¿Quina és la causa i la raó de la meva existència? ¿Alguna vegada he fet alguna cosa per a demanar-la, merèixer-la o exigir-la? ¿La meva existència és per ventura un privilegi a causa de la raça o la cultura a que pertanyo? No, en absolut. M'ha estat donada sense que hi tingui part ni art. La mateixa salut que gaudeixo és un do que acompanya la meva existència, sense que, ben just, pugui fer quelcom més per tenir-ne cura i protegir-la. Veig clarament, per tant, que tant la vida com la salut estan en mans d'Algú, més enllà de mi mateix.\nSemblant consideració va ser suficient per a Naaman, el cap de l'exèrcit de Síria, al trobar-se guarit de la lepra, per haver reconegut el Senyor, el Déu del profeta Eliseu com l'únic Déu de tota la terra. Eliseu el va ajudar a entendre que no havia estat per màgia del seu poder personal que havia estat sanat, i no va voler acceptar cap present quan Naaman insistia en oferir-se'l, dient-li: ‘No acceptaré res. T'ho juro per la vida del Senyor'. Al mateix temps que va ser alliberat sobtadament de la lepra, Naaman va ser il•luminat interiorment per a entendre que aquell fet extraordinari no podia tenir altra explicació que el poder sobirà del Senyor que, per la mateixa raó, ha de ser l'únic Déu de tota la terra: Ara sé ben bé que, fora d'Israel, no hi cap altre Déu enlloc més de la terra.\nCadascun de nosaltres trobaríem suficients motius, cas de posseir un cor senzill i pur, per a entendre que Déu actua en nosaltres amb summa cura i delicada protecció, després que ens ha donat la vida actual, per a conduir-nos fins a la plena realització, quan serà transformada la vida present, que no pot durar per sempre, en una vida definitiva amb Ell.\nAquesta era la Bona Notícia que Pau predicava sense treva, com ho recorda a la carta a Timoteu, que hem escoltat: Pensa que Jesucrist, del llinatge de David, ha ressuscitat d'entre els morts. Aquesta és la Bona Nova que predico, i per això he de sofrir fins a trobar-me empresonat com si fos un malfactor. En aquest Jesús s'ha solucionat el futur, el més enllà de tots els homes que creuran, com diu el mateix apòstol: Si morim amb ell, també viurem amb ell. Si som constants en les proves, també regnarem amb ell. Així, la nostra vida que procedeix de Déu, si és viscuda en la seva presència en veritat i justícia, romandrà per a sempre feliçment amb Ell.\nPer a millor intel•ligència, hem meditat avui la curació dels deu leprosos que, només per haver obeït un manament de Jesús: Aneu a presentar-vos als sacerdots, van quedar purs de la lepra. Els envia perquè entenguin que la sola obediència a la seva paraula els valdrà la curació, perquè posa a prova la seva fe. Realment, tenen necessitat de creure fermament en Jesús per a obeir la seva paraula d'anar a l'encontre dels sacerdots.\nEn efecte, ¿qui serà capaç d'obeir la paraula de Jesús sinó aquell que creu en ell de debò? Per això, el camí de la salvació comença per creure en Jesús. Per consegüent, l'itinerari de la nostra esperança, de la nostra llibertat i de la nostra salvació total comença amb la fe en Jesús. Quan aquella fe és ferma de debò, la força de la vida interior creix progressivament, fins a poder afirmar amb Sant Pau: Jo ho suporto tot per amor dels elegits, perquè ells també aconsegueixin la salvació i la glòria eterna que Déu ens dóna en Jesucrist. Una fe així reafirmarà la nostra esperança i ens donarà fortalesa i alegria davant les proves, fins a trobar ple sentit a la pròpia vida i a la del món, tant en els episodis positius i reeixits, com en els negatius i frustrants. I, com Naaman de Síria, sabrem que no hi ha altre Déu en tota la terra, fora del Déu de Jesús.


Vox reclama que el Govern investigui si l'estudi sobre l'ús del català a les escoles va ser a càrrec de la Generalitat\nPublicat 26/7/2019 18:27:55CET\nVox ha demanat al Govern, aquest divendres, que investigui si l'informe elaborat per la 'Plataforma per la Llengua' per estudiar l'ús del català i el castellà en centres educatius va ser "un encàrrec" de la Generalitat de Catalunya.\nA través d'una iniciativa parlamentària, signada pel diputat de Vox per Barcelona Ignacio Garriga i recollida per Europa Press, la formació que presideix Santiago Abascal denuncia la situació viscuda pels alumnes i professors de 50 col·legis catalans, que van ser "espiats" per elaborar aquest treball.\nLa pròpia plataforma, que rep subvencions de l'Executiu català, va assegurar en la presentació dels resultats de l'informe que les dades s'havien obtingut a través de "una observació d'incògnit" que no es va comunicar tampoc als col·legis visitats.\nEl conseller d'Educació, Josep Bargalló, ha assegurat que el seu departament no va autoritzar aquesta pràctica.\nNo obstant això, Vox reclama que l'Executiu en funcions de Pedro Sánchez dugui a terme algun tipus d'actuació per comprovar la veracitat d'aquestes declaracions i li demana investigar si el Govern té alguna cosa a veure amb aquest treball.\nEn el cas que fos així, la formació també vol saber "quins seran les sancions que preveu aplicar tant el Govern central com el Ministeri d'Educació als responsables" d'haver dut a terme "aquesta activitat sense el consentiment dels pares" dels alumnes.\nPREOCUPACIÓ PER LA DECISIÓ DE LA CAMBRA DE COMERÇ\n"És incomprensible que es persegueixi als catalans per fer ús del castellà", ha assegurat Garriga, qui ha mostrat, a més, la seva preocupació per l'actitud del president de la Cambra oficial de Comerç, Indústria, Serveis i Navegació de Barcelona, Joan Canadell, que va anunciar aquesta setmana que només emprarien el català com a llengua oficial en les seves comunicacions.\nEl diputat considera que aquesta situació "vulnera" els drets dels espanyols residents a Catalunya.\nEn aquest sentit, Vox vol conèixer quines són les mesures que implementarà el Govern per garantir que aquesta Cambra no prescindirà de l'ús del castellà.\nTant és així que, en les iniciatives registrades, la formació també ha fet un requeriment al Govern per conèixer si té contemplat que, en l'adjudicació de subvencions a organismes públics, es reculli l'obligat compliment d'emetre les comunicacions tant en la llengua cooficial com en castellà.


Equador està en estat de crisi. Manifestants indígenes van aconseguir ahir superar el setge policial i militar endinsant-se en el complex de l'Assemblea Nacional de l'Equador, a Quito, en el marc de les protestes contra el Govern de Lenin Moreno per la reforma econòmica.\nDavant l'auge de les protestes, el president Lenin Moreno, que es troba a Guayaquil, on va traslladar la seu del Govern, va decretar un toc de queda parcial per enfrontar-se a les dures protestes que encapçala l'indigenisme.\nASSALT A L'ASSEMBLEA\nSegons informa la premsa local, els uniformats han llançat gasos lacrimògens contra els manifestants, que tot i així han aconseguit accedir al pati i a la terrassa del Parlament. Tal com ha informat la cadena de televisió Ecuavisa, els gasos haurien afectat a l'hospital Eugenio Mirall.\nEls indígenes, que ja havien anunciat la seva intenció de marxar cap al Palau de Carondelet, seu del Govern, continuen tractant d'irrompre a la zona tot i l'alta presència policial i del llançament de gasos lacrimògens. El palau es troba buit atès que l'Executiu ha fugit a Guayaquil.\nD'altra banda, la policia ha entrat al parc del Arbolito i ha desallotjat els manifestants indígenes que allí es trobaven des de la passada nit. Altres s'han desplaçat fins al parc del Ejido. Segons el diari local 'El Comercio', un altre grup d'indígenes es trobava en aquell precís moment a l'interior de la Casa de la Cultura.\nEls aldarulls van més enllà de la capital. Així, s'han produït en incidents en 21 províncies, entre els quals destaca la presa de la Governació de Chimborazo per part de manifestants indígenes.\nCOM VA COMENÇAR LA REVOLTA?\nLa reforma econòmica que Moreno va donar a conèixer el passat 1 d'octubre, fruit d'un acord amb l'FMI, ha desencadenat les pitjors protestes dels últims anys a l'Equador. Una persona ha mort, desenes han resultat ferides i prop de 600 han estat detingudes. El president ha declarat l'estat d'excepció.\nEl Sistema de Nacions Unides a Equador va traslladar al dilluns a Moreno "la seva disposició a acompanyar en la recerca d'acords que afavoreixin a la societat en el seu conjunt", una oferta de mediació que el Govern ha acceptat aquest dimarts per afavorir "la tornada a la pau social i enteses dins del país".


Les júniors es proclamen campiones - Diari de Sant Adrià\nLes júniors es proclamen campiones\nLes de Dani José es van imposar a la pròrroga al Cornellà\nLa temporada de l'Snatts Femení Sant Adrià com a entitat està sent increïble.\nAquest passat cap de setmana, l'equip júnior es va proclamar campió de Catalunya de la categoria preferent, la millor de totes.\nLes noies de Dani José ho van aconseguir al vèncer al Basket Almeda de Cornellà per 65 a 61 a la pròrroga. A les semifinals, les adrianenques no van tenir cap problema per desfer-se de l'Arenys per 108 a 52. Aquest resultat ampli, i la victòria per la mínima del Basket Almeda contra l'Uni Girona, va fer que l'etiqueta de favorites pesés massa a l'inici de la final (12 a 21).\nMica a mica però, les violetes van anar entrant al partit i a la mitja part ja guanyaven per un punt (31 a 30). A la 2a part, el partit es va mantenir igualat fins al tram final, i cap dels dos equips va poder desfer el 58 a 58 enviant el partit a la pròrroga.\nAl temps extra però, l'Snatts Femení de Sant Adrià va saber jugar millor les seves cartes i va acabar aconseguint un títol molt merescut. Helena Orts, amb 24 punts i 13 rebots, va acabar sent la millor jugadors de la final.\nAl sènior de la Copa Catalunya femenina les coses també li van molt bé. A falta d'una jornada per acabar la lliga regular, les adrianenques són líders. Si guanyen al Reus jugaran la final a 4 com a primeres de grup. Sinó, hauran d'esperar que el Joventut les Corts perdi al camp del Sese. Els possibles rivals a les semifinals són el Cerdanyola i el Lima Horta.\nArticle anteriorL’UBSA B s’assegura el factor pista a la promoció (55 a 72)\nArticle següentMor apunyalat el cantant dominicà Monkey Black a Sant Adrià


L’augment de les temperatures incrementarà el risc de conflictes armats arreu del món\nEl canvi climàtic ja ha influït en l'esclat de guerres durant el darrer segle i s'espera que els seus efectes es facin notar encara més en el futur\nLa intensificació dels efectes de l’escalfament global en el futur farà augmentar el risc que esclatin conflictes armats entre països, segons un estudi elaborat per experts de la Universitat de Stanford (Estats Units) els resultats del qual han estat publicats a la revista ‘Nature’. Ajuntant les visions que oferien diversos camps del coneixement, el treball calcula que entre el 3 i el 20% del risc de l’esclat d’una guerra durant el darrer segle estava directament influenciat pel clima i que, a mesura que el canvi climàtic avanci, aquesta influència augmentarà enormement.\nTot i que aquest perill ja feia temps que es tenia en compte i havia estat objecte de diversos estudis, probablement és el primer cop que els càlculs es fan amb tanta precisió i tenint en compte diversos escenaris. Si les temperatures globals augmenten 4ºC, el destí que ens espera si no reduim substancialment les nostres emissions de gasos d’efecte hivernacle, la influència del clima en els conflictes es multiplicarà per cinc, arribant a augmentar el risc que es produeixi un esclat de violència en un 26%. Si les temperatures “només” augmenten 2ºC, és a dir, si els països compleixen els objectius de l’Acord de París, la influència del clima en els conflictes es duplicaria, arribant a un 13%.\nMiners, entre els quals nens, a la República Democràtica del Congo | Flickr\nTot i que expressat en percentatges pot sonar estrany, donar la importància adequada a la influència del clima en la seguretat no només és important per entendre els costos socials que pot tenir l’escalfament global sinó també per prioritzar la manera com hi responem, incloent l’ajuda i la cooperació internacional. Els fenòmens meteorològics extrems i els desatres naturals associats al canvi climàtic poden impactar molt negativament en l’economia i en la disponibilitat d’aliment, fent augmentar les diferències socials que, juntament amb altres factors de risc, poden produir esclats de violència. Per tant, conèixer si els canvis en el clima tenen més o menys influència en els conflictes és crucial per poder prendre decisions informades en el futur i reduir el seu impacte.\nEls investigadors no estaven d’acord, precisament, en si el clima tenia una importància tan gran a l’hora de provocar conflictes i, per tal de resoldre-ho, es van realitzar entrevistes i debats entre politòlegs, ambientòlegs, economistes i experts d’altres camps que havien arribat a conclusions diferents. Tot i que, en general, estan d’acord que el clima ha jugat un paper en l’esclat de conflictes durant les darreres dècades, també remarquen que hi ha altres factors que tenen una importància molt més gran. Tot i això, aquests altres factors, com el desenvolupament socioeconòmic, la disponibilitat d’aliments o les diferències socials, també poden tenir al canvi climàtic al darrere, amb unes disrupcions de l’ordre, sovint fràgil, de molts països. Predir com afectarà el canvi climàtic a cada regió del món i quines conseqüències pot tenir en la estabilitat política és complicat, però tenir-lo en compte a l’hora de fer anàlisis i de donar ajut a alguns països pot tenir una influència decisiva en com sigui el seu futur.\ncanvi climàtic conflicte escalfament global


