Reus Imperials campions de la XXV LCFA\nEls Imperials de Reus van aconseguir per tercer any consecutiu el títol de la Lliga Catalana de Futbol Americà al vèncer en una apassionant final als Argentona Bocs per el resultat de 14-21. El partit va ser un autèntic espectacle per tots el aficionats que van omplir el camp de La Barceloneta en la XXV edició de la LCFA i l’emoció va durar fins els últims segons, quan els reusenc van aconseguir el triomf desprès d’un touchdown de Joel Monroy, al rebre una passada del quarterback d’Imperials Óscar Rodríguez, escollit millor jugador de la final.\nARGENTONA BOCS 14 - REUS IMPERIALS 21\nPer tercer any consecutiu els Imperials de Reus van derrotar en la gran final de la LCFA als Argentona Bocs en un partit espectacular, ple d’emoció i amb un final d’infart, on els aficionats que van omplir el camp de La Barceloneta van poder gaudir de l’essència d’aquest esport, amb curses espectacular, recepcions impossibles i placatges que feien aixecar als espectadors dels seus seients. Una digne final entre els dos millors equips del país que celebraven els 25 anys des de la creació de la Federació Catalana de Futbol Americà, en una gran diada de l’esport, plena d’actes i amb l’assistència de nombroses personalitats com els President del Consell Català de l’Esport Sr. Gerard Figueras, el Director Esportiu de la UFEC i campió olímpic Sr. Jordi Sans o l’alcalde de Reus Sr. Carles Pellicer, qui va poder gaudir del triomf final dels Imperials.\nEl partit va començar de cara per els Argentona Bocs, que es presentaven com a grans favorits desprès d’una excel·lent temporada, ja que en la seva segona jugada ofensiva Mats Jonsson connectava una passada de 85 iardes cap a Dani Belso que feia pujar el 6 a 0 al marcador. Albert Güell transformava el xut addicional. Amb el resultat de 7 a 0 s’arribava a la finalització del primer quart i en el segon es va poder veure la reacció dels Imperials. El defensa Jordi Prunonosa recuperava la possessió de la pilota i l’atac dels tarragonins ho aprofitava, al empatar el partit a falta de dos minuts per arribar al descans, de la mà del receptor Airald Balanyà, qui atrapava un llançament de 18 iardes de Óscar Rodríguez. Germán Perea no fallava el xut addicional i amb el 7 a7 s’arribava al descans, on tots els assistents van poder gaudir amb l’actuació dels Tabalers del Poble Sec i els Gegants de Montjuïc i Paral·lel.\nEn la represa es van viure uns primers minuts d’intercanvi de possessions sense moviments en el marcador, fins que finalitzant el tercer quart Adam Berg interceptava una passada de Mats Jonsson que deixava una gran situació de camp als reusencs. Els homes de Bart Iaccarino van tornar a aprofitar el intercanvi de possessió i Rodríguez tornava a connectar amb un dels seus receptors, en aquest cas era Germán Perea qui rebria la passada de 25 iardes que situava per primera vegada al seu equip al capdavant del marcador. El propi jugador hi afegia un punt més al transformar el xut a pals i deixava el resultat de 7-14 al arribar al darrer i definitiu quart.\nEls últims minuts seran recordats durant molt de temps, ja que tots dos equips van demostrar una enorme qualitat i el perquè de les tres darreres finals consecutives que han disputat tots dos conjunts. Mats Jonsson aconseguia un nou touchdown per l’equip que dirigeix Ferran Pallarolas, amb una cursa de 10 iardes que significava el 13-14 i a continuació Albert Güell empatava el matx amb el punt extra. Els Imperials buscaven tornar a agafar la davantera en el marcador però un llançament de Rodríguez era interceptat per Basiru Kassama, qui recuperava la pilota per els Bocs. Els de El Maresme buscaven una anotació que els hi donés el títol però el gran treball defensiu dels del Baix Camp va provocar que els Imperials tinguessin la darrera oportunitat. Quedava poc temps de joc i tot semblava abocat a una pròrroga però una gran sèrie de jugades dels reusencs, dirigits magistralment per Óscar Rodríguez va provocar que Imperials es situés a tant sols quatre iardes de la zona d’anotació rival, a mig minut per el final del matx. Demostrant la seva veterania i saber fer, el quarterback internacional no es va posar nerviós i va trobar dins de la zona de touchdown a Joel Monroy, qui atrapava el llançament que significava el 14-20 davant de l’eufòria de la afició reusenca que es va desplaçar fins a Barcelona. El xut posterior el transformava de nou Germán Perea. Els Bocs van tenir dues oportunitat per intentar evitar la derrota però un llançament a la desesperada de Jonsson era interceptat per Genís Terricabras, assegurant els tercer títol consecutiu per Imperials Reus, el vuitè de la seva història. El quarterback Oscar Rodríguez va ser escollit finalment MVP del partit de manera força merescuda. També volem destacar la gran final i excel·lent temporada realitzada per els Argentona Bocs que per tercer any seguit es queden a les portes d’aconseguir el títol de la LCFA.


Homenatge a Vicent Ramón García Mont – LA VEU D'ALGEMESÍ\nHomenatge a Vicent Ramón García Mont\nHome/Actualitat/Homenatge a Vicent Ramón García Mont\nAhir dijous 7 d’abril, Algemesí va rendir homenatge a l’exalcalde Vicent Ramón García Mont.\nLVA.- La sala de plens de l’Ajuntament va acollir l’homenatge institucional a l’exalcalde Vicent Ramón García Mont pels seus huit anys (2007-2015) de dedicació a la vida pública del municipi. A l’acte acudiren la corporació actual, els exregidors que formaren part dels seus governs, representants de la societat civil, col·lectius i associacions i membres de les forces de seguretat que compartiren el seu manament.\nEn l’homenatge es va descobrir el quadre del conegut pintor algemesinenc Esteve Adam, el qual va dedicar uns minuts a explicar la seua obra: “l’execució del retrat comença en el mateix moment en el qual me l’encarrega, contemplant-lo estava imaginant-me ja com el pintaria; ja quan va vindre a l’estudi vam decidir que isquera dret perquè era una pose que el caracteritzava.”\nL’exregidor Gabriel Palop també va intervenir per glossar la figura de Vicent Ramón, així com l’actual portaveu del PP, José Javier Sanchis, qui va destacar que “governar és resoldre els problemes del veïnat, per això, en este sentit Vicent ha passat a formar part dels alcaldes que han assumit el compromís de fer progressar i millorar la ciutat que l’ha vist nàixer i créixer”.\nL’actual alcaldessa, Marta Trenzano, va entregar el bastó de comandament a l’exalcalde en un acte simbòlic que va estar seguit del parlament d’ambdós. Vicent Ramón va posar l’èmfasi en molts dels moments viscuts durant les dos legislatures així com un repàs cronològic dels èxits més importants del govern d’aquells anys.\nMarta Trenzano es va mostrar agraïda pel seu sacrifici al capdavant del consistori i li va donar l’enhorabona “per passar a formar part de la història de la democràcia d’Algemesí.” L’acte es va tancar amb un vi d’honor a la sala d’exposicions de l’Ajuntament.


Activitats formatives: Doctorat en Creació i Gestió d'Empreses - UAB Barcelona\nUniversitat Autònoma de Barcelona > Estudis > Tots els Doctorats > Ciències Socials i Jurídiques > Doctorat en Creació i Gestió d'Empreses (Activitats formatives)\nElaboració guiada d'un article d'investigació, enviat a una revista científica d'impacte\nElaboració guiada (pel director de tesis assignat) d’un article d’investigació, enviat a una revista acadèmica que apliqui la selecció externa-anònima dels originals. El paper ha de ser sobre un tema directament relacionat amb els objectius i contingut del pla de recerca presentat pel doctorand.\nAvaluació o verificació de l’activitat: prova documental d’haver estat enviat a una revista com la indicada. No es requereix que hagi estat acceptat, ni és imprescindible haver obtingut la resposta de la revista.\nParticipació en l'elaboració d'un projecte de recerca\nElaboració guiada (pel director de tesis assignat) del projecte de recerca per a la tesi doctoral (Doctoral Research Proposal). Desenvolupar el pla de recerca presentat pel doctorand, elaborant un projecte de tesi en què es detalli el tema d’investigació, es redacti un estat del coneixement sobre el tema a partir d’una revisió de la literatura, tot concretant el buit en l’estat del coneixement que es pretén cobrir amb la recerca doctoral. D’acord amb tot l’anterior, el projecte de tesi precisarà la metodologia i les fonts que es faran servir, tot demostrant la viabilitat en el termini fixat per a la finalització de la tesi. El programa facilita a director i el doctorand un document guia per a dur a terme l’anterior.\nAvaluació o verificació: aprovació per part del director, del projecte de tesi elaborat. Aprovació del projecte de tesi per part de la comissió acadèmica del programa de doctorat.\nImpartició d'un seminari sobre el projecte de recerca\nImpartició d'un seminari (tipus 'Taller de projectes de tesi doctoral') sobre el projecte de recerca. Presentació del text provisional del projecte de tesi (abans de sotmetre el text definitiu a l’aprovació de la comissió acadèmica del programa de doctorat), en un seminari tipus taller de disseny de projectes de recerca, en què diferents doctorands fan presentacions i discuteixen els projectes que presenten els altres.\nAvaluació o verificació: prova documental de la presentació per part dels organitzadors del seminari o taller.\nPoden ser o bé seminaris organitzats pel departament o bé per altres departaments d’empresa o economia de la UAB o d’una altra universitat.\nAvaluació o verificació: confirmació documental pel responsable de la sessió de l’assistència al seminari.\nEventualment, i a proposta del director, una estada en un centre d’investigació que pugui potenciar la qualitat científica de la tesi en curs d’elaboració per part del doctorand.\nAvaluació o verificació: comprovació per part del director de l’estada, les tasques realitzades pel doctorand, i, eventualment, dels resultats derivats de l’estada.\nParticipació en seminaris interns de grup de recerca / departament\nSeminari quinzenal organitzat pel departament o d’altres indicats pel director.\nTallers específics, en funció de la recomanació del director en tant que estimi que poden facilitar o millorar la qualitat i els resultats del treball de recerca que el doctorand està duent a terme.\nAvaluació o verificació: confirmació documental de l’assistència al taller, curset o seminari.\nPresentació en un congrés acadèmic, no de divulgació, en què s’apliqui una selecció per avaluació prèvia anònima dels originals presentats.\nAvaluació o verificació: confirmació documental de la presentació.\nPresentació d'una comunicació en jornada científica departamental\nAssaig de presentació de comunicació , ponència o pòster, a nivell intern, com a pas previ a una presentació externa com a la que es refereix l’activitat anterior.\nAvaluació o verificació: confirmació documental per part del responsable de la sessió de la presentació.


