Proposta de resolució per a un país inclusiu (20 setembre 2019) | ACM\nInici › Proposta de resolució per a un país inclus...\nProposta de resolució per a un país inclusiu (20 setembre 2019)\nPROPOSTA DE RESOLUCIÓ PER A UN PAÍS INCLUSIU\nAtès que actualment estem en front d’una societat canviant i dinàmica: societat del coneixement i de la innovació tecnològica i social; increment de la longevitat i augment de la diversitat (diversitat ètnica, cultural i moral en les comunitats i la societat); existència de diversos models familiars i convivencials, canvis en el model econòmic, canvis en valors socials...\nAtès que la societat actual ens obliga a articular accions i a donar respostes a les seves necessitats, sobretot des de la proximitat, qui millor que les administracions locals per vertebrar solucions i coordinar estratègies amb les entitats socials i altres agents implicats.\nAtès que l’Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible és el full de ruta fins al 2030. Aquest és el document internacional que marca el camí a favor dels drets humans, la prosperitat i la justícia. Tots i cadascun dels 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS), i els plans per assolir-los, tenen un impacte en la vida de tots nosaltres.\nAtès que l´Agenda 2030 és universal, ha de ser també local i és per això que hem de poder participar tant en l’elaboració de la radiografia de la realitat com en la recerca de mesures i solucions.\nAtès les polítiques en l'àmbit de l'organització i usos dels temps de la vida quotidiana i en el compliment dels acords del Pacte per a la Reforma Horària estan en l’agenda política i social, l’ACM dona suport a les mesures que facin possible fer la transició cap a la reforma horària i és compromet en l’impuls de una nova cultura del temps a les organitzacions a favor de models més eficients i més flexibles per atendre les noves necessitats socials.\nAtès tots aquests nous canvis de models ens enfrontem a nous reptes de país: inclusió social, equitat, cooperació, coproducció, governança compatida, entre d’altres.\nEn aquest sentit, la XXI Assemblea de l’ACM resol:\nPRIMER.- L’ACM vetllarà per potenciar els serveis socials municipals, com estructures essencials per garantir els drets de la ciutadania.\nRequerir a les administracions competents el finançament suficient per tal que els ens locals disposin dels recursos econòmics garantits per atendre les necessitats socials bàsiques de la ciutadania.\nImpulsar la participació dels serveis socials en programes i accions d’inclusió i participació activa de les persones més vulnerables i també per promoure la igualtat.\nSEGON.- Vetllar per garantir l’educació 0-3 anys a tots els infants del país. L’educació en la primera infància és també clau per la lluita contra la pobresa infantil i és també una inversió social rendible, ja que contribueix a afavorir l’adquisició d’habilitats, competències i capacitats i alhora afavoreixen la disminució de fracàs i abandonament escolar. Per tant, és molt important que els infants rebin educació des de la primera infància.\nÉs per això que instem al Govern a garantir la suficiència financera del cost de les escoles bressol per tal de vetllar per a l’equitat de tots els infants del país.\nInstar al Govern de la Generalitat a fixar un marc normatiu adequat a la realitat del diferents recursos educatius que els ens locals venen duent a terme per tal de garantir els drets dels infants i joves, i dotar dels recursos econòmics suficients per garantir la integritat i estabilitat dels recursos.\nTERCER.- Posar en valor la Llei 24/2015, de 29 de juliol, de mesures urgents per afrontar l’emergència en l’àmbit de l’habitatge i pobresa energètica. Una Llei fruit d’una ILP i aprovada per unanimitat al Parlament i que a més de garantir l’accés als subministraments bàsics d’aigua, llum i gas, prohibeix els talls de subministrament a les persones en situació d’exclusió residencial.\nVetllar per tal de poder garantir que cap persona en risc d’exclusió residencial, degudament acreditada, es quedi sense subministraments bàsics.\nPosar en valor la tasca que els ens locals i els professionals han anant duent a terme des del 2015 per tal de pal·liar l’emergència de les situacions pobresa energètica.\nTreballar per fer front a la problemàtica conjuntural que ha generat la Llei 24/2015 i que ha fet aflorir les mancances d’interpretació de la Llei 24/2015.\nQUART.- Treballar conjuntament i coordinada per a l’acollida i la integració dels joves i adolescents migrats sols.\nInstar al Govern de la Generalitat a liderar aquest repte de país amb l’objectiu de millorar l’acollida i la integració d’aquest joves, millorant la distribució territorial i la comunicació als ens locals de les arribades dels joves, és per això que cal donar una resposta global, unitària i coordinada entre les diferents administracions, entitats, agents cívics, socials i polítics per tal de fer front al repte que plantegen aquests nois i noies a la societat d’acollida.\nSeguir treballant per lluitar contra els prejudicis i estereotips d’aquests joves.\nImpulsar una revisió del sistema de protecció a la infància que tenim a Catalunya vetllant pels interessos dels nostres infants i joves.\nReclamar als governs europeus i a les institucions europees que es realitzin polítiques actives de desenvolupament en els països d’origen i alhora una estratègia comuna d’immigració i fronteres.\nCINQUÈ.- Comunicar l’adopció dels següents acords a la Generalitat de Catalunya, al Parlament de Catalunya i als grups parlamentaris.


Causa Cafè: Introducció - Revisió | Setembre 2020\nCausa Cafè: Introducció\nEl cafè ocupa el petroli i l’acer com una de les mercaderies comercialitzades més intensament del món. Molts països més petits depenen del cafè gairebé tota la seva divisa. Milions de famílies a tot el món depenen del cafè per viure. La majoria són agricultors de subsistència que tendeixen uns quants arbres juntament amb uns pollastres i verdures i compten amb el cafè per aportar-los prou diners per adquirir les poques eines i grapes que necessiten per sobreviure.\nfondàries Marcala coffee\nA mesura que el segment d’especialitats de la indústria del cafè creix en xifres d’energia i vendes, a moltes persones s’ha produït que la comercialització de nínxol del cafè especialista pot ser una eina per ajudar tant els productors de cafè com els països productors de cafè a sortir de la pobresa.\ncafeteria k tasses\nDit d'una altra manera, si el cafè es ven com una beguda especialitzada comercialitzada complexament com el vi en lloc de una mercaderia anònima, basada en els preus, com el cafè del supermercat de marca, i si alguna de les primes pagades per aquests cafès especialitzats complexament comercialitzats, torna a les butxaques de productors de subsistència en lloc de romandre en mans de venedors i distribuïdors, el cafè especial es converteix en part d'una solució d'autoregulació orientada al mercat per a la pobresa rural que atorga moltes parts dels tròpics.\nstarbucks blend vacances 2019\nI, des d’un punt de vista ecològic, el cafè és un cultiu que ja és més fàcil al medi ambient que molts cultius competidors. La majoria dels petits agricultors que he descrit mai no han utilitzat productes químics agrícoles i cultiven el seu cafè barrejat amb altres conreus i sovint a l'ombra. Recordo haver estat a algunes parts de l’Amèrica Central on és difícil triar els arbres cafè de la resta de l’embull atzarós d’arbres fruiters i vegetals. Fins i tot les explotacions tradicionals més grans amb arbres ombres i tendres netament tendrats solen ser molt més ecològiques en les seves pràctiques agrícoles que les grans explotacions que cultiven molts altres cultius d’efectiu. En conseqüència, el cafè especial també ofereix l'oportunitat als consumidors interessats de premiar una agricultura ecològica i descoratjar pràctiques destructives.\nel millor cafè de McDaldalds\nEn el sentit més ampli, cada vegada que compreu un cafè sobre la base de l’origen d’un venedor especialitzat en comptes del preu d’un supermercat, esteu donant suport a una solució basada en el mercat contra la pobresa tropical i la degradació ambiental. De fet, estàs ajudant a tothom. T’està ajudant a un millor cafè i a una tria més expressiva del cafè; esteu ajudant a treballar a un secretari amb alguna cosa lleugerament més interessant que prendre comandes en un lloc de menjar ràpid; estàs ajudant a torradors, venedors i exportadors a portar vides més interessants, basades més en la passió compartida que en la xifra en nombre pur; i estàs reconeixent i premiant la dura tasca dels explotadors i productors de molins.\nTot això per uns quants cèntims més per copa.\nNo obstant això, els compradors de cafè poden ser encara més específics en el seu suport als productors de subsistència i al medi ambient. Poden triar entre una varietat creixent d’allò que, a falta d’un termini millor, s’anomenarà “cafès causants”.\nRostit lleuger a Etiòpia natural


Blog - EL REPÒS DEL VI\nEL REPÒS DEL VI\ndimecres, 04 de octubre del 2017 a les 08:08\nDesprés de la fermentació, el vi reposa al celler, en perfecta simbiosi amb la fusta. El temps i el silenci són testimonis d'aquesta lenta transformació. Els tanins s'afinen mentre s'enriqueixen aromes i sabors.\nNo hi ha dubte en que elaborar un bon vi és un art. En ell intervenen moltes persones i molts factors i, en aquest apassionant viatge, res és casual i tot té la seva raó de ser. Darrere de cada pas i de cada traç s'amaga la mà experta de l'enòleg que, com un artista, va conferir les pinzellades precises fins que l'obra adquireix l'aspecte somiat.\nLa nova sala de vinificació del vi Mas La Plana.\nPerò l'enòleg no treballa sol; ho fa en equip, recolzat per altres persones que interpreten la seva visió del que ha d'arribar a ser cada vi, amb les seves particularitats i la seva personal idiosincràsia. En aquest número de Verema aprofundim en el procés de criança, que s'inicia un cop finalitzada la fermentació. La enòloga Montse Catasús i el responsable de celler, Salvador Ferrer, tots dos de Cellers Torres, ens revelen tots els seus secrets.\nCada setmana, la Família Torres tasta i decideix quin camí seguiran els vins que porten el seu nom.\nLa Família Torres, juntament amb l'equip d'enologia, tast dels vins setmanalment per comprovar que evolucionen de forma òptima, i decidir quins seran els següents passos.\nAfinar i arrodonir el vi\nL'objectiu de la criança és afinar i arrodonir el vi acabat de fermentat. El pas per bóta afegeix al vi estructura i complexitat aromàtica, que li aporten caràcter alhora que contribueixen a la seva longevitat. Els vins aptes per a l'envelliment són vins que han de tenir un bon grau alcohòlic, un bon nivell de polifenols i una bona acidesa. Tots aquests factors vindran condicionats per la collita, l'elaboració i la varietat.\nA Cellers Torres, el marc utilitzat per envellir els vins són bótes de 225 litres i 300 litres, segons l'estil del vi i la varietat. Un cop plenes, les bótes entren al celler i es disposen en fileres superposades, unes sobre les altres. Cadascuna ocupa un espai on les condicions ambientals afavoreixen una criança lenta i homogènia: una humitat estable d'un 75% i una temperatura de 17ºC. "La temperatura i la humitat van canviant en funció de les necessitats dels vins, que es van determinant a partir dels tastos continus realitzats pels enòlegs", comenta Salvador Ferrer.\nSalvador Ferrer, responsable del celler d’ envelliment de Torres.\nEl treball en celler és fonamental. Cal vigilar les bótes i evitar que perdin vi per evaporació. Els professionals del sector en diuen "la part dels àngels". Una poètica frase per un procés que sembla màgic.\nMentre roman en la bóta, el vi s'oxigena lenta i suaument a través dels finíssims porus de la fusta. A l'interior, l'oxigen es dissol combinant-se amb els seus components. Per aquest motiu l'elecció de cada bóta sigui de gran importància.\nEls enòlegs decideixen el tipus de bóta apropiat per a cada vi. "Cada boter aporta coses diferents i nosaltres sabem quins ens beneficiaran més en un sentit o en un altre", explica Montse Catasús..\nL’ objectiu de l’ envelliment es dotar al vi de la complexitat aromàtica que li confereix caràcter.\nElecció de la bóta\nHi ha dos factors importants que ajudaran a determinar l'elecció de la bóta, que en definitiva marcaran el caràcter del vi: el gra i el tipus de torrat.\nPel que fa al gra, es trien sempre fustes de gra fi, ja que aporten riquesa aromàtica, sense conferir robustesa.\nEl torrat, però, és un dels aspectes més transcendents, perquè es produeix un canvi de components en les fustes que tindran efectes diferents sobre el vi:\n◾En el torrat lleuger, l'impacte de la fusta sobre els vins és més gran, cedint-los més tanins.\n◾Amb el torrat mig hi ha menys impacte de la fusta sobre el vi i aquest guanya en equilibri i complexitat.\n◾D'altra banda, amb el torrat fort es perden bona part dels tanins de la fusta i es produeixen canvis en les famílies d'aromes.\n◾Finalment, el torrat molt fort aporta menys intensitat global de l'aroma, a causa del canvi en la composició de la fusta.\nEn definitiva, tal com afirma Salvador Ferrer: "el vi és una matèria viva i respondrà d'una manera o una altra segons el tractis".\nI per assegurar que aquesta matèria viva evoluciona bé, adquirint el color, aroma i sabor desitjats, els enòlegs ho tasten i analitzen amb freqüència. Torres ha apostat per l'especialització dins del seu equip d'enòlegs i cada un d'ells fa servir només entre dues i tres referències. Montse Catasús explica:\n“Per nosaltres es més important el tast que una analítica, perquè obtenim una informació impossible de captar d’una altra manera”.\nLa enòloga Montse Catasús tastant un dels vins que descansen al celler Waltraud.\nA part de les varietats negres, hi ha algunes varietats blanques, com la chardonnay o la sauvignon blanc, que per la seva estructura ofereixen grans vins després del seu pas per bóta. L'objectiu de l’envelliment dels vins blancs és guanyar complexitat en el vi buscant un equilibri entre la seva fruita i les notes provinents de la criança, sigui amb mares o amb fusta. Es produeix un canvi tant en l'àmbit aromàtic com en el gustatiu en guanyar riquesa d'aromes i sabors.\nSigui amb negres o blancs, la criança és un art en el qual el vi és tractat amb molt de mim per assegurar un excel·lent resultat.\nLa bóta, on el vi es transforma\nLa bóta permet als grans vins expressar la seva riquesa, suavitat, rodonesa i finor. Aquesta alquímia reposa sobretot en la bona qualitat inicial del vi. La selecció de la fusta, a més d'aportar característiques aromàtiques, permet suavitzar els tanins i estabilitzar el color.\nEn el passat, per a l'elaboració del vi es van utilitzar diversos tipus de bótes de fusta; podien ser d'acàcia, faig, àlber, castanyer o cirerer. Al nostre país a vegades s'ha fet servir cirerer o castany i fins i tot om. No obstant això, amb el temps, es va arribar a la conclusió que només les de roure eren apropiades. Hi ha motius que fan preferir les bótes de roure: la seva fusta és dura i impermeable i proporciona estanquitat; gairebé no desenvolupen floridura; la seva aportació d'aromes és més interessant que la d'altres fustes, i posseeix les millors propietats mecàniques exigides pel boter, pel que fa a elasticitat i maneig.


