Masclisme i mala educació - Empar Moliner\nConec en Sergi Sol i la Pilar Carracelas: amb l’un i amb l’altra he rigut algun cop, als passadissos de TV3, on tots dos fan de tertulians. Em cauen molt bé i m’agrada la, diguem-ne, vehemència que demostren, cadascun amb el seu estil. L’altre dia, al Tot es mou, se les van tenir (discrepen políticament) i, després, ella va escriure això a Twitter: “Avui, al Tot es mou, Sergi Sol ha respost als meus arguments dient que "estic crispada" i que "no em posi nerviosa". I quan li he demanat que se centri en els arguments i no en mi, ho ha rematat dient-me "justeges". Aquest masclisme no es pot tolerar a la televisió pública”.\nÉs lleig dir-li a algú que justeja (ho pensis o no), sigui del sexe que sigui. Però és masclista?\nDir-li al contrincant que “està nerviós”, que “es calmi”, que “no s’alteri” és de primer de debat. Et permet esgarrapar temps i, reaccioni com reaccioni, guanyes. Si diu “Jo no estic nerviós” o “Calmi’s vostè” (cridant o sense cridar), ja has guanyat. Si no et contesta, també. Jo crec que no es pot considerar de cap manera que aquest truc tan gastat sigui masclista, perquè el fan servir homes i dones contra homes i dones. Inés Arrimadas el feia servir constantment! Si Pilar Carracelas li hagués dit a Sergi Sol que estava nerviós, que es calmés i que no s’alterés no ho hauríem considerat vexatori de cap manera. Sobretot si era cert que estava nerviós.\nPel que fa a “justeges”. És de mala educació, no hi ha dubte. És lleig dir-li a algú que justeja (ho pensis o no), sigui del sexe que sigui. Però és masclista? ¿La Pilar Carracelas li hauria pogut dir a en Sol que justejava sense que passés res? De fet, en un tuit posterior ella mateixa referint-se a en Sol deia: “Aquest senyor no és tonto, sap argumentar”. Si en Sol li hagués dit a la Carracelas que “no és tonta” hauríem parlat també de masclisme i mansplaining.\nNo, no. No ens crispem, no ens alterem! En molts debats hi ha masclisme. Per part d’homes i també per part de dones. Masclisme atàvic, superioritat de gènere, sí. Però no em sembla que sigui el cas que ens ocupa. La mala educació no té gènere. Per sort!\nmasclisme televisió tertúlia


Aquest és l'objecte que ha provocat una falsa alarma de bomba a Sants | Aguaita.cat\nAlerta a sants\nper Redacció, 7 de novembre de 2018 a les 15:07 |\nEl servei de trens a l'estació de Barcelona Sants s'ha restablert completament aquest dimecres als volts de les 10 del matí. El trànsit ha estat aturat durant mitja hora a causa d'un objecte sospitós, que ha resultat ser un cinturó amb una sivella amb forma de granada.\nLa policia espanyola ha desallotjat també l'estació d'Atocha de Madrid després de l'alarma, poques hores abans, a Sants. Segons diversos mitjans, el desallotjament de les dues estacions està relacionat, perquè ha arribat a Madrid l'AVE en què es creu que viatjava la persona amb la maleta sospitosa. Minuts més tard, la policia ha informat que es tracta d'una falsa alarma i que la situació ha tornat a la normalitat.\nA les 8 del matí, els Mossos d’Esquadra han activat els TEDAX a l’estació de Sants, on s’han desallotjat dos trens que estaven estacionats a les vies 3 i 4. “Estem fent comprovacions a les vies de l'AVE de l'estació de Sants de Barcelona seguint protocols de seguretat”, ha dit la policia en un tuit en un primer moment.\nAdif ha alertat d’un paquet sospitós en forma de possible artefacte explosiu a l'interior d'una maleta, que han vist per escàner. Els TEDAX han investigant i han determinat que es tractava d'una falsa alarma després d'haver fet "les comprovacions oportunes".\nAdif i Renfe han informat de la interrupció del servei a les 8.21 hores i que s'han realitzat novament controls d’equipatge. El servei de l'AVE ha quedat paralitzat durant mitja hora i llavors s'ha restablert a totes les vies menys a la 3 i la 4. A hores d'ara, ja funciona amb normalitat.\nA la xarxa, , Sants, Barcelona, tren


Té futur la premsa regional diària francesa? - La Clau\nTé futur la premsa regional diària francesa?\nLa premsa regional diària francesa constata es continua capficant en un sistema de preservació institucionalitzat. És frenada per Internet, i uns diuen que està agonitzant: en la segona dècada del segle XXI destacarà el seu final?\nDivendres, 7 de gener de 2011. 21:00h\nLa minva del volum de vendes de la premsa diària regional francesa, constant en la dècada dels 2000, és compensada per publicitats institucionals: els anuncis són més grossos, i els continguts han estat dividits per dos en 20 anys. Per arrodonir el drama, les redaccions de les ciutats sols tracten l'actualitat local.\nSorgeix una paradoxa en el nou segle a França amb els diaris de la premsa regionals, anomenada "PQR" (Presse Quotidienne Régionale), que ha semblat tenir èxit econòmic, a través del suport dels inversors. Fins el 2009 s'ha arribat a fer una vintena de traspassos de propietaris de rotatius, tot i la caiguda dels lectors, en un 10%, corresponent a 700.000 lectors. Els 2000 han estat una dècada de compensació de la pèrdua d'ingressos, conseqüent de la desafecció dels lectors, amb una increment major dels ingressos publicitaris, un 36% més de 10 anys. Tot i la crisi del sector, la premsa regional té una rendibilitat molt més gran que els diaris estatals. De fet, fins ara, la seua la penetració i la varietat dels seus lectors n'ha fet el millor vector per als anunciants. No obstant això, la crisi continua sent real i la premsa regional es troba ataca per tots costats, com ara des dels nous mitjans i Internet. Per això organitza noves reestructuracions, en el sentit de la concentració i de l'exclusiva territorial: hi havia 175 diaris francesos el 1946, i en queden 61 el 2011. Frenats per la baixada de l'audiència, els diaris regionals es fan més prims, fins esquifits, els anuncis hi són més grossos, i el pluralisme, base necessària\nper a la democràcia, s'ha traslladat progressivament a la xarxa, a través de mitjans de comunicació més lliure, mentre que les versions electròniques dels mateixos diaris "de paper" continuen sent de segones, fins insignificants. Una simple comparació entre un exemplar del 1991 i un altre del 2011 del diari L'Indépendant, exclusiu al territori de la Catalunya del Nord i afiliat al Midi Libre de Montpeller, aquest pateix propietat del grup Sud-Ouest de Bordeus, palesa la situació. S'han fos més del 50% dels continguts... i una versió web llegible es continua esperant. En comparació, l'exemple de Girona és eloqüent, ja que hi conviuen dos diaris majors, el Diari de Girona i El Punt, cada un amb un volum triplicat en relació amb L'indépendant, i amb una pàgina web real.\nLa premsa diària regional francesa pateix els mateixos mals des de fa 30 anys... i no reacciona\nAnimada per la il·lusió de la seua importància, i sobretot de la seua sostenibilitat, la premsa diària regional francesa sembla que no veu arribar el terratrèmol, tot i que els seus defectes són els mateixos que fa 30 anys. Prefereix, tal com es va observar durant els Estats Generals de la premsa escrita, impulsats en 2008, mantenir una sistema institucionalitzat, com una unió monjos copistes que denunciés Gutenberg. Sovint atrapada en consideracions que formen part del seu llegat original, és sotmesa a la dictadura dels periodistes professionals, d'una banda, alineats darrere dels carnets de premsa, únics al món a nivell dels "drets" que atorguen. A l'altra banda es troben els potents sindicats, tot i que tot plegat depèn dels anunciants i dels inversors institucionals. La premsa regional diària francesa no ha sabut anticipar els canvis que es produeixen al món que l'envolta, incloent els tecnològics, per apropiar-se'ls. Pitjor encara, amagada darrere del seu estat "regional", ha abandonat definitivament la idea de formar un tot: ja no opina sobre el món, Europa o França, sinó que se centra en el sacrosant "àmbit local", dissenyat en França com l'antítesi de l'universal, i, en definitiva, de la serietat. No obstant això, existeix una actualitat del món d'Europa, d'Espanya fins de França, a Girona, a través dels seus diaris. Però ja no n'hi ha a Perpinyà. La Perpinyà mediàtica ja no opinen sobre el seu entorn, perquè Perpinyà ja no és cap centre. El somni del final del diari L'Indépendant a través d'una hegemonia de Midi Libre, que significaria ficar Perpinyà en l'òrbita de Montpeller, és més possible que mai, fins i tot si Montpeller és ja no és ni un centre mediàtic ni d'opinió. En un marc de crisi econòmica, a més d'una crisi estructural, el sistema de la premsa regional francesa, fins i tot protegit per les institucions i els polítics, podria explotar sota els etzibades de les noves tecnologies, sobretot si Internet acaba trobant el seu model de negoci.


Botiga de bicicletes a Sant Feliu de Guixols\nCarretera Palamós núm 164 / Sant Feliu de Guíxols 17220\n972 82 15 37\nDe dilluns a dissabte: 10 a 13 h / 16 a 20 h\n"Ayats Cycles" és una botiga-Taller de bicicletes ubicada a Sant Feliu de Guíxols, davant del "Carrilet", Al rovell de la COSTA BRAVA. On trobaràs assessorament personalitzat per escollir la bicicleta que més s'ajusta a les teves necessitats.\nAmb amplia gama d'equipaments, accessoris i tot tipus de components.\nSecció de dona i infantil.\nLes bicicletes noves tenen la primera revisió gratuïta durant els primers tres primers mesos.\nEn el nostre taller oferim un servei eficaç on reparem totes les marques.\nPer nosaltres el mes important són les PERSONES a Ayats Cycles trobareu una atenció personalitzada i implicada en trobar la millor opció per les seves necessitats.\nTaller especialitzat gestionat per Eduard Ayats amb una llarga experiència en el mon de la bicicleta. I mantenint-se al dia de les novetats per poder reparar i fer el manteniment de les vostres bicicletes.\n"Servei exprés" per canvi de càmera i reparacions de primers auxilis per tots aquells usuaris del carrilet o bicicletes de carretera que ho necessitin.\nComptem amb marques de bicicletes i accessoris com: TREK, MERIDA, STEVENS, MEGAMO, MONTY, SHIMANO, SRAM, GOPRO, UVEX, POWER BAR, SELLE ITALIA, SCHWALBE, CONTINENTAL, SIGMA, PRO, THULE i molt més.