El Museu en femení | Museu de Guissona\nLes activitats pel 2021:\nPer commemorar el dia de la dona del 8 de març, des del Museu de Guissona hem preparat un conjunt d’activitats durant tot el mes de març encaminades a ajudar a visibilitzar, conscienciar i també, evidentment, per mostrar la nostra alineació inequívoca cap a una postura feminista i amb perspectiva del nostre Museu.\nDe l’2 al 14 de març\nLa col·lecció del Museu de Guissona en clau femenina.\nRevisió i reinterpretació de les peces del Museu i els espais del Parc Arqueològic de la ciutat romana de Iesso des d’una punt de vista de gènere.\nLloc: Activitat digital. Instagram del Museu @museudeguissona\nDissabte 20 de març – DonArt\nIntervencions artístiques des d’una perspectiva femenina realitzades per artistes en diferents espais de Guissona.\nLloc: Nucli històric de Guissona\nExpressió plàstica “Les mateixes lluites”\nAcció estètica basada en les conclusions extretes durante l’activitat “La col·lecció del Museu de Guissona en clau femenina”\nL’ENTORN FEMENÍ DE IESSO\nAGNÈS PLA, ARTISTA I REGIDORA\nCada 8 de març penso en les dones de la meva família, guies i puntals forts que m’han acompanyat. Aquest any, especialment, he pensat molt en la meva àvia. Hi he pensat quan he visitat el bonic homenatge que ha fet la Roser Sàrries als safaretjos, per visibilitzar aquestes dones anònimes que ens han deixat empremta. La meva germana i jo vam passar molts moments als safaretjos amb la padrina Antònia.\nAntònia Garganté Rull, de Cal Masover, cosidora.\nSempre m’he sentit especialment vinculada amb la padrina Antònia, perquè ella tenia una vessant artística molt gran que no va poder exercir. Desitjava formar-se com artista, però li van dir que a casa hi feia més falta. Les circumstàncies no la van acompanyar. Quan es va casar, tampoc ho va tenir fàcil dins el cercle de Cal Serrano, on les dones tenien molt caràcter i ella, amb el seu, els hi trencava bastant els esquemes.\nPerò no va perdre mai l’alegria i l’essència, i va saber connectar amb el seu do mitjançant la costura. Entre peça i peça, quan podia, es permetia alguns luxes personals. On més es lluïa era confeccionant les disfresses que dúiem l’Anna i jo en el concurs que organitzava l’Ateneu per Carnaval. Eren pura artesania. Hi desplegava tota la seva creativitat, i ho cuidava tot fins l’últim detall. Quan tenia una idea clara, per difícil que fos, exprimia tots els recursos fins que la feia possible\nTenia moltes facetes. Li encantava escriure, escrivia en qualsevol full (guardem molts sobres de factures amb textos que ella feia o copiava), llegia poesia (se’n sabia moltes de memòria) i ens encomanava les seves aficions. Ah! I sempre es va esmerar a escriure bé el català, en això hi tenia una fixació.\nFixat tu, com és la genètica, que la vida ha volgut que l’Anna fos l’escriptora de la família i jo l’artista. Som hereves del seu llegat. He escollit la meva vida. He decidit cada pas que he fet, assumint els riscos. Això, que ara sembla una normalitat, és una gran salt per les generacions de dones que m’han precedit.\nEl meu pensament avui és per ella, per elles. I l’agraïment als meus pares per respectar-me la llibertat d’escollir, sense condicions.\nPAULA SÀNCHEZ, ARQUEÒLOGA\nL’arqueologia es considerada de manera tradicional com una feina amb atributs masculins, una qüestió sobre la qual tant literatura com cinema no hi han contribuït positivament. Així, les dones hem quedat amagades, en segon pla durant molt de temps ja que es qüestionava la nostra capacitat per dedicar-nos-hi. Avui dia, tot i haver aconseguit fites i superar alguns dels estigmes socials, ser arqueòloga és tot un repte ja que se’ns segueix veient febles, sense força per agafar un pic, carregar terra o fins i tot formular hipòtesis vàlides o coherents. Malauradament, en el meu cas, a l’igual que els passa a moltes altres companyes hem hagut de suportar comentaris com “no agafis un pic que encara et faràs mal!” o un “tu millor escombra el mur que segur que ho fas molt bé”.\nTot i no ser un camí fàcil, considero que la meva generació gaudeix de certs “privilegis” gràcies a l’esforç i lluita constant de les nostres predecessores, les quals cada vegada més presents a les institucions educatives, culturals, sectors públics i privats són tot un referent i ens ensenyen diàriament a no tirar la tovallola, a lluitar per reivindicar el nostre paper en aquesta feina, que és també de dones. Així, puc dir que estic orgullosa de ser arqueòloga i formar part d’aquesta comunitat en creixement i evolució.\nCLAUSTRE OLIVERES, TÈCNICA DE L’AJUNTAMENT DE GUISSONA\nDona, mare de dues nenes, tieta de dues noies i la petita de tres germanes, sempre he viscut envoltada de dones i de dones guissonenques al cent per cent, en un entorn familiar en el que sempre ens hem sentit valorades, estimades i mai menys tingudes pel simple fet de ser dona. Pertanyo al Territori Iesso per la meva vinculació amb el Mercat Romà, ja al 2005 hi vaig començar a treballar colze a colze amb en Josep Ros, ell fou el primer que em va ensenyar tots els racons de Iesso i les històries que s’amagaven darrera el Museu de Guissona. La meva vessant més de gestió em va portar a coordinar el Mercat des del 2008, juntament amb el David Castellana, fou aquí on vaig començar a mourem en un món més liderat per homes: coordinacions amb la Brigada Municipal i amb els vigilants, reconstruccions històriques majoritàriament liderades per homes; esclaus, gladiadors, legionaris, paradistes, … Un entorn masculí en el que sempre m’he sentit respectada per col·laboradors i companys i on sempre m’he sentit una més de l’equip: coordinant, ubicant parades, traginant material, gestionant sortides de seguicis, realitzant propostes a entitats, rebent grups i companyies, … Els deu anys que he coliderat el Mercat Romà ho he fet al costat de les meves filles. Embarassada de 7 mesos vaig gestionar la dotzena edició del Mercat Romà; quan la petita tenia un mes i mig, vaig coordinar la quinzena edició i totes les propostes que s’hi relacionaven, sempre amb el suport incondicional del David Castellana. Mirant enrere, em sento orgullosa de que fos així, el nostre passat romà ha format part de la infància de les meves petites, elles m’han acompanyat en aquest bonic viatge de promoció de la nostra Iesso entre la població de Guissona i la que ens ha visitat i ha pogut gaudir dels capvespres a la romana i del Mercat Romà.\nANDREA COLLADO, ARQUEÒLOGA VINCULADA A IESSO\n“Deu ser molt dur!” És el primer que li passa pel cap a algú quan explico que sóc arqueòloga i passo els estius “a pic i pala”. Sí, fa calor, faig esforç físic i de vegades acabo esgotada, però al final del dia el que compta és la felicitat que desprenc en fer el que m’agrada. No sé què m’oferirà el futur, ni si podré dedicar-me a l’arqueologia o alguna disciplina relacionada amb l’àmbit cultural, però les vivències i experiències tan fructíferes que he viscut en aquests darrers sis anys fan que haver triat estudiar arqueologia i haver participat en excavacions arqueològiques hagi sigut una de les millors decisions que he pres mai. És cert que no tot és fàcil, hi ha moltes pedres pel camí i el fet de ser dona és una pedra més. A vegades et fan creure que no ets vàlida per estudiar o que determinades feines són “cosa d’homes”, però també trobes moltes persones que t’ajuden, t’ensenyen i et fan créixer tant professionalment com personalment. Força de voluntat, suport i motivació et fan veure i demostrar que ets capaç de fer tot allò que et proposis, sigui a nivell acadèmic o en treball de camp; que per ser dones no som menys vàlides en arqueologia – ni en qualsevol altre àmbit – i que podem fer tot allò que ens proposem. En definitiva, estic orgullosa de poder dir que sóc arqueòloga.\nBLANCA IZQUIERDO – ATENCIÓ AL VISITANT DEL MUSEU DE GUISSONA\nFer de guia pels carrers, places i llocs emblemàtics de Guissona és una cosa que m’apassiona. Però des del punt de vista femení també m’entristeix.\nParlem de sants: Sant magí, Sant pol, Sant Roc, Sant Sebastià i el Portal de l’Àngel.\nElogiem la figura de Pere Fages, com un gran home de la seva època que arriba al 1782 a ser el governador de la Baixa Califòrnia. Dels soldats que des de les torres de guaita defensaven el territori. Del Bisbe Benlloch que cedí de forma oficial a Guissona el Palau Episcopal del S. XVIII, una part del qual es convertí en la seu i origen de l’actual Ajuntament.\nDe persones de la cultura i la docència: Dr. Eduard Camps, Dr. Pere Castelló, mestre Pere Santaló, notari Josep Faus, notari Roca Sastre ….\nPerò, només podem parlar del paper de la dona en els safareigs on feien la bugada, omplien els càntirs i rentava les verdures i, a sobre, aguantar els comentaris de “visitants “que comenten que aquestes dones solament hi anaven a xafardejar. Els homes no embrutaven la roba, bevien aigua i menjaven verdures?\nLa dona, en especial la rural, mereix tenir un lloc important i un reconeixement el seu treball diari. Aquesta dona que s’aixecava i tenia cura de l’hort, anava a comprar, preparava l’olla amb fogons de carbó, anava a buscar l’aigua a la font amb un càntir a una mà i una galleda en l’altra, arreglava als fills, tenia cura dels animals, portava el menjar als homes si era temps de collita i encara tenia temps d’escombrar l’era, cosia…, així dia darrer dia… I, quan descansava?\nLes dones han estat part important de la construcció i desenvolupament de les societats al llarg de la història, així i tot ha existit una invisibilització dels seus treballs, pensaments, costums i capacitats. M’agradaria enaltir en aquest petit text a les dones que van lluitar per ser propietàries de les seves vides; dones fortes i valentes que van deixar la seva enorme petjada en els llocs pels quals van passar.\nLAIA CATARINEU – ARQUEÒLOGA\nL’arqueologia és una disciplina dura en molts sentits, i ser dona podem dir que tampoc és fàcil. Per això mateix, ser arqueòloga avui en dia no es pas una feina senzilla. Com a investigadora i doctoranda puc dir que el món universitari també requereix molt esforç i sacrificis, on moltes vegades les dones ens trobem amb un sostre de vidre limitador molt resistent.\nTanmateix, en el treball de camp sovint no se’ns tracta de forma igualitària, sinó com al sexe dèbil, qüestionant-nos decisions o incapacitant-nos per realitzar importants esforços físics. Afortunadament no sempre és així, i cada vegada més aquests comentaris o aquestes discriminacions son més puntuals. Això és un indicatiu més de que els esforços que estem fent les dones i el feminisme tenen repercussió i permeten canviar poc a poc la societat i, per descomptat, l’arqueologia també.\nAquest apoderament femení ha permès la inclusió de les dones en l’arqueologia de camp i també en el món acadèmic, i poc a poc, està permetent no sols manifestar el paper de la dona en la societat actual, sinó també visualitzar-la i revelar el paper que ha tingut sempre, al llarg de totes les èpoques i en qualsevol àmbit social i econòmic.\nÉs veritat que l’historia ha estat escrita per homes, però l’arqueologia ens pot permetre deixar enrere aquesta discriminació existent en el món antic i visualitzar al gènere femení. Els residus que estudiem les arqueòlogues i els arqueòlegs, son això, deixalles; així doncs, no hi ha hagut premeditació, i per tan tampoc exclusió de la figura femenina.\nNo em planyo ni em penedeixo haver triat el camí de l’arqueologia. D’altra banda, ser dona no ha estat voluntat pròpia, però no ho canviaria. Considero que ambdues condicions m’han permès entendre el món d’una forma diferent, marcat per la superació i el treball constant.\nNÚRIA MAGRANS – TÈCNICA EN TURISME\nPromocionar els recursos turístics locals i del territori personalment i a través de les xarxes socials, participar en reunions del sector, dissenyar productes atractius per a les persones que ens visiten, dotar de contingut fulletons i tríptics, col·laborar amb el sector productor i gastronòmic local, revisar sobre el terreny la senyalització turística, enfilar-te a qualsevol lloc per capturar les millors imatges d’elements patrimonials i naturals… entre moltes altres accions, son les que duem a terme les persones que ens responsabilitzem de les oficines de turisme del territori. La nostra és una feina que requereix una alta dosi de creativitat en molts dels sentits, i que es considera motor de canvi dins la Catalunya actual. Tot i això, sovint veiem que ens segueixen encasellant en una professió “de segona”, pendent d’ésser prestigiada com es mereix, donat que és nexe d’unió de diversos sectors. Tot i que el món del turisme està majoritàriament feminitzat, els llocs de responsabilitat –com en tants altres àmbits- solen estar en mans d’homes. I a aquestes alçades, tot sovint encara segueixen tractant-te de “nena”, especialment quan vas a fires a promocionar, en el nostre cas, Iesso, Guissona, la Segarra i les Terres de Lleida. Afortunadament, nosaltres ens reivindiquem cada vegada que en tenim l’oportunitat i reclamem que se’ns valori pel que podem aportar a la societat, sense estereotips: ara només falta poder-ho fer des dels llocs de poder . Hi estem treballant.\nALBA MORELL – RESTAURADA I CONSERVADORA\nQuan parlem de restauració i conservació de béns culturals ens solem imaginar una persona amb bata blanca, pinzell en mà i treballant davant d’un quadre. Doncs bé, no tan sols només hi ha l’especialitat de pintura, sinó que també existeix la d’escultura, document gràfic, arqueologia, etc. Dins del món de la restauració – conservació d’arqueologia no només ens centrem amb el que anomenem “peces arqueològiques” sinó que també existeix la conservació de jaciments (engloba murs estructurals, mosaics, paviments, etc.). Actualment la conservació de jaciments arqueològics és un dels camps menys experimentats, ja que fins ara, la nostra feina se centrava amb peces més museístiques. Això, ha provocat un gran interès en estudi de diferents materials, metodologia i criteris on l’objectiu final és obtenir el millor resultat possible per preservar el conjunt arqueològic.\nCom a restauradora (que no va amb bata blanca, sinó amb botes de seguretat, casc i armilla) he d’obtenir materials que, part d’ells, s’aconsegueixen en magatzems de construcció. Lloc, com d’altres, on hi predomina molt la figura masculina, i que, moltes vegades, no pots obviar certes mirades o certs comentaris que una rep. Així com, ajudants que no volen acceptar ordres d’una dona més jove o que, constantment et qüestionen, i regalen consells paternalistes. Evidentment, he intentat explicar el perquè de les actuacions que faig i inclús he de defensar la meva professionalitat, però a vegades aquesta constant pedagogia que et toca fer gratuïtament és feixuga i ràpidament renuncies certs debats, ja que n’hi ha que volen donar consells però no estan disposats a rebre-ho d’una.\nTATIANA PIZA – ARQUEÒLOGA I ANTROPÒLOGA\nÉs interessant la dicotomia que crea la frase “les dones en el món de l’arqueologia o l’antropologia”. De què estem parlant, del paper de les dones en la societat, al llarg de la història? De com els estudis actuals veuen les dones de la nostra història, com les perceben? O per altra banda parlem de les dones actuals que formen part d’un món laboral i d’investigació en el que tenim a les nostres mans el poder de difondre el valor de la nostra història, incloent el valor de les dones dins el seu context?\nDe qualsevol de les dues formes ens trobem en un moment força esperançador, sobretot tenint en compte el gran camí que hem recorregut entre totes les darreres dècades.\nLa història sempre ha estat escrita per homes i “per a” homes, des de l’aparició de l’escriptura, fins els llibres de text que ensenyen als nostres infants el desenvolupament del passat. I és lògic que això passi en una societat completament patriarcal com la que habitava a la ciutat romana de Iesso. Però on hi tenen cabuda les dones dins aquests relats històrics, fora de viure a través dels homes que les envolten (pares, marits, i fins i tot fills). És la nostra feina identificar i potenciar el coneixement de les vides d’aquelles dones, tant si es tracta de la vida pública, com si només ens podem centrar en l’àmbit privat. I tot i el llarg camí que ens queda per endavant, s’ha començat a avançar cap a una arqueologia i antropologia més transversal i igualitària.\nI les dones actuals, les que tenim a les nostres mans aquesta important tasca? Treballo en el món de l’arqueologia des dels 16 anys i fent la vista enrere, el nostre cas ha tingut una evolució semblant, ja que hem estat nosaltres les que hem pres les regnes i hem impulsat aquest canvi.\nLa veritat és que no treballem en un entorn laboral summament masculinitzat, dins l’entorn de les empreses d’arqueologia o la investigació universitària. En aquests àmbits, les relacions amb els companys de fenia o amb actors externs solen ser igualitàries, tot i que paternalistes, en molts casos. La cosa canvia, però, quan l’arqueologia o l’antropologia topa amb el món de la construcció, que per altra banda, succeeix força sovint. En aquests casos ja ens podem armar de paciència!\nEn un context completament masculí, com és el de la construcció, si tenim sort ens convertirem en una simple distracció, a l’hora d’agafar el pic i la pala, ja que sembla que és divertit veure una dona realitzant una feina “d’homes”. En el pitjor dels casos, no podrem desenvolupar la nostra feina sense ferir la masculinitat d’alguns i la feminitat d’altres.\nEn conjunt, però, la perspectiva és força positiva, sobretot en un poble com Guissona, que conviu amb el món de l’arqueologia des de fa molt de temps. La feina de molts anys ha aconseguit acostar la població actual a la societat romana de Iesso i crear un fil conductor a través de la història, en el que la dona ha desenvolupat el seu propi paper al llarg del temps.\nQue les societats antigues fossin patriarcals i fortament masculinitzades no fa desaparèixer les dones de la història; és la nostra visió i la nostra lectura del passat el que té el poder de donar valor i situar dins el relat històric aquelles dones que ens han precedit. És el nostre dret i el nostre deure.\nESTHER RODRIGO – ARQUEÒLOGA\nSi he de parlar com a professional de l’arqueologia, puc dir que tant en el camp professional com en el de la recerca resulta una disciplina dura que demana una dosi molt alta de vocació, i ser dona no és un avantatge precisament. La veritat és que quan vaig finalitzar els estudis, si algú m’hagués dit que gairebé vint-i-cinc anys després encara seguiria al peu del canó i dedicant-me a l’arqueologia no m’ho hauria cregut pas; és una feina inestable, complicada, sovint precària i que no gaudeix d’un prestigi social ni econòmic. L’arqueologia, com el patrimoni en general en el nostre país, sempre està a la cua de la inversió cultural, i els arqueòlegs en patim les conseqüències directes.\nLa nostra feina, sobretot en les excavacions professionals, sovint es desenvolupa en àmbits, com el món de la construcció, que tradicionalment han estat entorns bàsicament masculins, amb una presència femenina molt escassa, gairebé testimonial, fins i tot ara; i de vegades, això complica la nostra feina, sobretot quan assumim la direcció de seguiments en què ets l’únic arqueòleg i per rematar-ho, dona; diguem que alguns treballadors d’obra no salten precisament d’alegria quan és una dona la que dona ordres…\nI en l’àmbit de la recerca, malgrat que en els darrers anys hi ha una tendència de creixement constant en el nombre de dones que s’hi dediquen, penso que té un cost personal al qual els nostres col·legues masculins no s’hi han d’enfrontar; moltes companyes es troben amb el dilema de tenir una carrera o formar una família, i en molts casos, s’hi acaba renunciant o la carrera es ralentitza, de fet, això es pot dir de moltes altres professions i també de l’àmbit professional de l’arqueologia. També ocupar càrrecs amb responsabilitats segueix sent una assignatura pendent, en què també hem de superar els prejudicis d’alguns col·legues de professió perquè ens vegin i ens tractin en un pla d’igualtat.\nPerò tot i això, jo no canviaria per res la meva feina com a arqueòloga, o dedicar-me a la recerca en arqueologia, és una disciplina que t’atrapa i en la qual cal obrir molts camins per a les arqueòlogues que vinguin a darrera\nNÚRIA ROMANÍ – ARQUEÒLOGA\nL’arqueologia havia estat considerada tradicionalment una professió d’homes. Segurament en part es deu a la duresa física que implica el treball de camp, estar “a pic i pala” sota el sol durant tota la jornada, una activitat que, pels tòpics que arrossega el nostre gènere, costava associar al món femení. Progressivament la dona es va anar fent un lloc en aquest món i, per a la meva generació, la de les que ja estem a prop dels 40, la presència d’arqueòlogues en excavacions i amb càrrecs de responsabilitat era ja una realitat. Això no significa que fos del tot comuna i generalitzada; de fet, malauradament, en molts entorns encara no ho és ara…\nJo he treballat sempre en el món de la recerca i en excavacions programades inserides dins de projectes d’investigació arqueològica. Penso que, en termes generals, he exercit i exerceixo la meva professió com molts dels meus col·legues homes, amb igualtat d’oportunitats. Tot i això, com passa en molts altres àmbits de la societat, hi ha tendències, deixos, a vegades subtils i d’altres no tant, amb els quals hem de conviure cada dia com dones arqueòlogues.\nMolt aviat, quan encara era estudiant, vaig ser cap de sector d’excavació i no sempre va ser fàcil. La meva joventut i inexperiència de llavors van fer que, en certs moments, les meves decisions fossin més qüestionades. Sempre m’he preguntat si la meva condició com a dona també hi va tenir alguna cosa a veure…\nEn algunes ocasions també he tingut la sensació que havia de defensar amb més intensitat i vehemència les meves opinions perquè fossin escoltades, a vegades molt més que alguns dels meus companys (homes) de professió.\nPer al futur, espero que ens anem desprenent d’aquests llasts del passat que encara arrosseguem, en l’arqueologia i molt més enllà, i que les noves generacions d’arqueòlogues cada cop hagin de “picar menys pedra” per exercir amb total igualtat la nostra professió.\nANNA SOLÀ – FILÒLOGA CLÀSSICA I FUTURA ARQUEÒLOGA\nKarl Lachmann, Franz Bopp i Felix Jacoby. Heinrich Schliemann, Howard Carter i John Lloyd Stephens. Tres filòlegs i tres arqueòlegs: aquests són sis dels molts noms que dins del món acadèmic tenen un ressò força important.\nCom a dona i estudiant sempre m’he preguntat quin és el paper, en aquests camps, de les dones i amb el temps he pogut observar que hem estat silenciades i “negades” ja que, segons certes persones, tant la filologia com l’arqueologia són tasques totalment masculines. I ara és quan ens hem de preguntar què vol dir “tasca masculina”: en la filologia, saber traduir un text clàssic com pot ser Homer o poder reconstruir com hauria de ser a partir de manuscrits el text que va pensar Vitruvi?; i en el camp de l’arqueologia, saber classificar el gran ventall de ceràmica o realitzar les tasques de camp?\nPer sort, tant dins com fora de les aules, podem observar un petit canvi però al mateix moment notori: cada cop més podem veure que hi ha filòlogues i arqueòlogues amb un paper important sobre de la societat. I tot i que hi ha un canvi, encara hem de lluitar contra certs comentaris que poden semblar graciosos però que alhora són forces sexistes. I per aquest motiu, tant les meves companyes com jo no ens deixarem intimidar ni deixarem de lluitar perquè tant les dones coetànies com les que ens precediran siguem capaces de viure en un món més igualitari.\nADA CORTÉS – ARQUEÒLOGA\nM’encanta ser dona, m’encanta ser arqueòloga. Ara que estic a punt d’arribar als 40 anys, puc començar a fer balanç de la part professional de la meva vida. Així doncs, tot i que encara em queda molt camí per recórrer i per establir-me dins la meva carrera, puc dir que em sento realitzada en molts aspectes de la disciplina que he escollit. És veritat, però, que ser una investigadora en el món de les ciències de l’antiguitat no és una trajectòria planera. A part de lluitar contra unes condicions molt precàries en un món on la cultura i la ciència no són ni de lluny una prioritat, també has de lluitar contra un marc preconcebut masculí molt marcat. En molts casos, els projectes dirigits i encapçalats per dones pateixen un elevat grau de paternalisme que costa molt de trencar. No obstant, cal dir que en el món acadèmic s’ha avançat força en el terreny feminista. Potser jo soc un bon exemple, tot i ser una dona que ha volgut ser mare i formar una família des d’una edat força jove pels paràmetres de la societat actual, he pogut desenvolupar-me com a investigadora i arqueòloga. Consegüentment, si jo he pogut assolir algunes fites, tothom: – dona o home – les pot adquirir. A l’actualitat compagino la meva vida familiar amb una vida professional a Roma, i és fantàstic. Tot i així, encara em queda molt per aconseguir i lluitar, però m’encanta ser dona i mare, m’encanta ser arqueòloga.\nGEMMA DE SOLÀ – ARQUEÒLOGA\nDurant tots els anys que he col·laborat com a arqueòloga a la Ciutat romana de Iesso mai he sentit que hi hagués quelcom que no pogués fer pel fet de ser una dona. He treballat amb companys i companyes d’arreu i sempre m’he sentit entre iguals. No hi ha hagut mai un carretó que algú pensés que no podia portar (tot i que m’agrada carregar-los tant com puc i més!) o una estratigrafia que algú dubtés que pogués comprendre.\nEn tot aquest temps he estat envoltada de grans persones i de molt de talent, sobretot femení. Crec que la igualtat entre homes i dones és el camí que ha de prendre la nostra societat perquè tot aquest potencial amb nom de dona es pugui desenvolupar al 100%.\nCARME CAMPS – TRADUCTORA\nEl primer record que tinc d’un museu és al jardí de casa els avis, a Guissona, on vaig veure les meves primeres àmfores romanes, col·locades sobre un suport metàl·lic amb tres potes en diversos racons. Potser no n´hi havia gaires… una o dues, però a mi em cridaven molt l’atenció i les recordo com si fossin moltes. Després del jardí hi havia un hort i, a la esquerra, el que en dèiem “els gallinassos”, les restes d’una petita granja que de jove el meu pare va voler muntar i que, aleshores, només servia per guardar-hi rampoines que ni tan sols a les golfes tenien cabuda. Però també hi havia una habitació, amb una porta de fusta sempre tancada, que anomenàvem “el museu”. ¡Ai, el museu! A l’obrir la porta, el primer que veies era una gran vitrina de fusta fosca amb una calavera a sobre. Com que jo era la petita, em feien creure que quan obries la porta la calavera movia la boca. Us asseguro que jo veia com aquell rostre sense ulls però amb dents intentava enraonar, no sé si per saludar-me o per fer-me fora! Per si de cas, no hi entrava mai sola. Aquelles vitrines contenien una petita part de lo que el meu avi, Eduard Camps, havia trobat en les seves “expedicions” arqueològiques i que s’havia reservat per a ell després de donar la seva col·lecció al Museu de veritat, al que porta el seu nom.\nEstareu pensant que, segurament, de gran em vaig fer arqueòloga. Doncs no. A pesar de que les pedres sempre m’han agradat em vaig fer traductora literària, per poder llegir molt i de tot. En aquest terreny no he tingut mai problemes pel fet de ser dona, ans al contrari, és un món gairebé dominat per les dones: editores, traductores, redactores, il·lustradores, directores de departament… i fins i tot directores generals. Si m’hagués fet arqueòloga crec que ho hauria tingut més difícil.\nNÚRIA PADRÒS – ARQUEÒLOGA\nEncara ara, tot i que ja fa un temps que em dedico a altres temes, quan em pregunten què sóc, la resposta immediata que em ve al cap és: ARQUEÒLOGA. Sí, és el que sento, m’enorgulleixo i, a vegades, fins i tot enyoro. Quan arribes a una certa edat ja et pots començar a permetre certs apunts de nostàlgia que et transporten a èpoques “prehistòriques”. L’arqueologia i la ciutat de Iesso, m’hi transporten i em recorden molts bons moments, tant de la universitat, com de la meva vida professional.\nConsidero que em vaig formar en un ambient bastant igualitari. No obstant, existeixen diferències, en ocasions, poden estar molt presents i, el món acadèmic i de l’arqueologia, no n’és una excepció. Només apuntar, per exemple, que la perspectiva de gènere dins la formació històrica i arqueològica és deficient i caldria donar més valor a les dones com a subjectes i protagonistes, creadores de ciència i d’història. També cal observar que moltes dones han estudiat i estudien arqueologia i, en canvi, poques, en proporció, arriben a càrrecs importants. El sostre de vidre existeix i, de fet, la majoria de persones que han estat per sobre el meu càrrec eren homes. Tot i això, tinc la bona sensació que mica en mica la societat va canviant i les dones ens anem empoderant i confiant en les nostres capacitats. Prepareu-vos que les noves generacions d’arqueòlogues van fortes i no tenen por de trencar amb els clàssics!\nLAURA PUIG – HISTORIADORA I TÈCNICA DE MUSEU\nCrec que puc afirmar que, en l’àmbit professional, mai m’he sentit menystinguda pel fet de ser dona; però no puc afirmar amb tanta rotunditat que no ho hagi estat pel fet de ser dona, jove, mare i amb formació humanística. Dixi.\nComenço la meva petita reflexió amb aquesta declaració potser un xic contundent, producte d’una cavil·lació força recent. El fet d’encapçalar i coorganitzar, el mes del Museu de Guissona més lila de la història, m’ha permès conèixer amb més proximitat el moviment feminista i valorar el camí que fins ara s’ha recorregut, però sobretot adonar-me del llarg recorregut que encara queda per fer tant en la societat en general com en el món de la història i els museus en particular.\nUna dona, jove, historiadora, mare… crec que té força punts a perdre si ho comparem amb un home, jove, historiador i pare. Evidentment no podem generalitzar, però sovint la conciliació entre família i feina, recau en la dona, ja sigui en el món humanístic, com en la resta d’àmbits professionals i per tant aquest ja és un primer handicap que ens trobem les dones. Un altre, la joventut: la joventut en femení obliga a demostrar, i demostrar molt. Cal certificar dia a dia la vàlua d’una mateixa, la professionalitat i el compromís per no quedar relegada en aquest món força competitiu.\nA banda d’aquesta possible subestimació més personal i actual, les dones han estat invisibilitzades al llarg de la història i hem arribat a l’actualitat, a voltes sense adonar-nos i potser de forma inconscient, veient que en aquest terreny encara hi ha molt per fer. Hem de començar per canviar l’avui, el paper de nosaltres les dones dins la societat i dins el món dels museus i les humanitats, i d’aquesta manera serà més fàcil canviar els discursos de les nostres exposicions permanents, perquè la història no es pot entendre sense perspectiva de gènere. No és el mateix un relat que té en compte les dones que un que les obvia. I és aquí on hem de treballar conscientment\nFem-ho! Proposem-nos-ho! I així canviant la manera com veiem, i sobretot com expliquem el passat, aconseguirem que mai més cap dona jove, mare i historiadora se senti desplaçada pel simple fet de ser-ho.


