissor de molta informació, paradigma del segle XIX, a promoure i facilitar a les persones adaptar-se al canvi, d’aprendre coses i mantenir l’equilibri mental en situacions inhabituals [ii].\nDe cop i volta, tot el món educatiu, està en un procés d’urgència, de com donar una resposta creativa i ràpida davant la nova situació de la comunitat educativa. Hi ha centres que s’han trobat sense eines, no poden comptar amb la pissarra ni la PDI i fins i tot, ni del llibre de text. Hi ha centres educatius que han volgut continuar amb paradigma clàssic però amb noves eines. Eines que moltes són ofertes de manera quasi altruista, per les grans corporacions tecnològiques.\nMolts docents i professionals de la pedagogia han fet propostes educatives creatives, no des del paradigma d’escola distribuïdora de coneixement de manera unidireccional, sinó una escola motivadora i guiadora per arribar de manera autònoma al coneixement. Una de les iniciatives que amb aquesta realitat és la gamificació.\nVivim en una societat més immersa en l’oci, on la indústria dels videojocs cada cop més té una gran incidència en ser una de les opcions de lleure més utilitzada per infants, adolescents i joves. Molts experts [iii] han advertit del perill de l’abús d’aquestes opcions de lleure, doncs afavoreixen una addicció extrema i continua que provoca conseqüències greus, tan socials com de salut.\nLa gamificació no vol promoure cap addicció ni negoci, sinó utilitzar l’esquema del joc per “enganxar” a l’infant o adolescent a seguir un procés competencial per arribar a uns objectius educatius proposats pel docent que és el creador de la proposta del joc. Viure una experiència d’aprenentatge significativa i enriquidora. S’utilitzen molts recursos que ja hi eren a l’abast dels docents, però que amb aquest realitat, prenen significat per continuar la tasca educativa.\nActualment, hi ha moltíssimes experiències i plataformes educatives basades en la gamificació, l’experiència gratificant i enriquidora d’aprendre a través de les regles del joc, la persona és el protagonista; fonamentat per en Kevin Werbach [iv]. Introduir a l’infant en una experiència d’aprenentatge gratificant amb l’objectiu de de dirigir i modificar la motivació de vers l’aprenentatge.\nEdpuzzle, Breakout, Kahoot!, ClassDojo, Classcraft, Minecraft education, Socrative, Educreations... són potents recursos tecnològics que els docents podem utilitzar per provocar aquesta experiència gratificant d’aprenentatge.\nEn conclusió, estem ja immersos, forçats o no, en un nou paradigma educatiu: l’aprenentatge online. Però em sorgeixen diversos dubtes que els pedagogs i les pedagogues hauríem de poder donar resposta: Tenen els docents una competència digital adequada? Les famílies podran adaptar-se a aquesta nova realitat? El seguiment emocional i d’acompanyament com es podrà realitzar com estàvem fent? Es produiran més desigualtats socials entre els infants?\nQuin model de societat estem configurant? Tindrà sentit l’escola com la concebrem actualment? L’educació en el lleure quin paper haurà de tenir? Quin és la finalitat de l’educació? Podrem transformar l’escola en el paradigma de incentivar el pensament crític, la comunicació, la col·laboració i la creativitat? O crearem éssers controlats i submisos pel big data i les grans corporacions?\n[i] CARLES SÁNCHEZ TORRES, pedagog i mestre, membre Xarxa d’Experts del Col·legi de Pedagogs de Catalunya, col·legiada núm. 23 http://www.pedagogs.cat/reg.asp?id=4483&i=ca\nData de publicació: 5/5/2020


Pauet i els Nòmades: 2012\nSuc d'olives. Oliveres amb nom d'home. Sang...\nUna nit en blanc, sense parar de caminar amunt i avall. Esperant que tot estigui en calma per encendre un cigarret. Els estels dibuixen reflexos sobre els botons de la casaca. Petites espurnes lluentes, daurades.\nEl fang, la pols, les parpelles esblanqueïdes, els llavis tallats... tot allò ha regalimat cames avall per la dutxa embossada que forma rius de ronya i sabó per les manises esquarterades.\nEl fusell pesa, els ulls baden, les cames teses, i la llengua mullant els llavis contínuament per alleujar el tall, tastant el lleuger gust de la sang, pessigant amb les dents blanques la corfeta que els torna de cuir vell.\nA Taormina, penjant de cara a la mar blava, han plantat un jardí. Una llengua de mar llepa pel llevant sicilià i besa les penyes que el sostenen. Una estàtua de dos soldats abraçats hi és al centre, damunt una roca forta. Dues figures verdes entre plantes verdes, com verda és la mort, com verda és la vida.\nI un seguici d’oliveres amb nom d’home: Salvatore, Antonio, Rosario, Pietro... En dues fileres, rectes, amb les branques capolades, sense faldons. Oliveres que no fan olives perquè les arruixen quan ve la primavera per matar-les la flor i que no donin fruit a l’hivern... així les rajoles del terra no s’omplin de taques negres i rogenques, de pinyols rosegats dels ocells, d’olives esclafades, de sang...\nCom traus de ferida de bala, com taques de sang a la tafarra, com trets que foraden la carn i la destrossen...\nCom panys rovellats per on no giren ja les claus. Com soques d’arbre estrangulades per un filferro que anys enrere quedà oblidat. Com sacs de tela rossegats per les rates, foradats, desfilats, deformats... Les taques s’agafen al sol de fang com les llepasses i no volen sortir. Perquè solament les taques de la sang, del suc de les olives, poden tornar la memòria als qui l’han perduda. Taques impossibles d’esborrar quan la força del taló les imprimeix al cos.\nOliveres amb nom d’home. Masculí i singular. Olives amb noms de dones, femenines i plurals... llàgrimes daurades i denses pel seu rostre de mare, filla i esperit de santa...