El Mobile preveu entre 45.000 i 50.000 assistents i exigirà un test negatiu amb 72 hores de marge per entrar La República\nACN Barcelona.-El Mobile World Congress d’aquest any podria acollir entre 45.000 i 50.000 persones, aproximadament la meitat del que és habitual, segons les xifres amb què treballa la GSMA. En […]\nACN Barcelona.-El Mobile World Congress d’aquest any podria acollir entre 45.000 i 50.000 persones, aproximadament la meitat del que és habitual, segons les xifres amb què treballa la GSMA. En un contacte informatiu amb mitjans, la Directora de Marketing de la GSMA, Stephanie Lynch-Habib, ha assegurat aquest dilluns que caldrà portar un test negatiu de coronavirus amb 72 hores de validesa per entrar al recinte. A més, la GSMA instal·larà tres punts per fer testos ràpids a les entrades de Fira de Barcelona, així com 13.000 dispensadors de gel hidroalcohòlic. Els organitzadors asseguren que la fira “tira endavant a tota velocitat” en les dates previstes, del 28 de juny a l’1 de juliol, tot i que amb el compromís d’adaptar-se a “qualsevol canvi”.\n“Les circumstàncies segueixen sent dinàmiques. Vam ser la primera fira en haver de cancel·lar l’any passat, i enguany apliquem el mateix rigor i capacitat d’adaptació. Ser flexibles és part del pla”, ha afirmat Lynch-Habib. De fet, la GSMA ha preparat un pla de seguretat i salut per al congrés, en coordinació amb les autoritats sanitàries, que inclou, entre d’altres mesures, la instal·lació de sales “d’aïllament” per quan s’hagin d’esperar possibles resultats negatius, o la remodelació dels espais de restauració per garantir la distància de seguretat. A més, el Mobile serà “touchless”, és a dir, s’evitarà el contacte, i hi haurà el doble d’entrades i sortides que en una edició normal. Tampoc hi haurà acreditacions físiques. La GSMA preveu que l’edició d’enguany de la fira torni a ser “un esdeveniment veritablement global, amb participants d’arreu del món”, malgrat que n’hi hagi menys. De fet, els organitzadors consideren que el Mobile serà “clau” per a la recuperació econòmica, i afirmen que volen “ser part” d’aquest procés de represa de l’activitat a Barcelona. Testeig massiuAbans de sortir cap a Barcelona en avió, tots els participants al congrés hauran de tenir un test negatiu. Els que arribin a la fira en cotxe o tren, s’hauran de dirigir als espais habilitats pel propi MWC per comprovar el seu estat de salut. El test s’haurà de repetir cada 72 hores, i els participants al congrés tindran una aplicació al mòbil, ‘My MWC’, on rebran una notificació sobre la seva caducitat. Tots els tests que es facin al recinte comptaran amb personal qualificat en col·laboració amb les autoritats sanitàries catalanes. A més, també hi haurà controls de temperatura a tots els punts d’accés.


Durant les últimes setmanes del 2012, vaig estar llegint un dels últims grans èxits d'en Murakami Haruki: 1Q84; Llibres 1 i 2. I dic setmanes, perquè ha estat un llibre que m'he volgut prendre amb calma, un llibre que necessitava temps, tant per llegir, com per assimilar. 1Q ha estat un llibre difícil i estrany, però sorprenentment agradable i fresc. De fet, ha estat com tornar a endinsar-me a Tokio Blues; sentia vibrar el llibre a les meves mans, sentia bategar la història dins meu. S'ha establert una connexió molt forta entre el llibre i jo; en certa manera, m'he reconciliat amb en Murakami, ja que l'últim de les seves novel·les que havia llegit m'havia deixat una mica freda. Freda i confosa. Però 1Q m'ha portat de nou cap a aquest escriptor tant genial i únic.\nAra espero amb candeletes tenir la tercera i última part a les meves mans, però fins al dia de Reis res de res. Així que em toca fer temps i conformar-me amb el bon sabor de boca que m'ha deixat aquesta obra que, des de ja mateix, passa a ser de les meves preferides.\nIntentar descriure 1Q a algú que no se l'ha llegit és com voler explicar-li a un invident com són els colors: pràcticament impossible. És de mal explicar perquè, si ve es pot fer un resum de l'argument, el que realment importa no és la trama sinó què et fa sentir, què et fa viure aquesta novel·la.\nEn certa manera, és com si la intenció d'en Murakami al escriure aquesta obra, fos concebre una història diferent per a cada persona; un conte personalitzat per cadascun dels lectors, perquè les impressions que jo en puc treure, seran diametralment oposades a les d'una altra persona: les analogies que puguem fer com a éssers individuals, la interpretació de les metàfores que se'ns plantegen; tot pren un altre sentit quan sóc jo, i no tu, qui ho llegeix, qui ho entén. Tot canvia quan és a mi a qui va dirigit el llibre. Crec que és aquesta la màgia d'1Q.\nBé, i parlant del llibre en si, a 1Q84 ens trobem amb una realitat inquietant, aparentment igual a la nostra... i aquí està el quid de tot plegat: aparentment. És l'aparença de les coses, la que fa que aquesta realitat es vegi distorsionada, trencada, alterada. I és aquí, en aquesta absència de normalitat, on hi trobem als dos protagonistes: l'Aomame i en Tengo, dues persones amb una història passada difícil, un present poc comú i definit i un futur incert.\nL'Aomame és una dona forta, tenaç, intel·ligent però, molt endins seu, se sent sola i perduda. Sola perquè va perdre el seu moment, perquè va deixar anar massa aviat la mà que la unia a la realitat. Perduda perquè sap que no podrà trobar aquesta mà; perquè, per molt que busqui, la realitat del seu dia a dia ha canviat i aquesta desviació del seu món, l'ha portat a un lloc on és impossible que recuperi el que ha perdut.\nEn Tengo és un home tranquil, pausat, reflexiu... i està sol. En tot; no té a ningú perquè la única persona que voldria no hi és. I, aparentment, no hi serà mai més. No obstant, tot i la soledat, tot i els records que el persegueixen i el turmenten, en Tengo vol trobar una sortida; vol evadir-se d'aquesta realitat distorsionada. I la seva vàlvula d'escapament la troba en l'escriptura. Això el porta a endinsar-se en un món esbiaixat, on les paraules tenen més pes que els fets. I els fets només són una petita part de la veritat.\nTots dos caminen per vies paral·leles i partint des d'estacions diferents, els canvis d'agulles els porten a la mateixa realitat alterada, al mateix 1Q84, on reconciliar-se amb els seus passats, els durà cap una espiral vertiginosa directa a la perdició.\nCom sempre, i tenint en compte els matisos de la traducció, la prosa d'en Murakami ens arrossega cap a la descripció perfecta, tant dels sentiments com d'allò que capten els sentits: és possible tancar els ulls i veure allò que ens descriu, sentir la pressió, l'angoixa, la tensió i la tranquil·litat, la pau que omple els nostres buits quan la feina ha estat ben feta, l'empatia per aquells que senten i viuen en la història igual que nosaltres sentim i vivim en la realitat. Amb aquest estil tant directe, sense floritures ni camins llargs, només amb bones paraules, bones descripcions i pinzellades de genialitat, en Murakami ens fa ser part de la història, com si l'aire que s'hi respira fóssim nosaltres; va més enllà d'un simple observador extern, d'una tercera persona: l'obra ens absorbeix, ens assimila i es re-escriu a ella mateixa. Ens integra.\nEn el meu cas, no volia que s'acabés. Si per mi hagués estat, hauria continuat llegint, una pàgina rere l'altre, perquè l'Aomame i en Tengo ja formen part de mi. I haig de saber què els passarà; és una necessitat que va més enllà de la simple ànsia de voler acabar la seva història. Història que no acabarà mai, perquè seguirà escrivint-se paral·lelament a la meva. És quasi una necessitat física, un voler saber el perquè, en quin moment la seva realitat es va alterar, quin motiu hi havia, com quan un amic íntim t'explica la seva història: necessites saber perquè va passar tot, per entendre'l millor, per entendre't a tu mateix. Perquè les nostres vides, les de tots nosaltres, van en paral·lel, s'escriuen les unes a les altres, es complementen i s'ajuden. Són una; una sola memòria.\nHi ha molts llibres que deixen empremta, si voleu que 1Q84 sigui un d'aquests, llegiu-lo, perquè us agradarà. Quan el final s'hagi escrit, quan el cercle estigui tancat, em passaré altre cop per aquí, per a donar-vos les meves impressions sobre tot: sobre l'altra realitat, sobre la veritat amagada, sobre els sentiments i les seves conseqüències; sobre 1Q84.\nQue acabeu de passar un molt bon inici d'any. Ja sabeu, res de fer promeses que no pugueu complir; la cosa està en trobar allò que sabem que podem fer i convertir-ho en realitat. Poc a poc.\nL'any no seria perfecte sense recordar-vos, dia rere dia que... SOU TOTS MOLT MACOS! Gràcies per seguir-me un any més! Adéu!\nFeliç 2013 a totes i a tots!\nTria i remena Any Nou Bestieses variades Japó i altres Llibres\nShruikan 3 de gen. 2013, 20:48:00\nMmm... jo des de que em vaig llegir Tokio Blues i em vaig deprimir sobremanera, li tinc una mena de temor reverencial al senyor Murakami. Però és cert que molta gent parla molt bé d'aquest llibre i reconec que em pica la curiositat. No me'n puc estar, però em fa por que sigui una altra paranoia japonesa cruenta.\nNalataia Tubercle 4 de gen. 2013, 17:07:00\nNo, no és tant cruent com pugui semblar. Cert que planteja algunes qüestions que, potser, et poden fer dubtar una mica segons el punt de vista que prenguis i en la pell de qui et fiquis... però és un gran relat.\nDoncs jo amb Tokio Blues vaig gaudir molt; el vaig trobar molt maco.


