El guardià de l'anell, Vicent Pascual -\nInici » Bloc » El guardià de l’anell, Vicent Pascual\nRessenya escrita per Adrià Martí i Badia, estudiant de Màster en Assessorament Lingüístic i Cultura Literària de la Universitat de València per al contingut Cultura de la imatge i cultura del llibre per a adolescents de l’assignatura Cultura literària i ensenyament impartida per Gemma Lluch.\nPascual, Vicent (2013): El guardià de l’anell. València: Tabarca Llibres, 2001\nEl web de l’editorial Tabarca Llibres presenta la novel·la amb aquestes paraules:\nEl guardià de l’anell s’ha convertit en un best-seller de la narrativa juvenil valenciana. Una colla d’amics viu una aventura trepidant a la Valldigna, relacionada amb la mesquita de Xarai l’enigmàtic cofret de Muhammad. Ferran i Anna, els protagonistes, es veuran involucrats en l’enigma del guardià de l’anell, un llegat de l’antiga civilització dels àrabs valencians.\nEs tracta d’una aventura on la valoració de l’amistat i la companyonia és un factor important, on tot el jovent que hi apareix són un exemple de convivència. Dins el grup no s’hi produeixen discrepàncies i es diverteixen junts.\nEntre els personatges s’observa el coneixement i la intercomprensió de diferents variants dialectals del català, perquè Ferran, el jove protagonista que ve de Barcelona, es relaciona i dialoga amb joves de Benifairó de la Valldigna (la Safor), que es on es localitza el relat.\nTemporalment, l’obra se situa a finals del segle xx, coincidint amb el temps real en què s’escriu l’obra i el temps ficcional en què ocorren els fets. A més, l’obra divulga el llegat de l’antiga civilització dels àrabs valencians, i així el coneixement del nostre passat àrab i la valoració i el respecte envers aquest.\nDirigida al primer cicle d’ESO, fou publicada per primera vegada l’any 1984 per Gregal llibres, que inaugurà la col·lecció Gregal Juvenil. Dins el fràgil teixit comercial de la literatura en català al País Valencià (sobretot en el moment de la primera edició), El guardià de l’anell ha reunit un seguit de característiques que l’han fet una “lectura clàssica en el panorama de la narrativa valenciana per a joves”, tal com es pot llegir a la coberta posterior de les edicions posteriors a l’any 2001.\nAquestes característiques són la suma d’aquests factors:\nUn context favorable: el novembre de 1983 s’aprovava la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià (LUEV), que establia les bases de l’ensenyament en valencià, i facilitava el terreny per a la creació literària infantil i juvenil en la llengua pròpia. A més, l’obra en qüestió fou de les primeres en escriure’s des del País Valencià i per als joves valencians i valencianes.\nUn autor, Vicent Pascual (Silla, 1944), expert en didàctica de llengües, autor de diversos llibres d’ensenyament i de novel·les juvenils, i professor. Així doncs, un gran coneixedor d’allò que els alumnes joves necessiten per a llegir a l’aula, i per a fomentar els seus hàbits lectors.\nUnes editorials, Gregal Llibres primer (amb la primera edició de 1984), i Tabarca Llibres després (la primera edició és de 1992), comercialitzadores de l’obra i especialitzades en l’ensenyament.\nD’altra banda, amb dues editorials saberen actualitzar progressivament l’obra al pas del temps i als destinataris de la mateixa. Sobretot en les il·lustracions, però també en la tipografia, la imatge exterior i interior de l’obra, així com en la “Guia de lectura”. Només cal fixar-se en el nombre d’edicions i reedicions de l’obra. Enlloc hi ha una suma total, però si cerquem el títol en la base de dades de llibres editats a l’Estat Espanyol, hi trobem tres registres que sumen un total de 39 edicions (i reedicions), a les quals caldria sumar les reedicions posteriors a la darrera edició, de 2001.\nEns trobem doncs, davant d’una lectura que ha funcionat (i encara funciona) en el circuit escolar i en el comercial. En definitiva, d’un èxit comercial, d’un clàssic de la literatura juvenil valenciana.


El Ball de Bastons de Cambrils enceta temporada a la Firabril de El Perelló - Revista Cambrils\nEl Ball de Bastons de Cambrils enceta temporada a la Firabril de El Perelló\nPublicat el Dimecres, 25 d'abril de 2018 10:02h\nFoto de grup dels bastoners que van actuar a El Perelló | Cedida\nEl Ball de Bastons de Cambrils va encetar la temporada d’actuacions a El Perelló, aquest passat diumenge al migdia, durant la Firabril celebrada en aquest municipi al llarg de tot el cap de setmana. Un grup de 20 membres de la colla van amenitzar la fira agrícola, gastronòmica i ramadera amb marxes, tot recorrent els estands i amb el repertori més tradicional. Iniciant l’actuació amb la Reverència i acabant amb el Pericó, Pròleg i Marxa.\nLa colla s’haurà de preparar durant els assajos del mes d'abril per encarar les nombroses sortides que es presenten pel maig, destacant d’entre totes la XLIII Trobada Nacional de Bastoners de Catalunya que aquest any tindrà lloc a Sabadell.\nDalt i baix, diferents moments de l'actuació dels bastoners cambrilencs


La prohibició del burquini a Canes encén la polèmica\n651x366 Les dones que vesteixin burquini no podran accedir a les platges de Canes. / S. PILICKFE / EFE Les dones que vesteixin burquini no podran accedir a les platges de Canes. / S. PILICKFE / EFE\nLa polèmica ha esclatat de nou a França arran del burquini. En aquest cas, després que la ciutat de Canes decidís prohibir aquest tipus de banyador a les seves platges, apel·lant a la laïcitat del país i amb l’objectiu d’evitar possibles disturbis. El burquini és un vestit de bany que es posen algunes dones musulmanes i que cobreix tot el cos i deixa només la cara, les mans i els peus al descobert.\nLa prohibició, però, no fa referència pròpiament al burquini: “L’accés a les platges i al bany està prohibit a tota persona que vesteixi roba que no respecti els bons costums, la laïcitat i les regles d’higiene i de seguretat”. Així mateix, la norma apunta que dur roba “que manifesti de manera ostentosa una pertinència religiosa, en un moment que França és objectiu d’atacs terroristes, pot provocar problemes d’ordre públic”.\nL’alcalde de Canes, el conservador David Lisnard, va anar una mica més enllà i va qualificar el burquini com “un símbol de l’extremisme islàmic”. Lisnard va confirmar a mitjans locals que altres símbols religiosos com el vel, la quipà jueva i la creu cristiana estan permesos. “Simplement prohibim un uniforme que és el símbol de l’extremisme islàmic. Vivim en un espai públic i s’han de seguir unes normes”, va sentenciar.\nCrítiques a la prohibició\nLa decisió ha encès el debat al país, sobretot a les xarxes socials i a la premsa. Diversos mitjans han qüestionat la legalitat de la prohibició. El diari Le Monde argumentava que la llei sobre el vel integral, en vigor des de l’any 2011, prohibeix dur la cara tapada en espais públics. No obstant, el burquini deixa la cara al descobert i, per tant, “és totalment legal”, segons el rotatiu. També Libération va criticar la decisió i va acusar l’alcalde de Canes d’“enviar un missatge radical al seu electorat” en lloc d’estar donant resposta a un “problema real”.\nExperts jurídics citats per mitjans locals també han criticat la decisió: “S’ha infringit la llibertat d’anar vestit com es vulgui”. En el mateix sentit, el Col·lectiu Contra la Islamofòbia a França podria convocar alguna protesta contra la prohibició, que consideren “il·legal, discriminatòria i inconstitucional”.\nEl burquini, amb restriccions als parcs aquàtics de Catalunya


Política de Privacitat - Orquestra Internacional Maravella\nVisitar www.maravella.com no suposa que l’usuari estigui obligat a facilitar cap mena d’informació de si mateix. No obstant dins el lloc web hi ha formularis de contacte, perfils d’usuaris de botiga, dades d’enviament i facturació, on si que és necessari facilitar dades personals. En cap cas aquesta web recull dades de mètodes de pagament ni comptes bancàries de cap tipus.\nLes dades que es requereixen seran les estrictament necessaries, adequades i pertinents per a la finalitat per la qual es recullen i seran sotmeses a un tractament automatitzat. Els fitxers estan pensats per gestionar les peticions formulades i respondre-les. Les dades també seran utilitzades amb finalitats informatives.\nEs podran atendre les sol·licituds respecte a l’exercici del dret de cancel·lació de dades d’identificació dels usuaris mentre aquests ja no desitgin mantenir la seva relació amb la botiga. Els usuaris poden oposar-se al tractament de les seves dades respecte a la recepció d’informació publicitària dels nostres productes i serveis, donant-se de baixa des dels propis butlletins informatius, sempre que ho desitgi.\nEn cas que l’usuari faciliti dades de contacte personals de terceres persones, es compromet a comunicar als titulars d’aquestes dades la present clàusula i a informar-los, prèviament d'aquesta comunicació, de tots els aspectes que s’hi recullen, en especial l’existència del fitxer, les finalitats del tractament i la possibilitat d’exercici de drets. És prohibeix expressament que els menors d'edat facilitin dades personals sense el consentiment previ dels pares o tutors. En cas de ser menor d'edat i no tenir el consentiment, no faciliti dades personals ni utilitzi els nostres serveis de botiga.\nMentre no ens comuniqui el contrari, entenem que les seves dades no han estat modificades, i que es compromet a notificar-nos qualsevol canvi i entenem que tenim el seu consentiment per utilitzar-les amb la finalitat de poder fidelitzar la relació entre les dues parts.\nOrquestra Internacional Maravella garanteix la confidencialitat de les dades personals que es faciliten a través de les pàgines d'aquesta web en els termes establerts per la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal (LOPD), implementant les mesures de seguretat necessàries i adequades al tipus de dades personals, d'acord amb el Reial decret 1720/2007, de 21 de desembre, pel qual s'aprova el Reglament de desenvolupament de la LOPD, i en complir-la, garanteix el dret d’accés, rectificació i cancel·lació mitjançant correu electrònic a orquestra @ maravella.com per comunicat postal a Orquestra Maravella a c/ Miquel de Palol, 23 – 17190 de Salt - Girona.


Un llarg aplaudiment al record de Johan Cruyff a l’acte d’entrega d’insígnies d’or - FC Barcelona\nHomeSocisNotíciesUn llarg aplaudiment al record de Johan Cruyff a l’acte d’entrega d’insígnies d’or\nUn llarg aplaudiment al record de Johan Cruyff a l’acte d’entrega d’insígnies d’or\nUn total de 65 socis reben el guardó pels seus 50 anys de vinculació al Club\nEls socis van estar acompanyats dels seus familiars en el moment de rebre la insígnia d'or / GERMAN PARGA -FCB\nUn total de 62 socis han rebut aquest vespre a l’Auditori 1899 del Camp Nou la insígnia d’or del FC Barcelona en el novè acte que se celebra aquesta temporada per distingir els socis que compleixen els seus 50 anys de vinculació al Club.\nL’acte ha comptat amb la presència del president del FC Barcelona, Josep Maria Bartomeu, i del vicepresident primer, Jordi Cardoner, que han estat els encarregats de lliurar les insígnies i saludar els socis que han assistit a l’acte i els familiars que els han acompanyat.\nAbans de començar el lliurament de les insígnies, Josep Maria Bartomeu ha volgut tenir un record especial a la figura de Johan Cruyff una setmana després de la seva mort. “Vosaltres el vau poder veure com a jugador i entrenador del nostre equip i va ser ell qui ens va inculcar que el Barça podia guanyar, que podíem ser un club guanyador, com ara som. Tots els homenatges que li podem fer són pocs per tot el que ell va aportar al Barça”. Les paraules del president han estat acompanyades d’un llarg i sentit aplaudiment per part de tots els socis i familiars presents a l’Auditori 1899.\nAquesta nova entrega d’insígnies ha tornat a comptar amb la conducció de Manel Vich, la veu de l’Estadi, que ha estat l’encarregat d’anar cridant els noms dels socis guardonats. Aquests han anat pujant a la tribuna per rebre la seva insígnia i fer-se la fotografia de record al costat del president i el vicepresident del Barça i dels familiars que els han acompanyat.\nA causa del fet que la xifra de 1.820 socis que havien de rebre la insígnia d’or l’any 2015 és molt superior al que és habitual, i tenint en compte la importància d’aquest acte per al soci i la Junta Directiva, el Club va decidir fer el lliurament de les insígnies en diferents jornades, algunes de les quals estan programades durant els primers mesos d’aquest any.\nDavant dels socis i familiars presents a l’Auditori 1899, Josep Maria Bartomeu s’ha referit a l’actual fortalesa esportiva, econòmica, patrimonial i social del Club, però ha recordat que no sempre ha estat així i que també s’han hagut de superar moments complicats. “Quan vosaltres us vau fer socis eren moments molt difícils, el Club vivia immers en una gran crisi econòmica i va viure una temporada en blanc”.\nEl president del Barça ha agraït la fidelitat i el suport rebut dels socis presents. “Avui celebrem els vostres 50 anys de soci –ha destacat– i per això us vull felicitar i donar les gràcies. En aquell moment de crisi vosaltres vau prendre una decisió valenta i vau ajudar un Club que, de mica en mica i amb l’esforç de tots, s’ha convertit en un dels millors i més grans clubs del món”.\nVenda d'entrades a partir de divendres a les 16 h\nViatge amb autocar a Sant Sebastià per als socis