\nS’abracen amb el rovell i el salobre de la mar. S’abracen amb la força del seus braços plens de merda de coloms que no anuncien la pau. S’abracen i es miren amb ulls buits, d’estàtua... ulls d’amant, de pare, fill i esperit de mort...\nAquell passeig de les oliveres amb nom d’home, de soldat, és un passeig d’oliveres esterilitzades, sense la tèbia i humil flor esgrogueïda que treuen a pomells quan és l’hora. Vides joves capades amb corbelles estúpides. Pits arrapats, cors arrencats, mans plenes de sorra.\nUna vegada vaig voler plantar una olivera al mig de la plaça del meu poble, i plantada està... Les pedres del terra llueixen la sang del suc de les olives novelles. Cauen, les trepitgen, les esclafen, envernissen el sol. Esportins d’espart i suc d’olives patides. Perquè no es perdi la memòria dels qui, esclafats, foren engolits per una mar verda d’oli fred.\nEtiquetes: pensaments, viatges\nJe ne rêve plus, je ne fume plus.\nPublicat per Pauet a 13:21 Cap comentari:\nEtiquetes: cançò, poesia


El Camps | La Garrotxa\nInici > Geografia > Les Preses > El Camps\nCasal situat a la zona del Corb. A dins el poble de les Preses hi ha una altre casa coneguda com a “els Camps de les Preses”.\nEl 1358, Agnès de Preses, casada amb Ramon Pujol, van vendre a Ramon de Camps la batllia i casa de Ça Masó amb totes les terres, honors i altres possessions que tenien a la parròquia de les Preses. Ramon de Camps, amb l’aprovació de l’abat de Sant Benet de Bages, va ser nomenat batlle del poble i juntament amb la serva esposa Maria, van ser senyors del mas Camps i de la Torre (Ça Masó).\nEl 1385, Pere de Camps era batlle de les Preses. Els oficials del vescomte de Bas van entrar als límits de la parròquia de les Preses i sense l’aprovació de l’abat de Sant Benet de Bages, el van raptar i conduir al castell de Montagut. La conducta d’aquests oficials va trencar la concòrdia de 1328 pactada entre els vescomtes de Bas i l’abat de Sant Benet de Bages. En consideració a les Constitucions de Tarragona, tots el oficials van ser excomunicats.\nRamon de Camps, pare d’en Pere, va deixar estipulat que l’hereu, en Pere, es quedés amb la Torre, mentre que al fill segon, Jaume, li deixava el Camps. En Pere de Camps no va tenir descendència, així la família d’en Jaume va prevaldré al llarg del temps.\nEl març de 1591 figura un document amb l’establiment dels masos Teix i Camps a Magdalena Camps.


La UAB i Banco Santander lliuren 14 noves beques-salari Ítaca | Cerdanyola del Vallès\nEls museus de Cerdanyola del Vallès reobriran les portes el dimarts 2 de juny\nEls centres escolars de Cerdanyola reben gairebé un miler de sol·licituds de preinscripció\nInici / Actualitat / La UAB i Banco Santander lliuren 14 noves beques-salari Ítaca\nLa UAB i Banco Santander lliuren 14 noves beques-salari Ítaca\ndc., 30/10/2019 - 10:27\nEl regidor d’Educació i Relacions amb la UAB, David González, va assistir a l’acte de lliurament de les beques a l’alumnat procedent de diferents localitats de l’entorn geogràfic de la universitat, entre elles Cerdanyola del Vallès.\nLes Beques-Salari Ítaca són concedides per la UAB i Banco Santander, a través de Santander Universidades, per facilitar l'accés a la universitat i la continuïtat dels estudis a joves amb un alt rendiment que provenen d'entorns socioeconòmics amb dificultats. La cerimònia de lliurament de les 14 beques es va fer dimarts 29 d'octubre a la sala d'actes del Rectorat de la UAB i va ser presidida per Margarita Arboix, rectora de la UAB; Matías Rodríguez, president de Santander Universitats; i Gabriel Masfurroll, president del Consell Social de la UAB. També va assistir a la cerimònia el regidor d’Educació i Relacions amb la UAB, David González.\nEn l'acte, van ser lliurats els diplomes acreditatius de les beques atorgades aquest curs 2019-2020. Les beques inclouen el pagament de 500 euros mensuals durant deu mesos a l'any, renovables al llarg dels anys de durada dels estudis de grau: en total, cada any es concedeixen vuitanta beques salari a estudiants de diferents cursos. La dotació inclou també l'import de la matrícula, altres serveis del campus i, si cal, les despeses d'allotjament a la Vila Universitària. Aquesta iniciativa va començar el 2010 i va ser la primera d'aquestes característiques que es va posar en funcionament en una universitat espanyola.\nEls estudiants becats provenen principalment de localitats de l'entorn geogràfic de la UAB i segueixen estudis de diferents àmbits acadèmics i facultats. Tres estudiants beneficiats per aquests ajuts van intervenir a l'acte: Maria Domènech, alumna del Grau en Medicina, va parlar en nom dels estudiants becats que inicien aquest curs els seus estudis; Kevin Veciana, graduat en Dret, va parlar com a beneficiari de la cinquena promoció d'estudiants becats (2015-2016); i Martí Gibert, graduat en Nanociència i Nanotecnologia el curs 2015-2016, va parlar sobre la seva trajectòria professional.\nEstades d'estudiants de secundària\nA part del programa de beques, la col·laboració entre la UAB i Banco Santander permet també que tots els estius, en finalitzar el curs escolar, prop de 400 estudiants de secundària participen al Campus Ítaca, una iniciativa ideada per motivar els adolescents en situació econòmica desfavorable i un bon rendiment acadèmic a continuar els estudis un cop finalitzin l'etapa obligatòria. Els estudiants fan estades al campus de Bellaterra, durant les quals, participen en activitats lúdiques i educatives que els permeten prendre contacte amb diferents disciplines acadèmiques i familiaritzar-se amb l'àmbit universitari: realitzen treballs de recerca, fan gimcanes, intervenen en debats, etc. Aquesta iniciativa està organitzada per la Fundació Autònoma Solidària amb el finançament de Banco Santander.\nFotografia de l'alumnat becat\nFotografia del regidor a l'acte