Un llibre "desafia l'oblit" documentant 300 camps de concentració franquistes, 41 a la Comunitat Valenciana\nEl periodista i investigador Carlos Hernández de Miguel documenta en el seu últim llibre l'existència de quasi 300 camps de concentració franquista -41 d'ells a la Comunitat Valenciana- pels quals calcula que van passar entre 700.000 i un milió de persones. Després d'haver rastrejat la presència de presoners espanyols del règim nazi en la seua anterior obra, 'Los últimos españoles de Mathausen', l'especialista ha acceptat "el desafiament" d'indagar sobre una realitat que pateix "un oblit programat per la dictadura i no corregit durant la democràcia".\nUn llibre "desafia l'oblit" documentant 300 camps de concentració franquistes, 41 a la Comunitat Valenciana BIBLIOTECA NACIONAL DE ESPAÑA - Archivo\nAixí ho ha asseverat Carlos Hernández de Miguel en una entrevista concedida a Europa Press amb motiu de la presentació del volum 'Los campos de concentración de Franco' (Edicions B) en la Fira del Llibre de València.\nL'autor ha invertit tres anys en aquesta investigació, en la qual s'ha trobat diversos "problemes", ja que "va haver-hi una destrucció massiva de documentació i la que cal es troba molt dispersa, ja que no hi ha hagut una verdadera política arxivística seriosa de l'Estat espanyol amb recursos econòmics i humans", relata. Malgrat tot, després de visitar desenes d'arxius, llocs i parlar amb alguns dels pocs supervivents que queden, ha identificat 296 camps de concentració oficials, oberts en altres ciutats i pobles espanyols.\nLa Comunitat Valenciana és la segona autonomia amb un major nombre de camps de concentració franquistes, només superada per Andalusia, que va albergar 52. Aquest "ránking de l'horror" continua amb Castella-la Manxa amb 38, Castella i Lleó amb 24, Aragó amb 18, Extremadura amb 17, Madrid amb 16, Catalunya amb 14, Astúries amb 12, Galícia i Múrcia amb 11, Cantàbria amb 10, Euskadi amb 9, Balears amb 7, Canàries amb 5, Navarra amb 4, La Rioja amb 2 i Ceuta, a més de les antigues colònies espanyoles en el nord d'Àfrica, amb 5.\nLa xifra total de camps de concentració als quals al·ludeix l'obra és quasi el doble de la qual s'havia aconseguit documentar en treballs anteriors, com el notable estudi de Javier Rodrigo, que ja en 2005 revelava l'existència de 188 instal·lacions d'aquest tipus a pesar de comptar amb menys mitjans i tecnologia per a la investigació, destaca Hernández de Miguel.\nEn la província de València va haver-hi 19 camps: Alberic, Algar de Palància, Alzira, Carcaixent, Catarroja, Estivella, Faura-Quartell, Manuel, Montserrat, Ontinyent, Quart de les Valls, Riba-roja de Túria-Benaguasil-Masía del Poyo, Sagunt, Serra (Porta-Coeli), Sueca, Torres-Torres, Utiel, València i Vilanova de Castelló.\nA més, en la demarcació de Castelló ha rastrejat l'empremta d'altres 12: Almenara, Assuévar, Borriana-Nules, Castelló de la Plana, El Toro-Barraques, Moncofa, Pina, Segorbe, Soneja, Sot de Ferrer, La Vall d'Uixó i Xilxes, mentre que en la província d'Alacant parla de 10: Albatera, Alcoi, Alacant, Dénia, Elx, Elda, Los Almendros, Monòver, Oriola i Villena.\nEn el cas de la Comunitat Valenciana resulta "significatiu el moment en el qual va caure en mans franquistes". "El fet de caure cap al final va fer que hi haguera molts presoners, la qual cosa va crear una necessitat d'obrir un nombre importantíssim de camps de concentració amb un perfil determinat: molt massificats, la qual cosa comportava un patiment extra per la duresa de les condicions i la misèria, però de durada més curta". Aquest va ser el cas, per exemple, de la Plaça de Bous de València, que va complir eixa funció durant algunes setmanes, apunta.\n"MANTELL DE SILENCI"\nL'autor ha subratllat el "silenci" que existeix entorn d'aquesta part de la història espanyola -"una anomalia respecte a la resta del món", recalca- i reconeix que a ell mateix li ha sorprès "la magnitud" dels camps identificats. En aquest punt, ha fet notar que arran de la "visibilitat" que l'obra ha donat a aquesta realitat hi ha persones i famílies que "comencen a parlar ara d'açò, una cosa que no havien fet abans perquè al càstig que van patir les víctimes s'ha sumat el mantell de silenci i de criminalització sobre elles".\nAquest "desconeixement" fa que, en opinió de l'autor, Espanya estiga "menys preparada per a afrontar l'auge de l'extrema dreta". "Hi ha una amenaça molt seriosa que s'està donant en països de tot el món, però hi ha una gran diferència en com afrontar-la: mentre a Espanya no coneixem realment el que va succeir, en altres països com Alemanya els estudiants visiten els camps de concentració del nazisme i el que va passar està en els llibres de text, d'història i els mitjans de comunicació", ha ressaltat.\nPer açò, considera que, "encara que a Espanya hi ha una part de vot a l'extrema dreta per raó ideològica, també hi ha una altra que es deu a una ignorància històrica per haver-se menjat el relat franquista d'una dictadura blanquejada". "Estem pagant la irresponsabilitat profunda d'alguns polítics democràtics que no van fer el seu treball", ha lamentat l'autor, que s'ha referit com un moment clau "desaprofitat" la majoria socialista en el Govern de 1986.


L’ocupació cooperativista creix un 3,7% durant el 2013\nPublicat el dijous, 13 març 2014 11:17\nPublicat el dimarts, 04 març 2014 10:43\nDes de dissabte, ja és obligatori que bars i restaurants serveixin els olis etiquetats i en envasos que no es puguin reomplir. Aquesta normativa, que ja s'aplica a Portugal des de l'any 2005 i a Itàlia des de 2006, ha provocat un considerable enrenou a casa nostra i alguns restauradors s'han afanyat a buscar alternatives a l'ampolla d'oli d'oliva.\nUnió Corporació Alimentària, premi a la innovació per desenvolupar nous productes amb fruita seca\nPublicat el dilluns, 11 novembre 2013 17:32\nLa Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya (FCAC) expressa la seva satisfacció per la concessió del Premi a la Innovació Tecnològica Agroalimentària a Unió Corporació Alimentària. Aquesta cooperativa de Reus ha estat distingida, en la categoria d'agroindústria, pel desenvolupament de dos nous productes elaborats amb fruita seca.\nPublicat el divendres, 20 desembre 2013 10:05\nPublicat el divendres, 08 novembre 2013 11:07\nLa Generalitat de Catalunya destina 1.793.750 euros durant el període 2013-2014 al foment, promoció i suport a la creació i creixement d'empreses d'economia social i cooperativa en el marc del programa Aracoop. Aquestes subvencions entronquen amb l'objectiu del Govern de facilitar l'activitat emprenedora i empresarial per tal de reactivar l'economia i la creació i creixement d'ocupació.\nPublicat el dijous, 28 novembre 2013 09:57\nPer a la seva tercera edició, els Premis Manuel Arroyo s'estructuraran en tres blocs de reconeixement: el III Premi Manuel Arroyo per a exalumnes d'Escola Sant Gervasi; el III Premi Manuel Arroyo per a joves emprenedors de l'economia cooperativa; i el I Premi Manuel Arroyo en Ciències de la Vida.\nLes cooperatives catalanes creen 1.057 llocs de treball nous, en el tercer trimestre de l’any\nPublicat el dimecres, 06 novembre 2013 11:33\nLes dades d'aquest trimestre mostren una notable recuperació pel que fa a ocupació, i en menys intensitat en la creació neta d'empreses.\nEn termes absoluts, s'han creat 31 noves cooperatives enregistrades al règim d'autònoms i s'han tancat 17 cooperatives enregistrades al règim general.\nDes de l’horta fins a casa, produït i servit per persones amb discapacitat\nPublicat el divendres, 22 novembre 2013 09:12\nMantenir la cadena de sentit des de la producció fins a la distribució: l'alimentació 100% ecològica, la comercialització Km0 i la inclusió social i laboral de col·lectius fràgils. Això és el que aconsegueixen La Tavella i CoopMercat - PortaAPorta amb un acord de col·laboració que permetrà que les cistelles ecològiques arribin fins al domicili amb un sistema de repartiment que redueix l'emissió de CO2 i genera llocs de treball per a persones amb discapacitat intel·lectual.\nEl Consell Comarcal de la Garrotxa debat sobre l'èxit de les cooperatives en l'actual context econòmic\nPublicat el dijous, 31 octubre 2013 09:03\nLa Garrotxa va ser una comarca pionera en el naixement de cooperatives, i actualment compta amb 25 empreses d’aquest tipus de les gairebé 250 que hi ha a la demarcació de Girona. Aquest dijous el Consell Comarcal debat sobre l’èxit de les cooperatives en l’actual context econòmic en unes jornades obertes a tothom.\nProductes cooperatius, repartiment a domicili, acompanyament en la compra i servei de consergeria en un nou concepte d’establiment\nPublicat el dimecres, 23 octubre 2013 13:24\nEl Grup Cooperatiu TEB obre aquest dijous 24 d'octubre un nou concepte de punt de servei a la ciutat de Barcelona, que acull la botiga CoopMercat i el servei PortaAPorta. L'establiment, situat al passeig de Sant Joan 186, al Districte de Gràcia, facilita l'accés a productes d'alimentació catalans, directe dels productors, majoritàriament cooperatius i d'economia social, així com petits productors de valor afegit. 650 referències de més de 60 productors converteixen CoopMercat en la principal concentració de producte cooperatiu a Europa en un comerç de trama urbana.\nPublicada l'ordre de subvencions per a cooperatives\nLa Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya, distingida amb la Placa al treball President Macià\nLa Cooperativa de Garriguella celebra el 50è aniversari\nPàgina 21 de 65


Villa Macri Kayaköy Fethiye Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKeciler Mah. Kayakoy, Kayakoy, Fethiye, Turquia, 48300 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Macri Kayaköy\nAl visitar Fethiye, vosté es sentirà com a casa a Villa Macri Kayaköy, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Fortalesa Creuada, Big Backpackers, Tomba d'Amyntas.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Fethiye. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, neteja en sec, aparcament de cotxes, Zones públiques amb Wi-Fi, servei de llançadora.\nL'ambient de Villa Macri Kayaköy es reflexa en cada habitació. TV satèl•lit/cable, piscina privada, nevera, aire condicionat, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Pesca, jardí, piscina exterior de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Villa Macri Kayaköy és una elecció inteligents per a viatgers a Fethiye, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