Programa d'ajudes a les entitats promotores de les empreses d'inserció, per a l'exercici 2018\nLes entitats promotores de les empreses d'inserció que duen a terme l'acompanyament en el lloc de treball i la realització del procés d'inserció sociolaboral del personal en situació o risc d'exclusió social contractat en empreses d'inserció, i són destinatàries últimes de les ajudes les persones en situació o risc d'exclusió social contractades per les empreses d'inserció.\n1. No podran obtindre la condició de beneficiàries les entitats que incórreguen en alguna de les prohibicions previstes en els apartats 2 i 3 de l'article 13 de la Llei 38/2003, general de subvencions.\n4. Les ajudes es podran acumular a ajudes de minimis concedides conformement a altres reglaments de minimis fins al límit màxim que estableix el Reglament (UE) 1407/2013.\n5. Les ajudes de minimis no s'acumularan amb cap ajuda estatal relacionada amb les mateixes despeses subvencionables o amb ajuda estatal per a la mateixa mesura de finançament de risc, si aquesta acumulació excedira la intensitat d'ajuda o de l'import d'ajudes superior corresponent fixat en les circumstàncies concretes de cada cas per un reglament d'exempció per categories o una decisió adoptats per la Comissió. Les ajudes de minimis que no es concedisquen per a costos subvencionables específics ni puguen atribuir-se a costos subvencionables específics es podran acumular a altres ajudes estatals concedides en virtut d'un reglament d'exempció per categories o d'una decisió adoptats per la Comissió.\nPer a les entitats promotores de les empreses d'inserció que contracten personal de suport sociolaboral que presten els seus serveis en les empreses d'inserció: fins a 3.090 euros per cada persona treballadora en situació o risc d'exclusió social contractada a jornada completa durant el període entre l'1 de gener i el 31 de desembre de 2018, sempre que es complisquen els requisits i les ràtios mínimes en l'ordre per la qual s'estableixen les bases reguladores.\nEn el cas de jornades a temps parcial o de durada inferior a dotze mesos, la subvenció es reduirà de manera proporcional.\nJUSTIFICACIÓ DE L'AJUDA:\nLa justificació de les ajudes s'ha de presentar:\na) En el termini de set dies hàbils a comptar de la finalització del termini de presentació de sol·licituds: la documentació justificativa referent als mesos de gener a juny i la paga extra.\nb) De l'1 al 15 de febrer de 2019: la documentació justificativa referent als mesos de juliol a desembre i paga extra.\n1. L'ajuda s'entregarà en dos pagaments, segons la documentació justificativa presentada en cada un d'aquests, i, si escau, es podrà acumular en un sol pagament la justificació dels dos terminis, amb la prèvia presentació de la documentació justificativa següent:\na) Rebuts de salaris i justificant del càrrec en compte d'aquests, del personal tècnic de suport sociolaboral.\nb) Rebuts de liquidació de cotitzacions (RLC) i relació nominal de treballadors (RNT), els dos de caràcter mensual, acompanyats dels justificants acreditatius del càrrec en compte, corresponents al compte de cotització en el qual conste d'alta el personal tècnic de suport sociolaboral.\nc) Documentació acreditativa de les retencions practicades al personal per a l'IRPF (models 111 i 190), i càrrecs en compte, segellats per l'entitat bancària.\nd) Declaració responsable sobre l'autenticitat de la documentació justificativa presentada.\ne) Avaluacions dels itineraris personalitzats d'inserció sociolaboral del personal en situació o risc d'exclusió social, corresponent al període justificat, en format normalitzat, desenvolupat al llarg del període subvencionable, signat pel personal tècnic de suport sociolaboral i per la persona representant legal de l'empresa d'inserció (EMP0366E).\nInforme sobre la realització de les tasques de prospecció de mercat de treball, corresponent al període justificat, segons el model normalitzat, en què s'identifique si les ha realitzades personal tècnic de suport o un altre personal de l'empresa d'inserció, empreses entrevistades, i s'hi incloga el temps dedicat a aquesta tasca, l'avaluació de resultats i les dades de contacte (nom, cognoms i telèfon)(EMP0369E).\n2. En l'últim termini de justificació, s'ha d'aportar, a més:\na) "Declaració final de finançament", en model normalitzat, acreditatiu de la no-concurrència de subvencions i del finançament de les accions amb altres possibles fons (EMP0403E).\nb) "Declaració sobre publicitat i transparència", en model normalitzat, acreditativa del compliment de les obligacions de transparència establides en la legislació bàsica (EMP0389E)\n3. Amb caràcter previ a cada pagament, l'entitat sol·licitant ha d'acreditar que es troba al corrent en el compliment de les seues obligacions tributàries i davant de la Seguretat Social, així com que no és deutora per resolució de procedència de reintegrament.\nCAUSES DE MINORACIÓ I REINTEGRAMENT\nReintegrament de les ajudes concedides:\n- Qualsevol alteració de les condicions tingudes en compte per a la concessió de la subvenció i, en tot cas, l'obtenció concurrent de subvencions o ajudes atorgades per altres administracions o ens públics o privats, podrà donar lloc a la modificació de la resolució de concessió.\n- La declaració judicial o administrativa de nul·litat o anul·lació, d'acord amb el procediment i les causes establides en l'article 36 de la Llei 38/2003, general de subvencions, comportarà l'obligació de retornar les quantitats percebudes.\n- També serà procedent el reintegrament de les quantitats percebudes i l'exigència de l'interés de demora corresponent des del moment del pagament de la subvenció fins a la data en què s'acorde la procedència del reintegrament, en els supòsits previstos en els apartats 1 i 3 de l'article 37 de la Llei 38/2003, en relació amb el que estableixen els articles 91 a 93 del Reial decret 887/2006, inclòs el reintegrament per l'incompliment de les obligacions, tant generals com específiques, imposades a les entitats beneficiàries.\nProcediment de reintegrament\nEl procediment de reintegrament se substanciarà d'acord amb el que estableix en el capítol II del títol II de la Llei 38/2003 i en el capítol II del títol III del Reial decret 887/2006, en relació amb el que estableix l'article 172 de la Llei 1/2015.\nPer a les ajudes a les empreses promotores de les empreses d'inserció que presten serveis mitjançant el desenvolupament d'itineraris individualitzats d'inserció al personal en situació o risc d'exclusió social contractat en empreses d'inserció, les sol·licituds s'han de presentar dins del termini de set dies hàbils des de l'endemà de la publicació de l'extracte d'aquesta resolució en el DOGV.\nDes de el dia 4 de desembre de 2018 fins al 13 de desembre de 2018.(DOGV nº 8436, de 03/12/2018)\n1. Les sol·licituds s'han de presentar telemàticament, bé a través de la seu electrònica de la Generalitat (https://sede.gva.es), o bé a través de la web de LABORA (www.labora.gva.es), en l'enllaç de sol·licitud telemàtica que s'haja associat a cada ajuda publicada, acompanyades de la documentació següent:\nb) Dos exemplars de les dades de domiciliació bancària, segons el model facilitat a aquest efecte, excepte si s'ha presentat amb anterioritat davant del Servei Valencià d'Ocupació i Formació i no ha experimentat cap variació; en aquest cas, s'ha d'indicar el compte en què s'ha de practicar l'ingrés i s'ha d'especificar, en tot cas, a quina ajuda o ajudes correspon.\nc) Declaració responsable subscrita per la persona representant legal que l'entitat beneficiària no està incursa en cap de les prohibicions per a obtindre la condició de beneficiària de subvencions i, en concret, de no trobar-se en el supòsit de l'article 13.2 apartat g de la Llei 38/2003.\ne) Declaració responsable acreditativa que l'empresa beneficiària no es troba incursa en cap de les causes d'exclusió incloses en la disposició addicional tercera de l'ordre per la qual s'estableixen les bases reguladores.\nf) Declaració responsable referida a les ajudes amb càrrec al règim de minimis rebudes per l'entitat durant els dos exercicis fiscals anteriors i durant l'exercici fiscal en curs, segons el model normalitzat, a fi de comprovar que no se superen els límits de l'apartat 2 de l'article 5 del Reglament (UE) 1407/2013, de la Comissió.\n- Parts d'alta en Seguretat Social del personal de suport sociolaboral.\n- Relació nominal de personal tècnic de suport sociolaboral amb la indicació del personal en situació o risc d'exclusió social que atenen durant el període objecte de subvenció, en model normalitzat (EMP0293E).\n[ANNEX I] AJUDES A LES PROMOTORES DE LES EMPRESES D'INSERCIÓ\n1. Presentació telemàtica de la sol·licitud acompanyada de la documentació general i la documentació específica.\n2. Quan la sol·licitud no reunisca els requisits o no s'acompanye de la documentació necessària, es requerirà la persona interessada perquè, en el termini de 5 dies, esmene la falta o acompanye els documents preceptius, amb la indicació que, si així no ho fa, es considerarà que ha desistit de la seua petició, amb la prèvia resolució expressa i la notificació d'aquesta.\n3. Si l'òrgan administratiu instructor del procediment ho estima necessari per a resoldre, l'empresa haurà d'aportar la documentació addicional que li siga requerida.\n4. La concessió d'aquestes subvencions es tramitarà en règim de concurrència competitiva, per a la qual cosa es tindrà en compte com a únic criteri el moment de presentació de les sol·licituds i la resta de documentació exigida en la corresponent convocatòria (expedient complet), per a cada un dels terminis.\nEn el cas que diferents sol·licituds tinguen la mateixa data d'entrada i d'expedient complet, es prioritzarà l'expedient que tinga un percentatge superior de treballadores; si l'empat persistira, es prioritzarà l'expedient que tinga un percentatge superior de persones amb diversitat funcional en plantilla.\n5. La instrucció del procediment de concessió de subvencions correspondrà a la Subdirecció General d'Ocupació del SERVEF.\n6. Una vegada examinades les sol·licituds, l'òrgan instructor remetrà un informe en què farà constar que les persones beneficiàries compleixen tots els requisits necessaris per a la concessió de les ajudes.\n7. Una vegada instruïts els expedients, es remetran a la Comissió de Valoració, que procedirà a avaluar les sol·licituds, per a la qual cosa emetrà un informe en què concretarà el resultat d'aquesta avaluació.\n8. L'òrgan instructor, a la vista de l'expedient i de l'informe de l'òrgan col·legiat, formularà la proposta de resolució.\n9. La competència per a resoldre sobre les sol·licituds formulades correspon a la persona titular de la Direcció General del SERVEF, excepte les delegacions efectuades.\nLa resolució de concessió i/o denegació de les ajudes sol·licitades posarà fi a la via administrativa i contra aquesta es podrà interposar un recurs potestatiu de reposició davant del mateix òrgan en el termini d'un mes a partir de l'endemà de la seua notificació, d'acord amb la legislació del procediment administratiu comú; o un recurs contenciós administratiu en el termini de dos mesos davant del corresponent jutjat contenciós administratiu de la Comunitat Valenciana, de conformitat amb els articles 8 i 46 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa.\nD'acord amb el que preveu l'article 14 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques, a l'efecte de presentació de sol·licituds, la documentació que ha d'acompanyar la sol·licitud, la sol·licitud de bestreta, la presentació de la documentació justificativa, o qualsevol altra documentació relacionada amb la present convocatòria, en tot cas, les persones interessades estaran obligades a relacionar-se a través de mitjans electrònics amb les administracions públiques per a realitzar qualsevol tràmit d'un procediment administratiu.\nPer a fer la presentació telemàtica de les sol·licituds, s'ha d'accedir a la seu electrònica de la Generalitat (https://sede.gva.es), des de la qual es pot accedir al tràmit de presentació de sol·licituds a ajudes del Servei Valencià d'Ocupació i Formació, o de la web de LABORA () a través de l'enllaç "Sol·licitud telemàtica". Per a fer la presentació, la persona sol·licitant ha de disposar de signatura electrònica avançada, bé amb el certificat reconegut d'entitat (persones jurídiques), o bé amb el certificat reconegut per a ciutadans (persona física), els dos emesos per la seu electrònica de la Generalitat (https://sede.gva.es). En el cas que es presente un certificat digital de persona física i que s'actue en representació d'una persona jurídica, cal inscriure's prèviament en el Registre de Representacions de Caràcter Voluntari davant de la Generalitat per a la realització de tràmits per via telemàtica. (https://www.accv.es/va/ciutadans/registre-de-representants/)\nLes sol·licituds, que ha de fer la persona representant legal de l'entitat, s'han d'acompanyar de la preceptiva documentació, per a la qual cosa s'han d'utilitzar, si és el cas, els models normalitzats disponibles en la pàgina web de LABORA.\nLes sol·licituds s'han de remetre telemàticament en formulari normalitzat, juntament amb la documentació específica, al Servei Valencià d'Ocupació i Formació.\nLa presentació de la sol·licitud comportarà l'autorització del sol·licitant perquè el Servei Valencià d'Ocupació i Formació obtinga directament l'acreditació de les dades d'identitat del sol·licitant, en cas de persona física, i del representant legal, en el cas de persona jurídica, així com del compliment de les obligacions tributàries i amb la Seguretat Social, previstes en els articles 18 i 19 del Reglament de la Llei general de subvencions, amb la qual cosa no serà necessari aportar les certificacions corresponents ni la documentació identificativa.\nLa concessió d'aquestes subvencions es tramitarà en règim de concurrència competitiva, per al que es tindrà en compte com a únic criteri, la data i hora de les sol·licituds i la resta de documentació exigida en la corresponent convocatòria (expedient complet), per a cadascun dels terminis, havent d'acompanyar la documentació relativa a la contractació en el 2n termini de justificació de l'ajuda, de l'1 al 15 de febrer de 2019.\n1. La realització d'un itinerari d'inserció durant tot el període de contractació del personal en situació o risc d'exclusió social.\n2. Desenvolupament d'un itinerari mínim en els sis mesos inicials respecte del màxim de tres anys durant els quals, amb caràcter general, es puga estendre l'itinerari d'inserció, per a cada treballador i treballadora en situació o risc d'exclusió social.\nNo es considerarà incomplida l'obligació de manteniment de l'itinerari mínim de sis mesos a què fa referència el paràgraf anterior quan la baixa en l'empresa d'inserció es produïsca per la contractació del treballador o la treballadora en empresa ordinària, mitjançant la subscripció d'un contracte de durada mínima de 3 mesos, formalitzat abans que transcórreguen 15 dies del cessament en l'empresa d'inserció, i sempre que s'aporte un document subscrit per la persona legal representant de l'empresa contractant, per la persona legal representant de l'empresa d'inserció i pel treballador o la treballadora contractada, en el qual conste que la contractació s'ha produït com a conseqüència de la tasca d'inserció realitzada per l'empresa d'inserció, i que el personal tècnic d'inserció continue realitzant tasques per a la consolidació d'aquesta en els termes establits en l'apartat 2 de la base setzena d'aquesta ordre i, en tot cas, fins a completar l'itinerari mínim de 6 mesos.\nAquestes contractacions, a l'efecte del compliment de l'obligació de realització de l'itinerari mínim de sis mesos, no podran realitzar-les empreses vinculades tal com queden definides en l'article 68 del Reial decret 887/2006, de 21 de juliol, pel qual s'aprova el Reglament de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions, sense que això afecte la validesa legal de la relació laboral.\nEn el cas de falta de compliment dels sis mesos inicials d'itinerari, per qualsevol altra causa diferent a l'establida en els apartats anteriors, s'entén incomplida l'obligació i és procedent la denegació o revocació de l'ajuda concedida per la contractació del treballador o la treballadora esmentats.\n3.- Una vegada complit l'itinerari inicial de sis mesos, el cessament d'un treballador o treballadora produït amb anterioritat al compliment dels períodes subvencionats donarà lloc a la denegació o revocació de l'ajuda, segons el cas, total o parcial.\nLa revocació es farà de forma proporcional, en el supòsit de cessament per causa no imputable a l'empresa, o de forma total, en qualsevol altre cas.\nSón infraccions greus de les empreses d'inserció:\na) L'incompliment de qualsevol dels requisits establits per a la creació de les empreses d'inserció en la normativa aplicable.\nb) Ocultar o falsejar la documentació acreditativa de les modificacions estatutàries que afecten la qualificació com a empresa d'inserció.\nc) No facilitar el pla d'activitats i el pressupost de cada any, així com els comptes anuals, l'informe de gestió i el balanç social corresponents al tancament de cada exercici econòmic.\nd) No facilitar als serveis socials públics competents i als serveis públics d'ocupació la informació a què es refereixen els articles 12, 13, 14 i 15 de la Llei per a la regulació del règim de les empreses d'inserció.\ne) Incomplir les obligacions assumides en el contracte de treball en relació amb el procés personal d'inserció de cada persona treballadora o no posar en pràctica les mesures concretes previstes en aquest procés.\na) Desenvolupar les activitats sense complir la finalitat primordial de les empreses d'inserció d'integració sociolaboral de les persones en situació d'exclusió social.\nb) Obtindre o gaudir indegudament compensacions o ajudes establides en els programes de suport a la inserció sociolaboral, finançades o garantides en tot o en part per l'Estat o per les comunitats autònomes en el marc de l'execució de la legislació laboral aliena al règim econòmic de la Seguretat Social.\n4. De conformitat amb l'article 35 de la Llei 2/2015, l'incompliment del que disposa l'apartat 8 de l'article 6 podrà comportar el reintegrament total o parcial de la compensació o la subvenció concedida, amb el previ procediment sancionador que se sotmetrà al que disposa en el títol III de la Llei 2/2015.\n- Decret 81/2009, de 12 de juny, del Consell, pel qual es dicten normes de desenvolupament per a la qualificació, el registre i el foment de les empreses d'inserció a la Comunitat Valenciana (DOCV núm. 6036, de 16/06/09).\n- ORDRE 20 /2018, de 14 de noviembre de , de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, per la qual s'estableixen les bases reguladores de les compensacions econòmiques i subvencions públiques destinades a la integració sociolaboral de persones treballadores en situació o risc d'exclusió social en empreses d'inserció i en empreses ordinàries de treball.\n- RESOLUCIÓ de 29 de novembre de 2018, del director general del Servei Valencià d'Ocupació i Formació, per la qual es convoquen les subvencions públiques destinades a la integració sociolaboral de persones treballadores en situació o risc d'exclusió social en empreses d'inserció, per mitjà del finançament d'ajudes a les promotores de les empreses d'inserció, i en empreses ordinàries de treball per a 2018.(DOGV nº 8436, de 03/12/2018)\nVegeu en el DOCV núm. 5447, de 09/02/07, la Llei 1/2007, de 5 de febrer, de la Generalitat, per la qual es regulen les empreses d'inserció per a fomentar la inclusió social a la Comunitat Valenciana.\nVegeu el BOE núm. 299, de 14/12/07, Llei 44/2007, de 13 de desembre, per a la regulació del règim de les empreses d'inserció (BOE núm. 299, de 14/12/07).\nVEGEU EL DOGV. 6036, DE 16/06/2009. Decret 81/2009, de 12 de juny, del Consell, pel qual es dicten normes de desenvolupament per a la qualificació, el registre i el foment de les empreses d'inserció a la Comunitat Valenciana.\nVEGEU DOGV. Nº 8425, de 16 de novembre de 2018. ORDRE 20/2018, de 14 de novembre, de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Tre ball, per la qual s'estableixen les bases reguladores de les subvencions destinades a la integració sociolaboral de persones treballadores en situació o risc d'exclusió social en empreses d'inserció i en empreses ordinàries de treball.\nVegeu RESOLUCIÓ de 29 de novembre de 2018, del director general del Servei Valencià d'Ocupació i Formació.