Els túnels són una de les principals vies d'accés a Barcelona FOTO: Arxiu\nL'alcaldessa de la ciutat adverteix que la via necessita "més inversions de les que s'hi han fet en els darrers anys"\nper Redacció / ACN 14 d’agost de 2019\nL'Ajuntament de Sant Cugat del Vallès ha demanat a Abertis que millori la seguretat als Túnels de Vallvidrera. En una entrevista amb l'ACN aquest 14 d'agost, l'alcaldessa de la ciutat, Mireia Ingla, ha explicat que el ple del passat mes de juliol va aprovar una moció en aquesta direcció. "És una via ràpida que ens connecta amb el Vallès i amb Barcelona i que necessita més inversions de les que s'hi han fet en els darrers anys", ha apuntat Ingla que ha assegurat que actualment existeixen "noves mesures de seguretat" que haurien de poder-se incorporar a aquesta carretera.\nL'alcaldessa ha assenyalat que la millora de la mobilitat és una prioritat pel nou executiu i ha expressat la seva voluntat de connectar les set estacions de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) que hi ha a la població a través de la xarxa d'autobusos urbans.\nLa moció que el ple va aprovar per unanimitat el passat mes de juliol és un text proposat pel grup municipal de Ciutadans que exigeix a l'empresa adjudicatària de la via, la companyia Abertis, que actualitzi les instal·lacions per "prevenir qualsevol futur accident". El text també planteja millorar la il·luminació i la senyalització i posar separació física als carrils d'entrada i de sortida.\nMés info: L'Ajuntament exigirà mesures per millorar la seguretat als Túnels de Vallvidrera\nPer altra banda ha expressat la seva voluntat de connectar les set estacions de FGC que hi ha a la població a través de la xarxa d'autobús urbà. "Hem d'acostar els barris al centre i ser menys dependents del vehicle privat", ha considerat la batlle que ha insistit en el fet que cal "donar alternatives" als ciutadans i no només "penalitzar-los".\nTambé ha dit que cal oferir-los la possibilitat d'accedir al centre i a determinats equipaments a peu "creant camins escolars i verds segurs".\nCs reclama aplicar mesures per millorar la seguretat als Túnels de Vallvidrera


Espores - ‘Low Carbon Feed’: el valor dels residus agrícoles\nEscrit per Jordi Iranzo Martínez\nErol Ahmed (Unsplash)\nLIFE Low Carbon Feed (LCFEED) és un projecte de valorització dels residus agrícoles de l'arròs i de cítrics mitjançant el reciclatge per a la fabricació de pinsos per a bestiar remugant, en particular caprí. Els seus objectius són reduir la contaminació i contribuir a la mitigació del canvi climàtic, gràcies a que s'evita la crema d'aquests productes i a l’efecte dels olis essencials en els microorganismes productors de metà (CH4) –el més perillós gas d'efecte d'hivernacle– del rumen-reticle dels animals remugants.\nEls principals cultius espanyols són cereals com l'ordi (Hordeum vulgare) i el blat (Triticum spp.); i cultius llenyosos (arbres) de secà com l'olivera (Olea europaea), l'ametller (Prunus dulcis) i la vinya (Vitis vinifera).\nA la Comunitat Valenciana, a causa de la seua orografia plana, el clima suau i la tradició històrica de regadiu, també són rellevants els cultius de regadiu, principalment el taronger (Citrus x sinensis), el mandariner (Citrus reticulata), el garrofer (Ceratonia siliqua), el caqui (Dyopsiros) i l'arròs (Oryza sativa).\nA Espanya es produeix la major quantitat de cítrics i la segona major quantitat d'arròs respecte a Europa. Dins d'Espanya, la Comunitat Valenciana és la principal autonomia en producció de cítrics i la quarta en producció d'arròs. El cultiu de l'arròs es realitza, gairebé exclusivament, en la marjal de l’Albufera de València, un entorn d'elevat valor ecològic protegit a nivell autonòmic, nacional, europeu i internacional: Parc Natural, Zona d'Especial Protecció per als Ocells (ZEPA), Lloc d'Importància Comunitària (LIC) i Aiguamoll d'Importància Internacional (Convenció Ramsar), etc.\nL'agricultura de cítrics i arròs genera materials amb escàs valor en el mercat: la palla de la corfa de l'arròs, després de la collita, i les fulles dels cítrics, després de la poda. El minifundisme de l'agricultura valenciana dificulta la rendibilitat de la recollida d'aquests materials, per la qual cosa es consideren residus que s'eliminen mitjançant cremes controlades. S'estima que es destinen a la crema aproximadament unes 88.000 tones de fulles de cítrics (LIFE Ecocitric) i 12.000 tones de palla d'arròs (LIFE Ecorice). La combustió genera una considerable contaminació atmosfèrica en forma de gasos d'efecte d'hivernacle (GEI) –fonamentalment, diòxid de carboni (CO2)–, partícules fines (PM2,5), hidrocarburs aromàtics poli-cíclics (HAP) i dioxines, entre altres.\nPalla d'arròs al Parc Natural de l’Albufera./ LIFE Low Carbon Feed (LCFEED).\nAl seu torn, la ramaderia –especialment la ramaderia de remugants: boví, oví i caprí– produeix importants gasos d'efecte d'hivernacle (GEI), principalment metà (CH4). Espanya és el segon productor d'Europa en ramaderia porcina i ovina, i el sisè en ramaderia bovina. Aproximadament, un 40% de tot el sector ramader espanyol correspon a remugants. Al seu torn, s'estima que un 40% dels GEI agropecuaris espanyols són causats per la digestió dels remugants i el cultiu de l'arròs.\nD'acord a l'Organització per a l'Alimentació i l'Agricultura (FAO), el sector agropecuari és causant de més d'una quarta part de les emissions totals de gasos d'efecte d'hivernacle (GEI): l'agricultura produeix el 10%, i la ramaderia, el 18%.