EL PROCÉS DE FABRICACIÓ D'UNES ALIANCES DE CASAMENT - Joieria Terrassa I Clemència Peris\nby Clemència Peris on 5 junio, 2018\n643 Views | Like\nEL PROCÉS DE FABRICACIÓ D’UNES ALIANCES DE CASAMENT\nDarrere d’una gran obra hi ha un gran pintor, darrere d’una gran pel·lícula hi ha un gran director i darrere d’una gran joia hi ha una gran dissenyadora. Avui us volem explicar tot allò que no es veu, allò que queda en la més absoluta intimitat i que el client no té l’oportunitat de viure: el procés de fabricació d’una peça de joieria, en aquest cas d’unes aliances de casament.\nEns endinsem dins del taller de Clemència Peris situat a sobre de la nostre joieria Terrassa perque conegueu de primera mà com treballen els nostres joiers experts realitzant les peces artesanalment.\nL’essència de la firma Clemència Peris radica en el seu profund valor artesanal. Un valor que l’ha acompanyat des dels seus inicis i que li ha dotat d’una independència artística total. Totes i cadascuna de les seves peces estan fetes a mà, cuidades fins al més mínim detall i acabades a la perfecció.\nEl procés de fabricació comença amb un moment d’inspiració, una idea que cal donar-li forma. En el cas d’unes aliances de casament, a un li pot semblar que és bufar i fer ampolles, però realment cal tenir en compte molts detalls com poden ser la grandària, el material, el pes del metall, el grossor, la textura, la inclusió o no de diamants, la lluentor… Una cop l’artista hagi dissenyat l’esbós, es pot procedir a la fabricació de la peça.\nAIXÍ ÉS EL PROCÉS DE FABRICACIÓ D’UNES ALIANCES DE CASAMENT\nEls mestres joiers són els encarregats de donar-li forma a les peces al nostre taller. Clemència Peris posseeix un taller propi, on vam començar la nostre història d’esforç, superació i passió, fet que facilita amb escreix el treball, ja que podem estar molt pendents del procés en tot moment. La propia dissenyadora és l’encarregada d’explicar als artesans l’esbós que ha dissenyat, així el joier artesà pot captar amb tot luxe de detalls l’essència de la peça. Ara sí, tot està llest per posar-se en marxa!\nAquests són els passos que se segueixen per a la fabricació d’unes aliances de casament:\n1. Triar el metall\nEl primer pas per crear una aliança de noces és triar el metall. La dissenyadora ja s’haurà encarregat d’indicar en l’esbós el material amb el que vol fabricar aquesta aliança. Però en el cas que sigui una aliança de boda per encàrrec, l’elecció del metall quedarà en mans dels clients. El més comú és que les aliances estiguin confeccionades en or blanc o or groc. Encara que també treballem amb or negre i or rosa, sempre de 18kt.\nUna vegada, el joier disposi del material, procedirà a fondre’l manualment fins que aconsegueixi l’estat líquid. Serà llavors quan amb molt de compte el posarà en un motlle amb forma de lingot petitet. A continuació, deixarà refredar l’or fins que es solififiqui.\nJa tenim el lingot en forma d’or. És ara quan realment l’artesà s’ha d’emplear a fons. Té la delicada tasca de modelar el lingot fins a arribar al grossor i amplària desitjada.\n4. Donar-li forma\nÉs hora que entrin en joc les múltiples llimes que s’encarregaran de contornejar, serrar, esmerilar i donar la forma desitjada a l’aliança de boda. Una vegada llest, es poleix per donar-li un acabat específic, cuidat i pur.\n5. Departament de qualitat\nFinalment, l’aliança de matrimoni passa directament al Departament de Qualitat, on s’encarregaran de verificar que la peça passa sense cap tipus de problema el control de perfecció. En el cas que l’aliança tingués diamants, es procediria a clavar-los manualment.\n6. Rodiar les aliances de casament\nEn el cas que es tracti d’una aliança de noces en or blanc, or rosa o or negre, faltarà un últim pas: el rodi, un bany que se li dóna a la peça perque adquireixi la tonalitat adequada i perque tingui un acabat brillant i lluminós.\nAquest és el resultat final del procés que us hem ensenyat: una aliança de boda clàssica elaborada en or blanc de 18K.\nA més, després existeix l’opció del gravat on podreu posar els vostres noms, les inicials, la data de la boda… el que vulgueu! Un detall per al nostre gust essencial, que us recordarà el dia més important de les vostres vides.\nEncara no sabeu quines aliances de casament escollir? Us esperem a la nostre joieria Terrassa sense compromís perque doneu un cop d’ull a la nostre col·lecció. Una col·lecció on podreu trobar una gran quantitat de peces que s’adapten a diferents estils, gustos i personalitats. Pots veure una petita mostra aquí.\nSOLITARIS DE COMPROMÍS AMB DIAMANT TALLA COR\nSOLITARI DE COMPROMÍS O ALIANÇA DE DIAMANTS PER DEMANAR MATRIMONI?\nJOIES PER SANT VALENTÍ\nANELLS DE COMPROMÍS 2019\nLES MILLORS JOIES PER REGALAR PER NADAL\nBLACK DAYS JOIERIA TERRASSA: -15% EN TOTA LA COL·LECCIÓ\nSOLITARIS DE COMPROMÍS AMB DIFERENTS TIPUS DE DIAMANT\nCOM NETEJAR LES JOIES AMB DIAMANTS


C.B. ALGEMESÍ 41-33 C.S.A. CARCAIXENT\nEl CSA Carcaixent JUNIOR torna a disputar un nou partit de la lliga en diumenge i torna a perdre contra el CB Algemesi. Malgrat els pocs jugadors que contava l'equip (Joan Fillol lesionat i sols Iñaqui del cadet) els nostres anaren quasi tot el partit per enrere i poc a poc arribaren a possar-se a tan sols 2 punts al minut 8 del 3er quart però primer el poc encert de cara a cistella, després els 9 tirs lliures errats i finalment la falta de jugadors a l'últim quart fà que l'equip local aconseguira la victòria amb el resultat de 41-33. Pobra l'anotació de l'equip amb uns parcials de 14-5 , 8-9 , 9-12 i 10 -5.\nDe tota manera hi ha que felicitar als jugadors: Ivan, Ferran , Richard , Miquel , Jose i per supost a Iñaqui per l'esforç realitzat i hi ha que seguir treballant per agafar confiança i poder guanyar partits com aquestos amb pocs jugadors . Màxim anotador dels nostres Jose amb 12 punts.


Germà Capdevila - De què serveix votar el 10-N? | NacióDigital\n«Mantenir el pols amb l'Estat –guanyant eleccions i guanyant els carrers– és imprescindible per encaminar el conflicte cap a una solució dialogada»\nper Germà Capdevila , 3 de novembre de 2019 a les 19:00 |\nTemps era temps, quan cap dels protagonistes del sistema bipartidista ordit pels que van dissenyar la Transició i la Constitució de 1978 no arribava a la majoria absoluta, mirava cap a Catalunya i el País Basc per mercadejar amb els seus escons a canvi de millores i concessions, més o menys importants en funció de la necessitat del moment. Un sistema que fins i tot obligava als nacionalistes espanyols més recalcitrants a "hablar catalán en la intimidad" per aconseguir les claus de la Moncloa.\nAquest sistema ja és història. El PP va ser el primer en comprovar que es podia governar Espanya sense majoria absoluta i sense suport de cap partit català. D'aleshores ençà, Catalunya no pinta res al Congrés dels Diputats. Els partits independentistes no poden influir ni obtenint el 100x100 dels vots a Catalunya. El PSC –que era un partit català que fins i tot demanava de tant en tant un grup propi al Congrés– és avui una delegació del PSOE igual que el socialisme extremeny o murcià. Els comuns intenten mantenir perfil propi però no ho aconsegueixen.\nLa fragmentació del mapa polític espanyol va fer saltar pels aires el bipartidisme –ja veurem si ressuscita el 10N– i només els bascos encara juguen la carta del peix al cove per aprovar pressupostos o altres lleis importants. Els catalans no entren en cap equació, i la pregunta de si serveix d'alguna cosa votar en les eleccions espanyoles és avui més pertinent que mai. Sobretot quan el resultat més plausible del 10N sigui una abstenció del PP per tal que el PSOE governi sense pactes amb els partits petits.\nLa resposta és que sí: és potser més important i necessari que mai votar en les eleccions espanyoles. No per recuperar influència o per condicionar la formació del govern (això no passarà, sigui quin sigui el resultat, i tampoc no té cap importància, perquè amb Sánchez s'ha tornat a comprovar que tanto monta, monta tanto) sinó per mantenir viu el projecte independentista i demostrar –un cop més i totes les vegades que faci falta– que l'independentisme és i serà l'opció política hegemònica a Catalunya fins a la independència.\nEl missatge ha de ser clar i nítid, tant en clau interna com externa. En un context creixent de repressió i retallada de drets democràtics, amb el refús constant al diàleg i la negociació per part de l'Estat, amb condemnes absurdes i detencions arbitràries, amb respostes en clau turca, un augment en el percentatge de vots i en escons dels partits independentistes té el valor enorme de la no rendició, de la resistència i la determinació.\nEl conflicte entre Catalunya i Espanya és un pols desigual i desproporcionat, però la realitat és que es manté. Per més força que apliqui l'Estat, Catalunya aguanta, amb penes i treballs, però aguanta. Mantenir aquest pols amb l'Estat –guanyant eleccions i guanyant els carrers– és imprescindible per encaminar el conflicte cap a una solució dialogada. Per això és necessari que tots els independentistes vagin a votar el 10N, a qualsevol opció independentista, fins i tot si cap acaba de fer-nos el pes del tot. El missatge d'un nou triomf independentista i d'un augment de vots és imprescindible per demostrar que la repressió no serveix, que aquí ningú no es rendeix, i que la mobilització i la protesta no cessarà fins que l'Estat accepti obrir una negociació.\nProu de bluffs, farols i fanalets\nPer Federico de Luna el 4 de novembre de 2019 a les 15:05\nAvui he llegit una reflexió realista i lúcida... La trancric : "L'estat és el que tenim, ni tant dolent i ruinós com per marxar-ne ni tan bo i generós com perquè ens deixi marxar. Més val confiar en les forces que tenim que no pas en les que no tenim. Prou de bluffs, farols i fanalets. Molts problemes de catalunya són compartits per d'altres Comunitats del règim autonòmic comú. S'han d'establir coalicions, pel finançament, per les infraestructures, per la llengua, per uns estatuts blindats. Units els perifèrics podriem. Per marxar hem de reformar la Constitució. Impossible. Ni l'estat espanyol ni el cos electoral que hi ha darrera acceptaran mai l'autodeterminació de catalunya i dels altres pobles d'Espanya. En una negociació no es pot demanar a la part contraria que se suïcidi. Més val que fem amb el que tenim. Més val que seguim l'exemple valencià."\nPer Fartdetot el 4 de novembre de 2019 a les 08:39\nPer això no puc entendre que hi hagi indepes que es plantegin no votar; é sun esforç mínim tenint en compte el que ens hi juguem.\nPerque es presenten...\nPer Esprisant el 3 de novembre de 2019 a les 20:33\nLa veritat si els partits independentistes es presenten a les nacionals una altra vegada, i ara fins hi tot la CUP, no deuen creure pas amb la independencia, amb el poltronatge i cadiram a Madrid si, pero la independencia, sembla ser que no, proves en donen...