Una mostra de la fauna del Parc Catalunya de Sabadell - Phototrekking\nUna mostra de la fauna del Parc Catalunya de Sabadell\n20 Abril, 2015\tAu, Fauna Urbanita, Phototrekking\t0 Comments\nÉs un parc en ple centre d’una gran ciutat. És un punt d’oci per a milers de persones; córrer, passejar, treure el gos, fer un café en un dels restaurants, navegar en barca pel seu llac… El Parc Catalunya de Sabadell és el parc més gran d’aquesta ciutat, situat entre els barris del Centre, Creu Alta i Can Rull, i per tant el més visitat i freqüentat.\nÉs normal, doncs, pensar que si el parc és un centre neuràlgic de l’oci de Sabadell els animals salvatges que hi puguem trobar seran pocs. Però no és així. El Parc de Catalunya acull un nombre molt elevat d’espècies, des de les més comunes en grans ciutats com poden ser pardals i tudons, fins a espècies més particulars com les puputs.\nUna petita passejada pel parc ens permet veure i gaudir de diferents espècies d’aus menjant al terra, cantant sobre les branques, fent el niu, o simplement immòbils aprofitant els primers raigs de llum del dia. S’ha de destacar l’augment notable, en els darrers anys, de la presència d’espècies exòtiques; cotorreta de pit gris, bec de corall senegalès, i la darrera espècie que hem pogut fotografiar al parc: l’aratinga de cap blau, amb la seva característica cua vermella.\nÉs un plaer poder fotografiar tanta fauna ben a prop de casa, no cal matinar, ni fer quilòmetres amb el cotxe, ni tan sols portar roba críptica. La presència diària i constant d’humans fa que no siguin tant desconfiats quan algú se’ls apropa i, per tant, permeten que la seva distància de confort sigui menor.\nPer poder fotografiar-los la primera hora del matí és la millor, sense cap dubte, els animals s’han acostumat a l’activitat dels humans i saben que pels matins poden estar més tranquils. Hi ha zones del parc que, al trobar-se més elevades que molts edificis de la ciutat reben ben aviat la llum natural, amb el que a més podem fer fotografies amb molt bona llum, inclús sense necessitat de trípode! Amb un teleobjectiu, una mica de paciència (ja que tampoc és bo apropar-se a les aus de cop) i una petita matinada podem tornar a casa ben aviat i amb la targeta plena de bones fotografies!\nFauna al Parc de Catalunya de Sabadell\nFauna urbanita, Phototrekking