\nDavant de la situació i el context que acabem d'explicar, José Castro, director de projectes en La Unió de Llauradors i Ramaders del País Valencià (La Unió), i Carlos Fernández, catedràtic del Departament de Ciència Animal a la Universitat Politècnica de València (UPV), van decidir cooperar junts. A mitjan 2017 neix el pioner projecte Low Carbon Feed (LCFEED), cofinançat en un 60% per la Unió Europea mitjançant el Programme for the Environment and Climate Action (fons LIFE): 16/CCM/ÉS/000088.\nEls cultius triats per a aquest projecte d'innovació van ser el taronger (Citrus x sinensis), el llimoner (Citrus x limon) i l'arròs (Oryza sativa), per la seua representativitat a la Comunitat Valenciana i a Espanya, i per la problemàtica del cultiu de l'arròs i de la gestió de l’Albufera. En concret, s'estimen necessaris uns 22,5 tones de palla d'arròs (6,3 ha) i unes 52 tones de cítrics (8,5 ha). El remugant triat com a model va ser la cabra (Capra aegagrus hircus), per experiències de Carlos Fernández en estudis amb cabres i per la prèvia existència d'instal·lacions de petits remugants en la UPV.\nL'objectiu fonamental de Low Carbon Feed és millorar la sostenibilitat del sector agropecuari de manera global: ambiental, econòmica i social. Per a això, s'utilitzen els principis de l'economia circular, l'economia baixa en carboni i l'eficiència. Els principals beneficis són la reducció de la contaminació i del canvi climàtic, el desenvolupament rural i un millor aprofitament de recursos.\nL'equip LCFEED, a més de per La Unió i la UPV –Departament de Ciència Animal– està format pels Ajuntaments de València /Servei Devesa-Albufera i La Vall d’Uixò, la cooperativa Unió de Productors de Caprí (Uniproca), l'empresa tecnològica Airatec Biomass S.L., la fundació Low Carbon Economy (LCE) i la consultora Area Europa scarl.\nCada soci del projecte compta amb diferents responsabilitats. A nivell general, les activitats principals són la gestió i la logística de la matèria primera (La Unió), la producció del pinso (Airatec) i la seua anàlisi (UPV) i l'aprofitament directe del mateix (Uniproca).\nA causa de les diferències entre els cítrics i l'arròs, tots dos productes es gestionen de manera diferent. Les restes citrícoles es recullen entre febrer i juny, es trituren sobre el terreny, es carreguen, transporten a planta, i es trituren novament. La palla de l'arròs es recull entre setembre i octubre, s'empaca directament en els camps, i es carrega, transporta i emmagatzema en sitges per a la seua posterior mòlta.\nRecollida i empacat de la palla de l'arròs. / LIFE Low Carbon Feed (LCFEED).\nDe les restes de cítrics se separen mecànicament les estelles de les fulles, es deshidraten les fulles en un trommel d'assecat i es molen. A la mescla mòlta de tots dos residus se li afegeixen ingredients addicionals: ordi, pellofa de soia, faves, pèsols, entre altres, i posteriorment, oli vegetal i melassa de canya de sucre. Finalment, es pel·letitza.\nDetall de la planta de pel·letització del pinso LCFEED. A la dreta, bestiar caprí d'una de les granges col·laboradores amb el projecte./ LIFE Low Carbon Feed (LCFEED).\nCom a activitats addicionals, es troben el seguiment de la seua sostenibilitat, per Low Carbon Economy; la difusió i sensibilització a càrrec de l’Ajuntament de València/Servei Devesa-Albufera i l’Ajuntament de la Vall d’Uixò, i l'elaboració d'un pla de replicació (en altres llocs geogràfics) i transferència (altres sectors econòmics), per part d’Area Europa scarl.\nS'estima que d'aplicar-se el projecte LIFE Low Carbon Feed (LCFEED) a tota la ramaderia caprina de la Comunitat Valenciana, els residus de la palla de l'arròs i de la poda dels cítrics es reduirien a la meitat en 5 i 10 anys, respectivament, i s'eliminarien completament en uns 7 i 23 anys, respectivament.\nEls resultats podrien ser més significatius si s'augmentés l'aplicació a altres comunitats autònomes i a altres remugants. De moment, s'esperen replicacions a Itàlia, altres llocs d'Espanya, i possiblement França, Grècia i Països Baixos, així com una possible transferència a altres sectors agropecuaris com el vitícola, l'oví i el boví.\nHa treballat com a tècnic ambiental al Parc Natural de l’Albufera, administra una pàgina web sobre educació ambiental i, sempre que pot, troba una excusa per a viatjar. Ah, i li encanten els gats!\nMés en aquesta categoria: « Les peretes de Sant Joan


Unes 2000 persones es manifesten el 28 de gener a Barcelona contra la trobada de ministres de treball de la Unió Europea – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Unes 2000 persones es manifesten el 28 de gener a Barcelona contra la trobada de ministres de treball de la Unió Europea\nUnes 2000 persones es manifesten el 28 de gener a Barcelona contra la trobada de ministres de treball de la Unió Europea\nARRENQUEN LES MOBILITZACIONS A BARCELONA AMB MOTIU DEL SEMESTRE DE PRESIDÈNCIA ESPANYOLA DE LA UNIÓ EUROPEA I S’ESCALFEN MOTORS PEL SEGON\nAhir dijous 28 de gener, amb motiu de la reunió dels ministres de treball de la UE, es va celebrar una manifestació unitària sota el lema “Contra l’Europa de l’atur i la precarietat, repartim el treball i la riquesa”, convocada per la Campanya contra l’Europa de la Crisi, el Capital i la guerra i el Fòrum Social Català.\nPrèviament, pel matí, unes dues-centes persones havien ocupat la seu del Departament de Treball de la Generalitat de Catalunya en protesta per l'atur, la precarietat i la carestia de la vida. Convocades per la campanya contra l'Europa del Capital i la Guerra, denunciaven que 1.300.000 persones a Catalunya estan per sota del llindar de la pobresa a Catalunya, que l'atur registrat ja supera les 600.000 persones, que 457.000 pisos estan buits i que els bancs van guanyar l'any passat 12.000 milions d'euros.