Cervera habilita una zona blava gratuïta amb control horari\nCal senyalitzar l’hora d’arribada amb un disc horari\nper Marta Romera 21/10/2021 17:00h\nLa nova regulació de la zona blava de Cervera entrarà en funcionament el pròxim dilluns 25 d'octubre amb la finalitat de facilitat l'accés al centre de la ciutat.\nLa Paeria de Cervera ha posat a disposició dels usuaris unes indicacions del funcionament dels aparcaments a la zona blava com senyalitzar l'hora d'arribada amb un disc horari. Els disc es podran trobar en comerços i en equipaments municipals. Els discs seran utilitzats per indicar l'hora d'estacionament del vehicle. Si no es disposa del disc, s'haurà d'anotar l'hora d'arribada en un paper.\nL'anotació amb l'hora d'arribada s'haurà de col·locar en un lloc visible a l'interior del vidre davanter del vehicle. No està permès canviar l'hora del rellotge mantenint el vehicle estacionat. L'horari és de dilluns a divendres, de 9 a 13 hores i de 17 a 20 hores. El màxim temps per poder estacionar a la zona blava és de 90 minuts.\nZona blava gratuïta amb control horari al centre de Cervera | LleidaDiari.cat\nEl propietari del vehicle podrà ser sancionat per la Policia Local en els següents casos\nNo informar de l'hora d'estacionament del vehicle\nInformar incorrectament de l'hora d'estacionament\nExcedir el temps màxim d'estacionament.\nLa zona blava gratuïta\nAvinguda Pare Claret\nAvinguda Catalunya, trams 21-49 i 64-86\nAvinguda Duran i Sanpere, trams 39-47 i 26-44\nCarrer Hospital (baixada des de la plaça Santa Anna).\nLa gestió de la zona blava va a càrrec de la Paeria de Cervera des que el passat mes de gener es va extingir el contracte de l'empresa concessionària. La Regidoria de Mobilitat n'ha revisat la regulació per facilitar la rotació de vehicles perquè hi hagi més disponibilitat d'aparcament al centre.\nSegons el regidor de Mobilitat, Jordi Pons, «s'espera que la nova regulació permeti més agilitat, facilitat i freqüència en l'accés de persones i vehicles al centre, i que comporti una millora per a residents i comerciants».\nLa punyalada rebuda per un noi a la capital de la Noguera tenia «risc vital»\nImportant: Canvis en l'aforament de l'oci nocturn i les competicions esportives\nCervera Segarra Ajuntament de Cervera