L'Ús i la tecnologia dels recursos hídrics: reciclatge d'aigües grises en un edifici plurifamiliar\nGarcía Gómez, Pedro\nEn aquest treball es presenta el projecte tècnic d’una instal·lació de reciclatge d’aigües grises en un edifici plurifamiliar. En l’actualitat la reutilització de l’aigua a Catalunya, tot i ser una necessitat\nurgent, esta limitada a diversos projectes aïllats. Per tal de promoure i regular aquest tipus d’instal·lacions, en els darrers anys, les administracions han creat normatives municipals per aplicar en edificis de nova construcció i els sotmesos a rehabilitació. Aquest projecte es un intent\nde mostrar la viabilitat econòmica, tècnica i ambiental d’aquests tipus d’instal·lacions.\nEn els primers apartats de la memòria, es parla de la situació hidrològica actual a Catalunya, mostrant les dades de la demanda d’aigua potable al territori, en funció de la zona i dels diferents usos que se’n fa. Es presenta la gestió dels recursos que les administracions han fet en les últimes\ndècades, on es realitzaven polítiques de sobreexplotació de l’aigua i el canvi de mentalitat que recentment s’ha produït, cap a un model més sostenible, degut a la aparició de plans hidrològics insostenibles i al canvi climatològic que s’està produint.\nPosteriorment es plantegen diferents alternatives de tractament d’aigües a l’edifici model, en funció de l’origen de les aigües a reciclar i el seu posterior tractament. S’analitzen els pros i contres, per tal de triar l’opció més eficient i amb menor impacte al medi ambient. Després de\nrealitzar aquesta selecció, es fa una descripció del l’edifici i una previsió del consum d’aigua de les famílies habitants. Amb aquestes dades es selecciona el millor sistema de desinfecció d’aigües, tenint en compte el volum i la qualitat final requerida. Una vegada determinada la tipologia de la instal·lació, es descriuen cadascun dels elements que la composaran, justificant en cada cas els càlculs realitzats. Amb l’objectiu de demostrar la rendibilitat d’aquest tipus d’instal·lacions, a la part final de la\nmemòria, es realitza un estudi dels costos, on s’observa que aquests sistemes d’estalvi d’aigua, a més de crear edificis més sostenibles, són una opció rendible a llarg termini.\nMatèriesWater Pollution, Aigua -- Depuració\nAnnex 5 part 1.pdfANNEX329.6KbPDFVisualitza/Obre\nAnnex 5 part 2.pdfANNEX72.33KbPDFVisualitza/Obre\nAnnexos 1 - 4.pdfANNEXOS1.771MbPDFVisualitza/Obre\nPlànols Generals CAD.dwgPLANOL10.34Mbapplication/acadVisualitza/Obre


Quadern de les idees, les arts i les lletres » Reconquerir l’herència. Una lectura de ‘La meva casa a París’, d’Israel Horovitz\nReconquerir l’herència. Una lectura de ‘La meva casa a París’, d’Israel Horovitz\nL’atzar ha fet que aquest estiu hagi vist la versió espanyola de My Old Lady, del dramaturg Israel Horovitz, just després d’haver llegit el llibre del psicoanalista italià Massimo Recalcati Il complesso di Telemaco. Genitori e figli dopo il tramonto del padre (traduït al castellà per l’editorial Anagrama l’any 2014). M’ha sorprès que les dues obres siguin tan complementàries. Per això recomanaria a qualsevol persona que vulgui veure el film que primer es llegeixi el llibre de Recalcati. He començat parlant d’eventualitat perquè per a mi la coincidència temporal de les dues obres podria perfectament no haver-se donat. Ara bé, des del punt de vista del temps col·lectiu, crec que no és cap casualitat que dos autors amb trajectòries i llenguatges expressius tan diferents ens parlin del mateix. Al meu entendre, el gran tema dels dos documents es pot formular amb un parell de preguntes: Què vol dir heretar? Què resta del Pare i la Mare un cop han mort o s’han «evaporat»? Certament My Old Lady és un drama familiar, però la qüestió de l’herència i del deute forma part de l’actual «malestar cultural», per utilitzar l’expressió del mateix Recalcati. De forma retòrica el psicoanalista italià ho resumeix així: «És que té sentit parlar de deute simbòlic en una època en la qual els nostres joves viuen amb la impressió que les velles generacions no els han deixat res? En una època en la qual les velles generacions han obstruït l’horitzó de les noves, havent deixat deutes reals en lloc de simbòlics, al no cedir el seu lloc, al no transmetre desitjos sinó una defensa ferotge dels seus vils privilegis?»\nEl protagonista principal de My Old Lady és Mathias Gold (representat per Kevin Kline), novaiorquès, que viatja a París perquè ha heretat del seu pare una casa amb jardí al centre de la ciutat. Mathias és un «perdedor»: no té propietats, ni diners, ni fills; i arrossega tres matrimonis fracassats (un per cada novel·la que ha començat i tampoc ha aconseguit acabar). La seva intenció és vendre el pis el més ràpidament possible i refer així una vida fins ara abocada al desastre. Amb tot, aquest objectiu no serà fàcil. Quan arriba al pis es troba per sorpresa Mathilde, la senyora Girard (Maggie Smith), una dona de 92 anys que és l’antiga propietària de la finca. El pare de Mathias li comprà la casa seguint un sistema exclusivament francès de compra-venda anomenat viager, un sistema en el qual el venedor ven la seva finca a un preu molt baix però, a canvi, el comprador li ha de pagar una mensualitat (una renda vitalícia) fins a la mort del venedor, moment en què podrà disposar-ne. Així les coses, Mathias rep una herència «enverinada» («me l’ha tornat a jugar», exclama amb relació al seu pare): no només ha de seguir pagant la mensualitat a Mathilde fins que aquesta mori (2.400 euros al mes), sinó que si vol vendre el «contracte» a un tercer, el preu final de la casa resulta molt més baix perquè inclou el viager. Aparentment tot sembla una qüestió legal, i la pel·lícula adopta el to de la comèdia. Però també se’n pot fer una altra lectura.\nSi Mathias no pot heretar plenament la casa és perquè no ha fet el «moviment» necessari per esdevenir-ne l’hereu legítim, el treball de «reconquesta» que Goethe atribuïa a l’acte d’heretar: «Allò que has heretat dels teus pares, reconquereix-ho si vols posseir-ho realment.» Heretar no pot ser mai quelcom passiu; no es tracta només de «rebre» uns gens o uns béns materials. Implica un treball, una elaboració, un reconeixement, una selecció. Per heretar s’ha d’emprendre el «viatge més perillós» —si Telèmac, fill d’Ulisses, és per a Recalcati el símbol de l’hereu legítim, és perquè «sap com ser fill i sap com fer el viatge més perillós per convertir-se en hereu»—. Viatjar, sí, però cap a on? Cap al passat; no simplement per ancorar-se en la història familiar, sinó per poder-ne tornar. Per Recalcati, heretar significa submergir-se en el passat, no tan sols per retrobar els orígens sinó per ressorgir-ne, per emergir d’ells; una mena de «retrocedir avançant» (Søren Kierkegaard). Només per mitjà d’aquest doble moviment és possible l’herència, perquè si un es queda atrapat en el passat, tampoc pot heretar. Certament Mathias inicia un viatge que el porta de Nova York a París, però amb això no n’hi ha prou. Un cop a París, vol vendre el pis ràpidament, és a dir, desfer-se de la seva història el més aviat possible, oblidar-ho tot i refer la seva vida. Per aquest motiu, Mathias, com a hereu, està condemnat al fracàs. No és simplement un impediment legal allò que fa que les coses no surtin com tenia previst; és perquè no ha aconseguit esvair les «ombres del passat» («avui és l’ombra del demà», llegim sobre les pedres de París en la primera escena de la pel·lícula) i perquè encara no ha pogut reconèixer el «deute simbòlic» que el lliga al seu pare, que Mathias no pot ser-ne l’hereu legítim. Vet aquí la gran jugada artística de Horovitz: haver transformat quelcom que només és possible per mitjà de la mediació simbòlica en un fet empíric (una trava legal).\nLes coses comencen a canviar quan Mathias descobreix una fotografia on surt la senyora Mathilde amb el seu pare i una inscripció: «Si tu no m’estimes, ningú m’estimarà»; una frase que sabem que és de Samuel Beckett perquè podem tornar-la a llegir a l’epitafi de la tomba del pare de Mathias, Max Gold, enterrat al jardí de la casa. Mathias no sabia inicialment on havia estat enterrat el pare; ho descobreix més tard, cap al final de la pel·lícula i gràcies a la senyora Mathilde. De fet, la darrera escena del film, on veiem Mathias col·locant una pedra sobre el sepulcre del pare, és el desenllaç lògic del «viatge perillós» que ha hagut de fer per poder reconèixer el «deute simbòlic» amb ell, la seva relativa gratitud: «gràcies, pare, per haver-me portat fins aquí». En efecte, és aquí, a París, on Mathias recupera el desig de viure (s’enamora de Chloé, filla de Mathilde) i el sentit de la responsabilitat (finalment, decideix no vendre el contracte de la finca a la promotora que volia convertir-la en un hotel de luxe); quelcom que Max Gold no havia pogut transmetre al seu fill. Si Mathias no pot heretar és, de fet, pel ressentiment i l’odi que sent envers el seu pare i que ara, a París, pren forma i es concreta amb la notícia de la relació amorosa d’aquest amb la senyora Mathilde. Aquest és l’origen de la seva desgràcia, dels seus fracassos, del seu alcoholisme i la seva baixa autoestima; aquesta és la causa, també, del suïcidi de la seva mare.\nAmb tot, però, allò veritablement important és la vivència inconscient d’aquesta relació filial. Una vivència mediatitzada per la «paraula de la mare», segons l’argot psicoanalític. Per Recalcati, l’absència empírica del pare, per si sola, no necessàriament ha de comportar cap trauma; és quan esdevé una «carència simbòlica» que pot transformar-se en un trauma, i això és el que sembla succeir-li a Mathias («Max Gould era el fill de puta més gran que he conegut», afirma en una ocasió; «si vols matar un nen, no li diguis res i veuràs com es marceix», afirma en una altra al·ludint també a la figura del pare). Així com Penèlope transmet al seu fill que l’absència del seu pare Ulisses «està carregada de sentit humà», la mare de Mathias li hauria transmès l’absència paterna com una «negligència culpable» (no en va, París, per a ella, «era l’enemic»). D’aquesta manera, el pare de Mathias hauria estat per al seu fill un mal «testimoni» de com dur a terme una existència amb desig i responsabilitat, és a dir, i en paraules de Recalcati, un pèssim exemple d’una vida sotmesa a la llei de la paraula, a les normes bàsiques de la convivència humana (fidelitat, assumpció de les conseqüències dels propis actes). Per tot això Mathias no pot ser l’hereu legítim. «La ràbia contra els pares, el mer rebuig de tot el que es rep, la negació de la nostra condició d’hereus, corre el risc de generar una protesta estèril que llisca vers el túnel cec de la violència i l’insult, que impedeix discriminar el gra de la palla, que tot ho posa en el mateix sac i que, a més a més, ens manté vinculats per sempre al mateix pare del qual volíem alliberar-nos, reeditant el seu rostre monstruós i autoritari.»\nSi Mathias nega la seva condició d’hereu perquè vol oblidar el seu pare (vendre el «patrimoni»), Chloé, la filla de la senyora Mathilde, tampoc pot heretar perquè s’identifica completament amb la seva mare. Mathias i Chloé, tot i haver viscut una situació familiar semblant, encaren de forma diversa l’herència. Ella, que també ha viscut una infància «sense amor» i que, a més, ha estat de forma involuntària còmplice de la infidelitat de la mare («confusió generacional», per dir-ho seguint els termes de Recalcati), tampoc pot heretar perquè, a diferència de Mathias, «repeteix allò que ha estat» la mare —viu a la mateixa casa que ella, treballa a l’escola d’idiomes que fundà la senyora Mathilde, és l’amant d’un home casat i vol conservar la finca que construí el seu avi per als «nets dels seus nets». Això no obstant, Mathias i Chloé inicien de forma paral·lela i sovint conjunta el «perillós viatge» que els portarà, al final de la pel·lícula, no només a enamorar-se l’un de l’altre, sinó també a recuperar el passat a fi de «reconquerir» l’herència dels pares. Dos gestos simbolitzen el punt de ruptura: mentre Chloé posa fi a la seva relació amb l’home casat, ell dispara amb una escopeta del marit de la senyora Mathilde al cap de senglar penjat a la paret de l’habitació on s’allotja. «Un dels dos havia de desaparèixer», diu Mathias després de disparar: ha aconseguit desfer-se del passat, de les seves «ombres». No és cert que el senglar viu amagat en les profunditats boscoses de l’inconscient? Heretar, continua Recalcati, vol dir situar-se en el límit precís «entre la memòria i l’oblit, entre la lleialtat i la traïció, entre la pertinença i el desarrelament, entre la filiació i la separació». Mathias i Chloé encarnen els dos extrems d’una herència evocada al fracàs: mentre el primer vol fer taula rasa, no pensar en el passat i errar (no té casa, no sap on anirà després de vendre el pis), la segona vol conservar la memòria (no vol que s’enderroqui el pis per fer-hi un hotel de luxe) i és absolutament lleial a la mare, fins al punt de no «haver-se separat mai d’ella».\nPer poder heretar els dos han d’iniciar un treball, han d’elaborar un «dol», perquè heretar implica al mateix temps una recepció crítica del passat i una selecció d’allò que s’hereta, una «apropiació» del record: «oblidar els morts no perquè els hàgim esborrat de les nostres vides, sinó perquè els hem fet nostres i només en aquest sentit podem dir que hem estat capaços d’oblidar-los, que hem pogut deixar-los morir, deixar que siguin realment morts». Al llarg de la pel·lícula observem diferents moments en els quals Mathias va reelaborant el passat a fi de poder reconèixer no només el «deute simbòlic» que el vincula al pare, sinó també «retrobar» el testimoni perdut d’una vida amb sentit.\nComençant per conèixer la procedència del seu propi nom: si el protagonista es diu Mathias és perquè el seu pare li posà aquest nom en record de la seva amant, Mathilde. De fet, és aquesta qui, a pesar de ser la causa de tots els mals de Mathias, pot donar un altre sentit a l’absència del seu pare: una vegada i una altra li recorda que, fet i fet, el seu pare sí que l’estimava (per tant, la seva «paraula», que és també la «paraula de la mare», re-significa la relació entre el pare i el fill). També és ella qui, al final de la pel·lícula, li retorna el rellotge que Mathias havia rebut com a herència i que aquest havia deixat com a penyora a la senyora Girard per poder-se allotjar a la casa: «el teu pare volia que fos per a tu». Però Mathias no només, en part per la mediació de la mare-Mathilde, pot a poc a poc reconèixer el deute simbòlic que el lliga al pare, sinó que també troba en la paraula de Chloé i Mathilde algú que es responsabilitza d’allò que li ha passat, algú que repara el dolor que ha viscut: «digui alguna cosa, senyora Girard», li retreu Mathias; «sento haver-te mentit», contesta Mathilde. Així mateix, quan Mathias explica a Chloé la desgràcia de la seva família i tots els intents de suïcidi de la seva mare, ella li diu: «no hauria d’haver-te fet això»; «el que et va fer la teva mare fou increïblement cruel, imperdonable». És a dir, Mathias pot iniciar el «moviment de l’herència» quan algú respon (aquí, indirectament) per les conseqüències dels actes que han comès els seus pares.\nPer Recalcati, l’herència més gran que uns pares poden transmetre als seus fills és la «possibilitat del desig», i aquesta transmissió necessita un testimoni. És clar que per Mathias els seus pares no han estat bons testimonis; no han encarnat cap dels dos una vida plena de sentit. Ara bé, continua Recalcati, si el Pare és «l’encarnació singular de la llei del desig», aleshores qualsevol cosa pot ser un pare, des d’un mestre d’escola primària fins a la lectura d’un clàssic. Des d’aquest punt de vista, l’agent immobiliari que Mathias coneix només arribar a París, Auguste Lefebvre (representat per Dominique Pinion), encarna, al meu entendre, la llei del desig; ell és el testimoni que mostra a Mathias que és possible una existència esperançada, una vida alternativa. És una casualitat que Lefebvre visqui a «l’artèria principal de París», és a dir, al Sena, per on circula la «vida», el «ritme» de la ciutat, i que ho faci damunt d’una barca (també Telèmac espera amb esperança que Ulisses retorni amb la seva embarcació del mar)? Així mateix, si la casa de la Senyora Mathilde, la casa que ha heretat Mathias, és una casa caòtica, fragmentada, dispersa, a la «penombra», l’espai interior de la barca del senyor Lefebvre és, contràriament, ordenat i acollidor: Telèmac, amb els seus propis ulls contempla el mar, observa l’horitzó, esperant que el vaixell del seu pare retorni a fi d’establir l’ordre a la ciutat i acabi, així, amb la «nit dels pretendents».\nÉs així com Mathias finalment pot acabar convertint-se en l’hereu legítim del seu pare. Ha emprès un «viatge perillós» que l’ha portat fins al passat per tal de poder reconèixer el «deute simbòlic» que el lliga a la seva família, però no per restar-hi encallat, sinó per emergir d’ell. Per fer-ho, però, ha necessitat que algú es responsabilitzés del seu patiment i també trobar un testimoni que li mostrés la «possibilitat del desig». Aquesta és la veritable herència que rep Mathias, i un cop se n’adona («gràcies, pare, has fet bé de portar-me fins aquí»), és quan es pot obrir definitivament a l’amor de Chloé.\nQue la seva condició coincideixi parcialment amb la de tots els «joves Telèmacs» d’avui, per dir-ho com Recalcati, és a dir, amb la «condició de desheretats» de tants i tants joves, és un tema en el qual no puc estendre’m. Però algú hauria d’extreure les conseqüències històriques d’una generació que haurà de pagar el deute contret amb l’herència dels pares. Podria ser, en aquest sentit, que les «polítiques d’austeritat» que estan duent a terme molts governs actuals fossin el nostre particular viager generacional? De moment, ningú té notícies d’Ulisses, però els vents són favorables.\nEl valor suprem de l’educació\nGeohumanitats, quan les passes són més llargues