Getting Smarter and Smarter...: Una casa flotant de luxe\nPer viure en una casa flotant no es pot renunciar a determinades les comoditats.\nEl projecte d'una casa flotant de luxe va ser desenvolupat per EcoFloLife, amb seu a Londres per l'arquitecte italià Giancarlo Zema i disposa de prou espai per acomodar una família de quatre persones en dos dormitoris. La solar-powered Water Nest 100, es pot posar en qualsevol llac o riu i està totalment alimentada per energia solar.\nEl model més gran de la casa circular, mesura 39 peus (12 metres) de diàmetre i 13 peus (4 metres) d'alçada, amb 1.076 peus quadrats (100 metres quadrats) d'espai de pis, més balcons. Altres cases poden ser fets per encàrrec, tant en 649 peus quadrats (60 metres quadrats) i 861 peus quadrats (80 metres quadrats). La inspiració va venir de l'observació dels nius d'aus aquàtiques per fer un entorn en què es pugui viure en complerta harmonia amb la natura.\nLa casa flotant (a la foto) està feta de material d'origen local i fins a un 98% dels materials són reciclats i resistents a l'aigua. El bany i la cuina tenen claraboies situades al sostre de fusta, amb 649 peus quadrats (60 metres quadrats) de panells fotovoltaics amorfs capaços de generar 4 quilowattshora. El dissenyador va dir que son suficients energia per alimentar tots els aparells i llums de la casa.\nA més, disposa d'un sistema intern de micro-ventilació natural amb aire condicionat, el que significa que pot ser classificat com a casa de molt baix consum.\nA l'interior, la solar-powered Water Nest 100 pot incloure una sala d'estar, menjador, dormitori, cuina i bany o qualsevol altra configuració en base a les necessitats del propietari.\nTambé podria ser utilitzada com una oficina, bar, restaurant, botiga o exposició.\nLes cases ja estan fabricades i els preus comencen a partir dels 500.000 € (358.000 £) i poden arribar fins els 800.000 € (£ 57,000).\nLa casa es pot posar en qualsevol lloc on l'aigua estigui encalmada i també pot ser traslladada, tot i que no és fàcil.\nAquests preus inclouen mobles del catàleg EcoFloLife incloent cadires i llits fets de cartró i un cop passada la comanda, el termini de lliurament és d'un any.\nEtiquetes de comentaris: casa flotant


Tots els alumnes de l’Etapa 2 fan servir les tauletes per connectar-se amb els responsables del Consell de Govern de 6è. Les reunions que fa el Consell amb Coordinació també s’han hagut d’adaptar al format telemàtic. Enguany, com a novetat i per tal de mantenir els avisos i recomanacions que els membres del Consell fan a la resta de grups del cicle, es fa una connexió en directe tots els divendres. D’aquesta manera el meteoròleg comunica la previsió del temps pel cap de setmana, la Delegada de Cultura informa de les efemèrides més rellevants, la Cònsol recorda les reunions que es faran durant la setmana següent i la resta de càrrecs participen compartint alguna informació rellevant de la seva tasca.\nA les reunions de càrrecs, dinamitzades pels membres del Consell, es fan els seguiments dels diferents concursos i s’intercanvien impressions sobre el dia a dia a l’Escola, amb la finalitat de proporcionar els alumnes un espai d’actuació dins la nostra ciutat-escola.\nReunions de carrecs virtuals from comunicaciogpv\nAquest curs de nou dissenyarem i realitzarem un ecodrac de Sant Jordi amb l’objectiu de prendre consciència de la gran quantitat de materials que acaben la seva vida com a rebuig quan de fet encara són un recurs. Aquesta és una activitat anual que portem fent des de fa gairebé deu anys.\nEnguany afegim, a més, un valor social al projecte, ja que els taps recollits seran donats la fundació Maresme. Aquesta fundació privada del Maresme, en favor de les persones amb discapacitat intel•lectual, és una entitat d’iniciativa social sense afany de lucre que promou i impulsa la integració social i la millora de la qualitat de vida de les persones amb discapacitat intel•lectual de la comarca del Maresme i de les seves famílies.\nAixí doncs amb el nostre drac pretenem treballar dos eixos, la sostenibilitat i la solidaritat. Amb els taps que portarem i el drac final farem visible que volem ser curosos respecte al medi ambient i sensibles amb el col·lectiu de discapacitats intel·lectuals.\nPublicat el 11 de gener de 2016 By noticiesbdn2


Curs sobre l'impacte exterior de la contractació pública | ACUP\nL’Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament, en col·laboració amb la Direcció General de Contractació Pública i amb el suport de la Direcció General de Cooperació per al Desenvolupament organitza la segona edició del curs sobre l'impacte exterior de la contractació pública a l’Escola d’Administració Pública de Catalunya.\nEl marc jurídic, no només en l'àmbit de la cooperació, sinó també en matèria de contractació pública i els convenis internacionals, obliguen l'administració pública a respectar i promoure els drets humans.\nA més, la importància de la contractació pública en termes econòmics (més d'un 14% del total de la despesa pública i un 14% del PIB de la unió europea) és molt superior al compromís internacional del 0,7% per a Ajut Oficial al Desenvolupament (AOD) que en el cas de Catalunya es preveu assolir l'any 2030 (Pla director de cooperació al desenvolupament 2019-2022). I també l'Agenda 2030 ha posat sobre la taula la interdependència i corresponsabilitat global en els problemes i les solucions i la necessitat d'aliances entre actors diversos, la incorporació de nous socis, etc. Tot plegat, en un context de mercat globalitzat, amb cadenes de subministrament llargues i complexes i riscos afegits als països del sud (legislació més laxa, conflictes armats, etc.) on la població i el medi ambient són, en conseqüència, més vulnerables.\nAugmentar el coneixement i la consideració dels impactes (positius i negatius) de les polítiques públiques, no només a Catalunya, sinó també a l'exterior, en altres països (dimensió extraterritorial) i en les generacions futures, amb un enfocament global, transversal, integral: en els drets humans, en l'equitat de gènere, en el medi ambient..., etc.\nDonar les eines per poder actuar des de l'Administració de manera coherent amb la política de cooperació al desenvolupament de la Generalitat de Catalunya (coherència de polítiques per al desenvolupament).\nFacilitar el compliment de l'obligació dels òrgans de contractació de vetllar perquè el disseny dels criteris d'adjudicació permeti obtenir obres, subministraments i serveis de gran qualitat, mitjançant la inclusió d'aspectes qualitatius, mediambientals, socials i innovadors vinculats a l'objecte del contracte.\nPersonal tècnic i responsables de contractació dels serveis centrals i territorials dels departaments de la Generalitat de Catalunya, universitats públiques, sindicatures, Parlament i ens locals que impulsen i proposen la contractació de serveis, obres i subministraments, així com les persones que gestionen i tramiten aquests contractes.\nLa distribució de places prevista inicialment és de 15 per a la Generalitat de Catalunya i 15 per a l'Administració local. Si les inscripcions d'un dels àmbits no arriben a aquest nombre, les seves places passaran a l'altre fins a completar l'aforament del curs. I si encara sobressin places, s'obririen a personal tècnic de cooperació.\nMés informació - Curs sobre l'impacte exterior de la contractació pública


Sense Soroll, Somrius - Clúster Salut Mental Catalunya\n27 abril, 2018 by\tMaria Jose Martin\tin Actualitat ⋅ Empreses\nMaria Jose Martin | 27 abril, 2018\nUn 20% de la població europea veu afectada la seva qualitat de vida a causa del soroll, segons dades del la Comissió Europea. I, es calcula que a Espanya més de 9 milions de persones viuen sotmeses a nivells de soroll superiors o iguals a 65 dB. Les estadístiques indiquen que el rendiment laboral i acadèmic és més baix als entorns sorollosos. S’ha demostrat que els infants presenten més problemes d’aprenentatge dels llenguatges als entorns sorollosos, i que la recuperació de malalties físiques o psíquiques és més llarga i costosa als entorns amb soroll.\nTot i que la percepció del soroll depèn de la sensibilitat i la tolerància de cada persona, la mesura objectiva del soroll permet establir llindars que garanteixin la convivència i la salut de les persones. Així doncs, el llindar auditiu mig d’una persona comença als 0 dB (decibels), i a partir dels 130 dB apareix el llindar del dolor. Un adult podria suportar momentàniament fins aquest llindar, però en el cas dels infants més de 120 dB causen un dany irreversible.\nSegons la Organització Mundial de la Salut, els nens i nenes són un dels grups més vulnerables als efectes nocius del soroll en la salut. El soroll pot ser causa de desconcentració, mal de cap, tensió muscular, insomni i estrès i disminuir el rendiment cognitiu. A més pot causar problemes auditius, hipertensió, increment del risc cardiovascular, excitabilitat del aparell digestiu i úlceres i fins i tot pèrdua de visió a l’edat adulta. La prevenció, com en tots aquells factors ambientals que poden afectar la salut de les persones és el millor instrument per evitar mals majors.\nConscients d’aquesta situació de soroll acústic a les escoles, TENO presenta el projecte Sense Soroll, Somrius una iniciativa que té per objectiu la presa de la consciència del valor del silenci i l’adquisició d’hàbits acústics respectuosos durant l’estona del menjador, principalment, en el moment dels àpats. La missió de Sense Soroll, Somrius és reduir el volum sonor del menjador de l’escola durant l’estona de l’àpat de manera conscient, interioritzant els beneficis d’alimentar-se en un entorn sense soroll. Es tracta del primer projecte que aposta per un plantejament integral, que s’implementa de manera global i de llarga durada.\nContaminació acústica a les escoles\nEl soroll i la contaminació acústica als centres escolars és una realitat cada vegada més documentada i que reclama més atenció per part dels educadors i famílies. Un dels espais on aquest aspecte es fa més greu és el menjador. Efectivament, el moment del dinar a les escoles suposa un trencament dels horaris i les normes establertes a l’aula i afavoreix l’esbarjo i la interrelació social dels infants. A banda del pati, és l’estona de lleure dels alumnes i, sovint, implica un increment notable del to de veu que fàcilment desemboca en cridòria i soroll.\nSegons dades de l’Ajuntament de Barcelona, al menjador d’una escola es detecta un soroll mig d’entre 80-85 dB, mentre que el màxim de soroll permès en els centres docents és de 40 dB. Aquesta situació pot esdevenir un greu problema per a la salut dels nens i nenes de Catalunya. Si més no, pot afectar amb facilitat a la seva qualitat de vida.\nescoles menjador Prevenció salut mental soroll tolerància