El tren de Palma a Sóller - Página 2\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dc Jul 13, 2011 8:20 am\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dc Jul 13, 2011 11:34 am\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Ds Jun 09, 2012 8:49 pm\nUs poso unes imatges del tramvia de Sòller, encara que veig que n´hi ha força i ben maques.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Ds Jun 09, 2012 8:59 pm\nSembla el de Occre.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Ds Jun 09, 2012 11:40 pm\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dj Feb 19, 2015 10:09 pm\nHe vist que en aquest fil i molts d'altres hi ha moltes fotos que han desaparegut. No hi ha manera de poder-les veure?\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dj Feb 19, 2015 11:43 pm\nSi és veritat, fins i tot un dels vídeos, miraré d'anar recuperant aquests dies\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dj Feb 19, 2015 11:48 pm\nNo ets l'únic Pere, a molts fils hi falten fotos. Això fa que ara quedin coixos i si busques documentació gràfica hi manca.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 1:53 am\nQuè busques?. Tinc un munt de fotos de Soller.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 1:54 am\nNo, res d'aqui. Simplement constatava un fet.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 3:46 am\nSón les imatges de Imageshack.\nAixò ha passat amb totes les imatges penjades a Imageshack. Quan a Imageshack varen veure que tenien una base d'imatges molt important, i que molta gent depenia d'ells, varen decidir que deixarien de ser gratuïts. Llavors varen esborrar les imatges de tots els usuaris que no varen voler continuar amb quota. Molts membres del fòrum utilitzaven aquest servidor, i per tant hi ha una gran quantitat d'imatges perdudes.\nSap greu, però les fotos esborrades són irrecuperables.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 5:47 am\nEn el meu cas no són irrecuperables, però és una feina buscar-les en els discos d'emmagatzematge, trigaré uns dies a posar les perquè he portat aquest matí l'ordinador a reparar i no tinc altre on connectar aquests discos d'emmagatzematge.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 6:19 am\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 8:09 am\nRecuperar aquestes fotos dels vostres arxius, tornar a pujar-les i posar-les de nou al lloc a on anaven, suposa una feinada incommensurable. Això si arribeu a recordar quina foto anava en cada lloc.\nImageshack ens va fer una mala passada.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 8:20 am\nAixò és un xantatge en tota regla!. Amb el nou servidor existeix el mateix perill?\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Feb 20, 2015 8:45 am\nEn principi és el que tenen associat a foroactivo, i tenen un compromís.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dt Set 08, 2015 2:47 am\nEstaba buscant informació del tren de Soller al google, i he trobat aquest foro de gent que els agrada els trens... je, je...\nVeig que moltes imatges no es poden obrir... m'interessa tot, però en concret tinc la curiositat pels furgons, m'he fitxat que porten alguna cosa al sostre... algú té una imatge que es vegi en detall?\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dj Ago 25, 2016 10:04 am\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dj Ago 25, 2016 10:51 am\nUf! El tren de Sóller quan encara anava amb vapor !\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Set 02, 2016 8:10 am\nAprofita'n una sortida de les vacances deixo un mini reportatge del tramvia i el trenc de Sóller ,com veureu allà no tenen crisis de passatges.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Set 02, 2016 8:15 am\nMoltes gràcies per les fotos!!\nFan venir ganes d'anar-hi.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Set 02, 2016 8:16 am\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Set 02, 2016 6:47 pm\nQuan vaig estar a Mallorca vaig estar a Sòller i vaig fer fotos del tramvia però no vaig veure el tren. Si mai hi torno m'agradaria poder fer el recorregut. És un miracle que encara funcioni i no el treiessin.\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Set 02, 2016 7:34 pm\nNo cridis el malt temps!\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller Dv Set 02, 2016 7:50 pm\nMoltes gràcies per les fotos...\nAssumpte: Re: El tren de Palma a Sóller


Mont-roig posa en marxa avui un servei gratuït d’assessorament energètic\nS'ofereix suport tècnic per entendre i estalviar en les factures de llum i gas i s'informa sobre ajuts i bonificacions d’instal·lacions de fonts d’energia renovables\nEl servei s’oferirà tots els dijous no festius, a Miami Platja, a les oficines municipals, de 9.30 a 11.30 h i a Mont-roig, a l’Ajuntament, de 12 a 14 h ARXIU / INFOCAMP\nDijous, 21 abril 2022 10:52\nL’Ajuntament de Mont-roig del Camp ha posat en marxa, aquest dijous 21 d’abril, un nou servei gratuït d’assessorament energètic. L’objectiu d’aquest iniciativa és donar suport i sobretot incentivar a la ciutadania a fer la transició cap a les energies renovables.\nEn concret, el servei oferirà suport tècnic especialitzat per entendre la lectura de les factures de les companyies subministradores; consells per a la millora de la gestió i l’eficiència energètica de les llars i en l’optimització dels serveis d’electricitat i gas; informació sobre la tramitació d’ajuts o gestions amb les empreses energètiques, així com informació sobre tramitació, bonificacions i ajuts disponibles per al foment d’instal·lacions amb fonts d’energia renovables.\nCada dijous de forma presencial o telefònica\nEl servei s’oferirà tots els dijous no festius, a Miami Platja, a les oficines municipals, de 9.30 h a 11.30 i a Mont-roig, a l’Ajuntament, de 12 h a 14 h. Per a l’atenció presencial cal sol·licitar cita prèvia mitjançant la seu electrònica de l’Ajuntament o bé trucant al telèfon de l’Ajuntament 977 83 70 05 i l’extensió 2088. En aquest horari també s’atendran consultes per telèfon.


El 71,2% de la població diana (majors de 12 anys) a Espanya ja té la pauta completa de vacunació contra el SARS-CoV-2 i el 82,8% ja té una dosi, segons dades del darrer informe de vacunació. La setmana passada les comunitats autònomes varen rebre 4,7 milions de dosis de vacunes de mRNA (3,4 de Pfizer i 1,3 de Moderna).\nUn estudi amb participació del CSIC mostra que el 20% de pacients majors de 80 anys amb COVID-19 greu posseeixen autoanticossos que inhibeixen la resposta del sistema immune.\nSalut redueix de sis mesos a un mes el període per vacunar-se contra la COVID-19 en el cas de les persones que han superat la malaltia. Així ho ha anunciat la consellera de Salut i Consum, Patricia Gómez, qui ha recordat que, fins ara, l’estratègia nacional de vacunació, recomanava una espera de 6 mesos en menors de 65 anys.


Llers lliga els tions amb cadenes per evitar que els hi robin de nou - Diari de Girona\nUn dels dos troncs que tenen exposats en el poble els hi havien pres aquest dilluns, però el poble llersenc ha pres mesures\nlluís ribera/emporda.info/ddg 18.12.2018 | 10:47\nEl tió lligat amb cadenes Lluís Ribera\nEl tió lligat amb cadenes\nL'alcalde de Llers Carles Fortiana havia alertat, aquest dilluns, que els havien robat un dels dos tions de Nadal que tenen exposats en punts del poble. El tronc nadalenc que algú s'havia apropiat indegudament no s'ha trobat, però a Llers n'han construït un altre.\nPer evitar que els hi prenguin de nou, Llers ha pres mesures i ha optat per lligar els tions amb una cadena.\n"Ja tornem a tenir Tió,el tenim lligat per si de cas........!!", diu l'alcalde a les xarxes.\nUn dels trossos de troncs nadalencs està situat a l'entrada del poble, sota les lletres del topònim, i l'altre és a la rotonda a tocar de l'ajuntament que compta amb una escultura d'una cirera de l'artista local Josep Ministral.\nAquest és el primer tió que els van robar\nI aquest és el que va quedar després del robatori:\nNo és la primera bretolada a la comarca que té a veure amb la figura del tió. A Roses va aparèixer amb danys el tió gegant d'aquestes festes.


Els Bombers pengen un bigoti gegant a l'Hospital Arnau de Vilanova per donar visibilitat a la salut masculina La República\nACN Lleida.-Amb motiu de la celebració el 19 de novembre del Dia Internacional de l’Home, la Unitat Funcional del Càncer de Pròstata de Lleida s’ha sumat aquesta setmana al moviment […]\nACN Lleida.-Amb motiu de la celebració el 19 de novembre del Dia Internacional de l’Home, la Unitat Funcional del Càncer de Pròstata de Lleida s’ha sumat aquesta setmana al moviment ‘Movember’ per donar visibilitat a la salut masculina i, molt especialment, al càncer de pròstata. D’aquesta manera els Bombers de Parc de Lleida han penjat aquest dimecres un bigotis gegant – símbol d’aquest moviment – a la façana de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova. A la demarcació es diagnostiquen una mitjana de 200 nous casos de càncer de pròstata cada any, segons dades de la Unitat. A Catalunya se’n diagnostiquen cada any 5.070 i segons Salut un 90% sobreviuen al cap de 5 anys gràcies a tractaments eficaços.\nSegons els experts, quan el tumor es diagnostica en estadis precoços, tant la cirurgia com la radioteràpia externa o la braquiteràpia aconsegueixen taxes de curació molt elevades.Movember FundationMovember Foundation és una organització benèfica internacional compromesa a impulsar una vida més feliç, saludable i tant llarga com sigui possible per als homes. Des de 2003, diverses persones anònimes s’han unit a la causa i han recollit fons. Actualment, ja s’han recaptat més de 600 milions d’euros i s’han finançat més d’un miler de programes d’investigació centrats en el càncer de pròstata i de testicle, en la salut mental i la inactivitat física. Una de les activitats més reconegudes d’aquesta organització és la campanya de bigotis a les xarxes socials.


Diumenge arribarà una renovada Festa de Sant Marc a Sant Salvador de Guardiola | NacióManresa\nDiumenge arribarà una renovada Festa de Sant Marc a Sant Salvador de Guardiola\nper Redacció , 24 d'abril de 2018 a les 11:32 |\nImatge de la Festa de Sant Marc de 2017 | AjSSG\nEl pa i el vi seran un any més els protagonistes de la Festa de Sant Marc de Sant Salvador de Guardiola, que es celebrarà els propers dies 28 i 29 d'abril. Un esdeveniment que aquest any comptarà amb moltes novetats i pel qual s'ha apostat fort des de la regidoria de cultura de l'Ajuntament.\nPer començar, enguany es vincularan totes les activitats, parades i actes de la festa al voltant d'un eix temàtic: la cultura popular i tradicional. De manera que els assistents a la festa podran gaudir per exemple d'un concert del grup de música folk i tradicional Les Violines (dissabte a les 21h al pavelló municipal), o de la cercavila dels gegants de Guardiola i capgrossos infantils, que sortiran al carrer (dissabte a les 10:30h) després d'un temps d'inactivitat. Una altra novetat és la inclusió d'una cultura popular invitada. Aquest any serà la basca de la mà dels Hutsun Txalaparta, que oferiran un concert de Txalaparta (diumenge a les 11.45h).\nPer altra banda, com és tradició per Sant Marc, els caramellaires infantils del poble sortiran de nou al carrer per mostrar els seus balls (diumenge a les 14h). Així com també actuarà l'Esbart Dansaire de Vacarisses (diumenge a les 11h).\nL'element estrella de la Festa de Sant Marc, però, són el pa i el vi, així com les parades de desenes de paradistes vinguts d'arreu que estaran obertes tot el diumenge al matí a l'entorn de l'església. Tant és així que aquest any hi haurà dedicat un carrer a cada un d'aquest dos elements. El carrer de la Pau serà el carrer del vi, i a part d'aglutinar les parades i les mostres d'oficis relacionades amb aquest licor, estarà decorat amb banderoles i motius de colors bordeus i rogencs. El carrer de l'Església, per altra banda, que convergeix amb el carrer de la Pau formant una ‘v' amb l'església entremig, serà el carrer del pa, i tindrà també parades i mostres d'oficis relacionades amb el blat i la cervesa, així com elements decoratius de color daurat. En total hi haurà prop de 60 parades de degustació, artesania i també de gent del poble. D'aquestes, també com a novetat d'enguany, 9 seran parades de productes de proximitat de l'Associació Massís de Montserrat.\nAquesta renovada i ampliada Festa de Sant Marc respon a la voluntat del consistori de consolidar la festa i obrir-la a la comarca perquè tothom en vingui a gaudir, sobretot pel què fa als actes de diumenge. Sant Marc, segon patró de Sant Salvador de Guardiola, és el 25 d'abril i es celebra sempre un diumenge proper a aquesta data.\nDissabte 28 d'abril, Festa dels Avis\nLa jornada de dissabte, també englobada dins la Festa de Sant Marc, és la Festa dels Avis, i està tradicionalment encarada a la gent gran. Després de la missa solemne amb cantada del cor parroquial (a les 11h), s'inaugurarà oficialment el nou Centre de Dia, que ja porta dues setmanes en funcionament, amb un concert de The River Troupe Gospel (a les 12:30h). Més tard serà el torn pel dinar de germanor, que comptarà amb 250 comensals, inclosos els avis i les seves famílies. Un àpat que servirà també per homenatjar els més grans del poble, un senyor de 103 anys i una senyora de 98.\nA la tarda hi haurà activitats orientades als petits i les seves famílies al pavelló municipal. Jocs d'abans i d'ara amb coca i xocolata (a les 17.30h), taller de capgrossos i plomalls (a les 18h), i concurs de jocs i esports rurals (a les 19.30h). Tot plegat abans del berenar-sopar de daurats (pa) i bordeus (vi) al pavelló (a les 20.30h) acompanyats per la música de Les Violines (a partir de les 21h).\nMés Comarca, Fires i festes, Festa Sant Marc