\nA les 19 h. unes 2000 persones es van concentrar als Jardinets de Gràcia i avançaren Passeig de Gràcia avall en direcció a Via Laietana. No es pot dir que es tractés d'una manifestació massiva però almenys va servir per a fer sentir les veus crítiques contra les polítiques de la UE. Prop d'un centenar d'afiliats de la CGT hi van participar darrere una pancarta cridant a la vaga general i al repartiment de la riquesa i el treball.\nEntre càntics i lemes contra l’Europa del capital i les polítiques neoliberals de privatització i desregularització dutes a terme en el seu se, la manifestació va desenvolupar-se de forma festiva i combativa fins arribar davant de Foment de Treball. Un cop allà, una portaveu de la Campanya va llegir el manifest, centrat en els efectes nefastos que la crisi sistèmica està tenint en els treballadors i les treballadores catalanes. Seguidament, els portaveus del FSCat van expressar el seu suport a les mobilitzacions organitzades per la Campanya i varen fer una crida a participar al segon Fòrum Social Català, que se celebrarà aquest cap de setmana (30 i 31 de gener) a l’edifici històric de la Universitat de Barcelona. La CGT estarà present en alguns dels debats.\nEl segon FSCat, al que ja s’han adherit més de 140 entitats i en el que se celebraran més d’un centenar d’activitats, comptarà amb la participació de múltiples persones, entitats i col·lectius que actualment estan treballant per combatre la crisi canviant el sistema, en el seu objectiu de construir un món just, solidari, no violent i respectuós amb les necessitats de les persones, dels pobles i del planeta.\nL’Assemblea de Moviments Socials tindrà lloc el diumenge 31 a les 12h al hall de la Universitat.


El PP supera en deu punts el PSOE\nCiU puja fins el 3,9% dels vots i ERC manté un històric mal resultat (0,8%)\nLa diferència entre el PP i el PSOE quan falta poc més d'un any per les eleccions no para de créixer. Segons el Centre d'Investigacions Sociològiques (CIS), en aquests moments la distància en intenció de vot entre les dues formacions és de deu punts, quan el mes d'octubre la diferència era de 7,9 punts. Segons aquesta enquesta el PP en aquests moments tindria un 44,1% d'estimació del vot davant el 34% del PSOE.\nCiU ocuparia el quart lloc de la cambra amb un 3,9% dels vots, quatre dècimes més que en la darrera enquesta del CIS. El tercer lloc seria per IU, que obtindria 5,7% dels vots, cinc dècimes menys que en l'anterior enquesta. ERC aconseguiria un 0,8% dels vots, reducció històrica dels republicans al congrés dels diputats.\nRespecte les valoracions polítiques, Josep Antoni Duran i Lleida (4,4) continua al capdavant del rànquing. El líder de CiU a Madrid supera de lluny el president del govern que amb un 3,3 recull la nota més baixa que un president espanyol ha aconseguit. Ara bé, el seu màxim contrincant, Mariano Rajoy, en aquest aspecte tampoc pot fer grans celebracions, només arriba al 3,4. L'únic ministre que aprova és Alfredo Pérez Rubalcaba, possible substitut de Zapatero.


Les llengües de Catalunya | País Valencià, Segle XXI\nPublicat per Redaccio el 9 abril 2016 en Article del dia · 0 comentaris\nEl manifest del grup Koiné ha tornat a posar sobre la taula l’assumpte de la llengua en una hipotètica Catalunya independent. Tant ERC com CDC han manifestat reiteradament que el castellà i el català seran cooficials, i així ho ha proclamat els diversos avantprojectes de constitucions (per exemple el del jutge Vidal) però el nucli dur de l’independentisme, diguem-ne “cultural”, no afluixa.\nVull defensar la cooficialitat del castellà, amb tres grups d’arguments. El primer és que la futura República catalana, que sempre ha lluitat contra l’essencialisme i el jacobinisme del nacionalisme espanyol, no pot ser víctima dels mateixos vicis. La República no ha de respondre a cap cabòria ideològica ni nacional, sinó ser la suma dels seus habitants per a un projecte que mira al futur, no al passat. Ara bé: segons les dades de l’Enquesta d’Usos Lingüístics (EULP-2013), el 31% dels catalans tenen com a llengua materna el català, el 53% el castellà i un 11% altres. Les dades es comenten elles mateixes.\nUn segon argument és la necessitat d’implicar de més encara els castellanoparlants en el projecte independentista. Diguem-ho clar: si el la independència fos un projecte racial o ètnic (com diuen a Madrid), no seríem on són, perquè no seríem majoria ni de broma. Si som majoria, és perquè molta gent que no parla habitualment català s’hi ha afegit, de la mateixa manera que molts catalans de soca-rel (de Vidal-Quadras al Bonet de Freixenet) són unionistes radicals.\nCom a tercer argument, vull referir-me a la teoria segons la qual la oficialitat exclusiva del català és imprescindible per salvar la llengua de l’extinció. Al meu entendre, aquesta idea denota una visió simplista i falsa de la realitat. Fa cent anys, el català no era oficial a Catalunya i, en canvi, no estava en risc d’extinció. Ara és cooficial i hi ha ensenyament en català, i tothom sap que la seva situació és pèssima. El problema del català no és de reconeixement legal, sinó de demografia. La majoria de la població parla castellà i el seguirà parlant, digui el que digui la Constitució catalana sobre les llengües oficials. No entendre això és no entendre res de res.\nPer acabar, un apunt. Crec que el catalanisme hauria de fer un pas en direcció al basquisme quant al tema de la llengua. A Euskadi, el nacionalisme basc no té cap vinculació amb el tema de parlar èuscar o no. El perímetre del basquisme és molt més ampli que el perímetre de l’èuscar. Catalunya ha d’aspirar al mateix, i manifestos com el de Koiné no hi ajuden.\n(Nació digital, 8 d’abril 2016)\nEtiquetes: Francesc Puigpelat\nArticle anterior Llengües per compartir Article següent La llengua