El vistiplau veïnal a la residència d’avis del Bisbat, lluny d’arribar - Línia Les Corts\nEl vistiplau veïnal a la residència d’avis del Bisbat, lluny d’arribar\nAlbert Ribas|2019-09-25T10:54:02+02:0025 Setembre 2019|Les Corts|Línia Les Corts\nLa polèmica sobre Can Capellanets no s’acaba. Foto: Línia Les Corts\nEl serial de la futura construcció de la residència d’avis que l’Arquebisbat promou a la confluència dels carrers Remei i Galileu, on hi ha l’antic convictori (Can Capellanets), no afluixa. L’oposició veïnal, no a la residència en si sinó al volum de l’edifici, continua. Mentrestant, el projecte es va suspendre la setmana passada durant tres mesos. Es va decidir durant la comissió d’Urbanisme celebrada a l’Ajuntament amb l’objectiu que el Districte, ara amb el PSC al capdavant, aconsegueixi que els veïns donin el vistiplau a la construcció de la residència.\nEls socialistes, des de la seva arribada al Districte, s’han marcat com un dels seus grans objectius de l’inici de mandat desencallar aquesta situació. Per mirar d’aconseguir-ho, es van reunir dijous passat amb representants de la Coordinadora d’Associacions de Veïns i Entitats de les Corts. El PSC va traslladar als veïns la nova oferta que l’Arquebisbat ha posat al damunt la taula en relació al disseny final de l’edifici, que consisteix en l’eliminació d’una planta.\nDiverses fonts veïnals que van ser a la reunió expliquen a Línia Les Corts que la trobada va anar “bastant malament”. Els veïns asseguren que la nova proposta de l’Arquebisbat només retalla mitja planta de l’edifici i no una i insisteixen en la necessitat de garantir la protecció patrimonial de l’antic edifici i dels jardins.\nEn paral·lel, els veïns segueixen insistint que “hi ha una situació d’alegalitat” i recorden el cas de l’edifici de La Rotonda (Sant Gervasi), on el TSJC va avalar el passat mes de gener l’enderroc de l’última planta de l’edifici, que s’havia fet pràcticament tota nova. Creuen que l’Arquebisbat està “molt enrocat” i demanen “obrir una comissió” per tractar la situació. Tot i això, cal recordar que fa poc la Fiscalia va desestimar una denúncia dels veïns contra el projecte. Aquests, però, creuen que, administrativament, la sentència deixa les portes obertes per seguir reclamant, ja que “parla de l’afectació patrimonial”.\nLLUNY DE L’ACORD\nTot i que ara mateix els veïns estan molt lluny d’acceptar el projecte actual, des del PSC expliquen que intentaran aconseguir un acord, però admeten que “no serà fàcil”. És per això que el Districte té previst celebrar més trobades en les pròximes setmanes i remarca la voluntat de l’Arquebisbat de “tancar un acord” amb ells i els veïns. Els socialistes també recorden que el projecte és una residència per a gent gran, i que per tant té “un interès social”. Sobre la protecció patrimonial de l’antic edifici i els jardins, remarquen que la normativa ja ho contempla.