Notícia: L’Ajuntament de Blanes fa un recull de consells per gestionar els residus domèstics durant el confinament\nNoticia publicada a la web el 04/06/2020 11:42:41 AM\nDurant aquests dies de confinament, el servei de recollida d’escombraries, ja sigui el porta a porta o a través de les illes de contenidors, ha continuat funcionant al 100%, conscients de la importància de mantenir les més elementals mesures sanitàries i d’higiene. Precisament per aquest motiu, s’han afegit mesures extraordinàries de desinfecció a la via pública i als contenidors.\nCartell editat pel Departament de Residus i Neteja de l'Ajuntament de Blanes\nAmb tot, han sorgit els lògics interrogants des de la ciutadania i des dels centres especialitzats pel que fa a aquelles persones que fan un confinament preventiu en quarantena per la possibilitat que puguin ser portadors de COVID-19. Per aquest motiu, el Departament de Residus i Neteja de l’Ajuntament de Blanes ha editat diversos consells al respecte.\nEn aquells domicilis on hi hagi persones confinades, que a més a més han donat positius per COVID-19 o bé estan en quarantena preventivament, els consells per a la gestió dels residus segueixen una norma fonamental de separar la resta en tres tipus de residus introduïts successivament en tres bosses. En una primera bossa de plàstic (Bossa-1) s’hi aboquen els residus del pacient infectat o en quarantena.\nGestió Domèstica Fraccions\nUn cop tancada aquesta Bossa-1, s’introdueix en una segona bossa de plàstic (Bossa-2) on s’hi han de llençar els residus del cuidador o cuidadora, com per exemple els guants i mascaretes de rebuig. Un cop tancada la Bossa-2, aquesta s’introdueix al seu temps en una tercera bossa (Bossa 3), a l’interior de la qual cal llençar-hi també la fracció resta habitual en cada habitatge o servei.\nBossa 3: Bossa 1 + Bossa 2 + Fracció resta de l’Habitatge Familiar\nPel que fa a la resta d’habitatges, que han de seguir un confinament genèric, sense casos positius ni en quarantena, el funcionament de la gestió de residus és l’habitual, el què funcionava fins que es va posar en marxa l’Estat d’Alarma. Es a dir: s’ha de continuar separant els residus per fraccions per disminuir al màxim la fracció resta: vidre, envasos, paper i cartró i la orgànica.\nCal tenir en compte que si s’utilitzen guants de làtex o nitril, no són envasos, per tant no van a la fracció de plàstic, s’han d’abocar a la resta. En aquest sentit, pel que fa a la recollida de fracció resta, des de fa uns dies els camions que fan el servei de recollida d’escombraries a Blanes han incorporat una distinció respecte els llocs de recollida. Es tracta dels centres sanitaris i les llars de gent gran.


Barcelona By Bike | Tour Nocturn\nDel vespre a la vida nocturna\nTour privat en bicicleta (mín. 2 persones)\nTour Nocturn Barcelona by Bike\nQuan arriba la nit, Barcelona roman plena de vitalitat, colors i textures. Passejarem amb les bicicletes per davant d'edificis il•luminats i places en moviment, per experimentar la màgia d'una ciutat que mai dorm. Un atracció d'especial interès, és l'espectacle de música i llum de la font Màgica de la plaça Espanya, amb els seus centelleigs de milers de colors (només dijous i dissabtes!!) I abans d'acabar el tour, perquè no unir-se a la gent local per a un sopar al voltant de les 22h?\nFeu clic per veure l'itinerari d'aquest tour en bicicleta\nTotes les nostres excursions amb bicicleta són tours privats.\nSeleccioni el seu idioma, tipus de recorregut i l'hora d'inici!\nDurada: 3 hrs, fácil circulación en llano\nDies operatius: Tots els tours disponibles diari (amb reserva prèvia)\nPreu a partir de 6 ciclistes: 25€ per persona\nGrups més petits: Demani un pressupost\n"Tour nocturn amb bicicleta ... Només donar-li les gràcies per el tour amb bicicleta d’aquest cap de setmana. La gent realment ho va apreciar molt! Jo tornaré amb vosaltres en una altra ocasió, segur."\nGeneral Manager – Trons Production AB\nQuè et va semblar el viatge?\nFer la reserva aquí Nom* Correu* (Prefix) + Telèfono Data del tour Numero de persones Com tour li interessa?* Tour nocturn - Barcelona by bike El Original - Barcelona by bike tour Tapes Tour- Barcelona by bike 360° Barcelona bike tour\tCircular - Barcelona by bike tour Photoscenic Barcelona tour Rutas d'un dia Comentaris\n¿Com es va assabentar de nosaltres? ¡Si ves esto, no llenes el siguiente campo!\nReserves definitives requereixen un prepagament via transferència bancària o per PayPal.\nAtenció: No tenim cap senyal ni oficina en el nostre punt de trobada. El nostre guia es trobarà amb vostè i l´acompanyarà al nostre emmagatzematge de bicicletas (2min).\nEs pot iniciar o acabar el seu tour en qualsevol punt de Barcelona.\nEn aquest cas tingues en compte que se't s'aplicarà un recàrrec.\nVeure el Punt de trobada en un mapa més gran!


Erdogan suma crítiques per la seva deriva autoritària, emparada en l’estat d’emergència permanent\nNúria Vilà / Guillem Trius\nUn nen es fotografia al memorial dels màrtirs del cop d’Estat GUILLEM TRIUS\nIstanbulLa tensió es respira a Turquia tot just el dia en què se celebra un any de l’intent de cop d’estat. La multitudinària marxa que va unir fa una setmana Istanbul i Ankara, encapçalada pel líder de l’oposició Kemal Kiliçdaroglu, denunciava precisament la involució democràtica que el país experimenta sota les ordres de Recep Tayyip Erdogan. La marxa estava organitzada pel partit de l’oposició, el CHP, amb l’objectiu de protestar contra la condemna a 25 anys de presó d’un dels seus diputats, acusat d’haver filtrat a la premsa un vídeo que demostraria que el govern turc va enviar armes a rebels sirians de forma il·legal.\nUn any després, el govern turc segueix defensant que l’intent de cop d’estat -que va deixar més de 240 morts- va ser orquestrat i liderat pel clergue Fethullah Gülen i els seus seguidors islamistes. Gülen es troba des de fa anys exiliat voluntàriament als Estats Units.\nLa purga del govern turc Elaboració: Turkey Purge / Gràfic: M. Asín\nL’estat d’emergència imposat per Erdogan segueix encara vigent i li proporciona arguments legals per seguir purgant tant les institucions públiques com les privades. Al voltant de 150.000 dissidents han sigut acomiadats o suspesos dels seus llocs de feina, acusats de conspiració, i s’han arrestat unes 50.000 persones amb la mateixa acusació. El cost social d’aquest procés ha sigut significatiu. S’han tancat escoles, hospitals i universitats. Els alumnes afectats normalment han sigut capaços de trobar lloc a les escoles públiques locals, però la purga ha deixat els seus pares fora del mercat laboral. S’han apartat aproximdament 40.000 professors del sistema educatiu i actualment segueixen sense poder reincorporar-s’hi.\nAykut Küçükkaya fa 25 anys que treballa a Cumhuriyet, el diari més antic de Turquia i referència de l’oposició al govern. Des del cop d’estat fallit d’avui fa un any, el govern turc ha empresonat 12 periodistes d’aquest diari. El seu periodisme combatiu, a la Turquia del 2017, no és benvingut pel govern d’Erdogan, enmig d’una situació alarmant en relació amb el retrocés en la llibertat d’expressió que pateix el país.\nRepressió contra la premsa\nPer Küçükkaya, està sent l’any més dur de tota la seva carrera com a periodista al diari. “Tots aquests intents de silenciar el nostre mitjà són una tragèdia per als nostres periodistes empresonats i les seves famílies”. Ho corrobora la dada que Turquia és actualment el país del món que té més periodistes a la presó, 167 segons la Plataforma Turca pel Periodisme Independent, coneguda com a P24.\nAmb el pretext del cop d’estat fallit, la instauració de l’estat d’emergència ha servit per silenciar persones, institucions i mitjans de comunicació que es mostressin dissidents amb el govern. “Han fet servir l’estat d’emergència per destruir l’oposició”, afirma Küçükkaya amb rotunditat, i afegeix: “El cop d’estat va ser neutralitzat, però el cop d’estat real es va produir el 20 de juliol, quan es va instaurar l’estat d’emergència al país”, reafirmant les paraules que el líder del partit opositor CHP, Kemal Kiliçdaroglu, va pronunciar aquesta setmana durant la marxa per la justícia d’Ankara a Istanbul.\n'Erdogan i l’addicció al poder' per Carme Colomina\nEls efectes de la deriva autoritària del govern turc segueixen ressonant amb força en aquest diari. “A Turquia encara notem les conseqüències del cop; estem vivint una situació que ens fa sentir com si el cop d’estat hagués triomfat”, afirma Küçükkaya. La dotzena de periodistes que es troben actualment entre reixes segueixen a l’espera que comenci el seu judici, programat per al 24 de juliol. Concretament, se’ls acusa de tenir vincles amb el gülenisme. Segons Küçükkaya, la realitat és totalment diferent, tan rocambolesca que s’atreveix a comparar-la amb una funció teatral: “És la comèdia de la llei”.\n“ Cumhuriyet s’ha esforçat durant més de 20 anys a destapar les connexions entre l’AKP [el partit polític al govern] i els gülenistes”. De fet, per aquest veterà periodista “l’AKP i els gülenistes han compartit posicions de poder durant molt temps” en àmbits com l’exèrcit i la policia. Per llançar aquestes denúncies han pagat un preu molt alt.\nDes del cop d’estat d’ara fa un any, i amb insistència, el govern d’Erdogan ha qualificat reiteradament el moviment liderat per Fethullah Gülen de ser una organització terrorista. És l’argumentari de la versió oficialista.\nEl gülenisme s’ha convertit en l’excusa per a tot i sota aquest pretext s’han empresonat milers de funcionaris i membres de la societat civil o se’ls ha apartat dels seus llocs de feina, en una purga massiva sense precedents.\nPerò Küçükkaya, especialista en temes de corrupció, no es deixa intimidar per les pressions. Des del seu escriptori a la seu del diari a Istanbul intenta mostrar l’absurditat de tot plegat defensant-se de l’acusació del govern turc que vincula el diari amb el moviment gülenista. “Fa 20 anys que estem en guerra contra els gülenistes. És impossible que ara els donem suport”, defensa el periodista.\nQuan fa un any just del cop d’estat fallit, Küçükkaya manté l’esperit crític i no s’arronsa: “Actualment som una democràcia d’un sol home. Volem que la gent de Turquia sigui feliç, i no que una sola persona decideixi sobre la felicitat de tots”. Els fronts oberts entre la justícia i aquest diari de centreesquerra van més enllà de Turquia. L’editor en cap del Cumhuriyet, Can Dündar, sentenciat el maig del 2016 a 5 anys de presó per “revelar secrets d’estat”, es troba actualment exiliat a Berlín amb una ordre de detenció. “Tot i la repressió i les dificultats, nosaltres mai hem parat ni pararem de fer periodisme”, conclou Küçükkaya.