La Síndica demana no sancionar l’incivisme fruit de problemes socials | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLa Síndica demana no sancionar l’incivisme fruit de problemes socials\nLa defensora vol acabar amb la penalització de les conductes que tenen el seu origen en una problemàtica social\nBarcelona 19 FEB 2016 - 13:57\tCET\nLa Síndica de Greuges de Barcelona, Maria Assumpció Vilà, ha recomanat aquest matí a l’Ajuntament de Barcelona retirar de l’ordenança de convivència la penalització de les conductes que tenen el seu origen en una problemàtica social. Aquesta modificació afectaria també l’exclusió de la responsabilitat infractora dels menors de 14 anys.\n"Durant els tres últims anys no s’aprecia una disminució de les sancions de civisme imposades, per la qual cosa es pot considerar que no ha estat un element dissuasiu" afirma la síndica en un comunicat. La defensora adverteix que l'ordenança de convivència no és l'eina adequada per combatre les conductes relacionades amb la precarietat social o econòmica. "L’ordenança de convivència és un text que estigmatitza i qualifica d’incívics a col·lectius amb greus problemes socials i penalitza sectors dèbils i vulnerables" afegeix.\nLa recaptació de les penalitzacions és l'aspecte més recurrent. El baix nombre de sancions cobrades demostra la inviabilitat per reconduir les conductes no desitjables. Vilà ha exposat els seus darrers informes com a exemple. En les xifres de 2014, es van tramitar 94.919 sancions lleus per un import total de 16.032.855 euros. D'aquest total, només se'n va aconseguir recaptar un 25,73%.


“Talking Brains”, la gran sorpresa. | Tribuna d'educació\n“Talking Brains”, la gran sorpresa.\n“Talking Brains” és una magnífica exposició científica, temporal i molt original, que invita els visitants del CosmoCaixa (Barcelona) a endinsar-se en el cervell humà per entendre el llenguatge des de la ciència; per comprendre com la lingüística moderna actual respon a les preguntes tan interessants formulades des del camp de la biologia.\nEl desembre passat, els alumnes de segona titulació del grau de Primària vam visitar l’exposició i ens va sorprendre gratament 다운로드. Va ser una de les més visitades l’any passat i va obtenir molt bones valoracions.\nEn aquesta exposició es plantejava un recorregut educatiu pel nostre cervell a la recerca del llenguatge de la mà de paleoantropòlegs, neuròlegs, psicòlegs, neurolingüistes i especialistes en computació.\nS’hi entrava escoltant diverses llengües minoritàries del món; per exemple, coneixíem el cas de l’única persona que parla actualment el tanema (illes Salomó), que tot i que se’n tenen gravacions antigues de ben segur que com a llengua viva ja està a punt de desaparèixer 구경하는 들러리양. El 2011, un estudi de la Universitat d’Oxford va determinar que existien unes cent seixanta llengües al món amb tan sols deu parlants o menys. Un gran arbre de les llengües mostrava aquesta riquesa de diversitat lingüística: al món hi ha unes set mil llengües. L’exposició reforçava la idea que aquestes llengües estan arrelades al nostre “cervell lingüístic”; configuren una xarxa de connexions que s’entrellacen per generar missatges, ja siguin a través de mitjans orals o de signes 첫 번째 다운로드. Convé sentir Carme Junyent, lingüista de la UB i fundadora del GELA (Grup d’Estudi de Llengües Amenaçades), en aquesta entrevista del programa Quèquicom de TV3 en què parla d’aquesta diversitat lingüística.\nEvolutivament, l’origen del llenguatge se situa en algun indret d’Àfrica durant la prehistòria. No se sap si es va desenvolupar a poc a poc o de manera sobtada genian gpi. Per la seves representacions simbòliques i comunicatives, es considera que els Homo Sapiens i els Homo Neanderthalensis ja feien servir algun llenguatge per comunicar-se. L’any 2009 els científics van descobrir el gen que va permetre crear el llenguatge 다운로드.\nPer desenvolupar aquesta potent capacitat, el cervell humà evoluciona a través d’una xarxa de connexions anomenada connectoma lingüístic, que està totalment distribuïda i no vinculada a una àrea concreta del cervell. Aquesta capacitat de parlar dona lloc a funcions lingüístiques específiques com són el significat de les paraules, l’articulació de sons o la comprensió de la lectura 다운로드. És molt similar a la memòria o a l’atenció.\nEl llenguatge és propi de l’espècie humana. Per ser considerat com tal ha de presentar unes característiques identificables. El llenguatge permet arribar a formes de pensament lògic, abstracte i simbòlic que són inaccessibles per a les altres espècies animals. Els animals poden tenir algunes d’aquestes característiques, però no totes 다운로드. Per això, alguns poden emetre sons i missatges; poden comunicar-se (ocells, balenes, micos, etc.) però no podem considerar que parlin.\nD’una forma expositiva molt experimental, innovadora i creativa, realitzat per l’equip Indissoluble: The Exhibition Factory, vam aprendre diverses coses:\nLes nostres particularitats individuals i col·lectives proporcionen riquesa al llenguatge i alhora permeten que estigui en evolució constant. Wolfram Hinzen, investigador ICREA a la UPF i a FIDMAG Hermanas Hospitalarias, és el comissari de l’exposició. Com ens comenta: “La major part de les nostres activitats estan vinculades al llenguatge, la capacitat que projecta els nostres pensaments enfora” 런 게임 다운로드. Així, el cervell lingüístic ens fa ser com som i qui som.\nQue tots els infants segueixen unes pautes d’aprenentatge del llenguatge molt semblants fins a dominar-lo, independentment de la llengua que parlin.\nQue aquest aprenentatge ja comença al fetus, quan és a l’úter de la mare. Entre batecs i sons filtrats de l’exterior, ja capta la veu de la seva mare 다운로드. Des del tercer trimestre, el cervell auditiu ja respon a aquests estímuls diferenciats.\nQue les llengües de signes científicament es consideren llenguatge. Tenen els mateixos trets i els infants aprenen seguint els mateixos patrons. Fins i tot, en patologies del llenguatge, com l’Alzheimer, es produeixen afectacions similars tant en parlants com en signants: a tots dos individus afectats no els ve a la ment, no recorden aquella paraula concreta, sigui oral o amb signes 다운로드.\nQue el cervell opera de forma diferenciada si s’és bilingüe o monolingüe. Ni millor, ni pitjor, diferent. Aquesta diferència està relacionada amb la capacitat de recordar, de memoritzar o de desenvolupar exercicis logicomatemàtics i sensorials en la pròpia exposició: els bilingües poden canviar de tasques amb major facilitat; els monolingües, en canvi, són més ràpids a l’hora de recuperar paraules.\nEn resum, “Talking Brains” és una exposició molt interessant que ens ha situat en els estudis de la neurobiologia del llenguatge actuals, i que deixa un gran fons documental per aprofundir en aquests temes i ampliar els nostres coneixements.\nWeb de l’exposició.\nRecorregut de l’exposició en llenguatge de signes.\nRevista Alma (23 d’octubre del 2017)\nRevista Mètode (4 de desembre del 2017): entrevista a Wolfram Hinzen.\n← Yo pinto mi entorno en Barcelona. Robert Froh\tUna experiència d’aula i com el llenguatge matemàtic ens ajuda a comprendre el món →\naprenentatge cooperatiu educació física pensament computacional salut aprenentatge art matemàtiques llengua Apps Educació innovació educativa història literatura TAC TIC cultura lectura activitat física formació docent Scratch