Wikiloc - Montserrat Monistrol trail - Collbató, Catalunya (España)- GPS track\nkickbike (Best kickbike trails in Spain → Catalonia → Collbató )\n13,709 428 874\nViewed 3581 times, downloaded 11 times\nJUL-03-10 12:24:33 PM Patinet\nDescoberta de camins prop de Montserrat amb patinet.\nDijous llegia la revista Descobrir. En el darrer número han fet un especial de 6 grans rutes, aventures per descobrir i conèixer el País. La ruta anomenada "camins del Bisbe i Abat Oliba", que va des de Montserrat fins a Molló. Al mirar-me el traç vaig veure que sortia de Montserrat seguin un camí proper a la via del cremallera GR 151 i sem va acudir de anar-l'ho a seguir en patinet.\nAvui al llevar-me i després d’esmorzar, amb el patinet, he fet cap a l’estació per tal de desplaçar-me a Montserrat i començar l aventura.\nEren les deu, després de fer la rigorosa foto i ja seguia el traç. Sortida de Montserrat pel camí de la Santa Cova. Al cap de poc el deixo per seguir el GR 5 que puja de Monistrol, i el paratge del mirador dels Apòstols segueixo a l’esquerra cap al túnel dels Apòstols. Al ser un Gr poc transitat, el camí s’ha anat tapant d’esbarzers fins que avançar es feia impossible per la meva integritat física així que he decidit deixar-ho per millor ocasió i tornar per les meves passes novament fins a Montserrat.\nEmpreng el conegut camí de Sant Jaume que hem du a Sant Benet on torno a trobar el recorregut que havia deixat. En arribar a la Calcina he agafat el camí que segueix el torrent de les coves de Santa Cecília, font del Piteu, torrent de les escometés, el cementiri de Monistrol, font de la Capella, i pel carrer de Manresa arribo al pont de Monistrol i novament a l’estació del tren que m’ha dut a casa.\nUna matinal de descoberta prop de Montserrat. Si oblido les esgarrinxades, el matí ha estat ben distret, i a més a més, gaire bé tot de baixada.\nHi, found this interesting trail: Montserrat Monistrol https://www.wikiloc.com/kickbike-trails/montserrat-monistrol-1002614 Regards, Wikiloc - Trails of the World