Sandra Monfort: “En cada decisió que prenem hi ha un poc de mort; la vida no és eterna” - El Temps de les Arts\nSandra Monfort: “En cada decisió que prenem hi ha un poc de mort; la vida no és eterna”\n01 set. 2021 03 juny 2021 Amàlia Garrigós\nLa creadora Sandra Monfort, component de Marala, una de les revelacions musicals del curs anterior i que ara presenta el seu primer treball en solitari, ens guia per paisatges musicals desconeguts mostrant-nos altres belleses assentades en la vulnerabilitat de l’ésser humà. Parlem amb aquesta nimfa de la música.\nD’esperit obert i inquiet l’hem seguida en nombroses iniciatives musicals i d’arts escèniques. Darrerament l’hem gaudit amb el trio de música folk, Marala, al costat de Clara Fiol i Selma Bruna. Ara, la compositora, guitarrista i cantant de Pedreguer s’estrena amb el seu primer disc, Niño Reptil Ángel, un llenç pintat per la música tradicional, l’avantguarda i l’electrònica amb colors de la clàssica, el flamenc, el pop i la música d’arrel procedent de la península Ibèrica, tot això amb el dibuix d’un fons d’interessants atmosferes creades per les guitarres, sonoritats boiroses i la seua veu de nimfa mimetitzada amb els cicles vitals de la natura.\nRaonem amb ella sobre els seus orígens, les fragilitats humanes, el difícil ofici de fer cultura, la vida, la mort i la música com a corretja de transmissió.\nCom estan sent d’intensos aquests últims mesos? La gira de Marala, els concerts del teu disc en solitari i altres projectes artístics?\nUna autèntica bogeria. Estic en molts projectes i cadascun d’ells demana una quantitat d’hores incomptables. A mi m’encanta la meua faena, la que és artística i creativa, però darrere de cada projecte hi ha també una quantitat gran de treball burocràtic que està amagat, que no es veu, que poques vegades es cobra i que no té res a veure amb quelcom creatiu sinó més bé amb la gestió de paperassa, correus, telèfons… Allò urgent es menja el que realment és important, ho eclipsa. La faena ha passat a ocupar el centre de la meua vida i no ho vull així. Per a mi és molt important seguir alimentant altres espais com són la família, les amigues, la parella i el meu propi univers personal i creatiu: per a poder seguir creant, totes aquestes illes que conformen el meu món han d’estar ben alimentades i porte molt de temps descuidant-les, així que fa poc vaig entrar en una crisi d’ansietat i me’n vaig anar a llocs molt profunds i obscurs. Ara encara estic eixint d’allí i treballant el meu diàleg individual per a poder tornar a sentir-me bé, netejant i lubricant els meus canals de connexió amb mi i amb el món. El món té un pes ben fort sobre nosaltres, el sistema ens exigeix contínuament per tots els costats, ens volen treballant sense parar i ofegades amb els diners i jo no vull entrar dins d’aquesta roda; pense que és desintegradora, ens dilueix per dins a tots els éssers, fa oblidar-nos del que ens fa bé, de cuidar-nos i de tindre cura del nostre entorn, del que és realment important.\nLa Marina Alta és un dels bressols de la música a casa nostra. Vius entre Pedreguer i Pego, dos pobles que han parit referents de l’escena musical valenciana com la Gossa Sorda, Smoking Souls, Carles Caselles, Mox Nox o Meteor, per nomenar-ne alguns. Ara vius al camp, en contacte directe amb la natura, on toques mare. De quina manera t’inspira la terra per a compondre?\nPedreguer i Pego, dos pobles preciosos plens de bellesa per tots els cantons! La natura m’inspira perquè em dona calma i em resulta molt més fàcil crear des de la calma. Les idees brollen soles, des del passeig, la contemplació, el silenci… Les idees parlen per elles mateixes. Observe el poble i la seua forma de bategar tan pausada, contemple els arbres i la seua manera de transformar-se lenta i elegant, els animals del camp i els seus sistemes, ritmes, cants. Tot això també m’esglaia perquè em revela la veritat que s’oculta quan el nostre ritme de vida va més ràpid del que pot assumir el nostre cos. Llegia un dia que és més important la direcció que la velocitat i és que hi ha cotxes que van molt ràpids, però si no saps cap on vas, la rapidesa no té cap sentit. La natura m’ajuda a orientar-me, a trobar la direcció de nou. Els arbres em parlen de cicles, un arbre no sempre està verd i florit, jo tampoc sempre estic verda i florida, un arbre quan té fulles seques les deixa caure, les deixa anar perquè brollen noves fulles tendres i jo veig això i vull ser arbre i deixar anar també, amb aquella facilitat i naturalitat, les meues fulles seques per deixar nàixer les verdes que estan preparant-se per sortir.\nA Pedreguer, en una situació sense pandèmia, es fan uns 150 concerts anuals en un municipi de menys de 8.000 habitants, gràcies a l’associació cultural Toca-la Sam que, amb la col·laboració de l’Ajuntament, porta més de dues dècades organitzant cicles, festivals i concerts per tot arreu: a La Musical, al pub Quatre Estacions, o al Verdolaga. I tot quasi al mateix carrer, el del Mestre Serrano, a menys de dos-cents metres de la plaça Major. Com descrius aquesta característica del teu poble? Com t’ha influït?\nEl meu poble rega la cultura contínuament, la posa per davant, la valora, la cuida, la sosté. Es fan activitats culturals molt sovint i molta gent hi participa. Els meus pares sempre han sentit que la música tenia un valor i nodria les ànimes, però també m’han volgut protegir de l’ofici de músic perquè sabien que ser un treballador de la cultura és viure constantment en risc en aquest país. Els músics vivim lluitant tota la vida i això és molt esgotador. No hi ha lleis que regulen, emparen ni protegisquen els músics, les institucions ens paguen a tres mesos vista d’haver fet un concert. On s’ha vist que tu compres una poma i li pagues tres mesos després? Aquestes maneres de funcionar estan tan normalitzades entre el sector que ni tan sols pots queixar-te, i fora de l’àmbit musical hi ha desconeixement. Tot i que Pedreguer sempre m’ha donat facilitats per exercir la meua feina, sempre ha valorat i acollit els meus projectes, m’ha aportat experiències artístiques d’on beure i alimentar-me creativament, no deixa de ser un exercici de funambulisme ser músic.\nEls orígens de la teua formació musical la trobem en els estudis de guitarra clàssica al conservatori. Com vas evolucionar cap a la composició?\nHe estudiat música clàssica, però al conservatori no vaig aprendre a compondre. De fet, va ser tot el contrari. Els conservatoris clàssics et fan ser tan crítica i exigent i competitiva que quan vas a compondre no hi ha res que t’agrade perquè tot ho consideres simple. Em va passar a mi i li ha passat a moltíssima gent habitant de conservatoris: la frustració és un element comú entre els estudiants de música clàssica i cal revisar els sistemes educatius per renovar l’esperit d’aquestes institucions. Jo vaig començar a compondre amb el músic Feliu Gasull, un rebel amb molta ànima i sensibilitat i moltes ganes de canviar el món i de sembrar noves tendències dins dels conservatoris. El Feliu era el meu professor de cambra a l’ESMUC, l’Escola Superior de Música a Barcelona on vaig fer la carrera. Ens llegia poesia a classe, ens feia rescatar cançons tradicionals i reharmonitzar-les, repensar-les. Ell volia obrir-nos els porticons tancats de la música clàssica i fer-nos veure el que realment volia dir la paraula música. Fer música és tindre un compromís amb tu i amb el món, un constant diàleg intern, un constant viatge a les profunditats marines de l’ésser. El Feliu em va ajudar a fer la meua primera composició, a sentir-me segura creant i tocant. I a partir d’ahí tot va anar fent-se, desencadenant-se, naturalment.\nT’hem seguit en formacions com Xaluq, col·laborant amb la coreògrafa alcoiana Sol Picó i una llarga llista de noms entre els quals estan Ciudad Jara, Pep Gimeno “Botifarra”, La Raíz, Txarango o recentment en les Llepolies de Zoo. Capitaneges Marala, juntament amb a Clara Fiol i Selma Bruna. Un trio de talents procedents, a banda del País Valencià, de Balears i Catalunya. Què t’està aportant Marala?\nMarala és el meu centre neuràlgic, el meu eix de partida. La Selma i la Clara són les meues amigues, m’ajuden dins de Marala i fora d’ella, m’acompanyen, em rescaten, em sostenen, em son barana, em son esglaó. Jo les estime i intente ser això també per a elles. Marala és una font d’inspiració i creixement en tots els sentits i em dona molta llum.\nRecorde les teues paraules pronunciades el passat mes de novembre al Teatre Calderon d’Alcoi als Premis de la Música del Col·lectiu Ovidi Montllor on el discàs de Marala, A trenc d’alba, era reconegut com a millor disc folk de 2020. I tu, emocionada, recollies el guardó i explicaves que fins aquell moment t’havies sentit molt desemparada en la teua pròpia terra, sempre havies d’anar-te’n fora a buscar-te la vida. Deies que aquell reconeixement era, per fi, un punt de llum. El 2020 ha sigut l’any del confinament i també del descobriment de Marala per al públic valencià, perquè de nou en desembre de 2020 els Premis Carles Santos de la Música Valenciana organitzats per l’IVC, l’Institut Valencià de Cultura, reconeixia A trenc d’Alba com a millor disc de Música Tradicional. Com estàs vivint tot això?\nEnguany ens han començat a conèixer al País Valencià. Fa tres anys que toquem i amb aquest disc hem pujat alguns esglaons que ens fan ser més visibles i això és molt gratificant perquè hem fet moltíssima feina i sembla que totes les llavors que hem anat plantant amb molta cura i amor ara estan brollant i podem anar arreplegant la collita. Em fa molt de goig actuar prop de casa també, perquè així quan acabe puc dormir al meu llit [riures] i perquè sempre dona gust que et reconeguen la feina i et valoren des de dins de casa.\n“La cultura és indispensable per a la llibertat dels pobles” vas exclamar textualment durant els Premis Ovidi 2020. Les tres xiques de Marala compartiu mar i llengua. Honoreu la terra d’on veniu?\nTotes tres venim de punts diferents dels Països Catalans i sentir l’art d’aquestes terres ens agermana i ens dona força, tant per continuar bevent art com per seguir creant-ne i fent més gran el cabàs de cançons i poemes. Valorem i abracem molt la cultura de moltes terres i alhora sentim especial estima i admiració per la música que és de casa, és per això que li retem homenatge. La diversitat de les nostres procedències no ens separa, al contrari, ens enriqueix. Creem per a entendre’ns una mica més totes plegades, per acostar-nos i per diluir les diferències que ens puguen separar.\nEntre el grup Marala i el teu treball en solitari has aconseguit viure de la música?\nSoc exclusivament música des de fa quatre anys, però molta gent em pregunta encara en què treballe a banda de fer música, perquè es pressuposa que un músic no pot viure només d’això. I és veritat, si vols estar tranquil·la, a nivell econòmic i emocional, busca’t una altra faena i deixa que la música siga només el teu hobby. A Espanya, el sistema està creat per tal que la música siga un hobbie i no un treball estable que et permeta viure. Però som així de romàntics els artistes, i seguim lluitant perquè algun dia se’ns valore, no només la nostra feina sinó la cultura en general, tant a nivell social com polític. I crec, honestament, que perquè la gent comence a valorar la cultura, hi cal més cultura.\nQuins són els punts comuns de les dues propostes, la del grup Marala i el teu en solitari.\nSandra Monfort beu de Marala i Marala beu de Sandra Monfort. Marala és tradició, arrel, feminitat, folk, feminisme, rebel·lia, cosa bonica i cosa fogosa, som dissidents i alhora som dolces i comprensives. Marala té una cosa molt rústica i arrelada. Sandra Monfort també conserva l’arrel, però vol enlairar-se més amb l’electrònica i sonoritats menys folklòriques. Sandra Monfort és més obscura, Marala més lluminosa però les dos són profundes i rodones.\nEl feminisme està sempre latent en Marala i en tu, a través de la poesia i la música, recordant i rescatant la memòria de les vostres avantpassades.\nEl feminisme està en mi i en Marala perquè som dones i vivim en un món molt mascle, de manera que no ens en queda una altra. Tant de bo no haguérem d’estar sempre reivindicant els nostres drets, però ho hem de fer per a sobreviure, si no ho férem així no estaríem tranquil·les. Esmentar-nos entre nosaltres, donar-nos llum, força, germanor, ser xarxa i fer-nos espai entre nosaltres per a omplir els escenaris, uns llocs que sempre han estat territori del mascle. Doncs ara cal omplir-los de dones potents, dolces, amb moltes coses a dir, perquè les dones tenim moltes, moltes coses a dir.\nEntre les teues inspiracions hi trobem la compositora i cantant iraniana Sevdaliza i la seua misteriosa melangia creada a base de downtempos electrònics; el magnetisme de la fosca mirada de l’artista francesa Coucou Chloe; la tradició i modernitat de Maria Arnal i Marcel Bagés, o el minimalisme oníric i la creació d’atmosferes úniques de Ferran Palau. Tot això, està en la teua còclea i, a més, evoques sonoritats ancestrals. Com és que cantes amb tanta sensibilitat i bellesa?\nSempre he cantat, qui no canta? Tot el món canta, des de ben xicotetes cantem. El que passa és que arriba un moment en què ens entra la por de no fer-ho bé i llavors callem, i només cantem en la intimitat, però cantem. No he deixat mai de cantar, però vaig estar fent-ho durant molt de temps per a mi, perquè el món em deia que si no ho feia bé no ho podia fer i les meues pors de no fer-ho bé em feien callar. La Selma, la Clara, la Clàudia Cabero, la gent dels meus espais íntims on encara conservava veu em va deslligar aquesta por i em va acompanyar per a poder fer-ho en públic i sentir-me segura i bé. Pense que el món seria més lleuger si no tinguerem por de cantar i ho férem amb desimboltura.\nD’on et ve el teu amor per l’arrel popular?\nM’atrau molt la música popular des de fa molts anys. Aquesta música va ser fecundada amb la suor dels llauradors, amb el caliu de la llar que bressola, amb el repòs a la taula després de sopar… Nosaltres no vivim aquesta realitat, vivim l’era del consum incansable, de la pressa, de la distracció i l’evasió com a vàlvules de l’oblit d’aquelles coses que perpetuem encara que no volem. Participem d’aquest allau d’estímuls que rebem dia a dia i ens priven del descans i la pausa.\nLa natura ens dona la possibilitat de caure, de deixar-se anar, de rendir-se. La música popular està carregada de natura que ens aterra i arrela. Aquesta caiguda a les mans del silenci i la humilitat és inspiradora i cura. Recollir cants tradicionals és una manera de preservar el llegat dels nostres avantpassats: la música, així com la llengua i la història. La meua intenció és més sentimental que política, tot i que finalment tota acció dalt d’un escenari es pot revelar com a instrument polític i crec molt en el valor d’aquest llegat i la necessitat de restauració i cura d’aquests cants que porten tantes coses dins dels seus ventres.\nHas anat des de Pedreguer fins a Galícia per a gravar el teu disc. Per què?\nAllà hi havia una gent amb qui m’entenc molt bé a nivell de referents sonors, a nivell personal i creatiu. A més, tinc un vincle emocional fort amb Galícia, tinc molts amics d’allà, he escoltat molta música d’allà, m’atrauen molt aquelles terres i pense que l’espai on crees condiciona molt la creació. Allà no ix el sol quasi mai i les meues cançons tenen quelcom de soterrani, de pluja, de cosa humida i verdosa, així que vaig pensar que era un bon lloc per deixar-les anar.\nS’ha definit el teu disc com música electrònica ambiental. Com descrius les teues sonoritats?\nNo sé si el definiria com a electrònica ambiental, a vegades ho han fet d’aquesta manera i no m’acaba d’agradar del tot. Entenc que la gent vol posar etiquetes per a fer-les encaixar dins d’unes estructures mentals que fan més fàcil l’accés a l’hora de parlar-ne. Jo faig cançons amb la meua guitarra, les pinte amb els recursos sonors que m’atrauen i que crec que les poden fer crèixer i que poden fer entendre les històries que vull explicar millor. El meu disc està carregat d’històries i la sonoritat que les acompanya ha d’ajudar a crear imatges dins del cap de qui les escolta. Volia que hi hagueren sonoritats més dolces i altres més punyents, volia que hi hagués foscor, però alhora clivells de llum dins la foscor. La música electrònica té la subtilesa de la música clàssica i la força abrupta de les màquines i les fàbriques que ara ens ressonen tant dins del nostre cos.\nHas buscat efectes amb la veu i la flauta. Què hi vols transmetre?\nHe buscat efectes per a transformar els instruments que ens són més familiars en quelcom que no ens resulta tan proper, però que alhora ens afecta. Hi ha moltes coses dins de nosaltres que no entenem i que tampoc tenen resposta i les meues cançons estan prenyades de dubtes, de coses que no entenc, de preguntes. Transformar el so és una manera de mostrar aquestes incerteses.\nEt fa ser més conscient del fet de morir la convivència amb la natura i la seua observació?\nLa mort conviu entre nosaltres cada dia, però estem cegades i quasi no ens n’adonem. A cada por hi ha un poc de mort, en cada decisió que prenem hi ha un poc de mort. La vida és finita, no és eterna, i eixe fet ens condiciona a cada pas que fem. Si els cossos no tingueren data de caducitat, estic segura que el món seria molt diferent, que les persones actuaríem i pensaríem diferent. Cada crema que em pose a la cara porta un poc de por a la mort, l’obsessió per ser productiva té un poc de por a la mort, l’obsessió per ser algú important i voler que et reconeguen després de morta, que et recorden, que et valoren… Fem per ser eterns i eternes, per por a la mort, a caure en l’oblit, a desaparèixer… El que passa és que ens ensenyen a no pensar en la mort, precisament per por. I llavors caiem al buit cada vegada que se’ns mostra davant de la cara. Pense molt en el fet de morir, però no vull morir-me. Vull entendre la mort.\nPep Gimeno “Botifarra” diu que els valencians som tan cantadors que li cantem fins i tot a la mort. El “Ball del vetlatori” n’és un exemple, una cançó que té les seues diferents versions segons els pobles, però on sempre es relata la trista mort d’un xiquet que esdevé àngel. Del ball, o “La dansa del vetlatori”, hi ha diverses relectures estilístiques com la de Mara Aranda, la de Maria Arnal i Marcel Bagés o la d’Orxata. L’àlbum de Sandra Monfort porta el nom de la cançó “Niño reptil ángel”, on parla d’un xiquet que naix de manera prematura i mort, amb una malformació que fa que tinga les manetes de rèptil i el pit morat com un amfibi. Aleshores, passa a convertir-se també en àngel i, com una criatura mitològica, des de la lluna, plora i les seues llàgrimes omplin els pous que donen de beure als humans. Aquest és un dels temes on reflecteixes la mort i també hi ha un altre on narres el decés d’una mare que acaba de parir. Són morts especialment corprenedores…\nNo vull representar la mort en ella mateixa, sinó tot el que hi ha al darrere: la mare es mor i ja no té por, ja ha acceptat que morirà i l’únic que vol és sentir el plor del seu fill abans d’anar-se’n, el mira amb la dolçor d’una mare i li desitja un bon camí. Les persones som immenses. Aquest últim desig abans d’anar-se’n mostra la valentia, la força i el coratge de l’ànima humana. M’invente històries per tractar de representar aquesta immensitat i aquesta força, no des de l’obscuritat, sinó des de la dolçor i l’admiració. El xiquet que esdevé àngel representa una espècie de figura mitològica. Mig rèptil, mig xiquet, mig àngel. Representa el cos deformat, representa la vulnerabilitat humana, representa la bellesa de les coses que no reconeixem com a belles, representa moltes coses dins de mi. I pretenc que cadascú ho entenga a la seua manera, però que apel·le a alguna idea, a alguna imatge, a alguna emoció.\nEstàs immersa en altres projectes d’arts escèniques entre elles destaquem l’obra Va com va.\nAra mateix estic capficada en molts projectes: Sons d’Embat, Va com va, Esqueix, Unexploded Bomb, Germanes de Shakespeare, Polsim de temps de records, Marala o el meu propi projecte. Tinc rols diferents en cadascun d’ells, a vegades acompanye amb la guitarra, altres soc la veu cantant, altres dissenye l’espai sonor… Va com va és una obra de teatre que li ret homenatge al poble i a les ueles, les nostres avantpassades volgudes, i tota l’herència que hem rebut d’elles. Dins l’obra també incloem poemes de Vicent Andrés Estellés, ja que descriu molt eixa època. Jo m’encarregue de fer l’espai sonor, amb la guitarra veu i alguns instruments de percussió. Recollim cants tradicionals i altres de creació pròpia.\nInvestigues en la fonoteca de materials per a compondre?\nInvestigue molt la fonoteca de materials, per a compondre i per curiositat, perquè m’agrada molt escoltar tots eixos cants que expliquen la història des d’un altre lloc i amb un to diferent al dels llibres: la manera de fer, de treballar, d’estimar, de viure d’abans. Aprenc molt d’escoltar cants tradicionals i a més alguns són preciosos.\nMires també cap al nord, País Basc i Galícia? De quina manera?\nSí, pense que la península Ibèrica té una cultura popular riquíssima a nivell musical, lingüístic o gastronòmic. Hi ha tanta riquesa i és tan diferent la música del nord i la del sud i la música del mig: muñeiras, jotes, buleries, tonades, cants de batre, bressols, malaguenyes…. És preciosíssim tot el que hi ha per ací i em fascina explorar-ho, descobrir-ho, viure-ho.\nÉs important fer una riproposta de les músiques d’arrel, com tu estàs fent, per arribar a nous públics?\nS’ha de fer riproposta perquè no existeixen les feines d’abans amb què s’interpretaven aquells cants. El món evoluciona, es transforma, i els cants perden el sentit pel qual van ser creats. Si volem agafar-los, els farem nostres per poder cantar-los a gust. La música està per compartir, per celebrar, per col·lectivitzar les penes i les alegries, així que, cantem-nos damunt i enamorem-nos del cantar i del plorar i del riure de la manera que més còmodes ens sentim.\nParla’m del futur de Marala i de Sandra Monfort. El mires cara a cara? Què et diu?\nEl mire a la cara i no tinc ni idea del que em diu. Les projeccions ara mateixa són perilloses perEl mire a la cara i no tinc ni idea del que em diu. Les projeccions ara mateixa són perilloses perquè a vegades et poden portar a la frustració. No crec massa amb allò que alguns diuen: si treballes fort amb els teus somnis podràs aconseguir el que vulgues. Pense que no tot el món pot aconseguir el que es propose per molt que treballe. Jo tinc unes il·lusions i uns propòsits, però intente sempre mantindre’m ferma i a terra, ser realista, entendre on puc accedir i on no. M’agradaria poder viure de la música tranquil·la, sense ser-ne “esclava”. Poder tindre una estabilitat econòmica, una rutina, un espai per poder fer cançons i nodrir la creativitat, poder compartir-les amb la gent que les vol escoltar, habitar els escenaris, sentir-me acompanyada i escoltada i que Marala i el meu projecte pogueren caminar de forma independent, sent autosuficients i tenint la capacitat d’apel·lar a la sensibilitat de la gent que ens escolta.\nNiño Reptil Ángel (Hidden Track Records. Març 2021). Gravació i producció de Crnds i Cibran Seixo als estudis Lindisfarne.\nMarala, un clar exemple de la nova fornada de música d’arrel\nArrels i estels, el clam còsmic de Maria Arnal i Marcel Bagés\nAmàlia Garrigós. Llicenciada en ciències de la informació per la Universitat Autònoma de Barcelona. Porta més de trenta anys de trajectòria professional que li han permés tocar tots els gèneres de la comunicació: informatius, reportatges, debats o magazíns. Com a periodista va començar als informatius de TVE i va formar part del primer equip que va inaugurar la ràdio pública valenciana, Ràdio 9, on ha desenvolupat gran part de la seua carrera generant continguts i marques de programes. Posteriorment va repetir la mateixa experiència estrenant la ràdio d'Àpunt. Actualment realitza pódcasts, grava àudiollibres i escriu reportatges i articles socials i culturals en diverses publicacions. Fotografia: Ulisses Ortiz.\nEtiquetes Folk i electrònica, Marala, Sandra Monfort Navegació per les entrades\nLes joies de Picasso: petits laboratoris\nAntoni Llena, un viatge interior i utòpic\nEl Temps de les Arts forma part de\nEl Temps de les Arts és un projecte de\n© El Temps de les Arts 2022