“Recuperar-se de la crisi de reputació serà més fàcil per a Barcelona que per a Catalunya” | Economia | EL PAÍS Catalunya\nGREG CLARK | URBANISTA\nL'urbanista Greg Clark ha assessorat una vintena de governs i institucions internacionals. Ara ajuda el 'lobby' Barcelona Global\nBarcelona 2 ABR 2018 - 19:56\tCEST\nGreg Clark, urbanista i assessor internacional. Albert Garcia\nEls empresaris barcelonins agrupats en el lobby Barcelona Global han impulsat una bateria de mesures per rellançar la marca Barcelona, que l'any passat va quedar tocada pel caos a l'aeroport del Prat, els atemptats gihadistes i el desafiament independentista. En aquesta tasca han comptat amb l'ajuda del reconegut urbanista Greg Clark (Londres, 1962), que ha assessorat una vintena de Governs, a més de 100 ciutats i institucions com l'OCDE o el Banc Mundial. Clark situa Barcelona en una lliga mundial de ciutats. La lideren set grans urbs, entre les quals hi són Londres o París. Després hi ha un altre nucli d'una desena de capitals en el qual estan Madrid, Amsterdam o Toronto. El tercer anell, fora de l'epicentre, és el grup en el qual estaria Barcelona.\nPregunta. Pot Barcelona passar a formar part dels dos grups centrals?\nResposta. Aquí hi ha ciutats que, malgrat que no estan exemptes de problemes, tenen una identitat molt forta, grans corporacions i una economia i un mercat laboral dinàmics. Madrid o Amsterdam fa vint anys no estaven aquí, però han creat un sistema regional potent d'habitatge i transport i s'han convertit en hubs empresarials. No són molt més grans que Barcelona, que pot desplaçar-se cap a aquest grup. La ciutat s'ha especialitzat en indústries com la medicina, el disseny i la tecnologia. Però ara aquests sectors han de guanyar grandària, com estan fent Tel Aviv o Estocolm o ho va fer San Francisco.\nP. Catalunya ha perdut la seu social de més de 3.200 empreses pel procés independentista. Per avançar ha de sobreposar-se abans a aquesta crisi?\nR. Tinc entès que encara no han mogut llocs de treball, sinó el domicili social. Seria una bona idea intentar que aquestes companyies tornessin, però només ho faran quan estiguin segures que l'estatus de Catalunya està resolt. Mentre duri la incertesa si seguirà sent part d'Espanya i la Unió Europea, serà molt difícil que aquestes empreses reverteixin la seva decisió. L'estabilitat política és clau. No opino sobre el que passa a Catalunya, perquè no és la meva feina, però l'ocorregut ens indica que els que volen la independència haurien de tenir un programa econòmic millor si volen convèncer les empreses que no serà un problema quedar-se a Barcelona.\nP. Ha estudiat el cas de Mont-real. Hi veu similituds?\nR. Allà a causa de la crisi secessionista les empreses no només van traslladar la seu social, sinó que van moure els llocs de treball. Per què avui Toronto està al centre del mapa de ciutats? Perquè quan Mont-real debatia sobre la independència moltes corporacions es van moure i Toronto va aprofitar per fer créixer la seva economia i ser més reeixida. La pèrdua de Mont-real va ser el guany de Torontó.\nP. Ha sofert Catalunya una crisi de reputació?\nR. Sí. No ha estat arran d'un huracà o d'un conflicte militar. Ha estat una crisi d'imatge, de confusió i d'incertesa. Serà Catalunya parteix o no d'Espanya? I de l'UE? El desig d'independència està ja resolt? La Constitució pot ser reformada? Són grans incerteses que impedeixen a la ciutat comunicar al món.\nP. I moltes segueixen encara aquí…\nR. Exactament. Per això Barcelona ha de fer dues coses: promoure un relat clar sobre el següent capítol de la ciutat i, a nivell català, ha d'haver-hi progressos en el terreny polític. Sense ser expert en això, potser amb una major autonomia pot resoldre's aquest assumpte en dues dècades. Mont-real va trobar la sortida, però va trigar massa i va perdre negocis. És difícil recuperar-se d'una crisi de reputació, però no hauria de ser-ho tant per a Barcelona, que té una molt bona imatge, mentre que la de Catalunya és més complicada.\nP. Són marques diferents?\nR. Sí, Barcelona i Catalunya són marques diferents. I podem continuar construint la marca Barcelona malgrat els desafiaments que té la de Catalunya.\nP. Diu que la crisi soferta a Barcelona posa fi a un capítol per a la ciutat. Què ve ara?\nR. Tanquem un episodi molt interessant, amb un creixement del sistema empresarial i d'innovació. Barcelona ha crescut com a capital del coneixement, la medicina, les ciències de la vida, el disseny, la creativitat, la tecnologia i, en particular, el mòbil. Necessitem més: guanyar grandària. I de forma paral·lela, hi ha hagut un problema de massificació del turisme. I això va crear una crisi que va suposar que es trenqués el contracte social amb els ciutadans, que ha de ser renovat.\nP. I veu lideratge a la ciutat per recompondre'l?\nR. He vist que els líders de la societat civil han posat sobre la taula propostes com pujar la taxa turística o millorar la qualitat de les ocupacions d'aquest sector. És a dir, assumeixen els elements en els quals ha de basar-se el contracte social. I a l'Ajuntament veig les habilitats necessàries per reconstruir-ho. Espero que junts puguin fer-ho. Perquè, quina és l'alternativa? Seria una economia més tancada al món, una societat més local, allunyada de la innovació i del comerç... I això no és Barcelona. La qüestió no és què farà la ciutat, sinó quant de temps trigarà.\nP. Els empresaris reconeixen també que el turisme ha implicat problemes, com la pujada dels lloguers. Com s'aborda?\nR. Això va ocórrer també a Amsterdam, San Francisco o Nova York. Les autoritats han de ser més proactives a gestionar els efectes del creixement, invertir molt en habitatge i legislar a través del planejament urbanístic. Per exemple, es pot exigir que quan es construeixen noves promocions hi hagi un percentatge d'habitatge assequible. Les crisis revelen problemes latents que tenen les ciutats i el del preu dels pisos no és causat pels apartaments turístics, sinó potenciat. És sorprenent que no hi hagi hagut una estratègia a llarg termini perquè hi hagi més habitatge assequible a Barcelona.


Igualada Comerç - Actualitat Igualada Comerç - NOTÍCIES - NOVES AVANTATGES AMB LA TARGETA IGUALADA COMERÇ\nACTUALITAT IGUALADA COMERÇ NOTÍCIES NOVES AVANTATGES AMB LA TARGETA IGUALADA COMERÇ\nNOVES AVANTATGES AMB LA TARGETA IGUALADA COMERÇ\nIgualada Comerç UBIC acaba de firmar un nou conveni amb el qual la llista d’avantatges que ofereix la Targeta Igualada Comerç s’ha ampliat substancialment i ja són quasi deu empreses en les que, utilizant la Targeta es poden estalviar bastants diners.\nEn concret, es va firmar el conveni amb Llucia Joiers S.C.P. Segon aquest acord, Llucià Joiers, S.C.P. ofereix els descomptes en els seus productes a l’hora d’utilitzar la Targeta Igualada Comerç , com per exemple 10 % en els rellotges de les marques Tommy Hilfiger, D&G, Guess i Just Cavalli i polseres de l’equilibri a 33 €.\nA més a més, Igualada Comerç UBIC mantindrà programes de cooperació amb entitats locals que treballen en tematiques socials. S’està pensant que, en un futur, per cada compra que pagui amb la targeta, “La Caixa ”, amb la col·laboració d’Igualada Comerç UBIC, cedeixi una quantitat a una ONG local.\nEl convenis el van firmar, d’una part el Sr. Jordi Martínez i Seuba, president d’Igualada Comerç UBIC, i d’altra, Laura Lluciá Aguilera, en representació de Llucia Joiers S.C.P..


Cultura archivos - Pàgina 203 de 204 - El Vallenc\nEl muntatge “Vida” a la Parra (IEV) amb Àurea Márquez\nElVallenc.cat - 10 Setembre 2009 0\nEn el marc de les activitats de petit format de la Parra, a l’Institut d’Estudis Vallencs (IEV) dimecres al vespre es va presentar el muntatge “Vida” amb les actrius vallenques Marta Ferré i Iolanda López. Aquest espectacle va...\nEl tenor Roger Padullés enamora el públic xilè en ‘Els Pescadors de Perles’\nEl tenor vallenc Roger Padullés ja ha tornat de Santiago de Xile on ha cantat l’òpera Els pescadors de perles, de Georges Bizet, una obra que es va estrenar el 1863 al Teatre Líric de París i que...\nLa Colla Vella a Torredembarra\nDintre del marc de les festes de Santa Rosalia, el passat diumenge la Vella es va desplaçar a Torredembarra per celebrar-hi una actuació habitual de cada any, en el calendari. En l’ambient dels castellers desplaçats, amb nombre suficient per...\nLa Colla Joves actuà diumenge durant la festa major de Cambrils\nLa Colla Joves Xiquets de Valls va actuar diumenge a la tarda a la festa major de Cambrils, juntament amb els Xiquets de Reus i els Castellers de Cornellà. Després d’un mes d’agost molt intens, la Joves va posar...\nVuit representacions de ‘Disculpin les molèsties’ aquest estiu\nL’espectacle Disculpin les Molèsties de la producció La Torratxa Produccions Artístiques CB avui complirà els dos mesos de la seva estrena. Va ser un 9 de juliol al Centre Cultural de la capital de l’Alt Camp. L’obra, dirigida per...\nDe l’eufòria a la desil·lusió i el cansament\nElVallenc.cat - 31 Agost 2009 9\nLa diada castellera de Sant Fèlix va provocar de tot: eufòria uns moments, desil·lusió uns altres i també cansament. No pot ser realitzar construccions importants a les cinc de la tarda, i no pot ser per diferents motius:...\nLes colles anuncien els millors castells per la diada de Sant Fèlix\nDiumenge, dia 30 d’agost, a dos quarts d’1 del migdia, tindrà lloc a la plaça de Vilafranca l’esperada diada castellera de Sant Fèlix amb la participació, per ordre d’actuació, dels Castellers de Vilafranca, els Minyons de Terrassa, la Colla...\nLa Colla Vella surt molt contenta d’El Catllar\nLa Colla Vella dels Xiquets de Valls va sortir molt airosa i molt contenta de la seva actuació dissabte passat a El Catllar. Després de la seva actuació a la Bisbal, que s’ha de qualificar com un “accident”, a El...\nLa diada de Sant Fèlix es veurà en directe per la televisió\nLa diada castellera de Sant Fèlix, Festa Major de Vilafranca del Penedès s’emetrà en directe pel Canal 33 diumenge 30 d’agost, a partir de les 12.30 del migdia. Durant més de 3 hores un ampli dispositiu tècnic i humà...\nCastells de vuit dels Minyons a Igualada pensant en Sant Fèlix\nIgualada va ser una altre de les localitats on el cap de setmana passat hi va haver actuació castellera amb motiu de la seva festa major. En concret, va ser diumenge al migdia. La colla local, els Moixiganguers d’Igualada varen...\nActualitatElVallenc.cat - 10 Abril 2020 0\nUna professional treu una mostra per fer la prova de coronavirus a l'Hospital Clínic. Imatge publicada...\nOrgull de solidaritat\nCada vegada és més extensa la llista de les empreses que arran de la situació que ens...