El Servei de Voluntariat contribueix a la integració social de persones en situació de vulnerabilitat – Grup Sant Pere Claver\nEl Servei de Voluntariat contribueix a la integració social de persones en situació de vulnerabilitat\nSant Pere Claver 24 de febrer de 2017 Salut Mental\n23/02/17. El Servei de Voluntariat de Sant Pere Claver promou i gestiona la participació voluntària de persones que, amb el seu temps i el seu compromís, volen ser actors de transformació social, oferint suport i acompanyament a les persones vulnerables o en risc d’exclusió que atén la Fundació Serveis Socials, la Fundació Sanitària i la Fundació Lluís Artigues, així com també donant suport logístic en l’organització de jornades i actes que lidera l’Institut Docent i Recerca.\nDes del Servei de Voluntariat es duen a terme una sèrie d’intervencions complementàries a les desenvolupades pels serveis i els professionals de Sant Pere Claver, fet que permet oferir una atenció més integral i que potencia línies d’atenció comunitàries i associatives per afavorir la integració social de persones vulnerables.\nPromoure la participació a l’entorn de forma activa, acompanyar en situacions d’aïllament i soledat, potenciar les capacitats d’autonomia, donar suport als processos de rehabilitació o facilitar l’ocupació del temps d’oci són alguns dels objectius del Servei de Voluntariat.\nActivitats assistencials i formatives\nUna de les últimes activitats coordinades des del Servei de Voluntariat ha estat la classificació de 100kg de roba pels usuaris/es de la Residència Cal Muns, centre d’acolliment residencial temporal per a persones socialment vulnerables que obrirà pròximament les seves portes. A aquesta crida de voluntariat s’han sumat també com voluntaris diversos docents i alumnes del Centre Concertat Cintra de Barcelona d’educació secundària obligatòria. A totes les persones voluntàries que han participat els hi traslladem el nostre agraïment per fer possible que aviat la residència entri en funcionament.\nEls voluntaris també gaudeixen d’activitats on poden compartir experiències amb voluntaris d’altres entitats, com la Trobada del Voluntariat de Poble Sec que enguany ha estat dedicada a parlar sobre la cura de la mà de l’Eduard Sala -coach personal, formador i responsable d’Acció Social de Càritas Diocesana de Barcelona-.\nEl Gran Recapte del Banc d’Aliments, la Fira d’Entitats de Sants, la Mostra d’Entitats de Poble Sec, la jornada Mentalitza’t amb motiu del Dia Mundial de la Salut Mental o la celebració de jornades com la dedicada a la l’atenció a la salut mental dels refugiats són alguns dels exemples on hi han co·laborat més de 35 voluntaris.\nEs busquen voluntaris/es per a la Residència Cal Muns\nA partir del mes de març, un dels propers reptes que encara el Servei de Voluntariat és poder oferir suport al nou equip de professionals de la Residència Cal Muns per a persones socialment vulnerables. Aquest centre residencial, gestionat per Sant Pere Claver-Fundació Serveis Socials, precisa de 32 voluntaris disponibles en diferents franges horàries, segons la seva disponibilitat, per donar suport en tasques com l’acompanyament, la dinamització de tallers o la participació en les activitats diàries de les persones residents. Veure oferta de voluntariat.\nHas pensat en el retorn que té poder ajudar a persones socialment vulnerables?\nConeix el Servei de Voluntariat\nContacta’ns: voluntaris@spcsocial.org – 93 324 88 91\nPosted in Salut Mental, Servei de Voluntariat\nTagged Cal Muns, Residència Cal Muns, sant pere claver, Servei de Voluntariat, voluntariat, voluntaris\nPrevious Previous post: La Càpsula – Viure amb autonomia malgrat el patiment mental\nNext Next post: La Càpsula – El educador social como acompañante terapéutico


Creix la col·lecció de l’Apple Watch - YCOM\nCreix la col·lecció de l’Apple Watch\nApple ha presentat dues noves versions de l’Apple Watch Sport en or i rosa or.\nTime Cook ha començat la keynote d’avui parlant de l’Apple Watch, l’últim dispositiu que Apple va presentar el mes de març. Segons la companyia de la poma, el 97% dels usuaris d’aquest smartwatch estan satisfets del seu funcionament.\nFins ara estaven disponibles els models d’Apple Watch Sport amb esfera platejada o negre, però a partir del 16 de setembre també es podrà comprar en or i rosa or, els mateixos colors de l’iPhone. A més, creix també el nombre de possibilitats de combinació amb les corretges, ja que s’ofereixen de tot tipus de colors i textures. Justament durant la keynote també s’ha presentat l’Apple Watch Hermès, una col·lecció de luxe que es diferencia de la resta d’Apple Watch perquè es presenta amb unes corretges de cuiro i de doble volta dissenyades per Hermès. Aquest rellotge estarà disponible a l’octubre a partir de 1.100 dòlars a les botigues Hermès, Apple Store i magatzems especialitzats.\nPel que fa el software de l’Apple Watch, el 16 de setembre també estarà disponible la segona versió del seu sistema operatiu, el watchOS 2. Aquesta versió afegeix noves aplicacions com el Facebook Messenger, el traductor iTranslate o l’aplicació avançada de salut Airstrip, que és capaç fins i tot de detectar el cor dels nadons que estan a la panxa de les embarassades. En total, més de 10.000 aplicacions ja són compatibles amb el rellotge intel·ligent d’Apple.


Com utilitzar endolls de Armènia a Croàcia\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Armènia a Croàcia en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Armènia a Croàcia sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.\nSituació ideal: tots els connectors utilitzats a Armènia també s’utilitzen a Croàcia. No necessitareu cap adaptador (però consulteu els voltatges i les altres seccions d’aquest informe). Felicitats !!!!


taulaposada | Delícies de xocolata\nPublicat dia 28 maig 2012 General. postres\nAmb aquesta recepta particip a Film & Food, un blog que té per objectiu fusionar el cinema i la gastronomia. En el repte d’avui es basaven en la pel·lícula “Charlie i la fàbrica de xocolata” i es demanava que els particpants fessin una recepta d’alguna cosa dolça, que es pogués menjar en porcions individuals com xocolatines, gominoles, xupa xups,… i jo he fet aquests bombonets molt senzills i ben dolcets que es poden fer de la forma i el tamany que es vulguin. Reconec que no he tengut massa temps i que una altra vegada m’ho curraré una mica més.\n200 gr xocolata per fondre\nFondrem 55 gr de xocolata amb les dues cullerades de nata en el microones o al bany maria. Ho mesclarem amb el sucre en pols i ho lligarem fins que tenguem una massa manejable. En una superfícies neta hi espolvorejarem una mica de cacau i hi estendrem la pasta amb un aprimador. Amb un motllo farem les formes que desitgem i tornarem a estendre la massa fins que l’acabem.\nDeixarem que reposin sobre un motllo durant 12 hores o tot un dia per a què s’assequin. Un cop ho tenim a punt fondrem la xocolata restant i banyarem cada delícia en la xocolata. Deixarem que reposi per a què s’endureixin i ja les tendrem llestes.


Una productora holandesa ho havia sol·licitat al·legant que té la propietat intel·lectual d'aquesta part del concurs\nBarcelonaEl jutjat mercantil número 8 de Barcelona ha desestimat les mesures cautelars sol·licitades per la productora audiovisual holandesa MC&F Broadcasting Production and Distribution perquè Antena 3 deixi d'emetre l'última prova del concurs Pasapalabra, popularment coneguda com el rosco. El format del programa és de la productora britànica ITV, que té cedida la llicència a Espanya a Atresmedia. La societat demandant considera que ostenta un dret de propietat intel·lectual sobre el rosco i, per això, va interposar una demanda de mesures cautelars mitjançant les quals sol·licitava la suspensió cautelar de l'ús de l'última prova del concurs.\nAmb la decisió de desestimar les mesures, el conegut rosco se seguirà emetent mentre es resol la demanda pels drets presentada per l'empresa holandesa. En la interlocutòria, que pot ser recorreguda davant de l'Audiència de Barcelona, el jutge descarta la suspensió de la prova –i obliga l'empresa holandesa a pagar les costes processals de la primera instància de procediment de mesures cautelars– perquè entén que les mesures cautelars sol·licitades no són "instrumentals" sinó "anticipatòries" de la sentència. A més, el jutjat especifica que la productora holandesa va permetre l'emissió de Pasapalabra i del rosco entre el 2000 i 2006.\nPasapalabra ja ha viscut anteriorment batalles judicials. El primer conflicte va enfrontar Telecinco, que llavor emetia el concurs, amb ITV, que en reclamava els drets d'emissió. Després de nou anys de conflicte judicial, l'octubre del 2019 el Tribunal Suprem va obligar Telecinco ha deixar d'emetre el concurs. La sentència del Suprem, però, no determinava si el rosco era susceptible de ser protegit per la propietat intel·lectual com a format autònom, assumpte que ara s'ha convertit en la qüestió principal de la demanda presentada per MC&F.\nPoc temps després de la decisió del Suprem, ITV va arribar a un acord amb Antena 3, que ja havia emès el concurs entre el 2000 i el 2006, per recuperar el programa. El maig d'aquest any Pasapalabra tornava a la primera cadena d'Atresmedia i ho feia amb Roberto Leal com a presentador.\nSi les parts no arriben a un acord abans, el 24 de novembre se celebrarà una audiència prèvia al judici que resoldrà la demanda de propietat intel·lectual sobre el rosco.\nPasapalabra Atresmedia justícia


Postgrau en Pràctica Jurídica ed. Gener 2016 - Dret laboral nit\nData inici: 25-01-2016\nData finalització: 31-10-2016\nLloc: ICAB (c/ Mallorca, 283)\nHorari: De 18:30 a 21 hrs.\nInscripcions a través del següent enllaç : Postgrau en Pràctica Jurídica ed. Gener 2016 - Dret laboral nit\nL’Escola de Pràctica Jurídica (EPJ) del Col·legi de l’Advocacia de Barcelona és la formació pràctica idònia per iniciar-se en l’advocacia i aporta destresa i experiència a un Llicenciat/Graduat en Dret que vulgui exercir com a advocat.\nAmb més de 50 anys d’experiència, l’Escola de Pràctica Jurídica demostra que la millor metodologia formativa és aquella que posa l'advocat en contacte amb la realitat professional a través de simulacions i de casos reals.\nEl postgrau està dividit en dos parts; la part comuna (comunicació oral, comunicació escrita, negociació, creativitat i innovació, investigació jurídica, finances i fiscalitat, organització , gestió de despatx i màrqueting jurídic) i la part especial (civil, penal, laboral, administratiu, família i mercantil). D’aquesta segona l’alumne ha de triar dues branques de les sis que hi ha.\nEls lletrats en pràctiques treballen sobre supòsits reals, intervenen en simulacions de judicis a les aules, poden fer voluntàriament pràctiques en despatxos i es traslladen a l'Escola Judicial, on intervenen defensant casos davant jutges.\nL’alumne pot triar dos horaris:\n· Tarda: de 16 a 18.30h (de dilluns a dijous)\n· Nit: de 18.30 a 21h (de dilluns a dijous)\nL’alumne ha de triar dues especialitats de les 6 que hi ha. El preu del postgrau són 3.700 euros (1.850 euros cada especialitat).


Acne rosàcia – Torregrosa Salut\nQuè és l'acne rosàcia?\nL'acne rosàcia és unamalaltia crònica de la pell que afecta només a la cara. Hi ha diversos tipus i fases de rosàcia, de manera que cada pacient pateix uns símptomes diferents. Hi ha persones que pateixen una sensació que expliquen com si pugés sobtadament la sang a la cara, acompanyat de cremor i vermellor, especialment en situacions de calor ambiental, sol, estrès ... (el que anomenemrentaten anglès).\nAmb el temps poden aparèixer granets, amb o sense pus. I també es pot manifestar en forma de cara envermellida i amb venetes (en aquest cas, se li denomina cuperosi).\nA part de la pell, ¿Pot afectar a algun altre òrgan?\nsí. No és el més habitual, però la rosàcia pot afectar lleugerament a les parpelles i els ulls, acompanyant-se d'una sensació de sorra o coïssor. En aquest cas, es recomana la valoració per un oftalmòleg.\nEs meticulós amb l'aplicació o la presa de medicaments que el dermatòleg li ha prescrit, i Hidrati la pell diàriament amb una crema hidratant suau.\nQuè he de evitar?\nCom pot evolucionar?