Un incendi després de l'impacte d'un asteroide va acabar amb els dinosaures\nUn estudi elaborat per científics nord-americans han determinat que va ser un incendi planetari, després de l'impacte d'un esteroide, la causa de l'extinció dels dinosaures i de les espècies de l'època, fa 66 milions d'anys.\nEn el treball, publicat en 'Journal of Geophysical Research', els experts han explicat que la ciència ha permès comprovar la caiguda d'un asteroide al planeta però no s'havien precisat els esdeveniments ocorreguts en aquesta catàstrofe.\nAra, els investigadors han detallat que, el material expulsat per l'impacte s'hauria escalfat "dràsticament" en el seu reentrada en l'atmosfera de la Terra i la radiació d'infrarojos resultant de l'atmosfera superior hauria encès incendis en tot el planeta i aniquilat als éssers vius, excepte animals i plantes subterranis o aquàtics.\nL'autor principal del treball, Douglas S. Robertson, ha demostrat aquesta hipòtesi rebatent algunes de les teories que qüestionen la hipòtesi del foc global. Així, existeixen científics que neguen un foc planetari basant-se en diverses evidències, com la falta de carbó en els sediments datats en la fi del Cretàcic i principis del Paleógeno (K-Pg).\nSegons el nou treball, l'aparent falta de carbó en la capa límit K-Pg de deu al resultat de canvis en les taxes de sedimentació. Quan les dades de carbó es corregeixen per als canvis coneguts en les taxes de sedimentació, exhibeixen un excés de carbó, no una deficiència.\nEls detractors també han suggerit que el sutge observat en la capa d'enderrocs en realitat va ser originat en el mateix lloc de l'impacte, no pels incendis generalitzats causats per tornar a caure del cel.\nEn aquest sentit, Robertson i el seu equip mostren que la massa de sutge que podria haver estat alliberada des del lloc d'impacte en si és massa petita com per formar tot el sutge que s'observa en la capa K-Pg. A més, argumenten que, atès que els models físics mostren que l'energia radiant que arriba al sòl des del material expulsat que torna a entrar seria suficient per encendre yesca, i això provocaria incendis generalitzats.\nEn la investigació, els autors també examinen altres proves a favor i en contra de la hipòtesi de la tempesta de foc i la conclusió és que totes les dades poden s'ajusten a l'explicació dels incendis generalitzats.


Living TIC, CAT, TIC, CAT...: de juliol 2013\nLa transparència de @GenCat\nEl president Artur Mas afirmava dilluns que Catalunya encapçalarà properament el rànquing de transparència entre les autonomies de l'Estat.\nI tot gràcies a un nou portal d'Internet, transparencia.gencat.cat, que permetrà a la ciutadania conèixer el país; saber més coses del govern; entendre en què s’inverteixen els recursos; disposar d’informació de primera mà sobre els serveis públics; aprofitar la informació per generar riquesa i ocupació, i accedir al coneixement científic i de recerca.\nEl portal s'estructura en quatre apartats: el Govern i el president, la seva acció, com es gestiona i les dades del país. A més inclou un cinquè apartat, anomenat 'Avaluació de la transparència', que recull els indicadors que estableix Transparency International per a les comunitats autònomes i alguns indicadors propis.\nTot i que resten pendents d'anàlisi el codi ètic del Govern, inexistent, i el llistat dels contractes menors (els de menys de 18.000 EUR, que no requereixen concurs i on històricament les administracions reben crítiques per atorgar encàrrecs a dit a persones afins), es tracta d'una molt bona notícia.\nLlàstima que els mitjans se n'hagin fet poc ressò, oi...\n@GenCat rep el Premi Qualitat de la Justícia 2013\nEl Consell General del Poder Judicial (CGPJ) (@Consejogpj) ha atorgat al Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya (@gencat) el Premi Qualitat de la Justícia 2013 en la seva modalitat 'Una justícia més eficaç', pel projecte de presentació telemàtica de demandes i escrits de la jurisdicció civil, en reconeixement a les iniciatives més rellevants de millora en la qualitat del servei públic implementades pels òrgans judicials i altres organismes que treballen al servei de l’Administració de justícia.\nEl CGPJ ha decidit atorgar aquest premi per la implantació a Catalunya dels mòduls del projecte e-justícia.cat que permeten la presentació telemàtica de demandes (TTA) i la presentació telemàtica d'escrits de tràmit (RED).\nTTA permet lliurar a distància tant l'escrit inicial de la demanda com els documents digitalitzats que s'hi annexen, amb les mateixes prestacions i garanties que quan es fa per via presencial en els serveis comuns de l’oficina judicial.\nRED simplifica i agilita la presentació d'escrits i documents relatius a un assumpte judicial ja incoat davant l'Administració de justícia i possibilita la seva tramitació de forma totalment telemàtica o de forma telemàtica-presencial.\nL'e-justícia.cat és el nou sistema informàtic que s'està desenvolupant per substituir l'actual. Aquest projecte forma part del conjunt d'actuacions que s'estan duent a terme per modernitzar l'Administració de justícia.\nVI edició dels Premis Blogs Catalunya 2013\nEnguany l’Associació STIC.CAT (@STIC) organitza la 6a edició dels Premis Blogs Catalunya, corresponent a l’any 2013, amb l’objectiu de promoure la creació, el manteniment i la promoció de blogs en català. I per tercer any consecutiu m'hi he inscrit: modalitat TIC de la categoria blogs personals.\nI ja us dic per endavant que la finalitat d'aquesta entrada és demanar-vos el vot... si considereu que aquest blog s'ho val. Ho dic així, d'entrada, sense embuts, perquè el nombre total de vots assolits determinarà els finalistes de cada categoria i m'agradaria ser-hi.\nL'any passat ja vaig ser-ne finalista, una sorpresa ben agradable. I a més el blog de la Xarxa d'Innovació Pública (@XarxaIP), on col·laboro, va guanyar el premi al millor blog corporatiu en la categoria Política, economia i societat.\nTeniu temps fins al 2 de setembre. Per fer-ho cal registrar-se com a usuari a la web de STIC (http://www.stic.cat/). El registre és molt senzill i es pot fer amb una adreça electrònica i contrasenya, o directament amb l’usuari personal de Facebook o Twitter.\nPD. Em fa gràcia la imatge que il·lustra l'entrada, obra del portal PuntTIC.cat (@punttic), que adapta el logotip d'edicions anteriors i incorpora la novetat de la darrera actualització del diccionari normatiu: blog en lloc de bloc (més informació).\nLes xarxes socials de @gencat a #ISPCdEstiu\nDijous vaig assistir al Departament d’Interior (@interiorcat) a la presentació que Jordi Graells (@jordigraells), coordinador de Continguts i Innovació de la Direcció General d’Atenció Ciutadana, va fer a la 3a Escola d'Estiu de l’Institut de Seguretat Pública de Catalunya (@ispccat), “Un ciberespai obert, protegit i segur”, dedicada a tractar qüestions de seguretat en relació amb el ciberespai o espai virtual i la interacció a través de les xarxes telemàtiques.\nDins el marc de la 3a taula rodona, “La incorporació de les xarxes socials per millorar la informació i el servei públic a la ciutadania”, on es presentaven eines i aplicacions de les xarxes socials que s’utilitzen a l’Administració pública catalana, en Jordi va presentar "Enxarxant amb la Generalitat: per què?", on va explicar com les xarxes socials estan canviant la gestió pública.\nEm va agradar la idea que les organitzacions han de canviar des d'un punt de vista estratègic, reestructurar els serveis de recursos humans i avançar en la implementació de serveis electrònics.\nI he de destacar l’explicació sobre com es mesura la presència de la Generalitat de Catalunya (@gencat) a les xarxes socials, perquè considero que l’avaluació d’aquests indicadors de qualitat i d’impacte resulta imprescindible per a una bona gestió.\nGuia d'usos i estils a les xarxes socials de la Generalitat de Catalunya\nWhatsapp i el TERMCAT\nAvui la xarxa s’ha fet ressò de les recomanacions de la Fundación del Español Urgente1 quant a les formes wasap i wasapear com a adaptacions adequades a la llengua castellana d’acord amb els criteris de l’Ortografía de la lengua española (més informació).\nQuan ho he llegit no m’he pogut estar de consultar el diccionari Terminologia bàsica de les xarxes socials del TERMCAT, Centre de Terminologia (@termcat): "un recull d’un centenar de termes relacionats amb les diferents xarxes socials, especialment Facebook i Twitter, amb la definició en català i equivalents en espanyol i anglès".\nSi bé és cert que és discutible si Whatsapp és o no una xarxa social, el fet és que ni el diccionari esmentat ni el cercador terminològic del TERMCAT (cercaterm) no recullen l’adaptació catalana dels termes. I m'he permès de fer-los la consulta amb la petició corresponent.\nMentre espero la resposta em plantejo si tal vegada caldrà actualitzar també la Guia d’usos i estil a les xarxes socials de la Generalitat de Catalunya, o si la Generalitat s’haurà de plantejar d’obrir un compte a Whataspp per acostar-se encara més a la ciutadania.\n1 Fundéu BBVA (@fundeu) és una institució sense ànim de lucre que impulsa el bon ús de la llengua castellana en els mitjans de comunicació, fruit d’un acord entre l’Agència EFE (@EFEnoticias) i el banc BBVA, i que assessora la Real Academia Española (@RAEinforma).


TRES EMPRENEDORS INICIARAN EL TALLER DELS SASTRES\nTRES EMPRENEDORS INICIARAN EL TALLER DELS SASTRES Un taller d’estampació i disseny, un altre de tapisseria i restauració de mobles i un de costura creativa portaran l'activitat a 3 locals\nUn total de sis emprenedors van presentar el seu projecte per formar part de El Taller dels Sastres. Emprenedors de sectors com la ceràmica, ornamentació, confecció i disseny de moda, joieria, gravat, il·lustració i el torn van interessar-se per entrar a formar part d’aquesta iniciativa que promou l’Ajuntament d’Olot, a través de DinàmiG, i amb la col·laboració de l’Associació La Iera, amb l’objectiu diversificar l'oferta cultural i econòmica del Nucli Antic i posar en ús els locals desocupats.\nUn jurat format per dotze experts va seleccionar les propostes dels 3 emprenedors que emprendran la seva activitat de El Taller dels Sastres. Es tracta de Georgina Artigues i Oriol Carbonell amb el Taller 1/30, especialistes en disseny i dedicats a l’estampació en serigrafia per a realitzar productes decoratius i joguines personalitzades. Una de les altres emprenedores és Bibiana Gerez amb l’Atelier, especialitzada en la confecció i que oferirà tallers de costura i d’altres relacionats amb el món dels fils i les agulles, com ara és el macramé, estampació de teles, taller de nines, etc. Tanmateix disposarà d’una zona de bescanvi de teles i una biblioteca de patrons, que seran activitats gratuïtes per crear xarxa. I també es tracta d’Anna Herrero de Verd.deGris, que realitzarà treballs de restauració de mobles, tapisseria, creació de petits objectes, confecció de coixins i elements de roba per a la llar. En tots els espais, s’hi oferiran tallers i formacions per a diferents públics.\nUna vegada escollits els locals i la seva activitat, l’Ajuntament d’Olot inicia les adequacions als espais. El Consistori ha llogat els establiments per oferir-los als emprenedors, a un preu més assequible (per un termini màxim de tres anys), i després de realitzar-hi els treballs per posar-los al dia.\nEl Taller dels Sastres és una acció que forma part del PIAM del Nucli Antic i que vol facilitar l'obertura de nous negocis i l'accés a espais a professionals vinculats al sector cultural, artístic, artesà i de comerç tradicional i de proximitat. La iniciativa és vertebrar activitats permeables amb l’entorn i amb aparadors vius. Els negocis que s’obrin com a resultat del projecte s’han de coordinar entre ells i crear un equip, i tindran la responsabilitat, conjuntament amb els veïns, comerciants i associacions com La Iera, de donar vida al barri i organitzar, com a mínim, dues vegades l’any algun acte públic, coincidint amb festivitats com Sant Lluc o Nadal.\n“El taller dels Sastres” s’inicia ara com a prova pilot i ja es preveu una segona fase. La voluntat és continuar la recuperació de comerços artesans que hi havia hagut aquesta zona, reivindicar la figura de l’aprenent i dels oficis i impulsar la creació de nous projectes empresarials singulars dins el municipi.\nTambé forma part del PIAM del Nucli Antic l’obertura com a espai de coworking dels antics Magatzems Guitart. Ja han començat les obres per condicionar Can Nyera en un espai per a emprenedors. Paral·lelament, s’està a punt d’adjudicar l’elaboració de l’estudi d’habitatge i el projecte de nova plaça al costat del santuari del Tura, entre altres accions sorgides del procés participatiu.