Avel·lí Artís Gener (Tísner) i Josep Palau i Fabre al Palau - PEN Català\nInici > El PEN Català > Història > Avel·lí Artís Gener (Tísner) i...\nEl local que el PEN Club francès té al número 66 de la rue Pierre Charron, a tocar dels Champs Elysées, és un centre d’acollida dels escriptors catalans que enceten l’exili. Una mena de casa de l’escriptor on es pot menjar i dormir, i on Carles Riba s’ha entrevistat, l’11 de març de 1939, amb Hermond Ould, Secretari General del PEN Club anglès, arribat a París per veure què poden fer per ajudar els escriptors exiliats. El dia abans, Carles Riba ha escrit a Francesc Trabal: «Suposo que sabeu per l’Obiols que Hemon Ould ha vingut a París per veure què pot fer el PEN anglès en ajut nostre. L’Obiols m’ha escrit. Jo seré demà de matí a la r. P. Charron a conferenciar amb Ould. Si hi sou a temps veniu-hi. No sé si em quedaré fins diumenge(…) per una pila de raons que podeu suposar, estic en una certa inseguretat sobre el que faré a París.» Tampoc no hi ha temps per a gaires iniciatives de suport. Malauradament, els ho impedirà, pocs mesos després, l’esclat de la Segona Guerra Mundial.\nLa victòria del franquisme ha posat fi a les activitats del PEN Club Català que ha entrat, forçosament, en un llarg parèntesi d’aïllament i d’exili. Fins a 1973 han de rodar trenta-quatre anys durant els quals la representació del PEN Català passa per les mans —gairebé en exclusiva— de Josep M. Batista i Roca que, des de l’exili, n’ha assumit una mena de secretaria permanent a l’exterior: «En 1939 en Joan Gili i jo restablírem el contacte amb el PEN Internacional. Quatre o cinc catalans residents a Londres assistírem a la memorable Conferència Internacional celebrada sota les bombes nazis. Des de llavors el PEN Català ha estat sempre representat en el Comitè Executiu Internacional i en els Congressos Internacionals.»\nFins a la seva mort, Carles Riba continua en funcions de president i, després de 1959, el ceptre passa a Josep Carner. A l’interior de Catalunya, el contacte amb Batista i Roca l’estableixen de manera irregular un grup d’escriptors, entre els quals el mateix Riba i Marià Manent, i més tard Joan Colominas, Osvald Cardona, Josep M. Poblet i Rafael Tasis. Des del seu refugi a Cambrigde, professor d’història al Trinity College, Josep M. Batista i Roca assisteix als congressos i es converteix en la veu catalana a l’exili present a totes les assemblees del PEN. Hi denuncia el règim franquista, la persecució de què és objecte Catalunya i l’intent sistemàtic d’anihilar-hi la llengua i la cultura pròpies. L’any 1953, a Dublín, llegeix aquesta salutació de Pau Casals als escriptors del PEN reunits en el XXVè congrés:\n«La raó del meu exili no és altra que la meva fidelitat a la llibertat de l’esperit. Permeteu-me recordar-vos en l’avinentesa de la vostra solemne sessió, la trista situació en què es troben des de fa llarg temps l’Espanya entera i, d’una manera especial, la meva Catalunya on he nascut(…). A Catalunya el règim s’esforça despietadament per destruir una literatura i una cultura que tenen una tradició mil·lenària. Si ens sentim abandonats de tants governants que es diuen demòcrates, que almenys no ens manquin els vostres encoratjaments d’escriptors lliures. No hi ha compartiments estancs en el reialme de l’esperit; si hom no combat el mal allà on és, aquest acaba per desbordar-ho tot i corrompre-ho tot. La llibertat també es indivisible.»\nUn dels testimonis notables d’aquest present tan ple de dificultats és la carta que Batista i Roca ha tramès, des d’Oslo, a Marià Manent. Datada el 2 de juliol de 1964, en el marc d’un congrés internacional del PEN, l’epístola repassa aspectes de la història i de les activitats del PEN Català a l’exili, i és, alhora, un model d’estratègia política de la clandestinitat. Un detall saborós de la carta descobreix els paranys de la diplomàcia franquista per silenciar les veus de la literatura catalana a l’exili. El poeta i crític literari espanyol José Luis Cano (1911-1999) es compta entre els assistents al Congrés d’Oslo per gestionar la constitució d’un PEN espanyol: «Fa anys que en Cano intenta organitzar un PEN espanyol a Madrid, i també en fa molts que David Carver, el Secretari General, amb molta amabilitat, em consulta sovint sobre aquest afer. El meu punt de vista és clar i net, cal ajudar (tant la Secretaria General com el PEN Català) a que els escriptors espanyols organitzin llur PEN. Amb tot, he senyalat sempre dos perills: que els franquistes s’infiltrin dins el PEN Espanyol i desnaturalitzin el seu caràcter, i que les autoritats permetin un PEN, més o menys controlat, a Madrid i el presentin com una prova de la “liberalització” del règim(…).»\n El text pertany a una carta de Batista i Roca a Marià Manent, datada a Oslo, el 2 de juliol de 1964, en el marc d’un congrés del PEN.


Detingut per un robatori violent a una anciana - Diari de Girona\nDetingut per un robatori violent a una anciana\nL'home va clavar una estrebada a la bossa de mà de la víctima, de 80 anys, i la va acabar tirant al terra · Un agent de la Guàrdia Urbana fora de servei va assistir la víctima i va denunciar els fets\nddg | figueres 15.01.2017 | 07:21\nEls Mossos d'Esquadra van detenir dijous un home de 37 anys i veí de Figueres per haver robat una anciana de 80 anys a la que va donar una forta estrebada a la seva bossa de mà i la va fer caure a terra, fet que li va provocar diverses lesions.\nEls fets van passar cap a dos quarts de dues del migdia al carrer Jòncols. Va ser un agent de la Guàrdia Urbana de la ciutat que es trobava fora de servei que va observar com un home robava la bossa de l'anciana després de clavar-li una forta estrebada. Com a conseqüència d'aquesta acció, la víctima va caure a terra i el lladre va marxar corrents. Tot seguit, l'agent va auxiliar a la víctima i va trucar al 112 per alertar dels fets. Gràcies a l'avís i la descripció facilitada per l'agent municipal, els Mossos d'Esquadra van poder muntar un dispositiu per localitzar el lladre, que va ser enxampat poca estona després.\nSegons un comunicat de la policia catalana, el presumpte lladre va ser localitzat poca estona després per una patrulla que va aturar un vehicle que sortia en direcció contrària pel carrer Ramon Reig. El conductor de l'automòbil, que es va mostrar molt nerviós davant la policia, coincidia plenament amb la descripció del lladre. Després d'identificar-lo i comprovar que era l'autor dels fets, va quedar detingut.\nL'home, que ja disposa d'antecedents, va quedar custodiat pels Mossos a la comissaria en espera de passar a disposició del jutjat d'instrucció en funcions de guàrdia de Figueres.


El Govern detallará "en els propers dies" com s'haurà de celebrar la campanya electoral\nPublicat 10/11/2020 16:20CET\nLa portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha anunciat aquest dimarts que "en els propers dies" detallaran com s'haurà de celebrar la campanya de les eleccions al Parlament, que estàn previstes el 14 de febrer en el context de la pandèmia del coronavirus.\nHo ha explicat en una roda de premsa telemàtica posterior al Consell Executiu, després que el comitè tècnic del pla de Protecció Civil de Catalunya (Procicat) hagi aprovat que les votacions es facin en pavellons i no escoles, com és habitual.\nSegons Budó, treballen per buscar els mecanismes que garanteixin "el dret de vot a tothom", al marge de la seva situació sanitària, i que es puguin fer complint amb totes les mesures d'higiene, seguretat i protecció de les persones que van al col·legi electoral i de les persones que els toca treballar.\nAra, ha explicat, han aprovat els aspectes relacionats amb la logística. Han concretat els locals on es podrà votar i com es distribuiran les meses, entre d'altres aspectes.\nA més d'informar sobre com s'haurà de celebrar la campanya en els propers dies, la consellera de Presidència ha manifestat que també explicaran com es garantirà el vot per correu.


Escultura o pintura? – Queen Hannah – Art Gallery\nHi ha qui diu que l’escultura va ser la primera de les arts.\nHi ha qui diu que l’escultura és i ha estat la principal de les arts.\nRealment aquestes polèmiques afirmacions han estat motiu d’ardus enfrontaments entre crítics, historiadors i col·leccionistes d’art, probablement des de el mateix naixement de la humanitat.\nActualment les diferències de valor entre les disciplines de l’escultura i la pintura s’intenten solucionar a cop de talonari a les cada cop més pròsperes subhastes d’art de tot el mon, on importants fons d’inversió liciten i decideixen què interessa més en funció de les peces que surten a la venda.\nAquesta interessant discussió sobre la història de l’art es va tractar molt seriosament durant el Renaixement, arribant a una conclusió òbvia: si la intenció és representar un paisatge o una tempesta, la millor tècnica l’ofereix la perspectiva de la pintura; si la intenció es representar una figura, la tridimensionalitat que ofereix l’escultura seria la tècnica més adient.\nProbablement els homes de la prehistòria ja havien solucionat aquest modern debat. És per això que, quan havien de representar una cacera o bé un ramat d’animals salvatges utilitzaven les pintures murals, mentre que quan s’havia de representar la figura humana s’utilitzava l’escultura, independentment del cost que suposés.\nMichelangelo Buonarroti deia:\n“L’escultura és la llum de la pintura, i de la una a l’altra hi ha la mateixa distància que entre el sol i la Lluna”.