recomana.cat - Crítica de l'obra: La fragilitat dels verbs transitius | Les edats trans per Jordi Sora i Domenjó\nUna intensa soledat envolta encara les circumstàncies personals i l'experiència trans: el gènere disconforme amb el seu sentir no és només el problema. Es tracta sobretot dels rols que la societat té assignats a cadascú i que transmet disciplinadament a través de les generacions. Qualsevol qüestionament suposa una provocació que és inapel·lablement contestada amb la injúria, una vivència compartida amb altres col·lectius i a qualsevol edat. Per això el gran encert de la nova producció de Roberto G. Alonso són les edats de la vida que representen els quatre actors/ballarins. En els extrems, destaca com una estrella el més petit de tots: Hugo Real. I en el contrari, Oriol Genís dibuixa una interpretació meravellosament perfilada. La dansa més professional queda a càrrec de Juny Sun, extraordinàriament capacitat però inexpressiu; i Anita Astrid i Cesar López que representen els pares. En l'edat madura, trobem el coreògraf de la companyia.\nLa necessitat i justícia de la peça, l'homenatge i respecte cap a les difícils situacions de les persones trans en una societat encara ofegada de falta de consideració, no ens ha de fer oblidar que es tracta d'un espectacle. Des d'aquest punt de vista, ofereix un retaule de quadres, petites escenes, delicades i sensibles, on es van desplegant algunes d'aquelles dures i nefastes coses per les quals han de passar molt sovint. La soledat, la immensa i terrible sensació d'estranyesa davant d'allò que viuen i com reacciona el seu entorn, és sens dubte el millor que queda explicat en l'obra. Tot acompanyat de la punyent composició musical i execució en directe d'Àlex Rodríguez Flaqué. Des d'un punt de vista visual, tan l'escenografia com la il·luminació acompanyen aquest to de memòria adolorida en què es converteix molt sovint la identitat de gènere disconforme.\nAra bé: el discurs és dels anys 80 o anterior. Siguem clars: si tot allò a què aspirem en ple segle XXI és a reproduir els rols de gèneres, quan sabem tots plegats que és aquí on rau la bèstia de les desigualtats, ens equivocaríem. I aquest és l'aspecte més qüestionable de l'espectacle: com a (auto)biografia o retrat generacional, crea molta empatia. Com a mirada de futur, senzillament queda allunyat de les expectatives. Perquè més enllà de la (re)assignació de cadascú, que sempre i en tots els casos s'ha de garantir en llibertat i amb tot el suport social, la pregunta és si això que hem vingut a anomenar masculí i femení té sentit i cal seguir transmetent-ho a les generacions futures.


Es tracta d’un sistema en què s’han mantingut les classes, horaris i rutines dels estudiants, de forma virtual / De cara al curs vinent, es plategen un model combinat\nL'Escola Internacional del Camp, que es troba a Salou EIC\nEnsenyament Alba Sancha\nEscola de confinament, que no escola online. Aquesta és el concepte que han aplicat i desenvolupat a l’Escola Internacional del Camp (EIC), a Salou, per garantir que els seus alumnes hagin continuat avançant acadèmicament amb la màxima normalitat possible, tot i que des de casa. Aquest mètode no es basa en fer arribar material i deures diàriament als estudiants, sinó en continuar oferint classes, tutories, atenció individualitzada o en grups petits i confiant, sobretot en el cas dels alumnes més grans, en la seva autonomia, de manera que els seus horaris i rutines escolars no s’hagin vist alterats. Es tracta d’un sistema, que tal com asseguren des de la direcció del centre, està sent molt productiu i eficaç i amb el qual es planteja continuar durant el pròxim curs, en modalitat combinada amb classes presencials a l’escola, en cas que així ho permeti el marc legal, per assegurar que el centre sigui un espai ‘Covid Free’ i garantir així la seguretat dels seus alumnes.\nEl model d’escolarització “confinat” de l’EIC ha estat un encert, tal com ho asseguren des de la seva direcció. El secret va ser avançar-se als esdeveniments. Com explica el director general de la Fundació Escola Internacional del Camp (FEIC), Jaume Vilella, des d’un bon començament, quan el virus encara només afectava Asia, ja van saltar les alarmes. De fet, hi havia un viatge planejat al Japó i es va anul·lar. Això els va permetre actuar amb temps, de manera que el mateix dia en què es va anunciar el tancament de les escoles a Catalunya, el passat 12 de març, a l’EIC ja van poder presentar el sistema que seguirien durant les següents setmanes als seus estudiants. A més, basant-se de nou en com havia avançat el virus a la Xina, van comprendre que, realment, l’escola no estaria tancada només dues setmanes, de manera que el plantejament va ser a “més llarg termini” i, fins i tot, “hem pogut encara un tercer trimestre”, apunta Vilella.\nEl director de la FEIC, Jaum Vilella. EIC\nPerò, l’èxit del qual parlen els seus directors no resideix només en l’avançament al problema, sinó, lògicament, també en el mateix sistema emprat. “Vam entendre que no es tractava de passar els dies enviant material i controlant als alumnes, sinó mantenir l’escola, les rutines i els horaris”, explica el director de la FEIC, que destaca també la importància d’haver continuat donant espai a l’atenció individualitzada, a través de tutories i reunions.\nL’autonomia dels alumnes, la implicació de les famílies i la vocació del professorat, claus en l’èxit del model\nEn aquest sentit, el director de l’EIC, Jonathan Day, assegura que “el pla s’adapta a les circumstàncies actuals, amb una educació interactiva i inclusiva” i reconeix que l’èxit d’aquest model resideix, en gran part, en l’autonomia dels alumnes de nivells més alts, com també en la implicació de les famílies, sobretot pels alumnes més petits, com els d’infantil i primària. Tot i això, Day destaca el paper del professorat i assegura que “és en aquests moments quan apareix la vocació”. El director del centre valora molt positivament l’esforç que està fent l’equip docent, ja que detalla que aquest tipus d’educació “confinada” comporta més hores de feina, sobretot en organització.