09/03/2022: Sabem com responen les plantes al canvi climàtic i per què ens hauria d’importar? | Ramib\nHome Arxiu 09/03/2022: Sabem com responen les plantes al canvi climàtic i per què...\n09/03/2022: Sabem com responen les plantes al canvi climàtic i per què ens hauria d’importar?\nSessió científica. – Dia 9 de març es va celebrar en la seu acadèmica de Can Campaner la sessió científica “Sabem com responen les plantes al canvi climàtic i per què ens hauria d’importar?”, organitzada per la Reial Acadèmia de Medicina dels Illes Balears i el Col·legi Oficial de Biòlegs de les Illes Balears”.\nLa ponència va ser portada a càrrec pel Dr. Jaume Flexas Sans, doctor en Biologia i catedràtic de la UIB en l’Àrea de Fisiologia Vegetal.\nEl Dr. Flexas va comentar durant la seva conferència que resulta fàcil saber com respon una planta davant variacions de factors per separat: CO₂, temperatura, canvi de precipitació… Però quan tots aquests factors ocorren junts, com està passant amb el canvi climàtic, tot és molt més difícil. La temperatura mitjana global s’ha incrementat en 1,5 graus respecte a l’era preindustrial, però l’augment ha estat de 3 graus a l’Àrtic. Els anys més càlids respecte a les mitjanes són cada vegada més freqüents. Amb això vull dir que l’increment de temperatures no és igual a tot arreu ni totes les plantes són iguals. En aquest sentit, el canvi climàtic és molt complex. I, per exemple, encara no hi ha un sol estudi sobre la resposta de molses i falgueres.\nAixí mateix va comentar que si no es frena el canvi climàtic, en general, les plantes subsistiran. Unes es veuran més afavorides i viuran millor, però altres s’extingiran. Fa milions d’anys, la concentració de CO2 era 20 vegades major que l’actual, però aquí intervé la segona part de la pregunta de la conferència: per què hauria d’importar-nos com a éssers humans. Les plantes són unes reguladores brutals del clima. Poden produir-se desplaçaments geogràfics de les espècies productives, la desforestació té conseqüències negatives, amb menys plantes hi ha més sequeres i a l’inrevés, i amb menys plantes fins i tot tindrem menys recursos per a la salut. Algunes d’aquestes qüestions ja són una realitat. Al Regne Unit s’ha multiplicat el cultiu de la vinya, impensable fa unes dècades. I al Mediterrani les sequeres són més prolongades. La paradoxa negativa és que, amb menys aigua, necessitarem més aigua per a regar. Els cereals tenen un major rang de temperatura per a aguantar, però la vinya és molt més sensible a unes mínimes variacions. Una conseqüència pot ser el canvi de les varietats actuals per altres més resistents als nous escenaris.\nAl Mediterrani i en el tròpic, amb més temperatura i menys precipitacions, les plantes estan produint menys fotosíntesi que fa 30 anys. Més o menys en el mateix període, els inventaris forestals indiquen claríssimament una major taxa de mortalitat d’arbres a Europa i els Estats Units. En els últims cent anys s’han perdut unes 600 espècies de biodiversitat vegetal. Si no hi ha fre al canvi climàtic, aquesta pèrdua s’accelerarà. Mentrestant, la població humana continua creixent, substituint zones boscoses per agràries o urbanes. Estem robant territori a la vegetació. Amb menys biodiversitat vegetal, tot és menys productiu i absorbim menys CO2.


A la cabina de l'Allnighter... Xavi Trau (Especial Aplec d'Aplecs '17)\nEl Xavi Artigas vindrà des de Sant Boi de Llobregat fins Constantí per fer rodar alguns discos de la seva col.lecció, ell es un del grapat de selectors que plenaràn de música el vell Casino de Constantí durant més de dotze hores el pròxim dissabte 1 d'abril. El Xavi ha estat membre de diverses bandes musicals com ara Les Philippes, Mel, Le Petit Ramon o els TRAU la seva banda actual.\nDoncs crec que desde la meva adolescencia (d’això fa una colla d’anys) em sento que he ensenyat música al món. Entre els amics sempre hi havia una presió molt sana de veure qui comprava el millor disc, i amb aquesta actitud pujavem a Bcn a comprar. Després ens passavem les tardes senceres, i fins hi tot algunes nits, escoltan al que haviem comprat. Cada un tenia un cert temps per “xulejar” de les adquisicions davant dels altres. Crec que això es podrien considerar les primeres experiencies.\nDe totes maneres, si consideres una punxada com deu mana, amb dos plats i una sessió mínimament preparada, doncs podriem dir que va ser fa relativament poc……deu fer uns 7 o 8 anys a un local de Bcn (no recordó el nom) després d’un concert de bandes de música surf instrumental i garaje.\n- Quin o quins formats de reproducció prefereixes a les tevés sessions?\nSempre vinil!!!! Sigui 45rpm o 33rpm, això més igual mentre hi hagi una bona cançó.\n- Quin es l'estil principal a les tevés punxades? es l'únic o també t'introdueixes en altres terrenys?\nNo surto del que és la década dels seixanta, però no tinc cap estil concret ni favorit. A les meves sessions pot sonar des de soul, folk, psicodelia, garaje, beat, r n’ b, rock and roll, pop, northern soul, música francesa, modernisme aborigen…..bona música collons!!!\nComplicat….però possiblement al Beat Cafè de Lleida. Vem punxar el bateria de Trau i jo al vermut, i a la nit concert de Trau al CafèTeatre. Va ser especial pel “doblete” i per compartir el dia i la nit amb la gent de NatrosSols….uns grandes!!!!!\n- Una anecdotadurant una sessió que no oblidaràs mai, alguna petició extranya...?\nDoncs la primera vegada que vaig punxar. Va ser una festa a un garito de Barcelona a on tocaben dues bandes de surf/garaje i després havia de punxar jo. Suposo que al ser la primera vegada que ho feia, que eren les tantes de la nit, i imagino que alguna cosa més; van acabar tots els vinils tirats per terra, rodejantme i jo intentan no trapitjar-los, fora de la funda…. No tenia temps de pensar la següent cançó, de preprar-la, no tenia temps de guardar els vinils. En resum, un desastre per els meus vinils, però m’ho vaig passar molt be.\nDoncs uns singles de soul de Etta James, Judy Street i Carla Thomas. Moltes ganes de que rodin aquests “hitets” a l’Aplec\nTop five, 5 temes per a cada moment de la nit:\nPer començar la festa... “Trouble” dels Music Machine\nPer calfarl’ambient... “Action Woman” dels Litter\nPer mantindre el foc viu... “Le responsable” de Jacques Dutronc\nEl colofó...“L’home dibuixat” del gran Sisa\nL’acomiadament.... “Flowerman” dels Syn


divendres, 11 de setembre de 2015 13:12\nRaquel Sánchez en el moment de fer l'ofrena en nom de la Corporació Municipal\nL’alcaldessa fa una crida “al catalanisme social i popular” en l’acte institucional de la Diada\nLes properes eleccions autonòmiques i l’inici de la campanya electoral marquen la celebració de l’Onze de Setembre\nEl monument als Màrtirs del Setge de 1714 ha estat un any més el punt central de la commemoració institucional de la Diada a Gavà. Entitats de tot caire de la ciutat i partit polítics s'han trobat, aquest migdia, a la plaça de Josep Tarradellas, per participar en l'ofrena floral. Una ofrena presidida per l'alcaldessa, Raquel Sánchez, qui, ha destacat el moment històric que estem vivint. En el seu discurs també ha tingut un record per les víctimes del conflicte sirià. Precisament ahir l’Ajuntament de Gavà va anunciar el seu oferiment a formar part de la Xarxa de Ciutats Refugi i poder prestar ajut, suport o acollida a les persones desplaçades. Sánchez també s’ha solidaritzat amb els treballadors de l’empresa Solvay, molts d’ells ciutadans de Gavà.\nL’alcaldessa, en declaracions posteriors als mitjans municipals, ha manifestat que “celebrem la Diada Nacional de Catalunya, la Diada de tots i totes les catalanes “ i ha fet “una crida a aquest sentiments que ens uneixen a tots i totes. Aquest sentit del catalanisme social i popular que és el que vertebra la nostra societat i el nostre país”.\nLa Diada d’enguany està marcada per les eleccions autonòmiques del 27 de setembre i per l’inici de la campanya electoral. Per a Raquel Sánchez “sens dubte estem davant un moment especial, davant un moment històric. Jo demano a la ciutadania i aquí a la nostra ciutat que no perdi aquest esperit vertebrador amb independència dels pensaments, dels posicionaments, que siguem capaços, en definitiva de trobar la millor solució i evitar en tot el possible les confrontacions, perquè això no porta en lloc”.\nAbans de l’ofrena floral, davant el monument als Màrtirs del Setge de 1714, han actuat integrants del Taller de Música de Gavà, que ho feien per primera vegada, així com les corals Sellarès i la Igualtat. Després de l’ofrena ha continuat l’acte institucional amb l’exhibició dels Castellers de Gavà, que van desplegar una gran senyera i de l’Esbart Bruguers.\nEtiquetes: Ajuntament de Gavà Política Raquel Sánchez Societat