Parròquia de Sant Josep de Badalona: de juny 2020\nGrup de caritas de la parròquia\nDiumenge XIII de Durant l'Any\nCONTINUAR CAMINANT JUNTS\nEl dissabte, 20 de juny, al voltant de 600 persones es van unir per pregar i adorar el Santíssim Sagrament a la Basílica de Santa Maria del Mar. La convocatòria va anar a càrrec de la Delegació d’Anunci i Iniciació cristiana, juntament amb el Secretariat de Pastoral amb Joves. També donaven suport a l’organització els responsables de les capelles d’adoració perpètua i nocturna de la diòcesi. L’arquebisbe de l’Arxidiocesi de Barcelona, Cardenal Joan Josep Omella va presidir l’adoració acompanyat dels bisbes auxiliars. Us deixo com a final de curs i recull del temps que hem viscut algunes de les reflexions que va fer amb el testimoni d’una infermera.\nObediència i compromís. Va felicitar a tots els presents perquè tot i la impossibilitat d’anar al temple durant el confinament no han deixat de pregar. “Ho heu fet virtualment o des de casa però tan cert com si fos presencial”, els va assegurar. En aquest sentit els va recordar que “el sacrifici que més agrada a Déu “no és el de les víctimes, sinó un cor humiliat i obedient, dòcil al Senyor”.\nLa Paraula és l’aliment. Un cristià que no llegeix, no medita, no resa, no contempla la Paraula de Déu… està perdut, li falta l’aliment”. Va aconsellar deixar entrar aquesta Paraula” per després contrastar-ho amb el magisteri de l’Església, tal com va dir, “l’experiència de l’Església que ens transmet el Sant Pare”.\nEucaristia, “font de comunió i missió”. No hi ha comunió veritable amb Crist sense l’Eucaristia i no hi ha veritable evangelització sense l’Eucaristia. Tot arrenca d’ella. És a dir, és l’arrel que nodreix l’arbre que és l’església que és la teva vida la meva i ens fa donar fruits abundants enmig del món. Dóna el fruit de la comunió i evangelització”.\nPer això, va demanar a tots els presents que demanessin un cor bo, per caminar junts en allò que Déu espera i demana. “Caminem plegats, és l’església, la família, és l’assemblea la que és presència del Senyor enmig del món. Així hem de ser Església tots units, així hem de ser a l’Església. L’Eucaristia és amor”.\nVa esperonar als fidels a deixar-se estimar per Ell. Un Pare que “t’estima personalment, aquí en l’Eucaristia present” – deia el cardenal-. “Adora’l de debò, i veuràs com el teu cor creix en pau i força interior”. Va continuar recordant que el Crist que adorem, el trobem després en els altres, “especialment en els més pobres”. “Igual que adoreu Déu, serviu als germans”. Precisament, va indicar que aquest era el requisit per avançar en la línia del Pla Pastoral. “Deixem que la presència del Senyor ens il·lumini y ens transformi interiorment. No et preocupis si tens distraccions Déu és aquí, t’estima, fins i tot, quan no el sents. Ell treballa dins teu t’està canviant el cor”, va afegir.\nEl testimoni enmig del confinament. Es tractava de l’Alba Fernández, infermera de l’Hospital de Bellvitge. “Cada dia m’aixecava i anava a treballar perquè Déu venia amb mi i em volia allà a primera línia de batalla”. Així explicava l’Alba com va esdevenir el seu dia a dia. “Saber que Ell venia amb mi a l’hospital, i que els gestos i les paraules d’amor cap als pacients eren les que Déu volia i em demanava em feia continuar. “El Senyor m’ha donat força”, va assegurar. “Enmig la dura situació, jo m’he deixat portar en les pregàries dels altres. M’ha sostingut l’Església. Aprofito el moment per agrair el que heu pregat per nosaltres. Tan important han estat les nostres mans com les vostres oracions”.\nCAMPANYES DE CARITAS\nDonem per acabada la recollida d’aliments i material d’higiene. Durant el mes de juliol es repartirà segons el magatzem que tenim i el que ens van donant els mercats. Moltes gràcies a tots per la vostra col·laboració.\nA la col·lecta del dia de Corpus per a Càritas es van recollir 707 €.\nAGENDA I PROPOSTES ESTIU\nL’Aspirantat de Sant Josep anirà de colònies i campaments del 24 al 31 de juliol. Les inscripcions seran del 1 al 3 de juliol, de 5:30 a 8:30 de la tarda.\nAquest estiu tornem amb la proposta del Cinema familiar a la fresca pel mes de juliol. Cada dissabte a les 20:30, a la rectoria de Sta. Maria veiem una pel·lícula familiar.\nMolt bon estiu i fins al nou curs amb el Bona Notícia!!!!!\nPublicat per Sant Josep Cap comentari:\nDiumenge del Cos i la Sang de Crist\nEL GRAN REGAL\nEn aquest temps de pandèmia, els cristians hem patit la manca de poder participar en l’eucaristia. Aquesta s’ha pogut seguir per la televisió o per les xarxes socials però no era el mateix. Ens faltava la celebració presencial amb la comunió. Donem gràcies perquè a poc a poc ens anem trobant a les esglésies seguint les mesures de prevenció de cada fase.\nHa estat un experiència de carestia i de sacrifici que penso que ens ha aportat molt. Primer ens han fet adonar del gran regal que tenim els cristians de poder assistir a missa cada diumenge i cada dia. Tenim una àmplia oferta, propera a les nostres llars. Però, es clar parlo del món occidental, dels països rics. Perquè bona part de les tres quartes parts de la humanitat no tenen aquestes facilitats. Poden anar-hi de quan en quan, quan un prevere visita el seu poble o comunitat, o han de recórrer llargues distàncies. Aquesta realitat ens fa sentir més responsables per aquest gran do, l’eucaristia.\nI segon, essent solidaris amb el sofriment del món amb la pandèmia hem comprés més el que significa combregar Crist: menjar la carn del Fill de l’Home i beure la seva sang. Els que el van escoltar diu que no l’entenien i nosaltres també ens costa. El que Jesús demana és que per a tenir la Vida cal participar de la seva vida lliurada pel món. Calia combregar amb tot el cor amb el seu projecte d’amor, de justícia i de pau. Estar amb Ell i compartir-ho tot amb Ell. S’ofereix Ell mateix per a que tinguem Vida i participem del seu pla d’amor. I així se’ns ha convidat a combregar espiritualment amb Ell en aquest confinament per amor a Déu i a la humanitat.\nEn aquest diumenge donem gràcies pel do de l’eucaristia: menjar el cos i beure la sang de Crist per poder ser membres del seu Cos i viure com a fills de Déu, i alhora participar de la seva missió per a dur la Vida al món i treballar perquè tothom sigui i se senti germà nostre.\nVIVINT EL MES DEL SAGRAT COR DE JESÚS\nCada dia, al final de les misses renovem la consagració al Sagrat Cor de Jesús. També, alguns de vosaltres rebeu cada dia per WhatsApp una cita evangèlica i un poema de Mn. Cinto. També ho trobareu penjat a l’estat de Mn. Andreu d’aquesta aplicació.\nEl dijous proper tindrem la darrera Adoració al Santíssim d’aquest curs a continuació de la missa de les 20 h.\nEl divendres 19 celebrem la Solemnitat del Sagrat Cor de Jesús. Com que en la Missa Crismal no es va poder fer degut a la pandèmia i recollint la tradició de Sant Joan Pau II de consagrar la vida sacerdotal al Sagrat Cor de Jesús, el Sr. Cardenal ha convocat tot el presbiteri, a les 12 h a la Sagrada Família. Hi haurà la renovació de les promeses sacerdotals i diaconals i celebrarem els que al llarg d’aquest any han complert 25 i 50 anys d’aniversari d’ordenació. Per aquest motiu, el proper divendres 19 celebrarem a la missa del matí aquesta solemnitat a les 10 h.\nEl dimecres 24 celebrem la Solemnitat del Naixement de St. Joan amb la missa de la vigília, dimarts, a les 20 h, i el dimecres: les misses de les 11 h i 20 h, i a les 10 h a la Providència.\nContinuem amb la recollida d’aliments i material d’higiene, dilluns i divendres de 18h a 20h a la parròquia (porta esplai c/Enric Borràs). Donatius: Càritas parroquial: ES67 2100 0186 5902 0056 5720. També recollim per Llar de Maria, bolquers i llet per lactants.\nDiumenge de la Santíssima Trinitat\nCelebrem aquesta solemnitat donant resposta als que diuen que cada diumenge ja celebrem la Santíssima Trinitat. I consisteix en dir que cal trencar la rutina produïda per la repetició de les fórmules tan sabudes. Es tracta de viure-les i aquest diumenge tenim l’oportunitat de fer-ho perquè la resta de l’any siguem més conscients d’aquest misteri que Jesucrist ens crida a entrar-hi.\nLa Paraula de Déu ens parla de Déu i de com és Déu. El primer tret és el de l’acompanyament. Déu ens acompanya sempre malgrat som rebels i pecadors. Déu és compassiu i benigne i ens considera com seus.\nEl segon, Sant Pau ens ha deixat una fórmula litúrgica en la qual som cridats a ser-hi: “Que la gràcia de Jesucrist, el Senyor, l’amor de Déu i el do de l’Esperit Sant siguin amb tots vosaltres”. És la presència gratuïta de Déu que és Pare, Fill i Esperit Sant, i ens dona amor, perdó i unió trinitària amb Déu i els germans, que l’Esperit ens pren i ens fa participar.\nEl tercer tret és el projecte de Déu: el lliurament del Fill per a dur-nos a tots a la vida i que ningú mori. Déu no dona a ningú per perdut, ens vol recuperar a tots i per això ha enviat el seu Fill únic per a salvar-nos. No depèn de nosaltres sinó de la fe que tenim en Ell. Ell és la nostra única opció per trobar la vida.\nEns podem arribar a perdre en explicacions sobre com es dona aquest misteri. No es tracta tant de buscar el “com” sinó el “qui”: ens acompanya, ens perdona, ens estima, ens uneix, ens busca sempre i ens dona la Vida. Trenquem rutines i visquem aquest misteri de Déu Pare, Fill i Esperit Sant.\nENTREM EN LA FASE 2\nComencem el proper dilluns. Aquesta fase, a més de les mesures que ja duem a terme, té dues novetats. S’amplia l’aforament màxim en els nostres temples a la meitat. En el cas nostre, el límit puja a 150 persones aproximadament. I la segona, és la del restabliment dels diferents serveis pastorals amb grups. El límit està en una tercera part de l’aforament per una capacitat de 50: unes 17 persones màxim per espais de 50. Llavors s’han d’utilitzar les mascaretes i mantenir la distancia. En aquest sentit, comença el grup de Gospel parroquial. Poc a poc ens anem surtin.\nPROPERES CELEBRACIONS I SOLIDARITAT\nEl dijous tenim Adoració al Santíssim a continuació de la missa de les 20 h; i el dissabte, rosari, després de la missa de les 11 h. El proper 12 de juny celebrem el 27 aniversari d’ordenació de Mn. Ignasi Borrull. Segurament celebrarà la missa de les 20 h.\nEl diumenge 14 de juny serà Corpus amb la campanya anual de Càritas amb el nom: “A només dos metres de tu”. Té molt present tots els afectats per la crisi provocada per la pandèmia. Us recordem que seguim amb la recollida d’aliments i higiene, els dilluns i divendres de 18h a 20h a la parròquia (porta de l'esplai c/ Enric Borràs). Els donatius els podeu lliurar al compte de Càritas parroquial: ES67 2100 0186 5902 0056 5720. Al mateix temps Llar de Maria ens demana ajuda per fer costat a les mares amb nadons. Necessiten que també porteu a la parròquia bolquers i llet per lactants.\nEl proper dissabte, vigília de Corpus estem preparant una missa per a les famílies de la catequesi, que servirà per trobar-nos i donar gràcies pel do de l’eucaristia.\nBONES NOTÍCIES DE L’ASPIRANTAT\nEls monitors del nostre esplai parroquial s’han reunit aquests dies i han decidit que faran activitats d’estiu. Hi haurà colònies i campaments seguint les normes de prevenció i seguretat establertes i rebran formació del MCEC. Al mateix temps volen crear un sistema de beques per ajudar les famílies de manera que cap nen no es quedi sense poder participar.\nHorari misses juliol i agost\nCinema a la fresca\nFitxa desgravació renda\nInscripció Catequesi 2021-2022\noctubre, novembre 2021\nAny de sant Josep\nRecompte de persones sense llar\nProjecte "Àfrica és l'horitzó"\nLectio Divina divendres 26 de març\nEls pastorets de la catequesi\nDonatius amb targeta de crèdit\nDonatius a través de Bizum\n75 Aniversari dedicació\nCanal de Youtube de Sant Josep\nCarta Pastoral de l'Arquebisbe\nMisses des de casa\nPla pastoral joves\nResum 150 aniversari\nGlosses d'un pelegrinatge a Terra Santa\nPont Solidari amb Veneçuela\nCatequesi en família\nPower Point de la\nTrobada de voluntaris\nAspirantat Sant Josep\nVideo reportatge de la parròquia\nAspirantat Sant Josep - Facebook\nCatalunya Religió - actualitat religiosa\nFlama - agència de notícies\nFoc Nou - revista mensual eclesial\nLa Bíblia a internet\nPregaria.cat - recursos de pregària en català\nQuè hi ha en aquest bloc?


Comunicat sobre el seguiment de la COVID-19 a Blanquerna-URL | Blanquerna - Universitat Ramon Llull\nComunicat sobre el seguiment de la COVID-19 a Blanquerna-URL\n13.30h - Blanquerna-URL està fent el seguiment sobre l’evolució de la COVID-19.\nBenvolguts/des, com ja sabeu, Blanquerna-URL està fent el seguiment sobre l’evolució de la COVID-19 o coronavirus per a poder adoptar les mesures necessàries en funció del que indiquin les autoritats sanitàries. De moment, la situació a Blanquerna és de normalitat, tot i que, donada la propagació del virus, la situació pot canviar en qualsevol moment.\nEl Consell de direcció de Blanquerna-URL, juntament amb la Comissió de seguiment de la COVID-19, ha elaborat un Protocol d’actuació pels diversos escenaris que es puguin produir en un futur i que s’actualitzarà en funció de l’evolució dels esdeveniments i de les indicacions de les autoritats sanitàries.\nEn aquest protocol es preveu que en cap cas s’aturarà l’activitat docent: de forma presencial, mentre les facultats estiguin obertes, o de manera virtual, i mantenint els horaris previstos en cas de suspendre les classes presencials. Aquest protocol es podrà trobar tant al web com a Scala i us mantindrem informats a través dels canals oficials de Blanquerna-URL sobre les novetats que es vagin produint. En el cas d’un canvi significatiu d’escenari, rebreu un comunicat\nRecomanem als membres de la Comunitat de Blanquerna que seguiu les indicacions de Salut Pública i estigueu atents a les informacions actualitzades a través d’aquests enllaços:\nÀmbit de Catalunya / Espanya:\nAgència de Salut Pública de Catalunya (ASPCAT)\nMinisterio de Sanidad:\nOrganització Mundial de la Salut i les seves orientacions per al públic\nSi algun membre de la Comunitat Blanquerna-URL presenta símptomes com malestar general, tos, febre o sensació de falta d’aire, és necessari quedar-se a casa i telefonar al 061-Salut Respon, informant de la circumstància d’haver viatjat a zones de risc o haver estat en contacte amb persones diagnosticades de COVID-19.\nPodeu veure més informació sobre com es transmet i com prevenir el contagi en aquest vídeo de l’Agència de Salut Pública de Catalunya:\nFinalment, des de Blanquerna us volem transmetre un missatge de tranquil·litat en relació amb l’alerta sanitària sobre el brot epidèmic COVID-19 (SARS-CoV-2). En aquest sentit, estem seguint les indicacions, recomanacions i mesures dictades per les administracions, tant pel Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, l’Agència de Salut Pública de Catalunya i el Ministeri de Sanitat del Govern d’Espanya. La comunicació amb aquestes institucions és fluida i constant, així com amb el Rectorat de la Universitat Ramon Llull.