\nAixí mateix, Day assegura també que el curs es tancarà “com cal” i, en el cas dels alumnes de segon de Batxillerat, podran tenir trobades virtuals amb representants d’universitats. Davant la situació d’excepcionalitat actual, els estudiants no podran visitar les universitats, de manera que des del centre s’ha organitzat aquest sistema perquè puguin continuar amb la seva trajectòria acadèmica amb normalitat.\nIgualment, Vilella és realista i reconeix que perquè tot això hagi estat possible, calia una sèrie d’elements preestablerts i “tenir-los ha estat una sort”, com podria ser, per exemple, l’accés de la majoria de famílies als recursos digitals.\nL’EIC es planteja un model combinat de cara al retorn a les aules\nAra, les incògnites sorgeixen en el retorn a les aules. “Vivim instal·lats en una incertesa que no fa fàcil dir com seran les coses”, manifesta Vilella, en referència al marc legal que encara no s’ha estipulat i que haurà de disposar com ha de ser el retorn a les aules. Tot i això, el director de la FEIC assegura que, a l’espera del que dicti en departament d’Ensenyament, a l’EIC ja es treballa en un protocol de retorn. En aquest, es prioritzaria, en primera instància, el servei d’acollida als nivells més petits, facilitant així també la conciliació familiar. Pel que fa als alumnes dels nivells més alts, es podria platejar un model combinat, ja que aquests són més autònoms i estan més acostumats al maneig de les tecnologies, com explica Vilella. D’aquesta manera, es podrien “duplicar els espais” per poder garantir que l’escola és un espai ‘Covid Free’. En aquest sentit, el director de la FEIC ha fet referència a diferents sistemes que el centre estaria estudiant per assegurar les mesures d’higiene i seguretat.\nProbablement, en primera instància, es prioritzaria el retorn a les aules dels més petits. EIC\nAjuts a les famílies i reducció de quotes\nEn aquesta línia, Vilella també ha avançat que de cara al curs vinent es plategen una reducció de les quotes dels alumnes, tot i que dins de les seves possibilitats, ja que, tal com ha recordat, la FEIC és una Fundació sense ànim de lucre, de manera que tot es recapta a través de la contribució de les famílies, de la mateixa manera que tot el que es recapta es destina única i exclusivament a l’escola. És per això que l’EIC haurà d’ajustar molt bé aquesta reducció de quotes perquè de les mateixes dependrà la important despesa que comportarà la contractació de tots els serveis necessaris perquè l’escola sigui ‘Covid Free’. Igualment, i tenint en compte la difícil situació econòmica per la qual podrien estan passant algunes famílies, la FEIC ha decidit destinar tots els recursos que té per a beques i altres ajuts a les famílies que ho necessitin en aquest moment per continuar l’escolarització dels seus fills i filles es a l’escola.


El dolor lumbar i el ciclisme - Oreka\nEl dolor lumbar i el ciclisme\nEl dolor lumbar i de genoll és amb tota probabilitat el dolor més freqüent en realitzar ciclisme. Es produeix en mantenir una mateixa posició durant molt de temps, ser un esport cíclic i per necessitar d’una correcta estabilització lumbo-pelviana per a la distribució de forces en les extremitats inferiors en el moment de pedalar.\nLa prevenció és fonamental per a evitar o disminuir el dolor. És important conèixer els factors extrínsecs del nostre ciclista com els paràmetres d’entrenament (volum, densitat, intensitat, freqüència…), la seva col·locació i posicionament a la bicicleta, la seva tècnica de pedaleig o el material utilitzat. Així mateix, és important conèixer els seus factors intrínsecs com ara antigues lesions, la composició corporal o la condició física de l’esportista.\nAvui presentem una revisió sistemàtica del 2016 on es valora si hi ha relació entre la posició del cos, l’activitat muscular i la mobilitat de l’esquena en ciclistes amb dolor lumbar no traumàtic. D’aquesta manera estenem una relació entre el dolor lumbar i el ciclisme.\nLa conclusió d’aquesta revisió és que els desequilibris musculars en la columna i el core en una posició mantinguda en flexió de la nostra esquena, pròpia de la tècnica del ciclisme, poden portar a una hipersolicitació d’aquesta. És a dir, sembla haver-hi una relació directa entre la posició del ciclista i els desequilibris musculars, amb el dolor lumbar.\nLa millor opció és prevenir\nPer a la prevenció del dolor lumbar i el ciclisme hem de valorar les següents opcions:\nEn primer lloc, realitzarem una revisió de osteopatia o fisioteràpia per a valorar i tractar descompensacions estructurals.\nSegon, fer un treball de mobilitat articular i força per a equilibrar les descompensacions musculars.\nPosteriorment hem de valorar i canviar els factors extrínsecs que puguin causar les nostres recidives.\nFinalment, si hi ha dolor és que alguna cosa va malament. Prevenir és evitar un mal major. Posa’t en mans d’un professional i pedala durant anys!\nEn el centre mèdic Oreka de Mataró som especialistes en lesions derivades de l’esport, com les que tractem en aquest article de dolor lumbar i ciclisme. Posa’t en contacte amb nosaltres si desitges més informació de tractaments de osteopatia o fisioteràpia relacionats amb l’esport.\nA més, si realitzes esport assíduament, els nostres professionals en nutrició t’assessoraran per a millorar l’exercici físic amb un pla adaptat especialment per a tu. Contacta’ns i t’ajudarem!\nStreisfeld GM, Bartoszek C, Creran I, Inge B, McShane MD, Johnston T. Relació entre el posicionament del cos, l’activitat muscular i la cinemàtica espinal en ciclistes amb i sense dolor lumbar : una revisió sistemàtica. Salut Esportiva . 2016 Oct 26. pii: 1941738116676260. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/27784817\nBy adria|2021-01-26T13:11:22+00:00gener 26th, 2021|Dolor lumbar|0 Comments