Slumdog milionari | Gloria Condal\n← El dubte\nVil·la Adriana →\nQui no ha vist mai al televisor el concurs ¿Quien quiere ser millonario? presentat per Carlos Sobera? Doncs aquest concurs va començar al Regne Unit l’any 1998 i actualment hi ha 55 països on es fa. A l’Índia també. D’aquí arranca l’oscaritzada pel·lícula de Danny Boyle.\nUn “slumdog”, que textualment vol dir “gos de suburbi”, es presenta a aquest concurs a Bombai i va guanyant totes les preguntes. Quan s’acaba l’horari d’aquell dia, només li queda una pregunta per guanyar els 20 milions de rúpies; la policia el deté perquè creu que és un trampós. Només a partir d’explicar-los, una a una, per què coneixia les respostes, se’l creuen. L’endemà retorna al concurs, disposat a jugar-s’ho tot per la darrera pregunta.\nLa pel·lícula ens va tenir en tensió les dues hores que dura. No és cap comèdia, sinó un retrat fragmentat d’una ciutat de 22 milions d’habitants, amb suburbis d’un milió, on viuen moltes persones riques i milions de pobres, on hi ha màfies, corrupció, odis religiosos i milers de persones de totes les edats que lluiten per sobreviure-hi. Ens ha fet recordar el llibre que havíem llegit fa poc, Shantaran (retrat profund de Bombai).\nL’hem vista en versió anglesa i hindi (subtitulada a l’anglès). Ens ha encantat com treballen els petits actors i actrius que retraten la vida del suburbi i Dev Patel que fa el paper de Jamal, el protagonista. I aquell final a l’estació, un picada d’ullet al cinema de Bollywood.\nAquesta entrada s'ha publicat en Cinema i etiquetada amb bombai, concurs, danny Boyle, Mumbai, slumdog. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Slumdog milionari\n16 Març 2009 a les 14:19\nEncara no l’he vista pero us recomano la darrera que vaig anar a veure, la francesa Bienvenidos al norte, això sí en versió original. És molt divertida! Darrerament no hi vaig tant sovint com jo voldria al cinema i moltes de les nominades a l’Oscar encara no les he vist :S\nUn beset a les dues! 😉


La Sénia recull testimonis de la República i la Guerra Civil al poble | Diari de Tarragona\nLa Sénia recull testimonis de la República i la Guerra Civil al poble\nAlgun dels relats estan publicats a l’edició bianual de ‘Lo Senienc: Memòria, Natura i Llengua’, que es presenta avui\n24 de Agosto de 2018 - 11:18 hs\nEl centenari Germán Bel explicant les seues vivències a l’època de la República i la Guerra civil, durant una ruta celebrada dimecres passat al municipi. FOTO: J. J. buj\nLa Sénia ha recollit testimonis de la República i la Guerra Civil al poble, i alguns dels relats estan publicats a l’edició bianual de «Lo Senienc: Memòria, Natura i Llengua», que es presenta avui al Centre Obrer, a les 18.30 hores. La publicació és una de les activitats que ha programat el Centre d’Estudis Seniencs (CES) per a commemorar els 80 anys de la Batalla de l’Ebre durant la segona meitat d’enguany i primers mesos de 2019. Aquesta presentació ve després de l’exitós Itinerari per les Terres de Cruïlla celebrat dimecres en què es va realitzar un recorregut urbà per visitar llocs de la Sénia relacionats amb fets de l’època de la Segona República i la Guerra Civil.\nLa ruta va comptar amb testimonis directes que explicaven, en primera persona, les vivències d’aquell període. És el cas de Germán Bel, nascut ara fa cent anys. Al Portalet recorda que «un dels moments violents va ser quan van intentar cremar l’Ajuntament Vell. Llavors es va avisar els serenos i els van matar». Aquestes morts van provocar una sentida manifestació de dol per part de tot el poble, que va acudir en seguici darrere els fèretres. Aquest fet va afectar el Comitè de la Sénia, que podia haver seguit fent la seua activitat, amb les dificultats de l’època, però les morts dels serenos el va marcar negativament, explicà Eva Garcia, membre del CES.\nÉs l’únic esdeveniment violent del qual es té constància a la Sénia, on no es va patir excessiva repressió durant la Guerra Civil i la postguerra. Segons Viqui Almuni, «va haver-hi algunes persones represaliades, però no va ser tan forta com en altres pobles, com per exemple, a la Terra Alta. Es cremaven els ajuntaments i els documents de propietat perquè estaven en contra de la propietat privada i la destrucció d’aquesta documentació facilitava les col·lectivitzacions».\nEn tornar de la guerra, l’Antic Ajuntament es va habilitar com a presó, però, deixaven les portes obertes, per si algú volia marxar, això sí, sota la seua responsabilitat, rememora Bel.\nQuan les tropes franquistes van ocupar la Sénia, l’abril de 1938, la Legió Condor alemanya va agafar el comandament del Camp d’Aviació senienc, punt vital de comunicacions i des d’on es van enlairar alguns dels avions que van bombardejar poblacions del nord de Castelló i també van participar en la Batalla de l’Ebre.\nLa presència dels alemanys a la Sénia no es recorda d’una manera desagradable. Al contrari, alguns veïns podien guanyar-se una mica millor la vida treballant per a ells. A més, els nazis ja van tenir cura de no reprimir la població, sinó de barrejar-se amb la gent del poble, donar xocolata als xiquets, per exemple, realitzar sessions de cinema o concerts a la plaça del poble. Tot era per a evitar aixecar sospites entre la població sobre les veritables intencions.\nEn els primers mesos de la guerra, la Sénia va acollir evacuats (com s’anomenaven llavors) procedents, sobretot, del Front de Madrid. Eren acollits per les famílies senienques i, fins i tot, alguns ja es van quedar a viure a la Sénia per sempre. Així consta als quaderns d’escola de Gumersinda Ferré, un clar exemple de la implicació dels mestres en el projecte de la República i en inculcar els valors de la democràcia en els xiquets i xiquetes d’aquella època. A més d’aquests valors polítics també es buscava una educació lligada a l’entorn i es feien les primeres excursions per conèixer millor el territori.\nHan hagut de passar 80 anys per a poder començar a recollir els testimonis d’aquell moment. La generació dels nets d’aquelles persones que van patir el conflicte són els que n’estan recuperant la Memòria Històrica. És el cas de Neus Aubalat, autora d’un treball de recerca sobre la temàtica, o de Marta Tena, que ha novel·lat part de les vivències del seu pare.