El CE Mataró tenia avui un partit molt important a casa davant el Llefià, equip que portava cinc victòries seguides i que estava a un sol punt de l'equip groc-i-negre, i l'ha aconseguit guanyar per 2-1, cosa que li serveix per mantenir el lideratge en solitari, després d'encadenar 11 jornades d'imbatibilitat.\nMario López en el moment de marcar el 2-0\nHa estat un partit amb dues parts ben diferenciades igual que el de la setmana passada davant la Guineueta. Però avui la primera ha estat clarament de l'equip local, que ha marxat al descans amb un 2-0 a favor, tot i haver desaprofitat un penal, i la segona ha estat de l'equip badaloní que ha reduït distàncies i ha tingut alguna altra ocasió per empatar.\nLa grada ha tornat a donar suport\nPrimera part del Mataró amb dos gols que haguessin pogut ser tres\nAlberto Encinas ha fet algun canvi a l'equip inicial i ha tingut sort, ja que els dos jugadors que no havien estat titulars la setmana passada, han estat els autors dels dos gols. En una de les primeres aproximacions a l'àrea visitant, Sergi Urbano ha controlat una pilota a la frontal i ha col·locat un xut precís a l'angle fent inútil l'estirada de Francis. I prop de la mitja hora de joc una bona combinació atacant del Mataró, amb intervenció d'Urbano i Bargalló, ha acabat a peus de Mario López que ha entrat dins l'àrea i ha superat la sortida del porter amb un toc de qualitat. I enmig encara el Mataró hauria pogut fer un altre gol, quan l'àrbitre ha sancionat amb penal una entrada sobre Willy, però Aitor no l'ha pogut transformar, ja que el porter visitant ha aturat el seu xut. Durant tota la primera part el control del joc ha estat quasi absolut del Mataró, només amb una arribada del Llefià a l'àrea local i en la qual Demba ha xutat fora.\nA la represa es trenca el joc groc-i-negre\nA la represa la primera ocasió encara ha estat del Mataró, però el porter ha guanyat l'u contra u davant Aitor. Al quart d'hora el tècnic local ha començat a fer canvis, i també ha canviat el disseny tàctic. Ha passat pràcticament a jugar amb defensa de cinc, amb Willy a la dreta i Aitor a l'esquerra, però amb Fiti substituït i després amb l'entrada de Ricky i Rodri, que reapareixia, s'ha perdut el control del centre del camp, i l'equip s'ha trencat. Els tres del davant feien la guerra pel seu compte. Poca, tot s'ha de dir, ja que no s'arribava a connectar quasi mai.\nPer sort el bloc defensiu central, amb Sergio López, Rueda i Isma, estava impecable. I al darrere Joel també estava sensacional sota pals, amb dues grans aturades a dos grans xuts, un de falta dels davanters visitants. Però en un moment en què el Mataró jugava amb deu, perquè Óscar estava sent atès fora del camp, el Llefià ho ha aprofitat per marcar el 2-1 amb un xutàs magnífic des de fora de l'àrea. I això ha propiciat un final ple d'emoció, amb un llarg descompte, i amb l'equip badaloní atacant i el Mataró defensant i intentant sortir al contraatac, però caient quasi sempre en fora de joc. Per sort el marcador ja no s'ha mogut i el Mataró ha pogut superar un equip molt sòlid, al que deixa a quatre punts.\nCE MATARÓ: Joel, Sergio López, Rueda, Isma, Willy, Fiti (Parri 60'), Óscar, Mario (Rodri 76'), Sergio Urbano (Ricky 70'), Bargalló i Aitor Gonzàlez.


Cases de fusta - cases de fusta de registre - Artvin\nAllotjament a Artvin: hotels\nAllotjament a Arhavi: hotels\nHotels a Mancuna\nCases de bungalows\nCases i llocs de muntanya\nLes cases de muntanya estan entrellaçades amb la natura i criden l'atenció de molts turistes. Les persones que volen escapar de la intensa i agitada vida de la ciutat i passar el temps en un entorn tranquil i pacífic prefereixen les seves varietats de xalet amb una bellesa diferent.\nEn general, aquestes cases són preferides per a les vacances d'hivern. Particularment situat al bosc cobert de neu i construït amb materials compatibles amb la natura, el lodge de la muntanya atreu l'atenció dels turistes amb el seu disseny estètic. Aquestes cases, que són a la vista de la vila des de l'exterior, també s'utilitzen com a hotels. Quan es construeixen aquestes cases, es garanteix que compleixin les condicions de naturalesa més exigents, de manera que els turistes puguin tenir un temps més còmode.\nHotels a la muntanya\nHabitualment situat a l'únic paisatge natural, les cases blaves es troben en un lloc on el parell de xalets amb una estructura amable i càlida ajuda als turistes a passar un temps agradable. Hi ha moltes instal·lacions com cascada, senderisme, viatges altiplans, cases de muntanya i conceptes hotelers que inclouen aliments naturals i ecològics.\nHi ha nombrosos xalets i tipus d' hotels boutique en diferents llocs de tot el país. Mirant les cases de la regió del Mar Negre, són abundantment blaves i verdes a les terres altes, mentre que els xalets d'altres regions tenen característiques diferents. Per tant, a l'hora d'escollir entre aquests, s'han d'examinar els petits hotels boutique de les cases de muntanya i, en conseqüència, s'hauria de prendre la millor decisió.\nHotels a Dağ Evleri\nHi ha moltes opcions per a persones que vulguin passar les seves vacances en xalets. L'objectiu bàsic d'aquests hotels és proporcionar als turistes unes vacances tranquil·les a la natura. Quan observeu els conceptes de l'hotel, normalment hi ha lloc per esmorzar, wifi gratuït, restaurant, aparcament gratuït, piscina. L'augment del contingut dels serveis prestats té un efecte creixent sobre els preus. Per aquest motiu, els quadres dels xalets detallats dels preus de l'hotel han de ser revisats abans de decidir per l'allotjament. Per tant, és possible obtenir informació més detallada sobre els hotels.\nS'ha de tenir cura de determinar si els preus són proporcionals al servei que s'ofereix mentre escull l'allotjament, especialment per als hotels amb xalets. Els serveis dins del concepte haurien de ser examinats amb atenció perquè no es pugui trobar una situació inesperada en visitar l'hotel. A aquest efecte, les fotos dels xalets i la informació de la reserva tenen un caràcter útil.\nCases de Lluna de Mel\nEls xalets són freqüentment preferits per a la lluna de mel i també per a unes vacances diàries. El bungalou, que en general és preferit per a aquest propòsit, és utilitzat per cases i atreu per les parelles afectuoses de la natura. Per fer l'elecció correcta, el lloc de cases de bungalows es beneficia. Hi ha moltes cases en diferents llocs i conceptes dins del lloc i es pot utilitzar fàcilment per a la lluna de mel. Pot ajudar en aquest punt a favor dels més bells bungalous de Turquia també es pot examinar. Gràcies a la seva estructura de fusta, disseny amigable amb la natura i un ambient tranquil i lluny de l'estrès, les cases de bungalows es converteixen en una de les millors opcions per a la lluna de mel. Alternativament, els hotels boutiques i les destinacions romàntiques de lluna de mel també són preferides pels nuvis. Cadascun dels hotels té un servei especial per a la lluna de mel.\nCases de muntanya de Trabzon\nSi voleu triar un allotjament adequat al Mar Negre i especialment a la regió de Trabzon, i si heu de triar un allotjament adequat al voltant d'aquesta regió, definitivament recomano els xalets de fusta. Especialment si preferiu el xalet més adequat de Trabzon al costat dels llocs per veure i veure a la regió de Trabzon, ha d'estar a prop dels llocs que visitarà i els xalets a preus assequibles. Us recomano que reserveu els primers xalets per als xalets més bells de Trabzon .\nCases de muntanya Rize\nRize és un dels nostres llocs de la regió del Mar Negre. L'altiplà de Rize Ayder a l'est de la Mar Negra si teniu llocs a la vostra disposició, com ara els xalets de Rize en un extrem de la vostra ment per estar segur. Si preferiu els xalets Rize allotjant-se a preus assequibles, serà una opció mutable. Els xalets són d'arquitectura local i de fusta. Les cases de muntanya situades a la natura i al bosc amb la vostra família faran inoblidable les vostres vacances.\nArtvin, que és un dels llocs preferits per a les vacances més preferides del Mar Negre, té alguns noms en comparació amb altres províncies amb els seus xalets. Els xalets d'Artvin són els edificis que el portaran a l'antic amb la seva ubicació, vista i estructura. Xalets Artvin i llocs per reservar vendes en línia amb la millor garantia de preus.\nCases de muntanya Arhavi\nEls xalets d'Arhavi són un dels complexos turístics més populars. A Arhavi, hi ha llocs per visitar i cases i llocs històrics. Els ponts dobles d'Arhavi, cascades, museu de vida d'estalactites són alguns d'ells. L'allotjament a Arbavi és l'allotjament més adequat als xalets d'Arhavi per a les vostres vacances i excursions.\nCases de muntanya Borçka\nEls xalets Borçka són un dels allotjaments del districte de Borçka de la província d'Artvin. Hi ha diversos xalets i llocs construïts a la regió de Borçka. Entre les opcions que pot triar, les cases Mençuna són algunes de les opcions disponibles a la zona d'Artvin.\nCases de muntanya de Karadeniz\nEls xalets del Mar Negre són un dels allotjaments i cases de vacances més preferides de la regió del Mar Negre . Els xalets del Mar Negre són autèntics edificis i edificis alts. La ubicació i la ubicació de la ubicació és el lloc perfecte per fer la vostra estada a l'aire i no us oblideu d'oblidar-vos de vacances a la vostra vida. Si teniu unes vacances al Mar Negre, podeu afegir diferents colors a les vostres vacances allotjant-vos en xalets.\nCases de muntanya del Mar Negre oriental\nUna de les destinacions vacacionals adequades per a les vacances és la regió oriental del Mar Negre. Cases de muntanya a Trabzon, Rize, províncies d'Artvin i districtes de la regió del Mar Negre Oriental. Els xalets del Mar Negre oriental són cases i llocs posicionats tant en termes de salut com privats. Us recomano quedar-se als xalets de la regió oriental del Mar Negre amb preus raonables.