Pablo Díaz s'emporta el pot de 'Pasapalabra' i una nòvia: «El millor que m'ha passat»\nPablo Díaz s'emporta el pot de 'Pasapalabra' | Atresmedia\nEl flamant guanyador del pot de 'Pasapalabra' ha estat entrevistat a 'El Hormiguero'\nper Miguel Cuartas 02/07/2021 13:00h\nAquest dijous, 1 de juliol, Pablo Díaz ha estat entrevistat a El Hormiguero. El flamant guanyador de 'El Rosco' de Pasapalabra ha parlat sobre el seu concurs en el mític programa d'Atresmedia.\nPablo Díaz, que ha guanyat 1.828.000 euros, ha assegurat que «en aquell moment al·lucines, escoltes la primera volta sencera i veus que et saps totes les respostes».\n«I comences a encertar una darrere l'altra, tens la sensació que se t'adormen les mans, comences a respirar molt ràpid... És una sensació increïble», ha confessat el guanyador.\nMalgrat tot, ha reconegut que «amb algunes lletres tenia dubtes. Però, finalment ho vaig veure clar i llavors vaig tirar milles, perquè o ho saps o no ho saps».\nPablo Díaz revela quina quantitat haurà de declarar a Hisenda\nD'altra banda, Motos ha volgut saber quants diners haurà de declarar a Hisenda. «Amb la 'h', qui s'emportarà la meitat dels teus diners?», ha fet broma el presentador.\n«Ja has vist amb quants diners et quedes?», ha preguntat Pablo Motos. «Més o menys, aquí a Madrid, em queda amb un milió d'euros nets aproximadament», ha assegurat Díaz.\nD'altra banda, Pablo Motos ha volgut saber per què va decidir participar a Pasapalabra. Díaz ha revelat que es va presentar gràcies a la seva àvia Conxita. «Em va animar a fer-ho perquè vèiem el programa junts i em va dir que encertava moltes preguntes i que em preparés per participar-hi», ha explicat.\n«Arran d'això, vaig veure que és un programa molt difícil i que hi ha algunes paraules que no pots saber. Llavors vaig decidir estudiar i presentar-me l'any 2017. Però ja m'estava preparant des del desembre de 2015», ha explicat.\nDíaz s'ha preparant «veient tots els 'roscos' de l'última dècada. A més, he anat apuntant les paraules que són molt difícils per si es repetien», ha confessat.\n«També he estat estudiant del diccionari i subratllant les paraules més difícils. A més, he utilitzat una aplicació de memorització». Per si no n'hi hagués prou, ha revelat que durant tot aquest temps també ha estat estudiant violí.\nEl violinista va conèixer a la seva parella en el programa d'Antena 3\nPablo Díaz valora presentar-se a un altre concurs després del seu gran èxit. «Pasapalabra era l'únic concurs que m'havia preparat, però si es forma un equip i anem a Boom, o a un altre concurs, jo encantat», ha assegurat.\nA més, ha confessat que va conèixer a la seva parella a Pasapalabra. «Ens coneixíem d'abans perquè ella té un canal de YouTube i també és músic».\n«Ens vam conèixer en persona perquè ella va anar a la cadira blava i ens vam enamorar. Si et soc sincer, per a mi això ha estat millor que el pot», ha revelat.\n«No tornaré a viure això mai més»\nEl presentador d'Antena 3 li ha preguntat si s'ha emborratxat alguna vegada. «No soc molt d'emborratxar-me perquè prefereixo estar amb els amics xerrant, soc una mica 'viejoven'», ha respost.\nAbans de finalitzar l'entrevista, el violinista ha tornat a parlar del seu concurs. «No tornaré a viure això mai més. En aquest moment no només penses en els diners sinó en els sis anys que has estat estudiant», ha sentenciat.\nRocío Flores, en directe: «La frase que va dir la meva mare em sembla vergonyosa»\nTorna Christian Gálvez: Telecinco recupera un concurs mític a les tardes


Gestió Emocional NOTICIAS\nCom gestionar les emocions dels infants... i les nostres?\nParlarem de com identificar els fenòmens emocionals en l'educació dels petits. Del què pertany als infants o a les famílies en la relació establerta. De com identificar canvis evolutius dels infants, de com identificar l'emoció en l'ambient i anticipar-ne els canvis en l'infant. De l'expressió de les emocions i la seva identificació. Observant la complexitat d'identificar emocions en l'altre. Observar reaccions personals abans, durant i després de moments disruptius o de conflicte. Parlarem també de quines haurien de ser les nostres reaccions.


vídeo | Betes i Clicks - desenredant la xarxa\njun 14, 2012 • 2 comentaris\nAvui us porto una d’aquelles idees que de tan senzilles resulten genials. Aquesta setmana fa un any que el desenvolupador gironí Carles Coll va crear la col·lecció d’apps 1Tapps per a iPhone i iPad. La seva filosofia és ben simple: solucions senzilles per tenir les funcionalitats més pràctiques del teu telèfon a un sol “toc”, sense...\ndes 20, 2011 • 2 comentaris\nAvui us porto una nova eina online d’aquelles que m’agraden, per que té múltiples aplicacions, tant per a empreses com per a qualsevol usuari. Es tracta d’Spreecast, una plataforma de vídeo que ens permet crear el nostre propi canal i emetre públicament en uns pocs passos senzills. Només necessites una webcam (i una mica de...


TUMATEIX LLIBRES, parlem de llibres.: LA CIUDADELA de A.J. Cronin\nDesprés de tants llibres d'assassinats i violència també està bé fer una pausa.\nAquest és un llibre que vaig llegir fa temps, i que he rellegit. M'agraden els llibres on el protagonista va superant els entrebancs i aconsegueix els seus objectius.\nAndrew Manson és un metge idealista que comença la seva primera feina en un poblet miner de Gales. Aviat es veu sobrepassat per la realitat: La falta de recursos i la corrupció del sistema sanitari. Després d'una llarga lluita professional i d'haver superat un fort cop personal, aconsegueix arribar a Londres, on el materialisme està a punt de fer-lo canviar, però la seva dona i els seus amics l'ajudaran a tocar de peus a terra.\nQuan el llegeixes es nota que l'ecriptor també és d'una altra època. La manera d'escriure és més suau i educada. Si us agraden llibres com Chaman, el médico o la doctora Cole de Noah Gordon, crec que aquest també us agradarà.\nEs va fer una pel·lícula basada en el llibre que va ser nominada a quatre categories dels Oscar. També en van fer una sèrie.\nEtiquetes: A.J. Cronin, novel·la\nM'el apunto, sona molt be.\n8 de novembre de 2010 a les 13:13\njo també me'l llegire, si el trobo a la biblio.\n9 de novembre de 2010 a les 17:41


Escapades sota el sol de l'hivern - RACC Bloc\nHome » Viatges i oci » Escapades sota el sol de l’hivern\nTags:escapades, llocs de somni\nNecessites unes vacances? Se’t fan molt llargs aquests primers mesos de l’any? I, a sobre, la Setmana Santa enguany és a mitjan abril… Si et cal desconnectar, continua llegint i fixa’t en les escapades que et proposem. Anima’t, t’encantaran aquestes propostes.\nL’Eivissa més zen\nPotser no t’ho havies imaginat, però l’illa té molt per oferir fora de la temporada d’estiu. Als poblets tranquils de l’interior, molt acollidors en aquesta època, amb restaurants que no estan atapeïts de gent, et sorprendrà l’arquitectura i les esglésies blanques d’estil mediterrani, i també el patrimoni tan ric del conjunt de Dalt Vila, a la capital, declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. Recórrer les cales i contemplar-ne el paisatge tan bell sense aglomeracions, t’assegurarà una escapada molt relaxant.\nLanzarote, la màgia de la natura\nL’illa d’origen volcànic de Lanzarote, declarada Reserva de la Biosfera, és un autèntic paradís per a fer una escapada en aquesta època. La situació privilegiada proporciona un clima suau la major part de l’any, i ens ofereix múltiples activitats per a fer en plena antura: busseig, senderisme, surf, golf, etc. A l’illa hi ha parcs temàtics ideals per a anar-hi amb els nens, i podrem fer nombroses excursions a llocs de bellesa insòlita, com el Parc Nacional de Timanfaya, que faran de la visita a la “Terra del Foc” una experiència inoblidable.\nFoto: Robby van Moor\nMarràqueix, un viatge en el temps\nEt ve de gust deixar-ho tot i somniar uns dies? Si és així, has de conèixer la ciutat de Marràqueix. Sens dubte, aquesta ciutat imperial mítica del Marroc, d’on el país sencer va prendre el nom, no et deixarà de sorprendre. Els incomptables monuments es troben arreu de la ciutat: des de muralles, jardins, mesquites i socs, fins a la plaça magnífica de Jemaa El Fna, declarada Patrimoni Oral de la Humanitat per la UNESCO. La màgia d’aquesta plaça s’ha de viure: assaboreix un plat típit en alguna de les terrasses mentre observes els espectacles variats que t’ofereix. Cada moment del dia et sorprendrà amb una nova i original escena. No ho podràs oblidar.\nFoto: Grand Parc -Bordeaux-Xavier\nL’Alguer, tradició mediterrània\nSi us voleu assegurar l’èxit de la vostra escapada, una destinació ideal per a tota la família és la ciutat de l’Alguer, a l’illa de Sardenya. Amb una gran bellesa, una estructura de carrerons medievals de llambordes i petites places, i envoltada de torres de defensa, la ciutat ofereix molts atractius. Des d’allí podreu fer moltes rutes als encontorns ja sigui a grutes, jaciments prehistòrics o platges fabuloses.\nT’has decidit i vols viatjar a alguna d’aquestes destinacions? T’ho posem fàcil amb el Servei d’Agència de Viatges del RACC.