directe ! a La República. N. 3995. Divendres, 20 d'abril de 2018 04:53 h\nConsultes independentistes Dijous, 20 de gener de 2011 05:00 h\nTerrassa Decideix es fixa com a objectiu obtenir 25.000 vots en la consulta la independència\nLa resta de poblacions han defugit establir una xifra per marcar l'èxit o no de la jornada\nEls organitzadors de la consulta sobre la independència de Catalunya a Terrassa esperen aconseguir 25.000 vots en la jornada participativa del proper diumenge, 23 de gener. Les dades del vot anticipat indiquen que ja s'ha superat el llindar dels 10.00 ciutadans, que representa ja un 7% dels 176.975 egarencs que estan cridats a les urnes. La previsió és que prop de 600 voluntaris d'aquesta localitat i d'altres punts de Catalunya participin en aquesta jornada que comptarà amb 31 col·legis electorals i una urna mòbil que recorrerà la ciutat. Després de gairebé un any de treball els organitzadors de la consulta a la cocapital del Vallès Occidental encaren la recta final de la jornada participativa que es celebrarà el proper diumenge, 23 de gener. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Dimecres, 19 de gener de 2011 13:07 h\nAlbert Rivera recomana que se li faci cas · Mas la defensa: 'Poden pressuposar que si forma part del Govern, és que està d'acord amb la línia expressada en el debat d'investidura'\nNúria de Gispert i Pilar Fernández Bozal\nEl líder d'ICV, Joan Herrera, ha retret avui al nou president de la Generalitat, Artur Mas, que 'li van colar un gol' amb el nomenament de Pilar Fernández Bozal com a consellera de Justícia a proposta d'UDC, perquè 'ignorava les seves opinions' respecte les consultes, que va equiparar amb els actes d'homenatge als membres d'ETA organitzats al País Basc. A la crítica d'Herrera formulada durant el primer ple de la legislatura també s'hi han sumat tant Joan Puigcercós (ERC) com Joan Laporta (SI), mentre que Albert Rivera (Ciutadans) ha demanat a Mas que segueixi els consells que li pugui donar Bozal, de 'respecte per la Constitució i per les lleis vigents'. Mas l'ha defensat: 'Jutgin-la pels seus actes.' Llegir-ne més\nConsultes independentistes Dimecres, 19 de gener de 2011 05:00 h\nTerrassa Decideix encara amb entusiasme la consulta del 23-G superant els 10.000 vots anticipats\n700 voluntaris se sumaran al referèndum de diumenge · L'organització espera arribar fins al 10% del cens\nIl·lusió i optimisme, aquest és l'ambient que es respira a la plataforma Terrassa Decideix a pocs dies de la consulta per la independència, que es celebrarà aquest diumenge 23 de gener. I és que el gran nombre de sufragis recollits anticipadament, més de 10.000, ha fet aflorar l'entusiasme entre els membres de la plataforma, que ja considera un èxit el nombre de vots recollits des del passat 6 de desembre. Aleix Pons, vocal de l'entitat, ha explicat a directe!cat que els actes promocionals fets fins ara deixen entreveure una gran acollida de la consulta per part de la ciutadania, alhora que ha destacat el caràcter 'cívic' del referèndum, que té com a objectiu arribar als 20.000 vots, el 10% del cens. Pons ha avançat també que durant la jornada del proper diumenge més de 700 voluntaris vetllaran pel bon funcionament dels 31 col·legis electorals. A més hi haurà activitats durant tot el dia de bastoners, grups musicals i els castellers de les dues colles egarenques.\nConsultes independentistes Dissabte, 15 de gener de 2011 05:00 h\nLa Coordinadora anima els 418 municipis que no han celebrat consulta a sumar-se al 10-A\nPosen en marxa la campanya 'Cap català sense consulta'\nLa Coordinadora Nacional per la Consulta sobre la Independència vol que el 10 d'abril finalitzi l'onada de consultes per la independència de Catalunya iniciada a Arenys de Munt el 13 de setembre del 2009. Per aquest motiu, ha animat els 418 municipis que encara no l'han celebrat a fer-ho. El portaveu de la Coordinadora, Jaume Soler, ha remarcat que la voluntat no és pressionar ja que cada municipi és lliure però ha afegit que l'objectiu és que cap català és quedi sense la possibilitat d'expressar la seva opinió sobre la independència de Catalunya. A més, han aconsellat que s'aprofiti el ressò mediàtic que tindrà la consulta a Barcelona, que se celebra el 10 d'abril, per organitzar-la el mateix dia. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Dimecres, 12 de gener de 2011 12:30 h\nBarcelona Decideix demana des de Brussel·les el vot de Fernández Bozal a la consulta del 10-A\nJunqueras, Romeva i Tremosa apadrinen la presentació del referèndum al Parlament Europeu\nBarcelona Decideix ha aprofitat la presentació de la consulta independentista del 10-A a l'Eurocambra per demanar el vot de la consellera de Justícia, Pilar Fernández Bozal, que quan era cap de l'advocacia de l'Estat espanyol va demanar prohibir la consulta d'Arenys de Munt. Acompanyats pels eurodiputats Ramon Tremosa (CiU), Oriol Junqueras (ERC) i Raül Romeva (ICV), que han donat suport a la consulta, els representants del referèndum han anunciat des de Brussel·les que demanaran a eurodiputats de diversos partits i estats que participin com a observadors internacionals del 10-A i en provin, així, el rigor. Tremosa ha alertat, a més, que 'la classe política podria anar al darrere del que la societat vol'.\nConsultes independentistes Dilluns, 3 de gener de 2011 11:40 h\nLa nova consellera de Justícia va equiparar les consultes amb els ajuntaments bascos que organitzen homenatges als militants d'ETA\nPilar Fernández Bozal va considerar el 2009 que una i altra situació eren un perill per a 'l'estabilitat política i social' de l'Estat espanyol\nLa nova consellera de Justícia del Govern d'Artur Mas, la jurista Pilar Fernández Bozal, creu que les consultes independentistes celebrades arreu de Catalunya -en què més de mig milió de catalans han participat lliurement i democràtica- són un perill per a 'l'estabilitat política i social' de l'Estat espanyol, de la mateixa manera que ho són els ajuntaments bascos que permeten instal·lar les capelles ardents de membres d'ETA en edificis consistorials. Així ho revela avui El Periódico, que explica que Fernández Bozal va signar dos recursos que l'Advocacia General de l'Estat a Catalunya va presentar contra la consulta independentista que Arenys de Munt va celebrar el 13 de setembre del 2009. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Dijous, 30 de desembre de 2010 13:58 h\nOrtega tanca la porta a les consultes independentistes promogudes pel govern\nCreu que l'executiu no ha d'impulsar 'en absolut' cap referèndum d'autodeterminació · La vicepresidenta no renuncia, no obstant, a l'horitzó competencial de l'Estatut del 30 de setembre\nLa vicepresidenta i consellera de Governació i Relacions Institucionals de l'executiu d'Artur Mas, Joana Ortega, ha volgut desmarcar aquest dijous el Govern de les consultes independentistes que havien estat objecte de polèmica a la seu del tripartit. Ortega ha dit que aquestes consultes, com la que al mes d'abril es celebrarà a la ciutat de Barcelona, 'surten de la iniciativa social i particular' i creu que 'des del Govern no s'han d'impulsar en absolut'. No obstant, la nova vicepresidenta de la Generalitat ha afirmat a Catalunya Ràdio que el nou executiu 'no renuncia a l'horitzó competencial de l'Estatut aprovat pel Parlament el 30 de setembre'. És una directriu que marcarà les relacions bilaterals Generalitat-Estat que tindrà la missió de conduir. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Divendres, 24 de desembre de 2010 05:00 h\ndirecte!cat sorteja 5 exemplars del llibre 'Osona Decideix 13-D. Referèndum sobre la independència de Catalunya'\nRecull una conversa entre Enric Vila i Alfons López Tena, fotografies dels millors moments, els resultats i els materials editats durant la campanya\nLes consultes populars sobre la independència de Catalunya han marcat un abans i un després en la política del país. I, molt especialment, també ho ha fet l'èxit de les consultes celebrades a Osona el 13 de desembre de l'any passat. Per commemorar-ho, Òmnium-Osona ha editat el llibre Osona Decideix 13-D. Referèndum sobre la independència de Catalunya (Diac Vic), un document per a la història que repassa els moments més destacats de l'efemèride. Ara, directe!cat, com a mitjà especialment implicat en les consultes, en sorteja 5 exemplars entre els seus lectors. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Dimarts, 14 de desembre de 2010 12:16 h\nUn llibre commemorarà l'èxit de les consultes del 13-D a Osona\n'Osona decideix 13-D. Referèndum sobre la independència de Catalunya' recull fotografies i dades de la primera gran onada de referèndums\nUn any després del 13-D, la primera gran onada de consultes sobre la independència, Osona Decideix i Òmnium Osona han presentat el llibre Osona decideix 13-D. Referèndum sobre la independència de Catalunya per commemorar el gran èxit de les consultes a Osona. El director executiu d'Osona Decideix, Alfons López Tena, ha volgut destacar que la bona organització, el treball conjunt i el rigor van ser els motors de l'èxit de la consulta. El llibre inclou una conversa entre l'escriptor Enric Vila i López Tena, 50 fotografies d'Adrià Costa i els resultats i participació al referèndum. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Diumenge, 12 de desembre de 2010 05:00 h\nExitós tret de sortida als quatre mesos de recollida del vot anticipat pel 10 d'abril · Laporta, Tena i Muriel Casals ja han votat\nDes d'aquest diumenge i fins el 10 d'abril, els barcelonins ja poden pronunciar-se a favor o en contra de la independència de Catalunya. L'inici de la recollida del vot anticipat de la consulta de Barcelona Decideix ha tingut lloc a la Barceloneta, on només en aquesta primera jornada s'ha aconseguit un 20,2% de participació, en votar 2.021 dels 10.002 electors censats al barri, a més de 1.587 empadronats a d'altres zones de la ciutat. Durant aquest primer dia de votacions anticipades, que s'allargaran fins el dia de la consulta, ja han passat per les urnes els regidors Xavier Florensa i Ester Capella, així com la regidora de CiU Mercè Homs o els futurs diputats al Parlament per Solidaritat Catalana Joan Laporta i Alfons López Tena. També ha votat la presidenta d'Òmnium Cultural, Muriel Casals. El 10 d'abril també s'espera que voti el nou president de la Generalitat, Artur Mas, que per Sant Jordi ja va anunciar que 'òbviament' que ho faria. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Divendres, 10 de desembre de 2010 10:57 h\nÒmnium Cultural decideix finalment implicar-se amb la consulta de Barcelona Decideix\nFins ara, la junta nacional se n'havia mantingut al marge i eren els nuclis locals els que decidien si s'implicaven en les respectives consultes\nÒmnium Cultural ha decidit reconduir l'actitud distant que mantenia envers les consultes sobiranistes i, finalment, ha anunciat que s'implica a fons amb la consulta que Barcelona Decideix celebrarà el 10 d'abril i que diumenge ja començarà el procés de recollida del vot anticipat. Si bé molts nuclis locals de l'entitat van implicar-se activament amb el moviment, la direcció nacional presidida llavors per Jordi Porta havia optat per situar-se'n al marge, tendència que ara ha decidit trencar perquè la consulta barcelonina arribi a ser un èxit. Llegir-ne més\nConsultes independentistes Divendres, 10 de desembre de 2010 05:00 h\nLa Barceloneta dóna el tret de sortida a la consulta de Barcelona\nAquest diumenge s'inicia la recollida del vot anticipat amb una prova pilot a la Barceloneta · Dilluns tota la ciutat podrà començar a votar sobre la independència\nA pocs dies de l'aniversari de la gran onada de consultes del 13-D, es dóna el tret de sortida de la que haurà de ser la culminació del procés iniciat a Arenys de Munt, la consulta sobre la independència a la capital del país, Barcelona. Aquest diumenge Barcelona Decideix inicia el vot anticipat amb una prova pilot centrada exclusivament al barri de la Barceloneta, on es desplegaran fins a 14 meses electorals i diversos fedataris que tenen la capacitat de recollir el vot en mà. Durant la jornada s'han programat activitats lúdiques i al llarg del dia s'oferiran dades de participació, per tal d'aconseguir ressò i incentivar la participació al conjunt de la ciutat.\nConsultes independentistes Divendres, 29 d'octubre de 2010 13:02 h\nBarcelona Decideix presenta el videoclip 'No et quedis al sofà'\nRetrata la presència al carrer de Barcelona Decideix durant les festes de la Mercè\nLa plataforma Barcelona Decideix, amb la col·laboració d'Arriska Films i de l'actor i productor Joel Joan, acaba de llençar el videoclip No et quedis al sofà, d'uns 2 minuts de durada, que retrata la presència al carrer durant les festes de la Mercè de Barcelona Decideix, l'entitat encarregada d'organitzar el referèndum sobre la Independència de Catalunya que tindrà lloc el dia 10 d'abril del 2011.\nConsultes independentistes Dijous, 28 d'octubre de 2010 16:47 h\nTrias aposta per frenar la consulta de Barcelona fins després de les municipals\nCreu que l'actual data serà utilitzada pels partits per fer 'electoralisme' · Es compromet a 'ajudar i no donarà l'esquena'\nEl líder de CiU a l'Ajuntament de Barcelona i candidat a l'alcaldia, Xavier Trias, ha apostat per canviar la data de la consulta sobiranista a la ciutat, prevista per al 10 d'abril del 2011, i endarrerir-la fins a després de les eleccions municipals del maig, que Trias està convençut que guanyarà. El polític convergent, considera que la consulta sobiranista és un error abans de les eleccions, alhora que ha afegit que des de CiU 'no donaran l'esquena i ajudaran que puguin ser un èxit'.\nConsultes independentistes Divendres, 29 d'octubre de 2010 05:00 h\nBarcelona Decideix començarà a recollir el vot anticipat el 12 de desembre\nNomenen els juristes que conformaran la Junta Electoral · Els impulsors de les consultes en d'altres municipis expliquen les claus de l'èxit als voluntaris\nBarcelona Decideix ha fixat el 12 de desembre com a data per donar el tret de sortida a la recollida del vot anticipat per a la consulta a la ciutat de Barcelona. Els organitzadors són conscients que és una data molt pròxima i que arriba just després de les eleccions però entenen que és necessari ja que la participació s''haurà d'assegurar abans del 10-A'. Per tal que el vot anticipat funcioni, tenint en compte que ha estat clau en moltes altres ciutats del país, s'han organitzat unes jornades per a la formació de voluntaris en què les persones que ja hi tenen experiència aportaran allò que creuen que són les claus de l'èxit.


Carme Navarro: ‘No respondré Miró, ni en públic ni en privat’\nLa presidenta del Consell Comarcal del Montsià, la republicana Carme Navarro, ha volgut donar per tancada la polèmica amb l’expresident de l’ens, el socialista Francesc Miró, arran de la moció de censura que van presentar Esquerra i el PDeCAT. Durant una entrevista a Canal 21 Ebre, Navarro ha deixat clar que no respondrà més “ni públicament ni en privat” les acusacions de Miró , i que el seu únic objectiu a partir d’ara serà treballar pel conjunt de la comarca.\nFa unes dies, Miró va acusar el govern actual de no creure en la promoció turística del Montsià. De fet, va recordar que havien acomiadat la tècnica de Turisme per burofax l’endemà de la moció de censura, i que ara perillava el projecte de crear una àrea d’autocaravanes. Navarro ha replicat que el Consell Comarcal no té competències de promoció turística, i que el projecte, sense pressupost, depèn d’una subvenció que no està garantida.\nMés enllà de la polèmica, Navarro ha volgut destacar l’acció de govern que estan impulsant en aquesta nova etapa. Així, ha explicat que en el ple d’aquesta setmana s’han aprovat els convenis amb l’Agència Catalana d’Habitatge i amb els ampes de les escoles que gestionen el servei de menjador, així com les bases dels ajuts al transport escolar. A banda, també van aprovar nous tràmits per la construcció de tres depuradores al Montsià.\nD’altra banda, Navarro ha donat més detalls de la darrera reunió de treball que va fer a Gandesa amb les presidentes dels consells del Baix Ebre i de la Ribera d’Ebre, i amb el president del consell de la Terra Alta. En aquesta trobada, es van tractar reptes comuns com els plans locals de Joventut i Serveis Socials. També van parlar del transport i dels menjadors escolars, competències que estan assumint els consells comarcals, tot i que en molts casos són gestionats per les ‘ampes’.\nGustau Moreno | 09/03/2018\nEntrevista a Carme Navarro, presidenta del Consell Comarcal del Montsià