Actualitzada 11/01/2019 a les 09:19\nAsseguren que no menteix i la denunciant, que pateix una discapacitat intel·lectual, manté que va ser forçada || Els dos acusats s’enfronten a set anys de presó\n© Els dos acusats, durant la vista celebrada ahir a l'Audiència.\nLa dona que va denunciar tres joves per una violació sexual múltiple, en un cas que guarda certes similituds amb el de La Manada, va reiterar ahir en el judici que es va celebrar contra dos d’ells a l’Audiència de Lleida que la van forçar per tenir sexe. La denunciant, de 28 anys i que pateix una discapacitat intel·lectual, va assegurar davant del tribunal que els va suplicar diverses vegades que paressin. “Deixeu-me en pau, si us plau, m’esteu fent mal”, va declarar. Una versió que van avalar els pèrits. La psicòloga que la va atendre va afirmar que “és incapaç de mantenir una mentida en el temps, no fabula, és vulnerable i fàcilment manipulable”. Els forenses van afegir que és una persona amb intel·ligència límit. Els acusats, en canvi, van oferir una versió totalment oposada. Un d’ells va afirmar que les relacions van ser consentides, mentre que l’altre va explicar que només va fer una foto, i els dos van afegir que no van detectar que la dona era discapacitada. Els fets van tenir lloc la matinada del 22 de maig del 2017 al pis del tercer implicat, un jove que llavors tenia 16 anys i que ja ha estat condemnat pel jutjat de Menors de Lleida (vegeu el desglossament). La denunciant, que té una discapacitat intel·lectual del 69% i està impossibilitada judicialment, també va relatar que, després d’anar-se’n del domicili, “li vaig explicar a la meua mare que m’havien violat i ens en vam anar a l’Arnau”. La Fiscalia va sol·licitar per als dos acusats sengles condemnes de 7 anys de presó com a autors d’un delicte d’abusos sexuals i no d’agressió sexual al considerar que, malgrat que hi va haver penetració, no es va produir sota violència ni intimidació.\nEl fiscal va mantenir que s’ha demostrat que “la víctima no va donar el consentiment i eren conscients que s’hi va oposar”. Determinar si s’ha provat o no que hi va haver falta de consentiment serà clau per dictar una sentència condemnatòria o absolutòria. La defensa manté que les relacions van ser consentides i que la denunciant s’ha contradit diversos cops.\nUn tercer acusat, que és menor, ja va ser condemnat a llibertat vigilada\nUn tercer implicat en els fets va ser condemnat fa uns mesos pel jutjat de Menors de Lleida perquè quan van tenir lloc els fets tenia 16 anys. El jove va acceptar una condemna de vint mesos de llibertat vigilada dividida en dos parts: quinze mesos d’internament semiobert i cinc mesos més de llibertat vigilada. Així mateix, també se li va imposar una ordre d’allunyament de 200 metres i prohibició de comunicar-se amb la víctima durant el mateix període i el pagament d’una indemnització a la dona de 6.000 euros. La sentència és ferma. Els dos homes jutjats ahir es troben en llibertat provisional i van estar empresonats preventivament durant mig any després de ser arrestats pels Mossos d’Esquadra. Van sortir de presó al considerar el jutge que no hi havia risc de fuga.\n3.Alerten d'un nou atac per robar comptes de Whatsapp\n4.Toc de queda durant dos setmanes més a Lleida capital i nou municipis\n5.Greu un home a Alpicat al bolcar amb el tractor i atropellar-lo el remolc\n1. Comença la vacunació a joves d'entre 12 i 15 anys\n3. En marxa un xip cerebral que podria ajudar a persones amb paràlisi\n5. L'OMS demana que no s'administri fins el setembre la tercera dosi de la vacuna


El programa Quèquicom del Canal33, Vicorob i Josep Sallent premis Manel Xifra i Boada 2017 - SIESTV\n25 maig 2017 El programa Quèquicom del Canal33, Vicorob i Josep Sallent premis Manel Xifra i Boada 2017\nS'entregaran el divendres 7 de juliol a la Sala de Graus de la Facultat de Lletres de la UdG\nPosted at 09:15h in Cultura, Tendències by siestv\nRedacció.- El proper divendres 7 de juliol a les 20 h. a la Sala de Graus de la Facultat de Lletres de la UdG tindrà lloc la cerimònia de lliurament de la XII edició dels Premis Manel Xifra i Boada que organitzen anualment el Col·legi d’Enginyers Graduats i Enginyers Tècnics Industrials de Girona i Comexi.\nAquest any els organitzadors reconeixen el programa Quèquicom del Canal33 amb el Premi Manel Xifra i Boada a la transmissió del coneixement tècnic i tecnològic. Quèquicom és un espai televisiu que des del 2006 difon setmanalment continguts científics i tècnics d’una forma amena i educativa. El programa compta amb Jaume Vilalta, que n’és el seu director i presentador i els reporters Pere Renom i Georgina Pujol, i ha rebut nombrosos premis i reconeixements, entre ells el Premi Nacional de Comunicació Científica 2015.\nEn quant al Premi Manel Xifra i Boada a la millor trajectòria professional enguany recaurà en Josep Sallent, enginyer tècnic industrial que va ser cap de la secció de Seguretat Industrial de la Generalitat a Girona, docent a la Universitat de Girona, i també membre de la Junta del Col·legi d’Enginyers Tècnics Industrials de Girona.\nEl Premi Manel Xifra i Boada al grup de recerca aplicada o centre tecnològic, enguany es concedeix a l’Institut Vicorob de la UdG. Creat l’any 2014 es tracta d’un institut de referència a nivell català en els àmbits de l’Anàlisi de la Imatge Mèdica, Anàlisi de la Imatge Multimèdia, Percepció 3D en entorns industrials, Visió subaquàtica, Robòtica subaquàtica i Intel·ligència artificial. L’Institut està dirigit per Pere Ridao, que n’és el director, i el composen dos grups de recerca: ViCOROB (fundat l’any 1.993, amb uns ingressos l’any de prop d’un milion i mig d’euros i una plantilla d’aproximadament 60 persones) i ARLAB (fundat l’any 2.002, amb uns ingressos aproximats d’un quart de milió d’euros i una plantilla d’unes 7 persones). Ambdòs compten, des de ja fa temps amb l’etiqueta de qualitat en transferència del coneixement “TECNIO” concedida per la Generalitat de Catalunya.\nPel que fa al reconeixement que es fa cada any als joves enginyers que han estat guardonats pel Patronat de l’Escola Politècnica Superior de la UdG pel millor projecte de final de carrera, Albert Cucharero Mayol, graduat en Enginyeria Elèctrica rebrà el Premi Manel Xifra i Boada 2017 en reconeixement al guardó que li va concedir el Patronat de l’Escola Politècnica Superior de la UdG pel millor projecte de final de carrera “Disseny d’un parc eòlic amb un sistema de producció d’hidrogen a través de l’electròlisi de l’aigua. Èric Pairet Artau, graduat en Enginyeria Electrònica Industrial i Automàtica rebrà el Premi Manel Xifra i Boada 2017 en reconeixement al guardó que li va concedir el Patronat de l’Escola Politècnica Superior de la UdG pel millor projecte de final de carrera “Integració de timons en el robot SPARUS II per al control amb cinc graus de llibertat”. Albert Lara Martí, graduat en Enginyeria Mecànica rebrà el Premi Manel Xifra i Boada 2017 en reconeixement al guardó que li va concedir el Patronat de l’Escola Politècnica Superior de la UdG pel millor projecte de final de carrera “Filtre premsa per a mineria”. I David Brugat Plata, graduat en Enginyeria Química rebrà el Premi Manel Xifra i Boada 2017 en reconeixement al guardó que li va concedir el Patronat de l’Escola Politècnica Superior de la UdG pel millor projecte de final de carrera “Formulació i caracterització de suports nanocel·lulòsics amb propietats magnètiques”\nla Universitat de Girona, representada pels seus rectors Josep Nadal, Joan Batlle i Anna Maria Geli;


Reflexió sobre el trànsit - Cat Diàleg - Diari Digital català\nReflexió sobre el trànsit\nUn té la impressió, que hi ha un percentatge important de conductors, que miren l’altre d’una forma incorrecta, com si fos una nosa a superar.\nOpinió 13 March, 2017 Antoni Pedragosa 0\nInici » Historic » Reflexió sobre el trànsit\nD’una forma o d’una altra, tots transitem. Caminant, en bicicleta, en moto, en cotxe, en transport públic …aquest conjunt de característiques tan diferents, comparteixen un mateix espai: la via pública, la carretera. Compartir espais exigeix civisme. Rovira i Virgili deia que per conviure correctament cal la mesura i el límit. Aquesta mesura i aquet límit no l’hem pas de veure com un retall de llibertats, sinó com aquella actitud que evita que la meva llibertat interfereixi en la llibertat dels altres. El trànsit, en la seva dinàmica, posa de manifest el grau de civisme dels que l’integren. La conducció ha de ser un acte cívic per excel·lència. No si val ni el “despiste” ni la distracció, perquè està en joc la nostra vida i la dels altres. Cal, per tant, posar tota l’atenció. Això essent molt, no ho és tot. Perquè hi ha una qüestió de fons que es fonamental. És la resposta a aquesta pregunta. Qui és l’altre per a mi ? Com miro i com valoro la presència de l’altre a la carretera ? Un té la impressió, que hi ha un percentatge important de conductors, que miren l’altre d’una forma incorrecta, com si fos una nosa a superar. Aquelles frases de Jean Paul Sartre, tristament famoses, que deien: “L’altre és el meu infern” i “L’altre és el limitador de la meva llibertat”, posades en pràctica, farien del trànsit una autèntica selva. El conductor, quan té el volant a les mans, pot triar la opció negativa de confrontació i fer una conducció agressiva, o bé l’opció positiva, de mirar l’altre com aquell amb qui he de compartir bonament l’espai de la carretera. Si es pren aquesta opció, veiem que es produeix un fet curiós. Tota acció positiva i generosa en favor dels altres, genera reciprocitat. Aquell que té dificultats per sortir, quan se li cedeix el pas, fa un gest amb la mà d’agraïment. D’aquesta manera, es troba el gust per la cortesia i la generositat, i gaudirem d’una conducció més tranqui-la, el nostre estat d’ànim es pacificarà, i farem de la moderació i de la convivència, el paradigma del civisme a la circulació.\nL’Ajuntament recolza la taxa per eliminar peatges sense tenir en compte que això suposaria un augment del trànsit de Barcelona


Kvartira 1K Nyzhnya Khortytsya Ucraïna - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nШевченко 212/1, Nyzhnya Khortytsya, Nyzhnya Khortytsya, Ucraïna, 53200 - Veure al mapa\nMés informació sobre Kvartira 1K\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Nyzhnya Khortytsya, Kvartira 1K és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Kvartira 1K, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Habitació familiar, àrea de fumadors són només algunes de les comoditats que fan que Kvartira 1K sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Kvartira 1K és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Nyzhnya Khortytsya.