plagueta cibernètica: El Pregó de Galilea: l'escull de Pemba\nNa Dora espera el berenar a la taula on, hores abans, va neixer aquest pregó\nFa un parell de mesos, una persona a la que no puc dir que no a res, em va demanar que fes el pregó de festes de Galilea. I com que no li puc dir que no, li vaig dir que sí. I ja hi som!\nNormalment, un pregó de festes és un discurset d’alguns minuts, que hauria de combinar les alabances al lloc on es fa, amb uns tocs d’erudició localista, i el convit a l’alegria de la festa. A mí me sembla que el que és important és això darrer. Que vengui un extern a alabar Galilea és perdre el temps: la coneixeu, la disfrutau i l’estimau millor que jo. Anar a sercar que en deien l’Arxiduc, n’Alcàntara Penya o en Mascaró Passarius podria estar molt bé, però segurament molts ja ho sabeu, seria un pregó tòpic, per ventura avorriria algú i no entenc que l’alegria de la festa l’haguem d’anar a sercar en el passat.\nHe preparat el pregó fa quinze dies, molt lluny de Mallorca, concretament a 6.302 km (pam envant, pam enrera), a una illa que es diu Pemba, de l’arxipèlag de Zanzíbar. Bé podria ser que ningú hagi preparat mai un pregó de festes de Galilea en aquesta illa, de manera que ja tenim un element d’originalitat. Fer una cosa que mai s’ha fet abans té una certa gràcia. I fins i tot podria ser que ningú hi haguès pensat mai, en Galilea, a Pemba estant.\nAixí que he pensat, de fer un pregó intentant evocar una de les coses més belles del món, que he vist justament avui (o sigui, fa quinze dies!) en aquella illa, ja que és evident que la bellesa és un dels motius per a l’alegria. Vos parlaré dels esculls de coral, que no són exclusius de Pemba, sinó de moltes mars tropicals, però que jo he vist i anotat al meu quadern de camp a Pemba.\nTambé per un altre motiu: gran part de Mallorca, gran part de la Serra, està formada, justament, per pedres calcàries d’origen orgànic, formades precisament com a esculls de corall en mars de temps remotíssims. En lloc de parlar del paisatge de Galilea, vos parlaré d’un paisatge llunyà, que pot haver estat, més o menys, el que hi havia aquí mateix, que va formar aquestes munyanyes i aquestes pedres!\nM’heu d’ajudar, tanmateix. Jo sols hi puc posar paraules, però voltros heu de fer ús d’una eina mental molt poderosa, la imaginació. Si els meus mots fan de xispa per posar en marxa el motor de les vostres ments, podem aconseguir una estoneta agradable. Quasi vos demanaria que tanqueu els ulls i proveu de veure mentalment allò que vos conti, però tal vegada vos quedareu adormits, de manera que ho deixaré anar, i m’hi pos, ens hi posam.\nBé, som a una platja, quasi sols –o sigui, ben acompanyats- i el mon és de tres colors: el verd dels manglars i el bosc que cobreix tota l’illa, el groc quasi blanc de l’arena feta de fragments de coral i de conxes, amb centenars de caragolins, copinyes i cornets, i els blaus de la mar i del cel. Entram a la mar, i nedam, amb les ulleres de busseig, fins al tobant de la plataforma coralina i la mar gran. Aquí, en un cordó d’unes desenes de metres d’amplitut, trobareu un dels espectables més sorprenents, més rics i més emocionants que hi ha a la Natura, i que supera en complexitat i bellesa qualsevol obra d’art humana.\nD’aquest espectacle, Cousteau n’ha escrit el següent: Quin món estrany! Salvatge i pacífic, crüel, isòlita i magnífica, indiferent a la pròpia bellesa, la vida resplandeix en una prodigiosa abundància de formes. I no és el primer en quedar-ne impresionat: un segle abans, el gran Darwin (que no va poder bussejar, i per tant, no els va poder coneixer igual) també va quedar-ne impresionat: Estic content d’haver visitat aquests esculls, que es troben, sense dubte,m entre les meravelles del món... Ens extasiem quan els viatgers ens descriuen les gegantines dimensions de les piràmides i altres ruïnes, però les majors d’entre elles són quasi insignificants si les copmparem amb aquestes muntanyes rocoses acumulades per l’activitat d’animals tan minúsculs com delicats.\nEl fons del mar, amb sols un parell o tres metres d’aigua, és un mosaic de formes i colors, com un jardí encantat. Segurament tots heu estat a les coves del Drac o dels Hams, que ens poden servir de punt de partida per imaginar el que és un escull coralí. Falten, sí, les grans columnes lineals, però la resta, hi és tot, amb el valor afegit de la riquesa de cromatismes, de tonalitats i de textures. Són pedres vives. Els coralls, dels quals n’hi ha aquí moltes desenes d’espècies, encatifen tot el fons, uns en forma de grans parasols, altres arruats com a cervells, o banyes de cérvol, o bolets invertits, o pilotes, o colfloris... N’hi ha tan grossos com taules camilla, sostinguts per un sol peu, altres com a pans i no falten les filigranes delicades com randetes, membranoses o foliàcies, o globulars. N’hi ha d’irregulars i d’altres d’una rara simetria. No els basta la superfície del fons de la mar, i s’acaramullen uns sobre els altres, sense deixar un pam buit, edn un puzle monumental. N’hi ha de blaus, de verds, de grocs, de vermells. I entre els coralls, molts d’altres organismes immòbils: des d’algues fins a bogos d’un negre llüent i espines de dos pams, tubs com a tropetes d’orgue, arrelats dins d’una encletxa, els morros sinuosos, gruixats i multicolors de les grans escopinyes tridacna, algunes de més d’un metre d’amplada, les grans anèmones de color de cuiro vell, cents de braços ondulants, entre els quals guaiten els caparrins d’uns peixos que hi viuen en simbiosi. Abunden també les esponges, igualment amb una gran riquesa de diseny, de textura, de pigmentació i d’aspecte, i les gorgònies, com a arbrets sense fulles. És com badar davant el tresor d’Ali Babà escampat en un castell encantat, o en el cafarnaüm d’un gran basar oriental, penjat sobre l’abisme blau, misteriós i un poc inquietant de la mar gran, que s’enfonça amb gran pendent al límit de l’escull. La mar, juystament, és la que a la vegada, alimenta i ataca l’escull.\nAixò, però, és sols la vasa del quadre, la decoració de l’escenari, el paisatge de la història, una vasa riquísima, una decoració esplèndida, un paisatge emocionant, però la gran riquesa, on la vida es manifesta amb la força de la varietat, és és en els organismes mòbils, i molt especialment, en els peixos. Certament, també veureu caragols brillants com a joies, amb cossos bigarrats i que pareix impossible encabir en les closques que semblen més un ornament que una defensa; o totes les formes de transició entre estrelles i eriçons, de brassos curts i espinosos, i moïments pausadíssims; i els plomalls retràctics dels cucs, que desapareixen sobtadament a la mínima alarma. L’ull d’un polp, a l’agüait dins del cau, ens dona una nota familiar.\nPerò allò que més crida l’atenció, que més sorprèn i que més emociona, és la diversitat i l’abundància de disenys, formes i colors dels peixos de l’escull. Aquí, a Pemba, se n’han catalogat més de trescentes espècies, i a cada moment se’n veuen a batzef, dotzenes de cada casta, cents a cada instant, molts de mils en una nedada d’un parell d’horetes. Quan un es troba davant d’una mostra viva de la fauna de l’escull, literalment no sap on mirar, es fa difícil observar un individu perque n’hi ha molts altres en el camp visual que xuclen la mirada amb un magnetísme màgic. Cal deixar-se anar i badar davant l’espectacle, reparant a l’atzar en uns i altres, fins que ens saturem de sensacions i desprès procurem fer una observació més analítica, un a un, per gaudir dels detalls.\nTornam entrar a la voràgine de pigmentació i d’aspecte. Alguns peixos, es clar, tenen hetxura d’això mateix, de peix, la que tenim avesada els mediterranis. Però en aquest cas, el tamany i la coloració ens recordaran que som a un escenari exòtic. Aquell sembla un anfós que s’haguès remolcat sobre la paleta d’un pintor. L’altre, una variada amb les llistes d’una zebra. Els de més allà, sorells fosforescents, tutes vermelles com la sang, déntols verd maragda, o peixos comprimits en els flancs dels quals s’han anat dibuixant reticles de diagonals amb tots els pigments. També veureu fadrins de tres pams, pintats com a pallassos histèrics, o surers dels colors estridents de jugueta de plàstic.\nEn altres casos, la configuració del peix és quasi usual, però té qualque detall original, com una espècie de pagells de morro pla, amb una protuberància frontal com a la porra d’un municipal, o una donzella descomunal la cua de la qual acaba en dos filaments quasi tan llargs com ella, que es mouen ondulants com una cua de vestit de nuvia.\nAllà on pareix que l’evolució ha embogit totalment és en les formes novedoses: hi ha peixos fins com un paper, amb aletes d’una longitut desproporcionada, o rodons com una paleta de ping-pong, o llargs com una mida de Lluc, de cap i cua tan afuats que no sabrem distinguir l’un de l’altre, o rodanxons com a porcelletes. En veureu de morro llarg i prim, autèntics trompetistes, i altres amb un bec de lloro, eina formidable per estenallar els corals. És un món de ciència ficció, on la vida ens mostra la seva capacitat per al barroquisme més sofisticat-\nHem d’insistir en la diversitat de fesomies i tonalitats: conviuen espècies d’un sol color, des del lila fosc, sobri com un vellut de duquesa, fins al groc llimona més histèric o el rosa vaporós de pamela d’aristòcrata anglesa. Alguns tenen un esquit, vermell sobre negre, dibuixant una fletxa; o un punt blau fosc sobre l’argentat metàlic, o una llista blava com un llum de neó al llarg del costat.\nA l’altre estrem de la gamma teniu les espècies multicolors, amb puntents, amb faixes, amb llistes, amb taques, amb retalls... La natura ha inventat aquí des de l’elegància més sòbria i distinguida fins a les aberracions més histèriques i inversemblants: tots els colors, tots els disenys i totes les formes són presents en aquest mon increïble.\nDe fet, quan els naturalistes han hagut de batiar i donar nom a tot això, els han faltat paraules, i han d’arreplegar conceptes: peix papallona, peix àngel, peix globus, peix damisel·la...\nI tots els moïments! Primer he intentar dibuixar els fons de l’escenari, desprès presentar-vos alguns protagonistes, però això no és un quadre o una fotografia, és una realitat mòbil, amb els brills canviant del llum solar a travers de les ones, i l’activitat continuada dels actors, simultània i caòtica. Peixos que desfilen amb ordre marcial, com una tropa de soldats, altres que neden amb la parsimònia poderosa d’una guarda de bous, els de su-allà, truiers i arremolinats com nins de guardería, i a l’altra banda, la presència fugaç d’un exemplar que s’exhibeix per un moment, com si la seva bellesa fos fràgil. N’hi ha de solitaris i n’hi ha de gregaris, de diminuts i de disforjos, de tímids i fugissers i d’altres tan simples que quan vos n’adoneu, n’hi haurà tota una mola nedant rera voltros. Molts dels colors que he descrit canvien amb els moïments dels seus propietaris, i les taques són autèntics esclafits, llapecs luminosos, de manera que estam dins del que podriem denominar una pirotècnia biològica. No deixareu de reparar en uns peixetons allargassats, de costats lluentíssims, que netejen acuradament els flancs, les ganyes i fins i tot els ulls dels peixos més grans; son els babers, que obtenen el seu aliment d’aquesta curiosa manera. Vos acostareu a una ombra massissa, que de lluny vos ha semblat un gran organisme, que es desfà en mils de peixetons, com un nigut d’estornells quan pega al falcó. Tal vegada descobrireu un peix lleó, com una escórpora de pell amb fines llistes vermelles i blanques, i espines ben llarges i prolongades en un tegument del mateixos colors, com a ventalls desproporcionats, que es mou amb parsimònia, amb totes les gales desplegades, com una madame la Pompadur que hagi fet de l’escull el seu palau de Versalles.\nSom conscient que faig curt: me falten paraules per poder descriure aquest autèntic món de meravella, del que voldria vos hagueu fet una idea més per la vostra imaginació que per les meves paraules.\nAquesta explosió de vida, amb una varietat d’organismes que sembla inacabable, és un dels ecosistemes més rics i productius del món. No farem cièncioa, avui, però hem de recordar que l’escull, com altres sistemes biològics, no és un caos, sinó una comunitat amb capacitat de perpetuar-se, de desenvolupar-se i d’evolucionar. Justament és el temps, milions d’anys de condicions favorables, que han permés viure allò que veim, que han permés tanta bellesa, dels esculls que creixen sobre les restes d’antics coralls perque també en els esculls, l’avior és la base de la vida d’avui.\nGalilea també ho és, com l’escull: una comunitat que evoluciona, amb paisatge, amb protagonistes i amb dinamisme, a la qual el temps ha permès acumular valors, que la nostra generació reb de les anteriors, i que un pic cada any, amb les festes, ha de saber disfrutar especialment.\nAcabem ja, que hi ha altres coses a fer, avui vespre. Per part meva, sols volia recordar-vos que la vida, aquest procès efímer i precari, que ens dona tant de disgusts i mal moments, també té aspectes de vertader miracle, d’una bellesa immensa, i que val la pena coneixer i disfrutar de coses i llocs tan exepcionals, tan singulars, tan valuosos i tan diferents, com, posem per cas, els esculls de coral o, sobre tot, Galilea.\nDe manera que, galeus i galees, molts d’anys, moltes gràcies, bones festes i bona nit!\nPublicat per joan mayol serra a 20:04


Alba Carrillo arrasa al retorn de 'Chester': "Em va resultar còmode ser la rossa tonta"\nChester ha tornat … i Alba Carrillo també. La model va protagonitzar el primer lliurament de la temporada al format dirigit per Risto Mejide , que també va comptar amb el ballarí Nacho Duato com a convidat.\nAlba va utilitzar el seu pas pel programa per carregar de nou contra el seu ex-marit-el tennista Feliciano López. "Hi ha guapos als que al final agafes mania i ja ni els veus atractius ni res" , confessava sobre l'esportista manxec, amb qui manté una relació molt tensa des de fa diversos mesos.\nNo obstant això, Carrillo sí va obrir diàleg cap a la seva anterior parella, amb qui també ha mantingut un vincle complicat. Alba va parlar de Fonsi Nieto com aquella persona que li "va obrir les portes a la maduresa" , indicant que li va complicar la seva carrera a les passarel·les alhora que catapultava la seva imatge en els mitjans.\n"va ser la primera persona amb la qual em vaig anar a viure i vam tenir un fill. va ser molt ràpid, però no ens penedim cap dels dos" , afegeix mostrant un to molt menys bèl·lic que amb el tennista.\nCom que la temàtica del programa girava entorn de la bellesa , Alba també va aportar matisos i opinions sobre el món de la moda i la seva pròpia experiència en ell.\n"Els dissenyadors no volen dones famoses. Les models hem de ser penjadors. Tu no pots sobresortir per sobre de la seva roba" , confessava crítica afegint que aquest concepte li "fa gràcia".\n"Hi ha una doble moral terrible" , confessava sobre les passarel·les. "A la Madrid Fashion Week et demanen un pes determinat. Si ho dones, no caps a la roba dels dissenyadors, així que t'aprimes, però et posen pesos en els sostenidors o et fan beure dos litres d'aigua abans de pesar-te i passar la prova ", afegeix.\n" la moda és tot façana. cal aixecar catifes perquè hi ha molta merda aquí ficada " , diu Carrillo, qui sembla haver-se fet un tip del seu rol de celebrity.\n"sembla que he de ser per dins igual que per fora. he de ser mona. I no . Tots ens enfadem, ens cabreamos o fem coses que no estan bé. Cadascú tenim el nostre clixé ", confessa a l'indicar que li va arribar a resultar " còmode ser la rossa tonta " .