GVA.ES: Igualtat amplia el dret de la targeta d'estacionament per mobilitat reduïda a persones amb ceguesa, discapacitat visual greu o sordceguesa\nIgualtat amplia el dret de la targeta d'estacionament per mobilitat reduïda a persones amb ceguesa, discapacitat visual greu o sordceguesa\nLa Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives ha ampliat el dret a obtindre la targeta d'estacionament per mobilitat reduïda a persones amb ceguesa, discapacitat visual greu o sordceguesa, segons es desprén del decret publicat en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, pel qual es regula la concessió de la targeta d'estacionament per a vehicles que transporten persones amb diversitat funcional i mobilitat reduïda.\nEl decret estableix les condicions per a la concessió de la targeta d'estacionament d'acord amb la norma bàsica estatal, Reial Decret 1056/2014, de 12 de desembre, incorporant importants novetats respecte a l'anterior normativa autonòmica, com la citada d'obtindre la targeta a les persones amb ceguesa, discapacitat visual greu o sordceguesa.\nAixí mateix, la normativa estén el dret a obtindre la targeta a les persones físiques o jurídiques titulars de vehicles destinats al transport col·lectiu de persones amb diversitat funcional que presten serveis socials de promoció de l'autonomia personal i d'atenció a la dependència.\nUna altra de les novetats que presenta el decret és la possibilitat de concedir aquesta targeta, per raons humanitàries, amb caràcter excepcional i provisional a persones que presenten mobilitat reduïda, encara que aquesta no haja sigut dictaminada oficialment, si pateixen una patologia de gravetat.\nLa concessió de la targeta correspon a l'ajuntament de residència dels sol·licitants, seguint el procediment regulat en el decret. La validesa de la targeta dependrà de dos factors, l'edat de la persona titular i característiques del dictamen sobre la mobilitat, si és permanent o temporal i, en aquest cas, la validesa s'especificarà en la mateixa targeta.\nPer a majors de 18 anys el termini de validesa s'ha fixat en 10 anys, sempre que el dictamen determine l'existència d'una mobilitat reduïda o ceguesa, deficiència visual greu o sordceguesa amb caràcter permanent.\nEn el cas que la persona titular tinga una edat inferior als 18 anys, el termini de validesa serà com a màxim de cinc anys, llevat que en la durada de la mobilitat reduïda establida en el dictamen assenyale un termini inferior i aleshores s'ajustarà a aquest.\nRespecte a les targetes amb caràcter excepcional i provisional, per raons humanitàries, la seua validesa serà d'un màxim d'un any, i es podran prorrogar sempre que les condicions ho requerisquen.\nEn el seu articulat, la nova normativa preveu també la creació del registre autonòmic de targetes d'estacionament per a persones amb discapacitat. Es tracta d'una mesura de control per a evitar duplicitats de concessió de targetes per part dels ajuntaments.\nAquest decret ha sigut consensuat amb les organitzacions més representatives de les persones amb diversitat funcional, els ajuntaments de major població i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.\nRespecte als aspectes i característiques del model de targeta se segueix el model comunitari de la Unió Europea, però s'incorpora el títol de "targeta d'estacionament per a persones amb mobilitat reduïda" imprés en totes les llengües oficials d'Espanya, de la Unió Europea i en sistema Braille.\nTots els municipis de la Comunitat Valenciana han de disposar d'un mínim d'una plaça d'aparcament reservada i dissenyada per al seu ús per persones titulars de la targeta d'estacionament, per cada quaranta places o fracció de places d'aparcament en el seu nucli urbà. I a més, la mateixa proporció en els principals centres d'activitat.\nEls municipis han d'habilitar els estacionaments i espais exclusius per a vehicles que transporten a persones amb diversitat funcional amb mobilitat reduïda, de manera que estiguen ubicats en nombre i condicions adequades en tot el nucli urbà i, en especial, en àrees educatives, esportives, culturals, d'oci, d'atenció a la salut, centres oficials, centres comercials, etc.\nEntre les condicions generals de l'ús de la targeta d'estacionament, cal destacar que és única, personal i intransferible i només podrà ser utilitzada quan el seu titular siga transportat en el vehicle o siga conduït pel mateix titular.\nA més, la targeta només pot utilitzar-se en format original i no té validesa qualsevol tipus de fotocòpia o reproducció. Haurà de col·locar-se en el parabrisa davanter de manera que el seu anvers siga llegible des de l'exterior del vehicle.\nEn el cas de targetes de persones físiques o jurídiques titulars de vehicles destinats al transport col·lectiu de persones amb diversitat funcional que presten serveis socials de promoció de l'autonomia personal i d'atenció a la dependència, estarà vinculada a un número de matrícula del vehicle destinat al transport col·lectiu i serà efectiu només quan transporte de forma efectiva a les esmentades persones.\nLes actuals targetes d'estacionament emeses pels ajuntaments continuen vigents, conforme el termini de validesa establit en la corresponent autorització municipal.\nIgualtat amplia el dret de la targeta d'estacionament per mobilitat (...)


Malcom: “Sé que és un repte però és un somni de la infància”\nEl nou jugador brasiler del FC Barcelona s’emmiralla en Ronaldinho i Neymar Jr i assegura que espera aprendre molt de Leo Messi, “el millor jugador del món”\nMalcom ha signat contracte i ha estat presentat oficialment com a nou jugador del FC Barcelona a la seu de Nike a Portland. “Sé que és un repte jugar al Barça però és un somni de la infància”, ha assegurat, conscient que arriba a un equip acostumat a guanyar. “Estic molt feliç i estic preparat per jugar”, ha declarat, a dos dies del primer amistós de la gira contra el Tottenham Hotspur.\nPreguntat pels seus ídols, ha reconegut que s’emmiralla en dos brasilers que van triomfar al Barça, Ronaldinho i Neymar Jr. “Espero seguir els seus passos”, ha afirmat. També ha tingut paraules d’elogi per a Lionel Messi, el seu nou company d’equip, el qual considera “el millor jugador del món” i de qui espera “poder aprendre molt”.\nTant el president Josep Maria Bartomeu com el vicepresident Jordi Mestre i el secretari tècnic, Éric Abidal, han destacat que Malcom és un jugador que el FC Barcelona seguia des del 2014. “Al Corinthians jugava d’extrem esquerre i al Girondins de Bordeus, a la banda dreta. També pot jugar de mitja punta. És un jugador jove amb molt de futur”, ha assegurat Abidal.\nMinuts després, Malcom ha saltat al Ronaldo Field del Nike World Headquarters per dur a terme l’habitual sessió fotogràfica davant els mitjans gràfics. Era un escenari diferent del de les últimes presentacions, però la felicitat del protagonista era igual de gran. Malcom ja pensa i vesteix de blaugrana.


«La ciutat i la ciutat»: Dues ciutats, una bretxa - Diari de Girona\n«La ciutat i la ciutat»: Dues ciutats, una bretxa\nL'editorial Maimés publica en català la multipremiada novel·la de China Miéville, una barreja de gènere negre i fantàstic\nmatías crowder 06.12.2019 | 00:38\nL'escriptor londinenc China Miéville fusiona a La ciutat i la ciutat el gènere negre i el fantàstic i aconsegueix com a resultat una novel·la única i atrapant. Una dura metàfora de les ciutats que pot llegir-se alhora com una tan aleatòria com encertada distopia de Catalunya.\nPublicada recentment en català, una quantitat sorprenent de lectors semblen trobar una analogia precisa entre la història de la multipremiada novel·la La ciutat i la ciutat de China Miéville (Regne Unit, 1972) amb el que passa a Catalunya. I no és per menys, ja que la novel·la transcorre en ciutats de ficció (BesZel i Ul Qoma) que ocupen en gran mesura el mateix espai geogràfic, però mitjançant l'amenaça d'un poder secret conegut com la Bretxa, la percepció dels seus habitants (i el seu funcionament) és el que són dues ciutats diferents.\nL'analogia es tracta d'una d'aquestes coincidències de la destinació dels llibres, que semblen seguir el seu propi camí, ja que la novel·la va ser escrita i publicada en la llengua original per primera vegada deu anys enrere i el motiu de l'escriptor era escriure una història per la seva mare, malalta terminal i fan del gènere policial.\nAquesta distopia aviat aprofundeix en la diferències d'identitats. Un habitant d'una ciutat ha de «desveure», eliminar conscientment de la seva ment o considerar com a part del panorama general, els ciutadans, edificis i fets que succeeixin en l'altra ciutat, fins i tot si estan a uns centímetres. Aquesta separació en la novel·la s'emfatitza amb els estils a l'hora de vestir, l'arquitectura, la manera de caminar i la forma que tenen els habitants de cada ciutat de comportar-se. Als residents de les dues ciutats se'ls ensenya des de la infància a reconèixer aquelles coses que pertanyen a l'altra ciutat sense veure-les realment, com una mena de comportament automatitzat. Al fet de no fer cas d'aquestes separacions, fins i tot per accident, se'l coneix com «cometre bretxes», un crim horrible per als habitants de les dues ciutats, pitjor fins i tot que l'assassinat.\nAquest és l'escenari on l'inspector Tyador Borlú, de la Brigada de Crims Violents, investiga l'assassinat de Mahalia Geary, una estudiant estrangera que va aparèixer morta i amb la cara desfigurada en un carrer de Bes?el. L'inspector aviat descobreix que Geary estava involucrada en l'agitació política i cultural que involucra Bes?el i la seva «ciutat bessona», Ul Qoma. Les seves indagacions finalment el porten a investigar la llegenda d'Orciny, la rumorejada tercera ciutat que existiria en els espais entre Bes?el i Ul Qoma.\nEn aquesta distopia hi ha un poder afegit, necessari per mantenir la separació, l'organització coneguda com la Bretxa. Quan es dóna l'acte de trencar la barrera entre les dues ciutats, la Bretxa es fa càrrec de la situació i els seus membres fan servir la seva potestat per sotmetre a l'autor i emportar-se'l cap a un càstig desconegut, després de el qual desapareix.\nMés enllà de les suposades referències que semblen descriure la Catalunya del nostre temps, que han estat el comentari general dels lectors des que Maimés publiqués en català el llibre, en la novel·la poden notar-se una altra gran varietat d'encertades metàfores. Com el fet que els habitants de les ciutats conspiren per no fer cas d'aspectes negatius en les quals viuen, com els indigents, les estructures polítiques, la dictadura del comercial. Culturalment condicionats per ignorar tot el que no està en la seva pròpia ciutat per por a invocar una força sobrenatural anomenada Incompliment, la història sembla qüestionar sobre quin és el nostre propi condicionament, en què mesura tanquem els ulls.\nLa ciutat i la ciutat ( The City & the City en la versió original) combina elements fantàstics del gènere conegut com weird fiction amb característiques del drama policial i el gènere negre. La novel·la va guanyar el premi Locus a la millor novel·la fantàstica, el premi Arthur C. Clarke, el premi Mundial de Fantasia, el premi BSFA i el Tentacle Vermell dels Kistchies. Va quedar igualada amb La chica mecánica de Paolo Bacigalupi per al premi Hugo a la millor novel·la i va ser nominada al premi Nébula i al John W. Campbell Memorial a la millor novel·la de ciència-ficció.


La fira Santa Caterina se celebrarà amb un nou format de recintes delimitats i control d'aforament - revistapoble.net\nEl regidor d’Economia presenta el dispositiu per a aquesta cita comercial d’interés turístic provincial que se celebrarà el 29 de novembre seguint els protocols de prevenció dels mercats ambulants\nLa Regidoria d’Economia treballa ja en l’organització de la fira de Santa Caterina de 2020 que, si l’evolució de la pandèmia ho permet, se celebrarà el 29 de novembre, adaptada a la situació actual, amb menys parades, distribuïdes en sentit únic, en recintes delimitats per a poder controlar l’aforament i garantir les mesures de prevenció com l’ús obligatori de màscara i gel hidroalcohòlic. El regidor d’Economia, Xus Madrigal, ha presentat hui l’edició d’aquest any de la fira “un símbol per a la ciutat” i “una cita comercial molt esperada tant pels veïns i veïnes com pels comerciants, ja que és un motor econòmic molt important“. En aquest sentit, l’edil ha defensat la necessitat de “no renunciar a ella, sempre amb prudència i seny i treballant des de la planificació“.\nPer a poder desenvolupar aquesta fira tradicional, declarada Festa d’Interés Turístic Provincial des de 2011, la Regidoria d’Economia ha seguit el model dels mercats ambulants de la ciutat, que s’han reactivat totes amb mesures de prevenció davant la COVID-19. D’aquesta manera, segons ha explicat, la fira s’estructurarà en diferents ‘micro mercats’ que s’instal·laran per l’avinguda de la Murà i avinguda Pius XII, carrer Josep Ramon Batalla, carrer Hospital, Raval de Carme, carrer Major Sant Domènech i plaça Major. “Seran recintes delimitats de manera que es podran controlar les mesures de seguretat com a aforament, ús de màscara, desinfecció de mans amb gel hidroalcohòlic,…“, ha apuntat Madrigal.\nFinalment, el regidor ha demanat a la ciutadania prudència i comprensió a l’hora de participar en aquesta fira perquè “si entre tots respectem les normes i col·laborem podem mantindre una tradició tan nostra que es remunta a la fundació de la ciutat“.\nEn aquest sentit, Madrigal ha manifestat que “Vila-real ha sigut pionera a reprendre activitats durant la desescalada i hem demostrat que si es treballa amb planificació, sentit comú i respectant les normes, es pot aconseguir que la ciutat continue viva i no es paralitze per la pandèmia”. L’edil d’Economia ha pres com a exemple la reactivació dels mercats ambulants. “Vila-real va ser la primera ciutat de la Comunitat Valenciana a reactivar-los després de l’estat d’alarma i, gràcies al treball dels tècnics de la Regidoria d’Economia i la col·laboració dels venedors i usuaris, en aquests moments tenim els cinc mercats ambulants en marxa”, i afig que “ho hem fet mantenint el 100% dels llocs de treball dels venedors i garantint la seguretat dels usuaris”.


Holiday home Brombærvej Skjern X Skjern Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 133 allotjaments a Skjern.\nMés informació sobre Holiday home Brombærvej Skjern X\nConvenientment situat a Lem, Holiday home Brombærvej Skjern X és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Brombærvej Skjern X ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcacotxes.\nL'ambient de Holiday home Brombærvej Skjern X es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Holiday home Brombærvej Skjern X és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Lem.