Dòlars de Hong Kong a Manats turcmans - Gràfic de 30 dies - Taxes de canvi\nEl gràfic de sota mostra les taxes de canvi històriques entre el Manat turcman (TMT) i el Dòlar de Hong Kong (HKD) entre 2/11/2020 i 1/12/2020.\nVeure mitjana mensual de taxes de canvi històriques del Manat turcman en comparació amb el Dòlar de Hong Kong.\nVeure taxes de canvi històriques del Manat turcman en comparació amb el Dòlar de Hong Kong en forma de taula.\nmínim = 0,45130 (4 de novembre) mitjana = 0,45240 màxim = 0,45802 (30 de novembre)\nEl gràfic anterior mostra les taxes de canvi històriques entre el Manat turcman i el Dòlar de Hong Kong. Si vols veure les taxes de canvi històriques entre el Dòlar de Hong Kong i una altra divisa, si us plau, selecciona una divisa de la llista a continuació:


Top ventas juvenil en catalán\nDescubre los 10 libros juveniles en catalán más vendidos durante la última semana en las librerías de Abacus cooperativa. Los lectores cada semana deciden con sus compras cuál es el ranking de libros más interesante y de mayor actualidad. Consulta este top ventas de libros juveniles semanalmente para estar al día de las últimas tendencias literarias y cuáles son los autores y autoras más leídos.\nLa porta dels tres panys, l'entrada al món quànticon en Niko va viure aventures tan inoblidables com extraordinàries, ha desaparegut. El noi no ha estat capaç de retrobar els seus amics. Finsque la Quiona, la seva fada quàntica, reapareix per demanar-li ajuda. En Niko descobrirà que les lleis dela física s'han descontrolat, i que dels seus amics id'ell en depèn el restabliment de l'equilibri.\nDe la mà d'una autora amb més de250.000 exemplars venuts a tot el món, la nova i esperada novel·la ofereix als lectors de totes les edatsun meravellós viatge per comprendre i estimar la física quàntica.\nEmotiva, commovedora,diferent...Invisiblenarra, a través dels ullsd'un nen, una història que podria ser la de qualsevolde nosaltres.\nQui no ha volgut deixar-hode ser alguna vegada?\n«El problema és que maino l'he arribat a controlar bé, aquest poder: de vegades, com més ganes tenia de ser invisible més gent emveia, i en canvi, quan volia que tothom em veiés, almeu cos li agafava per desaparèixer.»\nKora i Tina han acabat vivint en una barraca a lesafores de la ciutat. Kora, mig lloba i mig noia, rememora la seva relació amb l'Àngela violentament truncada i se sent reconfortada per haver començat un noucamí amb la Tina, tot i que les dues sobreviuen com poden. Una nit, una dona d'uns 40 anys, la Lucrècia, les ajuda i elsdona refugi a casa seva. Allà coneixenun grup de joves que surten de situacions difícils ique la dona ha acollit. A poc a poc Tina nota cosesestranyes que la confrontaran amb el seu passat i l'empenyaran a lluitar per la seva llibertat.\nEn Wolfgang té onze anys i un coeficient intel·lectual de 152. Tocar elpiano és la seva passió, per a ell suposa el seu refugi d'emocions. Eldia que la mare mor, li toca anar a viure amb el desconegut del seu parei inicia un pla per fugar-se a la millor acadèmia de música del món.Durant el viatge, descobrirà qui és realment el pare, quin secretfamiliar li amaguen els grans i per què té tanta por d'alguna cosa queno s'ha atrevit a explicar mai... Wolfgang qüestionarà en tot moment elmón adult, des d'uns ulls intel·ligents, distants i crítics.\nDurant l'estiu, en Harry Potter ha passat el pitjor aniversari possiblei ha rebut les advertències funestes d’un elf domèstic anomenat Dobby. Amés, gràcies al rescat d’en Ron Weasley amb un cotxe volador, en Harryha pogut escapar dels Dursley i tornar a l’Escola de Màgia i Bruixeriade Hogwarts per fer el segon curs. Allí sent unes veus horribles queningú més no percep i llavors comencen els atacs. Alguns estudiants hansigut petrificats. Sembla que les prediccions sinistres d’en Dobby escompleixen.


PRESENTACIÓ I ACTIVITATS FUNDACIÓ PUNT DE VISTA\nLa Fundació Punt de Vista té previst obrir una nova delegació a Sant Hipòlit de Voltregà amb l’objectiu d’apropar la seva tasca a la Catalunya Central i ho fa celebrant una jornada plena d’activitats aptes per a totes i tots, el proper diumenge 15 de maig de 2022. El 15 de maig es durà a terme una jornada solidària i de sensibilització, així com la presentació institucional de l’entitat conjuntament amb Gerard Sancho alcalde de Sant Hipòlit de Voltregà.\nA les 9 h del matí es donarà la benvinguda als participants amb coca cortesia de la Pastisseria Serra.\nA les 9.30 h s’iniciarà la caminada popular que realitzarà una parada a la meitat de recorregut per dur a terme un taller de sensibilització.\nA partir de les 11 h, la canalla podrà gaudir dels jocs de la ludoteca a càrrec de La Rutlla i finalment\nA les 12.30 h, es durà a terme la presentació institucional de l’entitat. Al llarg del matí es podrà gaudir del vermut solidari al Cafè del Mallol, així com adquirir productes de la paradeta solidària de la Fundació Punt de Vista.\nwww.pdvista.org www.santhipolitdevoltrega.cat o contactar a través del correu electrònic comunicació@pdvista.org Comunicació de l’Ajuntament de Sant Hipòlit de Voltregà espeltfm@santhipolitdevoltrega.cat\nLa Casa del Mallol\nOrganitza: Fundació Punt de Vista\ncomunicacio@pdvista.org / 606999077\nTipus activitat: Esports, Exposicions, performances, etc, Visites guiades i tallers\nVeure mapa on es fa l'acte