Tractar les cremades de sol de forma natural amb el oli de castor | Sublimis\nTracteu les cremades de sol de forma natural amb oli de castor\nDefinició de les cremades solars\nLes 5 regles de les cremades solars\nProductes naturals contra les cremades solars\nLa meva loció de la casa anti tirada de sol\nRecordatori Prevenció de les cremades solars\nQuè és una cremada de sol\nCausa: una pell de cremada induïda per la UVB\nConseqüències a curt termini: enrogiment, dolor i picor, de vegades butllofes\ni UVA?: La crema causada per la UVB és només un símptoma aparent de les cremades solars. No hem d’oblidar els raigs UVA: si no són responsables de la crema, la seva acció és molt més perniciosa. Perquè penetren profundament la pell, causen deteriorament de l’elastina i el col·lagen de la dermis. Aquesta acció també té l’alliberament de radicals lliures, nocius perquè promouen l’aparença del càncer de pell.\nConseqüències a llarg termini: cicatrius, al·lèrgies al sol, envelliment de la pell, melanomes\nPer obtenir més informació, vegeu l’excel·lent article del lloc Ameli.\nNormes essencials de les cremades solars\nReduir la màxima exposició al sol (eviteu qualsevol exposició si és possible)\nbeure molt regularment\nComproveu la temperatura corporal\nactualitzar la zona cremada amb aigua freda (15 ° C-25 ° C)\nConsulteu un metge si sou víctimes de mals de cap o dolor extrem.\nEls meus productes casolans anti-sol cop\nTenir cremades solars, és especialment dolorós. Depenent de la seva ubicació, el dolor ocasionalment pot passar d’un gen senzill en els vostres moviments diaris al dolor seriós que us impedirà dormir … Per tant, és essencial per alleujar i tractar aquesta cremada de sol. No hi ha res més senzill, només conegueu alguns grans remeis de la mare que seran tan eficaços com a locions calmants fora del preu que es poden trobar a la farmàcia. Seguiu la guia 🙂\nEls ingredients naturals més efectius contra les cremades solars\nQuan arriba una cremada de sol, no sempre tenim tots els ingredients necessaris per inventar el remei perfecte. Aquí hi ha una llista de productes naturals per lluitar contra les cremades solars. No els faig servir a la meva recepta, però si teniu pressa i no teniu els ingredients necessaris, sempre podeu triar un dels ingredients següents mentre espereu.\nl ‘oli de ricina : una composició única per a efectes excepcionals. L’àcid ricinoleic és l’ingredient màgic que fa oli de castor l’arma ideal contra les cremades solars i l’aliat de la pell en totes les circumstàncies.\nAloe Verrra: Amb aquestes propietats de curació i suavització, l’aloe verrra gel és imprescindible per tractar les cremades solars\nmel: ultra eficaç per a cremades en general (no només per a cremades solars). Aplicat directament a la pell, alleuja i promou la curació.\nOli de coco: la composició única de l’oli de coco el converteix en l’aliat ideal per a la lluita. L’àcid lauric i altres àcids grassos s’autaran i curaran la crema (vegeu el joc oli de castor / oli de coco)\nAlguns olis essencials (diluïts!): Recomano l’oli essencial de lavanda.\nLi> Vinagre de sidra: suavitzat la pell, calma la irritació. Alleuja ràpidament perquè ajuda a restaurar el pH natural de la pell (barrejar amb una meitat d’aigua dolça)\nbicarbonat de sodi: barrejat amb aigua i aplicat a la compressa, crearà un entorn propici a la curació.\nL’oli de Calándula: carotè i vitamina A reestructurarà la pell ajudant-la a curar-la mentre es calmant\nla patata de patata: tots ho tenim a casa 🙂 el midó contingut a la patata calmarà la pell. Aplicar a la rentadora a la pell, l’efecte és immediat!\nLa meva lotió d’oli domèstica per curar les cremades de sol naturalment\noli de ricin\nImplementació de la recepta\nEn un bol, barrejar 2 cullerades de l’oli de castor i 4 cullerades d’oli de coco\nAfegeix 3 cullerades d’Aloe Verrra i 2 cullerades de vinagre de sidra.\nuna vegada La barreja és homogènia, apliqueu-la suaument a la pell.\ndeixeu el màxim possible (preferiblement la nit).\nla primera El temps que vaig utilitzar l’oli de castor per a les cremades solars que simplement mixto amb proporcions iguals de l’oli de castor i es veurà aloe. La barreja alleuja i penetra bé la pell. És molt fàcil de fer, fàcil d’utilitzar i extremadament eficaç.\n>>> o troba oli de castor? Podeu trobar el meu oli preferit a la barra lateral dreta. Si voleu seleccionar un oli de castor, seguiu els meus consells aquí.\nTractar les cremades de sol de forma natural: la paraula de l’extrem\nEl millor és encara per evitar cremar sol! Després d’un hivern massa llarg, estem molt contents de caminar lliurement a la platja. Sovint oblidem que el nostre cos no està preparat per a aquesta exposició solar. Per evitar bobos relacionats amb el sol, no oblideu les següents regles:\nEviteu l’exposició directa, especialment a la platja. Planifiqueu un paraigua, barret, ulleres de sol.\nAplica la crema solar amb regularitat. Trieu l’índex més alt (50 +)\nreduir el temps d’exposició directa mínima (especialment durant les primeres exposicions)\nser del vent i dels núvols. UV sempre hi és, fins i tot si la sensació de calor disminueix.\nsi malgrat totes les teves precaucions que acabis amb una bonica cremada de sol, La meva recepta és aquí. Per a cremades greus, no intenteu reproduir els aprenents de bruixot: no us oblideu de consultar al vostre generalista o demanar consell al vostre farmacèutic si la cremada causada per les cremades solars és massa important. Si no us sentiu bé, és imprescindible consultar immediatament!\nGràcies pel vostre suport, bones vacances a tots i gaudir de l’estiu! Si també teniu una cura natural, no dubteu a compartir-la amb la comunitat HDR!\nPrevious Post - Previous post: La policia té cura d’una “gran bulge” en els seus pantalons: l’home aprèn que té un tumor anomenat “coliflor” al seu penis! (Foto)\nNext Post - Next post: Homes i dones-Canon


El Concurs de Vestits de Paper de Mollerussa potencia el premi Emergent’s i en crea un de nou - VilaWeb\nEl Concurs de Vestits de Paper de Mollerussa potencia el premi Emergent’s i en crea un de nou\nL’Ajuntament de Mollerussa, organitzador del Concurs de Vestits de Paper que enguany es farà el 14 de desembre, ha apostat per potenciar el premi Emergent’s, que va es va convocar per primera vegada en el Concurs de l’any passat, amb la intenció de premiar la creativitat dels participants menors de 30 anys. Per altra banda, se’n crea un de nou on es premia el millor aprofitament de les qualitats del paper.\nAixí, el premi Emergent’s d’enguany s’ha dotat amb 900 euros (en la primera convocatòria la dotació era de 600 euros) i està patrocinat pel consistori i l’empresa IMCOVEL dedicada al món del paper. A més el premi suma també la col·laboració de la fàbrica d’agulles Folch amb el premi Agulles per parar un tren que consisteix en un costurer amb material de costura. En aquesta categoria es manté el premi al millor complement patrocinat per Ilertravel.\nAprofitar la qualitat del paper\nA banda, també s’ha incorporat un nou premi especial en col·laboració de l’Escuela Museo Origami de Zaragoza (EMOZ) i que està dotat amb 1.000 euros. Es tracta d’un reconeixement per al millor aprofitament de les qualitats del paper posant l’incís en la utilització del tipus de paper, del plegat i del modelat dels vestits així com els elements relacionats purament amb la tècnica de l’origami com són el corrugat, el tessel·lat, el froissage, la modelització i la inclusió d’elements papiroflèctics.\nAquests nous premis es van presentar conjuntament amb la renovació de l’oferta educativa en les visites i els tallers per a escolars.


El primer gran debat entre 'Spitzenkandidaten', sense el PP i sense Junqueras\nCrònica del debat a Maastricht entre els candidats a la presidència de la Unió Europea\nEl primer dels tres debats entre els Spitzenkandidaten a la presidència de la Unió Europea es va fer dilluns a Maastricht, la ciutat holandesa on es va signar el tractat de la Unió Europea fins ara més ambiciosament europeista; tant, que els estats van acabar fent marxa enrere.\nEl debat a Maastricht va reunir el socialista Frans Timmermans, nascut precisament en aquesta ciutat; Violeta Tomic, candidata del Partit de l’Esquerra Europea; el suposat liberal Guy Verhofstadt; Bas Eickhout, un dels dos candidats dels Verds; i Jan Zahradil, de l’Aliança dels Conservadors i Reformistes. Organitzat per la Universitat de Maastricht, les autoritats locals i l’European Journalism Centre, fa cinc anys va ser el primer debat fet mai entre els candidats al càrrec de president de la Comissió Europea, i enguany repetia, juntament amb dos debats més que es faran a Florència i Brussel·les.\nEls moderadors del debat van ser la presidenta de la Universitat de Maastricht, Rianne Letschert, i el director de Politico.eu, Ryan Heath, qui precisament va ser l’encarregat d’explicar l’absència de dos candidats: l’un, el del PP europeu, Manfred Weber, que havia declinat d’assistir-hi; l’altre, Oriol Junqueras, Spitzenkandidat del Partit de l’Aliança Lliure Europea.\nCom es pot veure en el vídeo, en el moment que Heath va explicar que Junqueras no podia participar-hi perquè era en presó preventiva a Espanya, la sala va esclatar en una incomprensible rialla. Heath no va reaccionar, però una volta acabat el debat, va comentar que la reacció del públic li havia semblat estranya. Un dels qui reia era una dona que seia al meu costat. Em vaig girar i li vaig demanar com era que reia:\n—Oh! Deu ser un espanyol d’aquests corruptes!\nLi vaig respondre que era català i que era a la presó per haver autoritzat el referèndum d’autodeterminació, i la cara li va canviar. ‘Això és terrible’, va dir, abans de disculpar-se i de preguntar si Carles Puigdemont, el nom del qual sí que coneixia, també era a la presó. Acabat l’acte, això que havia passat era un dels temes de conversa als passadissos. Molts assistents acabaven de descobrir qui era Oriol Junqueras, cosa que demostra l’encert d’haver-lo nomenat Spitzenkandidat de l’EFA.\nLa paraula alemanya (que vol dir ‘candidat principal’) és una d’aquelles que Brussel·les és capaç d’imposar en pocs dies. Els partits europeus no tenen candidats oficials perquè no hi ha cap llista paneuropea. I el president de la Comissió no és pas triat pels electors. Però a les anteriors eleccions europees, va aparèixer la idea que cada gran partit triés un candidat principal i els estats es van comprometre a respectar aquesta figura com el possible nou president de la Comissió. Cinc anys després, el consens lingüístic s’ha imposat i l’alemany ha colat una nova paraula a totes les llengües europees.\nTots cinc es comprometen a una Comissió paritària\nEl debat, d’una hora i mitja, va ser àgil i organitzat al voltant de tres grans qüestions: l’Europa digital, la sostenibilitat i el futur d’Europa. Les preguntes, les feien els moderadors, llevat de tres, que les van proposar tres persones del públic que omplia el Theater aan het Vrijthof, majoritàriament jove.\nNo hi va haver grans sorpreses. Si de cas, el moment més impactant va ser quan la moderadora va demanar si cap candidat es comprometia a fer un govern paritari entre homes i dones i tots cinc van alçar la mà. Violeta Tomic, l’única dona a l’escenari, ho va aprofitar bé per acusar els altres partits de cínics.\nTret d’aquest moment, tot va ser molt previsible. Tomic no es va moure un mil·límetre de la crítica permanent contra les polítiques d’austeritat i la dreta. Era qui tenia més dificultats per a parlar en anglès i això la va penalitzar. Zahradil era el més previsible, perquè en tot moment aprofitava les preguntes per remarcar que ell volia menys Unió Europea i més poder per a cada estat. Guy Verhofstadt va fer les pallassades a què ens té acostumats de fa temps –era l’únic candidat que repetia dels que hi havia fa cinc anys–, i l’atenció es va centrar en el socialista Timmermans i en Eickhout, el dirigent holandès dels Verds, que va demostrar una gran desimboltura, fins i tot quan el moderador, de manera molt poc adequada, li va dir que no tenia cap possibilitat de ser president de la Unió.\nTimmermans va lluitar per allunyar-se de la tasca de la Comissió Europea, de la qual ha estat membre, per evitar de ser coresponsable, per exemple, de les polítiques d’austeritat. Fins i tot, es va atrevir a abraçar la candidata de l’Esquerra Europea el dels Verds dient a l’auditori que votés verd, i que tots tres ho eren, que el verd no era privatiu dels Verds, moment que va ser molt mal rebut pels seus dos companys de debat, que el van acusar de manipulador.\nPerò, al final, la sang no va arribar al riu. L’absència del candidat del PP, que és qui està més ben situat per a guanyar les eleccions, va fer que el debat no fos ni agressiu ni complicat de gestionar, tal com els moderadors van reconèixer una volta acabat, ja fora del teatre, a la festa popular que s’havia organitzat al carrer per a seguir en directe l’esdeveniment. ‘Si hagués vingut Weber, això hauria estat un cinc contra un duríssim.’ Potser per això va preferir no acudir, amb l’excusa, segons els organitzadors, que tenia una festa d’aniversari a Munic.