Tribuna Ganxona » CULTURA I OCI El Cicle Gaudí presenta el film de desembre\nPortada » Portada » CULTURA I OCI » ARTS VISUALS » El Cicle Gaudí presenta el film de desembre\nEl Cicle Gaudí presenta el film de desembre\nEl divendres 14 de desembre a les 21:00 arriba a la ciutat una nova pel·lícula del Cicle Gaudí: el film ‘Les distàncies’ de la directora Elena Trapé. Aquesta activitat entra dins del Circuit Estable de Cinema Català i tindrà lloc al Casino Guixolenc (Passeig del Mar, 36-38).\nLes entrades es podran adquirir a la mateixa taquilla i el preu serà de 4.50€ per l’entrada general, 3€ si disposes de Carnet Jove i els socis del Club Vanguardia podran disposar d’un 2×1.\nA més, el Cicle Gaudí aquest desembre t’ofereix l’oportunitat d’entrar en un concurs per guanyar un bitllet del sorteig de la Grossa de Cap d’Any.\nGuanyadora del Premi a la millor pel·lícula, millor direcció\ni millor actriu al passat Festival de Màlaga\nL’Olivia, l’Eloy, el Guille i l’Anna viatgen a Berlín per visitar per sorpresa al seu amic Comas que fa 35 anys. Ell no els rep com esperaven i durant el cap de setmana les seves contradiccions afloren i l’amistat es posa a prova.\nJunts descobriran que el temps i la distància poden canviar-ho tot.\nGuió i Direcció: Elena Trapé\nGuió: Elena Trapé, Miguel Ibáñez Monroy i Josan Hatero\nMúsica: Albert Manera\nIntèrprets:Alexandra Jiménez, Miki Esparbé, Isak Férriz, Bruno Sevilla, María Ribera\nSecció: CULTURA I OCI, ARTS VISUALS | Etiquetes: cinema\n“La Librería” d’Isabel Coixet, divendres al Casino\nPrimera projecció de l’any del Cicle Gaudí a la nostra ciutat\nNova pel·lícula del Cicle Gaudí, aquest divendres\nSant Feliu projectarà cinema en català\nSant Feliu, una de les seus de la 6a Mostra de Cinema Etnogràfic\nCloenda de la temporada 2014-15 a l’AFIC abans de la FotoRàpida\nActivitats interessants de l’AFIC


Pizza Vegetariana | Fruita i verdura Cal Fruitós\nPots dir que no a una pizza? És impossible! I menys quan els seus ingredients són tan saludables. Carxofa, espinacs, tomàquet natural… toca tirar de vegetals i així fer la teva pizza més sana. A més la burrata de búfala i els pinyons acabaran de donar-li el toc especial. Vols saber com preparar-la? Pren nota i prova-la!\nIngredients de la pizza vegetariana:\n- Massa de pizza Cal Fruitós\n- Fulles d'espinac fresc\n- Cors de carxofa\nPreparació de la pizza vegetariana:\n- Talla la base de pizza al teu gust. En el nostre cas hem volgut fer pizzetes, encara que pots utilitzar la base de pizza sencera.\n-Afegeix el tomàquet natural.\n- Renta i talla les fulles d'espinacs a trossets petits i afegeix a la pizza.\n- Talla la mozzarella a rodanxes i els cors de carxofa per la meitat i afegeix-los.\n- Finalment, afegeix els pinyons, l'orenga i una mica d'oli.\n- Posa la pizza al forn prèviament calent i deixa-la 20 minuts a 180 °C (vigilant, ja que cada forn és diferent!).\n- Llesta per a menjar!\nEl procés és senzillíssim i pots fer mil variants. Trobaràs moltes receptes de pizzes vegetarianes, però aquesta pot marcar la diferència. De totes maneres sempre pots aprofitar altres ingredients que tinguis a casa i així menjar-los de forma diferent.\nJa queda res per al cap de setmana i segur que toca pizza, però… Ja saps quina és la teva recepta preferida?


L’Hospitalet dinamitza la gastronomia local amb la 2a edició de la ruta gastronòmica, A la tardor, platillos!.\nHi participen vint-i-dos restaurants amb platillos tradicionals o innovadors, al preu de 4 euros.\nQuatre cocteleries de la ciutat se sumen a la ruta amb còctels d’elaboració pròpia.\nL’Àrea de promoció Econòmica i Ocupació de l’Ajuntament de L’Hospitalet impulsa per segon any consecutiu la ruta gastronòmica: A la tardor, platillos!, un programa en què participen 22 restaurants de la ciutat que del 6 al 29 de novembre oferiran un platillo de tradició catalana o amb incorporacions d’altres tradicions culinàries, al preu de 4 euros.\nEnguany, se sumen al projecte quatre cocteleries de la ciutat, que elaboraran un còctel especial al mateix preu de 4 euros, per degustar abans o després de la ruta gastronòmica.\nEls establiment participants concursaran per obtenir el platillo més creatiu, el més saborós o el platillo i servei de qualitat, triat per un jurat format per cuiners del Centre de Formació d’Hostaleria de L’H, membres del Gremi d’Hostaleria i Alimentació de L’Hospitalet i experts gastronòmics; i el Platillo de L’Hospitalet, mitjançant votació ciutadana.\nEls ciutadans i ciutadanes podran votar pel Platillo de l’Hospitalet, aquell que més els agradi, i optaran a premis com nits d’hotel amb esmorzar a càrrec dels hotels Porta Fira, Fira Congrés i SB Plaza Europa, i menús degustació al restaurant Bouquet de l’hotel Hesperia Tower i al Centre de Formació d’Hostaleria municipal.\nmés informació [+](Llegir més de L’Hospitalet dinamitza la gastronomia local amb la 2a edició de la ruta gastronòmica, A la tardor, platillos!.)\nActivitats solidàries dels mercats municipals, comerciants i establiments de restauració dins de la Setmana de la Solidaritat de L'Hospitalet\nL'Àrea de Promoció Econòmica i Ocupació impulsa i dóna suport a diferents activitats promogudes pels mercats municipals, les associacions de comerciants, restaurants, cocteleries i bars de la ciutat, dins de la Setmana de la solidaritat de L'Hospitalet, que se celebra del 16 al 24 d'octubre, per recaptar fons destinats a la Creu Roja de L'Hospitalet.\nEntre les activitats previstes es troben.\nDel 16 al 24 d'octubre:\n-Piruleta solidària a botigues i comerços associats al preu d'1€\n-Tapes solidàries a restaurants i bars de la ciutat.\n-Còctel solidari "L'Acollidora", creat pel Centre de Formació d'Hostaleria, al preu de 4€..\nDissabte 17 d'octubre:\n-Tast de cuina boliviana a l'Avinguda del Torrent Gornal, al preu de 2€ (12h), dins de l'activitat Mercats al carrer.\n-Xocolatada solidària a l'Avinguda del Torrent Gornal, al preu d'1€ (18h), dins de l'activitat Mercats al carrer.\nDiumenge 18 d'octubre:\n-Botifarrada solidària, a l'Avinguda del Torrent Gornal al preu d'1€ (11h), dins de l'activitat Mercats al carrer.\nTots els establiments participants tindran una identificació conforme hi participen en la Setmana Solidària de L'H.\nmés informació [+](Llegir més de Activitats solidàries dels mercats municipals, comerciants i establiments de restauració dins de la Setmana de la Solidaritat de L'Hospitalet)\nBellvitge celebra la Festa del Comerç amb més de 50 botigues al carrer\nEl barri de Bellvitge tancarà la celebració de la Festa del Comerç el proper 12 de setembre, durant una jornada en què més de 50 comerços i entitats sortiran al carrer amb l’objectiu de mostrar la gran varietat i qualitat de productes i serveis que es poden trobar en aquest barri.\nLa Festa del Comerç a Bellvitge forma part de la celebració de la festa major del barri que s’inicia el 5 de setembre i acaba el 13. Bellvitge, a més, està d’aniversari ja que commemorarà els 50 anys d’un barri a través d’exposicions i de llibres sobra la seva història, entre d’altres activitats, com un homenatge al seus habitants.\nmés informació [+](Llegir més de Bellvitge celebra la Festa del Comerç amb més de 50 botigues al carrer)\nLliurament dels premis als establiments guanyadors en les rutes gastronòmiques “L’Hospitalet de tapes”, celebrades als barris\nHi ha participat 71 establiments, que han servit 36.000 tapes\nL’alcaldessa de l’Hospitalet, Núria Marín, ha lliurat avui els premis als 13 guanyadors d’entre els 71 establiments que han participat en les rutes gastronòmiques “L’Hospitalet de tapes” celebrades als barris de Sant Josep, Santa Eulàlia, Can Serra, Pubilla Cases i la Florida. L’acte ha comptat amb la presència del tinent d’alcaldia de l’Àrea de Promoció Econòmica i Ocupació, José M. García Mompel, i dels regidors de districte, Pepe Castro i Mercè Perea.\nEls establiments optaven a premis en les categories de la tapa més Saborosa, la més Creativa i la de Servei de qualitat, escollits per un jurat format per professionals del Centre de Formació d’Hostaleria, del Gremi d’Hostaleria i Alimentació de l’Hospitalet i pels blogers gastronòmics de la ciutat: Baco y Boca, i Hospitalet Gastronòmic, que durant la celebració de les rutes de tapes han degustat les 71 propostes. I premis en la categoria de la tapa més Popular, triats per votació dels ciutadans i ciutadanes durant la celebració de les rutes.\nmés informació [+](Llegir més de Lliurament dels premis als establiments guanyadors en les rutes gastronòmiques “L’Hospitalet de tapes”, celebrades als barris)


El CPC denuncia que la pandèmia serveix d'excusa per limitar la llibertat de premsa - Premsa Comarcal \nEl CPC denuncia que la pandèmia serveix d'excusa per limitar la llibertat de premsa\nEmet un comunicat per defensar el periodisme com a sector essencial\n4.mai.2021 18:00 h\nAmb motiu del Dia Mundial de la Llibertat de Premsa, des del Col·legi de Periodistes de Catalunya han denunciat que s’hagi aprofitat la pandèmia per agreujar i intentar normalitzar pràctiques antidemocràtiques. "Algunes, ja es venien produint, com hem denunciat nombroses vegades, però s’han accentuat fins a límits extremadament preocupants perquè retallen la llibertat de premsa i, per tant, el dret a la informació de la ciutadania", assegura l'ens en aquest comunicat:\n"La pandèmia no pot ser una excusa per modificar i limitar les rodes de premsa. S’han de poder fer presencials quan es compleixin tots els requeriments sanitaris. Exigim que no es normalitzin les rodes de premsa virtuals perquè és molt complicat poder fer preguntes i sobretot repreguntes, una de les claus de la feina dels periodistes. Sense presencialitat els contactes informals i “off the record” que permeten contextualitzar i complementar les informacions són encara més complicats.\nLa pandèmia no pot ser una excusa per no concedir entrevistes. La feina dels periodistes es veu molt limitada sense la possibilitat d’interpel·lar directament els responsables polítics, econòmics o socials. Aquests han de donar explicacions i retre comptes davant de la ciutadania.\nLa pandèmia no pot ser una excusa per discriminar. Els periodistes han de poder exercir la seva feina, siguin del mitjà que siguin. Sense vetos. Són inadmissibles les filtracions interessades per part de les administracions en temes d’interès públic general. S’han d’obrir les portes a tots els mitjans, sense impedir l’accés ni a hospitals, escoles o camps de futbol... com malauradament ha passat.\nLa pandèmia no pot ser una excusa per impedir l’accés als periodistes gràfics. Limitar o, directament, vetar la premsa gràfica és un atemptat flagrant a la llibertat de premsa, és censura. Els ciutadans tenen dret a veure què està passant sense el filtre de l’autoritat de torn. Poder mostrar el què passa és un acte de responsabilitat perquè la ciutadania estigui informada. També és un llegat documental de cara al futur. És imprescindible documentar gràficament aquest moment històric. Els professionals ja tenen eines com el Codi deontològic per fer-ho de manera responsable i respectuosa.\nLa pandèmia no pot ser una excusa per ajornar canvis imprescindibles en els mitjans públics. Per a una bona salut democràtica, s’ha de garantir la seva supervivència i la seva independència. Reclamem la desgovernamentalització i denunciem el mercadeig en el repartiment de càrrecs. Com venim dient des de fa molts anys, els mitjans públics no han de ser moneda de canvi entre partits. Els càrrecs s’han d’escollir per concursos transparents i en base a criteris estrictament professionals. I s’han d’aprovar les eines que ja contempla la legislació com ara els contractes programa, per garantir l’estabilitat i trencar les dependències dels governs de torn. Com dèiem a principi d’any, és hora ja de passar de l’any per oblidar, a l’any de l’esperança."