Paraules i expressions japoneses 4\nPublicat per Carme Rosanas de febrer 10, 2020\nAquesta gent fan molta ràbia, que puguin menjar de tot el que volen i no s'engreixen ni un gram.\nAra resulta que tenen un estómac a part i no ens diuen el secret.\nEn aquest concepte jo m'hi sento molt identificada.\nEm passa sovint i jo li dic "bellesa inaccessible".\nDe fet tota la bellesa ho és, en una mesura o altra, però hi ha moments que em sembla sentir-ho molt intensament.\nDir-li Aware em sembla molt bonic.\nMcAbeu 10 de febrer de 2020, a les 10:42\nJo, a mesura que m'he anat fent gran, he descobert que menjar bé no implica menjar molt. Però, fins i tot quan m'atipava més del compte, és cert que sempre em quedava un raconet per a les postres. Ara bé, de betsubara res de res, t'asseguro que en el meu cas d'estómac només en tinc un i es nota perfectament que és on va a parar el menjar.\nGaudir de la bellesa d'un instant però al mateix temps saber-te greu perquè aquell instant s'acabarà. Entenc el concepte però... quines ganes de patir, no?\nCarme Rosanas 10 de febrer de 2020, a les 19:09\nTens raó que menjar bé no implica menjar molt, crec que ho anem aprenent de mica en mica amb el temps. Potser és una mica a la inversa. Menjar bé és, també, (entre altres moltes coses) menjar en la mesura adequada. Però em deixes amb el dubte de si realment és veritat que només tens un estómac o és que ets dels que guardes els secret de com us ho feu... he, he, he...\nLa traducció japonesa diu "tristes", en soc conscient.\nPerò per part meva, aquesta sensació que jo en dic de la "bellesa inaccessible" (i en algun lloc jo també havia escrit el concepte "agredolç") no la tinc gens associada a cap patiment. A vegades es pot quedar en una mena de nostàlgia o una petita recança, que potser fa que augmenti el valor d'allò que has viscut i en altres ocasions, la sensació de "voler-t'ho emportar" i no poder endur-te la realitat, fa que es canalitzi en alguna mena d'acció: una foto, un dibuix, un poema, un comentari per compartir-ho amb qui tens al costat. I a mi no em sembla gens negatiu. És una emoció que he viscut moltes vegades. I no la voldria perdre.\nPer exemple, en algun lloc bonic on hi ha aigua i t'hi banyaries, però les circumstàncies no t'hi acompanyen, em pot passar això. Em quedo amb la bellesa inaccessible i la faig més bucòlica o bé m'hi banyo malgrat tot i tot i aleshores aquesta acció ja compensa. M'ho enduc tot arrapat a la pell.\nartur 10 de febrer de 2020, a les 17:43\nSon d'aquells que sempre tenen un "foradet per omplir", després d'un àpat de Nadal ! hehehe\nEl segon concepte és per pensar-hi... com diu en Mc. "quines ganes de patir" !\nCarme Rosanas 10 de febrer de 2020, a les 19:11\nEl problema no és tenir el foradet, el problema és si s'ha de pagar el preu en quilos de massa o no... he, he, he...\nPensa-hi, Artur! No cal que sigui patiment. Tu que ets artista, segur que et pots acostar a la meva manera de viure-ho.\nartur 10 de febrer de 2020, a les 19:48\nEstic d'acord amb la teva explicació, Carme !!\nCarme Rosanas 10 de febrer de 2020, a les 20:16\nGràcies per tornar i pel teu acord, Artur!!!\nxavier pujol 11 de febrer de 2020, a les 8:46\nSóc més del "aware" que del "betsubara".\nA més en català tenim una paraula (forçant-la una mica, això sí) que s'assemblaria a "aware", tant pel so com pel significat: "aguait"\nCal estar a l'aguait per presenciar un petit succés.\nCarme Rosanas 11 de febrer de 2020, a les 18:14\nA l'aguait per presenciar-lo i a l'aguait per guardar-lo el millor possible.\nHelena Bonals 11 de febrer de 2020, a les 11:08\nA mi també em fan molta ràbia aquests golafres amb un metabolisme que fa que no s'engreixin!\nHi ha tants moments que passen un sol cop i prou... No m'agrada aquella cançó d'Elvis Presley que diu "It's now or ever. My love won't wait": si no pot esperar, és que no és amor!\nCarme Rosanas 11 de febrer de 2020, a les 20:18\nI tant! És que no hi ha dret! El pes s'hauria de repartir equitativament entre tots els golafres.\nAprofitar els moments sempre és bo. Però jo tampoc soc de It's now or never. Si s'ha d'esperar s'espera.\nXeXu 11 de febrer de 2020, a les 13:29\nPensava que la primera paraula m'estava definint perfectament fins que he arribat a la part de que no s'engreixen. Llavors sí que falla. Quina és la paraula per algú que menja un munt i encara menja postres després, però s'engreixa en conseqüència?\nCarme Rosanas 11 de febrer de 2020, a les 20:19\nNo la sé, XeXu, i també em faria falta saber-la...\nPons 13 de febrer de 2020, a les 12:47\nEls betsubara fan molta ràbia, per això mai es fa servir sola la paraula, s’acompanya d’un betsubara dels collo... no es poden dir paraules en aquest blog, no?\nCarme Rosanas 13 de febrer de 2020, a les 19:58\nM'has fet riure pons! Ja tens raó, ja!!!\nQue jo no digui paraulotes, no vol pas dir que no les pugueu dir vosaltres si us ve de gust... aquesta teva, encara que no estigui acabada, s'entén perfectament i em sembla molt i molt adient prls Betsubara, per la ràbia que fan...\nUnknown 4 de març de 2020, a les 19:32\nAs claimed by Stanford Medical, It is really the SINGLE reason this country's women live 10 years longer and weigh 42 pounds lighter than us.\n(And realistically, it really has NOTHING to do with genetics or some secret diet and really, EVERYTHING to do with "how" they are eating.)\nClick on this link to reveal if this easy questionnaire can help you release your true weight loss possibility


Més valencià, més cultura, més tolerància | País Valencià, Segle XXI\nPublicat per Redaccio el 12 agost 2014 en Article del dia · 0 comentaris\nEl proppassat 28 de juliol, el Consell Valencià de Cultura, reunit en plenari, va alertar sobre la precarietat del valencià en l’ensenyament a través d’un informe aprovat quasi per unanimitat –amb un únic vot en contra: el del conseller Martín Quirós, del Partit Popular. No és la primera vegada –ni, dissortadament, serà l’última– en què se subratlla aquesta obvietat a propòsit de la situació crítica –i el consegüent perill d’extinció– en què es troba la llengua pròpia del País Valencià. I és que en trenta anys i escaig de vigència de la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià els avenços en la normalització de la llengua han estat limitats a les línies d’immersió lingüística, circumscrites estrictament a l’àmbit de l’ensenyament no universitari –i ens referim tant als PEV (Programes d’Ensenyament en Valencià), com als PIL (Programes d’Immersió Lingüística) i als PIP (Programes d’Incorporació Progressiva). Tots tres programes miraven d’assolir el mateix objectiu, expressat de manera expeditiva a l’article 19.2 de l’esmentada Llei d’Ús: «Al final dels cicles educatius, i qualsevol que haja sigut la llengua habitual en iniciar els estudis, els alumnes han d’estar capacitats per a utilitzar, oralment i per escrit, el valencià en igualtat amb el castellà».\nAquests han estat els programes d’immersió lingüística vigents durant tres dècades. És obvi que amb aquests programes el que s’ha aconseguit és poc, però molt valuós, i que hauria d’haver estat l’esperó definitiu per augmentar el percentatge de l’ensenyament en la llengua pròpia; sobretot en un context cada vegada més plural, des del punt de vista lingüístic, i més permeable a l’anglès i a l’espanyol, omnipresents en els mitjans de comunicació de masses: TV, ràdio, Internet i les noves tecnologies. Doncs, no ha estat així. Ans al contrari, el model lingüístic que postula el Partit Popular esquartera encara més el valencià, amb l’anomenat Decret del Plurilingüisme, una enganyifa “pedagògica” que, amb l’excusa de la “necessitat” urgent de l’anglès, bandeja el valencià i es carrega les línies. Així ho han asseverat més d’una vegada les entitats que vetlen per la nostra llengua, com ara Escola Valenciana, el sindicat Stepv o Acció Cultural del País Valencià, entre altres.\nLa realitat, per als qui ens dediquem a l’ensenyament secundari, és que el valencià està ben implantat únicament en les comarques valencianoparlants –i no del tot, perquè a les ciutats grans i mitjanes també s’hi detecten greus mancances– i que, a les grans capitals i a les comarques de predomini lingüístic castellà la presència del valencià és escassa, quan no anecdòtica o inexistent; fins i tot, pot arribar a ser-hi aberrant, amb docents que han de fer classes “de Valencià” amb uns pocs alumnes voluntaris, i tota una caterva d’exempts dins de l’aula –no sé a quins principis pedagògics apel·la aquest model…\nLa qüestió de rerefons que sura per sobre de la no implantació extensiva del valencià a l’ensenyament no universitari és que s’ha venut l’ensenyament de la llengua autòctona –que és patrimoni de tots els valencians, valencianoparlants i no– com un deure i no com una oportunitat, una finestra al món des de la qual ens mirem i ens valorem a nosaltres mateixos, però també a la resta. Crec fermament que una llengua, i menys encara si és la pròpia d’un determinat espai geogràfic, no pot ser vista mai com una imposició, sinó com una riquesa que cal preservar, recuperar, impulsar, prestigiar, estimar. Un patrimoni i un bé immaterial amb què concebem el món a la nostra manera. Fins i tot en aquelles comarques de predomini castellà, el valencià és o ha estat ben present: històricament o per proximitat a les comarques valencianoparlants. La llengua de la gent dels Serrans, de l’Alt Palància, de la Canal de Navarrés, del Baix Segura… és plena de valencianismes lèxics, i fins i tot gramaticals. I caldria recordar que a Oriola fins ben entrat el segle xvii es parlava valencià! Si no sabem d’on venim, si no sabem qui som, difícilment podrem ser més tolerants amb els altres, més respectuosos amb la diferència. Com molt bé va indicar el president d’Escola Valenciana, Vicent Moreno, en una entrevista publicada a la revista Allioli (núm. 256, març de 2014), en el context d’uniformització cultural i lingüística que vivim només un model d’immersió en la llengua pròpia i per a tots els valencians garantiria el coneixement igualitari del valencià i del castellà, i encara d’una tercera llengua, com l’anglès: «Ací cal parlar del TIL (tractament integral de llengües i continguts): es comença primer amb la lectoescriptura en valencià, després s’hi introdueix l’anglès i el castellà es retarda fins que es consolide el valencià. Això és un principi bàsic de la sociolingüística. Quin temps d’exposició necessita un alumne per aprendre una llengua? Depèn de la potència que tinga eixa llengua en el mapa de la societat en què es viu. Si el castellà el tinc molt present, no el necessite dins de l’escola. Tots els alumnes saben fer-ne un ús formal i col·loquial, del castellà. No passa el mateix amb el valencià, ni tampoc amb l’anglès, òbviament. Aleshores, primer cal introduir el valencià, i anar introduint després l’anglès i el castellà. Aquest és el nostre model».\nArticle anterior Els Països Catalans en la mateixa cruïlla que el 1977 Article següent La cara oculta del pla egipci per a Gaza


Mesoteràpia Facial a Lleida | Tractament estètica facial | Mesoteràpia Facial\nMESOTERÀPIA FACIAL A LLEIDA: TOT EL QUE NECESSITES SABER\nSi t'estàs plantejant la possibilitat de sotmetre't a un tractament de mesoteràpia facial a Lleida, hem de donar-te bones notícies: has arribat al lloc indicat. Nosaltres, com a experts en tractaments d'estètica facial, podem oferir-te la informació clau sobre aquest tema. D'aquesta manera, coneixeràs al detall en què consisteix la mesoteràpia facial, quins efectes té i quant es triga a gaudir d'ells.\nQuè és la mesoteràpia facial i en què consisteix?\nLa mesoteràpia facial és un dels tractaments que més es duen a terme en el nostre centre d'estètica facial a Lleida. Es tracta d'un procediment que té per objectiu essencial el rejoveniment de la pell del rostre.\nFonamentalment, es treballa amb vitamines, minerals i àcid hialurònic. Tot això constitueix un conjunt de substàncies enormement beneficioses per al cutis i per a la salut general de la pell. D'aquesta manera, la injecció d'aquests elements sobre el rostre dona lloc a un combat efectiu de l'envelliment facial i retarda eficaçment l'aparició d'arrugues.\nÉs, per tant, un innovador i revolucionari tractament que fa possible l'allargament de la joventut el màxim temps possible. I tot això simplement mitjançant l'ús de substàncies beneficioses per al rostre, que s'injecten amb facilitat a través d'agulles molt fines i indolores.\nAixí, per a poder gaudir d'aquests beneficis, tan sols cal posar-se en mans de professionals.\nTipus de mesoteràpia facial\nUn dels dubtes més comuns que solen plantejar-nos a la nostra clínica estètica a Lleida és si existeixen diversos tipus de mesoteràpia del rostre. Doncs bé, la veritat és que sí. Podem dir que existeixen dos tipus que es diferencien en la combinació de substàncies que, finalment, acaben sent injectades.\nAmb la finalitat de tonificar i revitalitzar la pell des de la primera sessió, es fa ús d'un conjunt de vitamines que milloren l'aspecte del rostre. A més, s'introdueixen també combinacions d'oligoelements i minerals, així com una petita quantitat d'àcid hialurònic.\nEn essència, les vitamines utilitzades són les del complex B, A, C i E i els minerals són calci, magnesi, sodi i potassi. Tot això, al costat dels aminoàcids essencials i els àcids nucleics, dona lloc a resultats espectaculars.\nA diferència de l'anterior, la proporció d'àcid hialurònic que conté cada injecció és molt més gran. D'aquesta manera, l'objectiu principalment perseguit és el d'hidratar al màxim la pell del rostre, evitar la seva sequedat i l'aparició d'arrugues. Es motiva així l'emissió de col·lagen i elastina. Totes dues substàncies estan molt lligades a la bellesa.\nNosaltres som experts en àcid hialurònic a Lleida, per la qual cosa som especialistes en aquest tractament.\nQuè s'aconsegueix amb la mesoteràpia facial\nIgual que amb molts altres tractaments d'estètica facial a Lleida, el benefici reeixit principalment amb la mesoteràpia és l'augment de la bellesa natural. No obstant això, la millor manera de conèixer al detall el que estem dient és oferint-te un llistat dels avantatges fonamentals d'aquesta mena de serveis:\nMillora clara i evident de la qualitat i de l'aparença de la pell del rostre.\nAtenuació observable de les arrugues ja existents i prevenció de l'aparició de noves.\nAugment de l'elasticitat, al mateix temps que la pell s'estira i dóna sensació de major fermesa.\nHidratació i eliminació de la sequedat del cutis.\nRejoveniment profund gràcies a l'augment de la nutrició de les cèl·lules.\nQuan es noten els efectes de la mesoteràpia facial\nEls beneficis propis de la mesoteràpia del rostre dels quals t'hem parlat en l'apartat anterior solen ser clarament observables entre els 4 i 7 dies després del tractament. En tot cas, ha d'entendre's que tot depèn de l'estat previ de la pell i de l'edat de la pacient. Això, per cert, també acaba determinant la durada del tractament, que pot anar des de les 3 setmanes fins als 3 mesos.\nPer a aconseguir que els efectes de la pell radiant i hidratada apareguin abans i durin més, l'ideal és evitar prendre el sol fins a l'endemà passat del tractament i aplicar abundant protecció solar.\nQui poden realitzar-se la Mesoteràpia Facial\nEn principi, qualsevol persona adulta pot sotmetre's a aquest tractament. Normalment, el perfil ideal és el d'una persona major de trenta anys, sense límit superior d'edat, que desitgi millorar en profunditat l'aspecte del seu rostre i aconseguir així alts paràmetres de bellesa i de rejoveniment. Tan sols queden excloses les persones que presentin contraindicacions.\nTals contraindicacions són les següents:\nPersones al·lèrgiques als productes utilitzats.\nPersones que estan sent sotmeses a diverses cirurgies al moment de rebre mesoteràpia, que han tingut alguna operació en els 4 mesos anteriors o que tindran una en els posteriors.\nPersones que tinguin alguna malaltia crònica greu (en aquest cas caldrà consultar amb el metge).\nPersones que han passat per un tractament estètic en les quatre setmanes anteriors.\nPersones amb malalties cròniques de la pell.\nCom es fa la mesoteràpia facial\nAnteriorment ja hem fet referència al funcionament d'aquest tractament. En essència, consisteix en la injecció d'una combinació de substàncies beneficioses en determinats punts del rostre. Això es fa amb agulles molt fines, per la qual cosa són indolores, encara que pot utilitzar-se una crema sedant per a evitar tota molèstia.\nSi has pensat a sotmetre't a un tractament de mesoteràpia facial a Lleida, la clau, com has vist, es troba a acudir a professionals. Aquesta serà l'única manera d'assegurar-te que, veritablement, els resultats obtinguts seran els que buscaves. En aquest sentit, t'animem que acudeixis a realitzar-te la teva mesoteràpia facial amb nosaltres. A més d'oferir-te les màximes garanties de professionalitat, la teva primera cita en la nostra clínica és gratis! Aprofita avui mateix per a reservar la teva cita i, de forma absolutament gratuïta, rebre assessorament personalitzat.


Aprenendre de les dones productores que cuiden la terra a l'Equador\nCrònica de la primera part del viatge a terreny de Bego Simal, coordinadora de projectes de Bosco Global.\nFinalitzada la primera part del viatge a l’Equador. Els primers dies de viatge els hem dedicat a fer la visita de seguiment del projecte “Enfortiment de la cadena de producció de plantes aromàtiques” a les comunitats indígenes de Salinas de Guaranda a la província de Bolívar, projecte finançat per Solidaridad Don Bosco amb el suport de la Agencia Andaluza de Cooperación Internacional para el Desarrollo(AACID).\nEl projecte el duu a terme la Fundación Familia Salesiana de Salinas (FFSS) entitat que des de fa més de 20 anys impulsa projectes de promoció dels col·lectius més desafavorits de la zona. Ha impulsat, entre altres projectes, diverses empreses productives amb criteris d’economia solidaria, cooperativisme i agroecologia. Sota la marca El Salinerito es produeixen productes tèxtils, formatge, xocolata, olis essencials i tisanes entre altres. Tots ells productes d’economia solidària i molts amb el segell de “fair trade”.\nEn arribar a Salinas juntament amb els companys Gabriel Terán i Lina Varón de l’Oficina de Planificació i Desenvolupament dels Salesians a l’Equador, vam anar a conèixer algunes d’aquestes empreses productives d’economia solidària que donen feina a més de 60 persones a Salinas.\nLes empreses productives de Salinas\nVam visitar la fàbrica de llana, la de formatges, la de xocolata i finalment l’acabada d’estrenar fàbrica d’olis essencials i tisanes (construïda gràcies al suport del nostre projecte) que durant els propers mesos finalitzarà l’equipament i alguns detalls de la construcció.\nLa jornada següent la vam dedicar a visitar l’origen del projecte: els horts d’algunes de les dones participants. Les 200 dones participants de diferents comunitats de la zona de Salinas i Simiatug han participat de diferents formacions a càrrec dels dos tècnics de camp: don Hugo Redroban i en Samuel Ramírez. Després de fer un estudi de quines són les plantes medicinals que millor s’adapten als estadis naturals de cadascuna de les comunitats (al programa participen productores de comunitats ubicades des dels 1.100 m d’altitud als 4.200 m), els tècnics de camp ofereixen els esqueixos i les orienten sobre les cures que els hi han d’oferir.\nVam visitar la Lisa, a la comunitat d’Apahua, qui treballa un petit hort amb plantació de meta, camamilla i romaní. A la comunitat de Santa Teresa vam visitar el viver de plantes que cuida la família de don Hugo, i des d’allà vam anar a visitar la plantació de 300 plantes de romaní que té la senyora Juanita. A Pampaloma la Natividad amb el seu marit Pancho i la seva filla Tania ens van ensenyar la seva plantació, que conreen tots junts.\nUn terreny abrupte i amb infraestructures malmeses\nEls grans desnivells i el deficient estat de les carreteres fan que les comunicacions siguin complicades. A les comunitats les dones s’han organitzat per transportar la seva producció de manera col·lectiva fins a la planta de producció. Allà se’ls hi paga un preu just per les plantes que són recollides i netejades per a procedir a la cadena de processament que ha d’acabar amb l’elaboració de tisanes, bossetes per a infusions, cremes medicinals, olis essencials i cosmètics. El producte final és orgànic (sense intervenció de químics en cap etapa de l’elaboració) i amb el valor afegit d’estar col·laborant en una economia solidària que recolza a les productores i al seu associacionisme.\nLa inauguració de la planta productora\nEl divendres dia 10 de gener va tenir lloc la inauguració de la planta productora amb la presència d’unes 150 dones participants en el programa arribades a Salinas des de les seves comunitats (algunes a 2 i 3 hores de camí). També van participar de l’acte algunes autoritats locals, la comunitat salesiana impulsora de la Fundació i veïns i veïnes de Salinas. A més d’agrair a totes les persones i institucions que han fet possible el projecte, es van poder visitar les instal·lacions de la fàbrica, brindar pel seu futur i com les bones celebracions es va acabar amb ball i dinar per a totes les persones assistents.\nUna de les associacions de dones productores que participen al programa, la Asociación Mamá Margarita va aprofitar el desplaçament de moltes de les sòcies per celebrar una assemblea el dia de la inauguració. Va ser emocionant comprovar com les companyes productes estaven contentes de participar en el projecte, algunes ja han començat a obtenir beneficis econòmics per la venda de les plantes i animaven a altres a no desanimar-se ja que algunes plantes triguen mesos en donar fruits. I més enllà dels beneficis econòmics expressaven la satisfacció del treball fet de manera comunitària.\nHe recollit l’agraïment de l’equip tècnic i directiu de la FFSS, de la comunitat salesiana, de les dirigents de les associacions de dones, de les pròpies productores i de les seves famílies que us trasllado a través d’aquestes paraules a tots vosaltres. L’esforç que hi ha darrera de tot el cicle d’un projecte és gran, però la satisfacció de comprovar que amb aquesta acció contribuïm a millorar una mica les condicions de vida de persones que són oblidades i que els seus drets són vulnerats.\nAcabo copiant un fragment de l’himne creat en ocasió dels 50 anys de presència salesiana a Salinas, recull l’essència del treball que volem continuar impulsant des de Bosco Global. Gràcies a totes les persones que ho feu possible.