Estampa es consolida com a cita de referència | Bonart\nEstampa es consolida com a cita de referència\nEstampa es consolida al costat d’Ifema com a cita de referència per al col·leccionisme i el galerisme d’art contemporani a Espanya.\nLa XXVI edició de la Fira Estampa, que se celebrarà entre els dies 18 i 21 d’octubre de 2018 a les instal·lacions d’Ifema, comptarà amb la participació de 75 galeries d’art contemporani i 5 projectes institucionals amb prop d’un miler d’artistes nacionals i internacionals, inclosos tant dins el programa general com en el programa comissariat Contraindicacions i en la secció de Solo Projects i el programa institucional. Aquesta edició, coorganitzada per Ifema, suposa la consolidació d’aquesta fira com la gran cita de tardor del mercat de l’art a Espanya i una referència per al galerisme i el col·leccionisme al nostre país.\nEl Programa General destaca tant pel nivell de les galeries participants, com per l’interès dels projectes presentats. Cal esmentar, entre altres, galeries i projectes com els de Juana de Aizpuru (Madrid), Carreras Múgica (Bilbao), Moisés Pérez de Albéniz (Madrid), Max Estrella (Madrid), Galeria Cayón (Madrid, Menorca, Manila) Espai Bernal (Madrid), Miguel Marcos (Barcelona), Carlos Carvalho Art Contemporânea (Lisboa), Rafael Ortiz (Sevilla), Juan Silió (Santander), Pilar Serra (Madrid), Pau i Comèdies o Punt (ambdues de València), José de la mà (Madrid), T20 i Art Nou (procedents de Múrcia) o Yusto / Giner (Màlaga).\nEl programa Contraindicacions comissariat per Guillermo Espinosa ha convidat a galeries i artistes a trencar tant amb la unitat de pensament com amb la linealitat expositiva per confrontar idees i estètiques difícilment reconciliables. En aquesta proposta participen sis galeries: Espai Valverde (Madrid), Isabel Hurley (Màlaga), EspaiTáctel (València), Ponce + Robles (Madrid), Espai Olivera (Sevilla) i Saro Lleó (Las Palmas de Gran Canària). A més, en aquesta edició es mostraran una sèrie de cinc Solo Projects d’altres tants artistes de les galeries José de la Font (Santander) amb Tania Blanco, Rafael Pérez Hernando (Madrid) amb Felicitat Moreno, ATM (Gijón) amb Jesús Herrera, F2 (Madrid) amb Katja Angeli i Rosa Santos (València) amb Mira Bernabeu.\nÀngela de la Cruz, (La Corunya, 1965), artista convidada en aquesta edició, realitzarà una exposició amb una sèrie de pintures realitzades específicament per a la fira per aquesta artista, guardonada el 2017 amb el Premi Nacional de les Arts Plàstiques. També serà la protagonista d’un dels fòrums que analitzarà, dirigit per Fernando Castro Flórez, la renovació i la transgressió en la pintura espanyola.\nEn col·laboració amb l’Ajuntament de Madrid i comissariat per Violeta Gener, es desenvoluparà el projecte Una veritat sospitosa mitjançant la projecció del treball de diversos artistes internacionals que fan servir el rodatge des de diferents gèneres. Hi participen entre d’altres, la portuguesa Filipa César i el britànic Louis Henderson amb el film Sunstone; El Col·lectiu els ingràvids amb Coyolxauhqui de Mèxic; l’espanyola Eli Cortiñas amb la pel·lícula Quella che camina; Pauline Curnier Jardí, amb Explosion Ma Baby de França; Nazli Dincel, amb Between relating and Use d’Turquia; Tatiana Fonts Sadowski, amb La Petjada del Perú; Sophie Mallet, amb Our Gelatinus Past del Regne Unit i Jean-Gabriel Périot amb la projecció de De la joie dans ce combat de França. Són, majoritàriament, pel·lícules que es presenten per primera vegada en el context nacional. Aquest programa es completa amb dues taules rodones que es desenvoluparan de manera performativa i en què participaran Marla Jacarilla que treballa la falsificació a partir del discurs i Eulàlia Valldosera, el treball es desenvolupa a partir de la fenomenologia i la psique.\nPer tercer any consecutiu, hablarenarte organitza Residencies Exchange, el Programa Curatorial d’Estampa, amb el suport del Programa d’Acció Cultural Espanyola (AC / E) per a la Internacionalització de la Cultura Espanyola (PICE) i la col·laboració de l’Aecid i Escorxador Madrid.\nLa trobada, paral·lel a la Fira Estampa, té com a principal objectiu introduir-los a l’àmbit artístic espanyol i generar xarxes entre agents culturals locals i internacionals, alhora que posa en valor la figura de les residències artístiques com a espais fonamentals per al suport a la creació.\nL’estand institucional de Castella-la Manxa estarà dedicat enguany al Museu Municipal de Valdepeñas i a la seva col·lecció del Premi de Pintura amb una mostra comissariada per Enrique Andrés Ruiz qui moderarà una taula al costat del crític Juan Manuel Bonet i Jesús Martín, alcalde de Valdepeñas i membre de la comissió de Cultura del Senat. L’objectiu del govern regional és donar a conèixer, en el context de la fira, la vitalitat de l’art contemporani en aquesta comunitat autònoma, la històrica tasca de promoció i difusió de la cultura i de l’art en el nostre país compta amb institucions de referència fonamentals en conca i Toledo.\nD’altra banda, la participació del Museu del Gravat Espanyol Contemporani porta una mostra dels més recents gravats realitzats per Jaume Plensa, un dels artistes espanyols amb més projecció internacional en els nostres dies, Premi Nacional d’Art Gràfic i Premi Nacional d’Arts Plàstiques, entre molts altres reconeixements.\nEls premis d’adquisició i residències artístiques que s’atorguen en Estampa són un altre dels aspectes més destacats per la seva quantia i relleu. Com en anteriors edicions es lliuraran en el transcurs de la fira: el premi-adquisició Col·lecció DKV, el premi Comunitat de Madrid / Estampa, la beca de Residència Estampa / Casa Velázquez, els premis de compra Col·lecció Navacerrada, Col·lecció Campocerrado, Col·lecció Kells, col·lecció Jiménez Rivero i el premi al Millor Estand Estampa 2018.\nA la imatge, Àngela de la Cruz, “Fons blau”, 2018.\nEtiquetes: Ángela de la Cruz · Fira Estampa


Vols especialitzar-te en el món de l'animació i els videojocs? Al CEV podràs aconseguir-ho - CEV Barcelona\nProfessionalitza els teus coneixements i descobreix les novetats d’aquest curs acadèmic.\nEl Màster en Art 3D i els Cursos d’Especialització són part de les formacions de gran nivell que ofereix CEV per iniciar el teu camí en el sector dels videojocs i l’animació de manera professional. Així doncs, entre les novetats ampliades d’aquest curs acadèmic destaquen la incorporació de Houdini tant per a modelatge procedural com per a VFX. A més, s’incorporen nous professors a un equip docent format per professionals del sector com David Benzal (Lead Concept Artist), Joseph Diaz (Lead Caracther Artist) i David Berrocoso (FX Technical Director).\nEls Cursos d’Especialització estan dissenyats i dirigits als que tinguin nocions bàsiques en concept art, modelatge 3D, texturitzat, animació i VFX. L’objectiu és aconseguir un alt nivell d’especialització, dominar les tècniques més avançades del sector i obtenir un portfoli potent per a accedir al món laboral.\nModelatge de Joseph Díaz\nModelatge de David Benzal\nSi tu també vols dedicar-te a això que t’apassiona i iniciar el teu camí professional en el món de l’animació, ara tens l’oportunitat d’aconseguir l’especialització que necessites. Les inscripcions per a aquests cursos estan obertes amb un nombre limitat de places. Podràs ampliar els teus coneixements i dominar les tècniques professionals de l’animació i els videojocs a partir del pròxim 15 de febrer de 2021, data d’inici dels cursos per a aquesta segona convocatòria. Per matricular-te hauràs de presentar el teu portfoli o el teu currículum. Pots enviar-lo via correu electrònic a gestionbcn@cev.com\nFes que el teu talent destaqui i especialitza’t al CEV!\nCategoría: Màster 3 noviembre, 2020\nAnteriorPublicación anterior:Marc Puente a 80.LV, la plataforma líder per a desenvolupadorsSiguientePublicación siguiente:PRESENTACIÓ DE PROJECTES FINALS DE BACHELOR-MÀSTER EN ART 3D


Yew Tree Cottage vacation home Yorkley Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Views from the house were great. Quiet village atmosphere wi..."\nMés informació sobre Yew Tree Cottage vacation home\nDissenyat tant per oci com per negoci, Yew Tree Cottage vacation home està situat idealment a Yorkley; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Yorkley. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions de barbacoa, àrea de TV/saló compartit.\nL'ambient de Yew Tree Cottage vacation home es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, despertador, ventilador, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km), buceig, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Yew Tree Cottage vacation home no troba competidors en cap categoria.\nEspai comú 1 llit individual, 2 llits dobles, 3 sofàs llit


Conseller Principal (AD 14)\n- Nacionalitat: ser ciutadà d'un estat membre de la Unió Europea.\n- Títol o diploma universitari: els candidats han de tindre:\n- Un nivell de formació que corresponga a un cicle complet d'estudis universitaris acreditat per un títol, quan la duració normal de l'ensenyança universitària siga de 4 anys o més;\n- Un nivell de formació que corresponga a un cicle complet d'estudis universitaris, acreditats per un títol, i una experiència professional adequada de com a mínim 1 any quan la duració normal de l'ensenyança universitària siga de com a mínim 3 anys (esta experiència professional d'1 any no pot incloure's en l'experiència professional postuniversitària que s'exigix a continuació).\n- Experiència professional: els candidats han de tindre almenys 15 anys d'experiència postuniversitària a un nivell al qual donen accés les qualificacions mencionades anteriorment.\nAlmenys cinc anys d'eixa experiència professional hauran d'haver-se adquirit en una funció consultiva d'alt nivell i hauran de guardar relació directa amb un àmbit relacionat amb este lloc.\n- Llengües: posseir un coneixement profund d'una de les llengües oficials de la Unió Europea (1) i un coneixement satisfactori d'una altra d'elles.\n- Límit d'edat: no haver arribat encara a l'edat preceptiva de jubilació, que, per als funcionaris de la Unió Europea, s'entendrà complida l'últim dia del mes durant el qual hagen fet els 66 anys d'edat [vegeu l'article 52, lletra a), de l'Estatut dels funcionaris]\nSi desitgeu presentar-vos, haureu d'inscriure-vos a través d'Internet en el lloc web: https://ec.europa.eu/dgs/human-resources/seniormanagementvacancies/\ni seguir les instruccions que hi figuren per a les diverses etapes del procediment.\nEl candidat haurà de tindre una adreça de correu electrònic vàlida. Esta s'utilitzarà per a identificar la vostra inscripció i per a contactar-vos durant tot el procediment de selecció. Per tant, el candidat haurà d'informar la Comissió sobre qualsevol canvi de la seua adreça de correu electrònic.\nPer a completar la sol·licitud, haureu d'adjuntar a esta un currículum vitae (CV) en format PDF i redactar, en línia, una carta de motivació (8.000 caràcters com a màxim). Tant el CV com la carta hauran d'estar redactats en anglés, francés o alemany.\nUna vegada finalitzada la inscripció en línia, el candidat rebrà en pantalla un número de registre que haurà d'anotar i recordar: serà el seu número de referència en tot el que es referix a la seua sol·licitud.\nLa recepció del número indica el final de l'operació d'inscripció i confirma que les dades introduïdes s'han registrats.


Sistema de control de trànsit al magatzem\nSistema de control del trànsit (TCS)\nIniciSeguretat en el treball Sistema de control del trànsit (TCS)\nLa solució TCS (Sistema de Control del Trànsit) es una solució per segregar els vianants i els carretons en un espai de treball comú.\nEl sistema de control del trànsit (TCS) és un sistema de control del trànsit integral, que no té una dependència de bateries i dispositius mòbils, i funciona de forma totalment passiva, és a dir, no requereix d'atenció humana.\nAl magatzem, s'instal·len uns dispositius TZ2-Tag que permeten la detecció dels carretons equipades amb l'Activador AC-50, a més s'instal·len semàfors, balises de senyalització, porticons de seguretat i baranes per a segregar els vianants.\nQuan un carretó entra dins la zona de seguretat delimitada pel TZ2-Tag, activa les balises del carretó i del magatzem alertant de la seva presència, i, al mateix temps, posa el semàfor de vianants en vermell i bloqueja el porticó de seguretat de vianants. Un cop el carretó surti de l'espai de seguretat, automàticament el semàfor es posarà en verd i els porticons es desbloquejaran.\nNo té una dependència de bateries i dispositius mòbils.\nZones amb poca visibilitat en encreuaments entre vianants i carretons.\nEspais amb molta intensitat de moviment de carretons\nEspais o àrees de treball compartits entre carretons i vianants, com lineals de producció on les zones són molt limitades tant en la circulació del vianant com de la carretons.