Alguns municipis com Rocafort de Queralt ho estan començant a provar\n18/06/2018 - 18.42 Actualitzat 24/06/2018 - 20.01\nMarc Roca és alcalde de Rocafort de Queralt:\n"El que ens diu la UE és que el cànon de residus pujarà exponencialment aquest propers anys. Això repercutirà directament en els ciutadans. Però si pugen el percentatge de recollida selectiva ho podem amortir."\nI, Rocafort de Queralt no és l'únic municipi de Catalunya que prova la recollida selectiva amb contenidors intel·ligents. Altres pobles del Bages, la Garrotxa, el Maresme o el Baix LLobregat també ho estan començant a implementar. I, l'Area Metropilitana de Barcelona ho està estudiant.\nContenidors intel·ligents a la Conca de Barberà


Com transferir contactes des de Nokia a Android\nEn primer lloc parlarem dels mètodes lliures disponibles per transferir contactes d'un Nokia a un android. Aquests inclouen:\n1. utilitzant un compte de Google\n2. amb l'Outlook\n2. utilitzant Nokia Suite\nAmb compte de Google\nConnecti's al seu mecanisme Android utilitzant el mateix compte Google que ja heu configurat al vostre dispositiu Nokia. Si a això s'hagi sincronitzat tots els seus contactes, aconseguirà-los en el seu android instantàniament.\nUtilitzant Nokia Suite\nTanmateix, té un dispositiu Lumia Nokia, llavors vostè pot transferir els contactes amb Nokia PC Suite. Nokia Suite és programari de Nokia oficial i es pot descarregar des de http://www.microsoft.com/en/mobile/support/nokia-suite/ hi ha un programari similar, és a dir, Suite Nokia PC que es pot descarregar des de http://www.microsoft.com/en/mobile/support/nokia-pc-suite / tots dos utilitzen per a serveis similars però difereixen en la compatibilitat de dispositius. Per tant, abans de fet un descarregar, buscar aquell que és compatible amb el dispositiu de Nokia.\nAnem a fer ús de Nokia Suite per a aquest article. Per començar, seguiu aquests passos:\nDescarregui i instal·li Nokia Suite al seu ordinador i portàtil.\nLlançament Nokia Suite i aneu a Eines Opcions.\nLocalitzi "Contactes" a la barra lateral esquerra i feu clic.\nVes a Sync amb contactes aplicació contactes del Windows i feu clic a "OK" a la part inferior dreta.\nConnecti el seu telèfon Nokia a l'ordinador o portàtil acaba de configurar Nokia Suite, mitjançant un cable USB.\nSobre el descobriment del telèfon per Nokia Suite, feu clic a la icona de contactes (aquest segon) en la barra de navegació superior, o la plaça de "contactes" entrar "Contactes" windows.\nFaci clic a "Sync contactes" a la zona de telèfon per començar a sync els contactes de telèfon de Nokia amb contactes del Windows.\nS'han transferit els contactes del telèfon Nokia al seu portàtil. Ara, aquests contactes necessiten ser transferits al dispositiu Android. A aquest efecte es requerirà Wondershare MobileGo que es pot descarregar des de http://mobilego.wondershare.com/\nDescarregui i instal·li Wondershare MobileGo en el seu ordinador portàtil o ordinador.\nConnectar el dispositiu Android amb el seu portàtil o ordinador mitjançant un cable USB i llanci MobileGo.\nEsperar MobileGo a descobrir el dispositiu, aneu a "Dispositius", localitzar el dispositiu i feu-hi clic llavors seleccioni "Contactes" del menú esquerre.\nAneu a "Importació/exportació" "Importar contactes d'ordinador" "de la llibreta d'adreces de Windows" del menú a la part superior.\nMenú que apareix, seleccioneu "Importa".\nEn un curt temps, tots els seus contactes estarà disponible al seu mecanisme android.\nCom t'hauràs adonat, els dos mètodes anteriors encara que lliure i molt fàcil, no sempre són factibles a adoptar per les següents raons:\n1. el primer mètode requereix un compte de Google a treballar i si no té un configurat al dispositiu que no podeu fer ús d'ella.\n2. el segon mètode requereix l'ús de dos programes separats i per a la majoria dels usuaris, això pot resultar ser una situació desordenat degut a la manca d'experiència.\nHem fet ús de Wondershare MobileGo en el pas anterior d'aquest article. Encara que és un programari lliure i feia la feina acuradament però, implicava fent ús de Nokia PC Suite també. Majoria de la gent vol utilitzar només un programari en un moment com utilitzant dos pot ser aclaparador alhora. Per tant, hem presentar Wondershare MobileTrans. Wondershare MobileTrans és un programari dissenyat específicament per ajudar els usuaris en totes les seves dades transferint processos. Però el que és veritablement sorprenent sobre Wondershare MobileTrans és la seva característica de compatibilitat de dispositiu. Ofereix compatibilitat per a gairebé tots els telèfons intel ligents que un pot pensar i ser compatible amb sistemes operatius tant Windows i MAC. Es pot descarregar des de http://www.wondershare.com/phone-transfer/ com un judici de 30 dies. La versió de complement està disponible a només $ 19.95 per a una llicència d'ús d'una hora.\nPer començar a transferir contactes mitjançant Wondershare MobileTrans, seguiu aquests passos:\nDescarregui i instal·li Wondershare MobileTrans al seu ordinador portàtil o ordinador utilitzant l'enllaç proporcionat prèviament.\nUn cop finalitzada la instal·lació, adjuntar tant els dispositius és a dir, el Nokia i el android telèfon al seu ordinador portàtil o ordinador mitjançant cables d'USB i llançar Wondershare MobileTrans.\nTant dels dispositius es detectarà automàticament i vostè rebrà un windows similar a aquest mostrat per sota:\nAdoni's que la carta al mig de la pantalla inclou tots els elements que pot transferir des del seu Nokia a seu android. Marqueu la casella corresponent a "Contactes" i premeu "Iniciar la còpia"\nEl progrés de transferència s'iniciarà en breu i apareixerà una finestra amb una barra de progrés que es poden seguir els progressos de la transferència.\nQuan es completi el procés, vostè tindrà accés a tots els seus contactes des del seu Nokia en el seu Android instantàniament.\nQuins dispositius Nokia està actualment utilitzant?\nDownloaders superior música lliure per a telèfons de Samsung\n6 coses que cal saber sobre Samsung Kies 3\nConvertir AIFF, M4B, M4R en MP3 per pujar a la música de Google\n> Recursos > androide > com transferir contactes des de Nokia a Android


En català si us plau: abril 2015\nPublicado por JOSEP Mª Panades en 2:19 No hay comentarios:\nPublicado por JOSEP Mª Panades en 0:20 No hay comentarios:\nTots hem experimentat, en més o menys mesura, el principi dels reflexes condicionats de Pavlov. Tots hem vist més d’un cop com un estímul sensitiu, per exemple, l’olorós, ens fa recordar un indret, un moment, una persona.\nRecordo perfectament que al pis on vivia la meva germana petita tot just després de casar-se, hi havia una finestra que donava a un celobert que donava a un parvulari que hi havia als baixos de la finca. Un dia que era de visita, em vaig enfilar per aquella finestra per tafanejar (tindria uns setze anys, tot s’ha de dir) i vaig veure el racó on els menuts penjaven les bates a ratlles blaves i blanques. Però no va ser aquesta visió sinó la barreja d’olors el què em va transportar cap al parvulari del carrer Parlament del barri de Sant Antoni de Barcelona. Van ser aquells olors a llapis, a goma d’esborrar i a guix els que em van llançar dotze anys enrere en unes dècimes de segon.\nAquesta és una associació entre dos fets sostinguts en el temps. No va ser una experiència d’un dia la que va fixar la relació directa entre l’olor i el lloc. Va ser l’experiència continuada la que va acabar lligant una cosa amb l’altra. I tret del primer dia que em van dur al parvulari, amb quatre anys, no va ser aquesta una experiència traumàtica, ni tan sols dolorosa.\nPerò al cap dels anys, van haver dos fets desagradables que sí podrien qualificar-se de desencadenants d’un reflex condicionat, el detonant del qual fou la música i, curiosament, dels mateixos intèrprets.\nEl primer cas succeí un cap de setmana, poc abans dels exàmens finals de “PREU”, dos dies que vaig estar tancat en la que era aleshores la meva habitació i lloc d’estudi. Acabava de comprar l’últim LP dels Rolling Stones, Between The Buttons, i mentre estudiava per l’examen de física, no parava d’escoltar-lo. Acabava la cara A i li donava la volta. Acabava la cara B i tornava a començar. No podia deixar d’escoltar-lo. Cada cop m’agradava més. Durant mesos, quan escoltava aquest dics, m’envaïa una desagradable sensació de reclusió i d’angoixa.\nEl segon cas va tenir lloc uns pocs anys després, cap el 1969. Després d’una decepció, diguem-ne amorosa, vaig anar donant toms pel carrer fins anar a parar a El Corte Inglés de la plaça de Catalunya a on vaig acabar comprant un disc antic dels Rolling, Aftermath, que no vaig deixar d’escoltar tota la tarda. La música acompanyà la tristor i solitud que sentia. Una relació que va durar molt de temps.\nAl principi no vaig saber explicar les sensacions de amargor i tristesa que m’envaïen quan em posava a escoltar aquests discs. Fins que vaig recordar les circumstàncies que envoltaren la seva audició, moment a partir del qual es van anar apaivagant de mica en mica.\nPassats més de quaranta anys, aquest cap de setmana m’ha tornat a passar, però aquest cop la relació mental ha estat immediata. Escoltar el tema de la banda sonora de la pel·lícula The Beach i tot d’una em vaig veure en el seient d’un vol, a primera hora del matí, del Pont Aeri cap a Madrid. Aquesta música, o millor dit un fragment del tema musical Thailand, segons he pogut esbrinar, repetit constantment mentre esperàvem l’enlairament de la nau, era la meva única companyia en uns moments en que la meva ment només estava ocupada pensant en les dificultats que m’esperaven als despatxos dels funcionaris amb els que m’havia d’entrevistar.\nEs pot fàcilment imaginar que la sensació, al tornar a escoltar aquesta música, va ser colpidora perquè no només em va dur a un lloc concret i a unes dates concretes sinó a una situació, molts cops angoixosa, que va acaparar gran part de la meva vida professional. Persones, precs, excuses, objectius, resultats, èxits, fracassos, justificacions, pressió, incomprensió i molts altres elements envolten aquells minuts que, assegut al costat del passadís per poder estirar millor les cames, tancava els ulls pel son que a les set del matí em guanyava i per poder relaxar-me i meditar abans de lliurar-me a una batalla difícil de guanyar.\nCrec que el que he de fer ara és escoltar aquesta banda sonora tants cops com pugui per foragitar els vells fantasmes que, pel que sembla, que encara em persegueixen. No sé si trobaré la manera de trencar el vincle entre aquesta música i els mals records però ho he de provar, alhora que també hauré de tornar a escoltar els vells discs dels Rolling. A veure què passa.\nPublicado por JOSEP Mª Panades en 3:37 No hay comentarios:


Mònica Herrera - Dilluns de dol | Osona.com\n«Vam haver de respondre les preguntes d'uns alumnes incrèduls i espantats, incapaços d'entendre com antidisturbis i escoles es podien conjugar en una mateixa frase»\nper Mònica Herrera, 8 d'octubre de 2018 a les 07:00 |\nEls policies martellejaven amb malls i masses les portes, rebentaven les finestres de les escoles i el cor se'ns feia més petit a cada envestida. Les taules i cadires dels nostres infants es llençaven amb violència i ràbia, picant les parets decorades amb castanyes i bolets i l'estómac se'ns encongia.\nQuan tots aquells antidisturbis entraven en manada a les escoles aquell primer diumenge d'octubre, atropellant tot el que es trobaven per davant, es va profanar un espai que, fins aleshores, no havia estat mai un camp de batalla. Perquè a l'escola s'educa i educar és transmetre coneixements i valors a les joves generacions. Valors com el de la convivència, el diàleg, la no violència, conceptes com el de democràcia, pau, drets humans, que ens hem esmerçat en inculcar als nostres alumnes perquè quan arribin a l'edat adulta apliquin en un model de societat sana i madura democràticament parlant.\nI quan aquell dilluns d'octubre, consternats i indignats, vam tornar a les escoles, vam haver de respondre les preguntes d'uns alumnes incrèduls i espantats, incapaços d'entendre com antidisturbis i escoles es podien conjugar en una mateixa frase.\nLa reacció dels mestres i professors va ser la d'insistir en el respecte als drets humans, en els valors del diàleg i la no-violència com a fonaments de la societat que volem. Però aleshores va passar un fenomen que encara no podem entendre. Com un bumerang descontrolat, les explicacions que vam donar als nostres alumnes per desxifrar el que havia passat el dia anterior en les seves aules, en les seves escoles, ens van bufetejar en forma de denúncies d'adoctrinament i de delictes d'odi.\nI així no només les escoles havien estat profanades, sinó que la inestimable labor dels mestres i professors havia estat qüestionada i la seva llibertat amenaçada. I vet aquí que el conte no s'ha acabat perquè els detractors de l'escola catalana són pocs, però molt perillosos.\nLlicenciada en Història de l’Art per la Universitat de Barcelona i professora d'adolescents insolents, però enormement estimulants. Cofundadora del Festival de Curtmetratges de Manlleu.\nUn mestre andalús\nLa depuració i la represàlia, eines de l'autoritarisme\nEducar no és adoctrinar\nPer pare el 10 d'octubre de 2018 a les 11:04\nde dol ho estem els pares per haver d'aguantar una majoria de mestres sectaris