“Les persones que defensen que les dones som objectes i mercaderies són les que utilitzen la paraula feminazi”\nL' escriptora estrena secció en la ràdio pública valenciana per a parlar de feminisme i apoderament de les dones, sense deixar de banda el paper masculí: “La lluita per la igualtat, si no és de la mà dels homes, no podrà aconseguir-se”\nLa periodista Fani Grande en À Punt radio\nValència — 31 de diciembre de 2017 23:44h\nFani Grande és guionista, escriptora i experta en comunicació, entre altres coses. Va començar a escriure sobre igualtat –i contra les desigualtats– al començament dels noranta. Més endavant va fer el salt a la blogosfera amb ‘El fémur de Eva’, convertit en llibre el 2014 per l’editorial Cientocuarenta, seguint la mateixa temàtica. Ara, la guionista arreplega l’encàrrec d’À Punt per a elaborar en la ràdio una secció setmanal sobre l’apoderament de la dona. “Són temes –lamenta– que ja haurien d’estar superats”. Però la realitat diària és la de la violència masclista i la discriminació, la qual cosa fa necessaris aquests espais.\nAbans de començar l’entrevista, vol deixar una cosa clara: “Jo, ni sóc activista ni experta en feminisme. Aquests títols no em pertoquen. Jo només sóc un enllaç entre ells i la resta de la societat”.\nPregunta: En primer lloc, volia demanar-li que ens parlara una mica de la seua secció en el magazín ‘Al ras’\nResposta: És una proposta que em va fer la direcció d’À Punt per a fer una secció fixa sobre feminisme i igualtat, amb el nom A Cau de Dona. L’estructura la van deixar a parer meu, perquè traslladara ‘El fèmur de Eva’ a la ràdio. Propose blocs de tres o quatre temes setmanals perquè ells busquen continguts que s’hi adapten, però la tria dels temes és meua. Vaig acompanyada d’una dona experta a l’àmbit que tractarem. En l’últim programa, per exemple, volíem desmitificar Adeènius, el déu masclista de la faena de casa –riu–; així el vam presentar. Va venir Conchi Rubio, experta en biotecnologia, per a explicar la part científica. La conclusió era que els homes no tenen cap impediment genètic per a fer la faena de casa, que el masclisme no està en els gens, si no que és aprés. Amb aquest to i de manera didàctica, volem anar al fons de la qüestió, a desmitificar temes que ja hauríem de tenir clars, que el masclisme ha tornat a inocular.\nÉs una mena d’introducció al feminisme?\nMés que una introducció, és un intent de revisitar el feminisme des d’una perspectiva actual. Tenir clar que no està tot assolit, que queda molt per fer, que fins al 2025 no ens equipararem en salari als homes… I el més dramàtic, que és que les dones estem sent assassinades. Si no ens estigueren assassinant, doncs, bé… però hi ha moltíssims casos de violència de gènere, que tenen a veure amb el fet de no haver entés que la igualtat és un dret.\nEn quina situació creu que està el moviment feminista i els drets de les dones a Espanya?\nBé, en l’anàlisi que jo puga fer com a escriptora, com a feminista… Hi ha una part, pel que fa a la imatge, on sembla que les dones estan molt apoderades, i no és així. Hi ha una mena de miratge que pot fer que les generacions més joves pensen que està tot assolit, perquè no hem de demanar permís per a anar a votar, per a traure’ns el permís de conduir. Hi ha llibertat, això és cert, però no hi ha igualtat. No s’adonen que moltes de les lluites que van aconseguir s’han atenuat; les dones no arribem als llocs de direcció, no cobrem el mateix, no tenim una imatge digna en els mitjans de comunicació… Evidentment s’ha avançat, però la llei del 2004 no està implementada del tot. Falta veure-ho en la realitat del dia a dia i que notem les dones que formem part del tot.\nCreu que la sensació d’apoderament és superior a l’apoderament real?\nSí. Per exemple, que l'editorial Merriam-Webster haja triat feminisme com a paraula de l’any pot generar molts titulars i una bona impressió. Contraposa-ho al fet que durant la resta de l’any tenim atribuïdes més del 70% de les faenes de casa. Igual que s’informa que hi ha moltes denúncies falses i en són una part ínfima, que no arriben al 0,1%. Sembla que tenim molta llibertat, però en la praxi, en el dia a dia, no tenim ni aquesta plena llibertat ni la capacitat d’ocupar aqueix espai a què tenim dret.\nMediàticament, quin creu que és l’espai del feminisme?\nDoncs… per això vaig acceptar aquesta secció, perquè crec que ha de tenir-hi més presència. Necessitem espais on es parle d’igualtat, de diversitat, on es done veu a tota aqueixa diversitat que hi ha sota el paraigua del feminisme.\nNo correm el risc que a les dones ens deixen espais per a parlar només de temes ‘de dones’?\nÉs que jo no vull que em criden només per a parlar de temes de dones. El feminisme parla de temes del col·lectiu feminista, però jo vull que les dones formen part del debat públic per a parlar de terrorisme, de política, d’empresa, d’educació… que estem en els espais públics en què no estem i als quals mai no se’ns ha incorporat de ple dret. Si no estem en els espais de direcció, no podrem començar a prendre decisions des del punt de vista de la igualtat. Jo quan connecte la tele, veig que els que analitzen la igualtat són homes; en la ràdio, les veus hegemòniques són masculines; en els mitjans de comunicació, els directius són homes… I, de tant en tant, de manera anecdòtica, es fa una entrevista a una dona perquè és directora d’IBM. Jo vull que això deixe de ser notícia.\nHa estat l’any del #metoo, del #yotecreo i del ‘germana, no estàs sola’... Es nota un augment de la sororitat?\nJo crec que hi ha una consciència més assentada que cal denunciar. Les dones, en aquest moment, reconeixen una cosa que no s’identificava. En les dades de la fundació Anar, ha apujat d’un 51% a un 65% la xifra de dones que reconeixen un maltractament. Però el 60% dels adolescents no són conscients que pateixen violència masclista, perquè és psicològica: el control del Whatsapp, del mòbil, el ‘no faces això’… En el moment que les dones ho identifiquen com a violència, són més capaces de denunciar. En el moment en què algú ha assenyalat un productor de Hollywood, han anat un muntó darrere, que estaven aterrides, perquè damunt se les qüestiona.\nEs qüestiona una dona quan denuncia; no obstant això, si diu que la denúncia és falsa, sí que se la creu…\nDe la mateixa manera que quan algú diu que li han robat a casa tothom se’l creu. Si dius que t’han violat, et miraran la llargària de la falda. I es qüestiona fins l’últim moment si hi ha hagut consentiment. Per això a moltes els costa denunciar… D’alguna manera, és exemplar que denuncien dones amb veu i amb imatge. Cala en la resta i els dóna forces.\nPer què les dones són l’únic col·lectiu que es compara amb els nazis?\nD’on ix la paraula feminazi? D’un esforç masclista per denigrar les lluites de les feministes. És un insult total. Les persones que defensen que les dones som les seues possessions, objectes i mercaderies són les que utilitzen la paraula feminazi per a deslegitimar la lluita. I també crec que per a fer mal al col·lectiu, perquè les feministes no lluiten en contra dels drets dels homes.\nCreu que l’apoderament femení espanta alguns homes i és per això aquest rebuig?\nÉs que hi ha molts homes feministes, encara que tenen més veu els que no ho són. I aquesta lluita per la igualtat, si no és de la mà dels homes, no podrà assolir-se. Venim d’una societat on la dona estava sota el paraigua del control i del domini masculí. Això ha canviat, perquè hi ha dones que han lluitat pel dret al treball, a l’avortament, que han deixat la llar, s’han emancipat...\nSi els homes no comencen a aprendre i a educar-se en emocions, tindrem gent que ens anomene feminazis i gent que ens assassine, perquè no suporten que una dona decidisca què fa amb la seua vida. Per què assassinen les dones que es volen separar? Perquè no suporten que gestionen la seua vida sense ells.\nAquests assassinats i aquestes agressions tan brutals com les que hem vist els últims mesos, són respostes a les creixents reivindicacions femenines?\nCrec que té dos vessants: una resposta a la incapacitat de gestionar una relació d’igual a igual i que en el fons hi ha una forta intolerància a la frustració. Crec que se’ns ha d’educar en emocions des de xiquets. Un home que mata la dona no és un boig, és algú a qui li falla l’empatia i la gestió emocional; entre sentir-se frustrat sense ella i matar-la, tria matar-la. Tampoc és un home normal; un home normal no assassina la seua parella i ha mostrat molts símptomes abans. Cal ensenyar a detectar-los i evitar la complicitat entre masclistes.\nQuin paper haurien de tenir els homes en el feminisme?\nEl que estan tenint els homes feministes: estar-hi involucrats. No ser còmplices del masclisme. Treballar en el seu àmbit. No tolerar entre ells els ‘matxirulos’, els que fan exhibició i gallegen del seu poder sobre les dones. Si la societat està formada per homes i dones, no vull excloure’n els homes.\nEl moviment feminista està en crítica constant i revisió dels postulats. Creu que aqueix debat constant s’utilitza des de fora per a buscar una divisió?\nAquesta és la història de sempre. Als homes els interessa molt que les dones no ens portem bé. Aqueixa no és la veritat de les dones. No hi hauria només a València cent i escaig associacions feministes, no eixirien cada diumenge a la plaça de l’Ajuntament... No s’aconseguiria el que s’ha aconseguit. Al patriarcat ranci li agrada molt etiquetar-nos així. El feminisme és ric i té diversitat: l’afroamericà, l’ecofeminisme, el feminisme trans... I totes les sensibilitats van de la mà.\nNo sé si ha seguit el debat que s’ha creat al voltant de Barbijaputa per no mostrar la cara en públic. Creu que és igual de vàlid l’activisme des de l’anonimat?\nEm sembla molt respectable. Crec que cada persona pot fer l’activisme com se senta còmoda. Ella dóna la cara amb els seus textos i hi ha moltes dones que fa anys que escriuen amb pseudònim. Jo pose la meua cara, que també és la meua marca personal, però ho respecte. Crec que l’activisme també genera noms propis i hi ha qui busca això, encara que l’activisme no és una cosa de noms i cognoms. Hi ha figures històriques, però ho han estat després de molts anys de treball, que s’han jugat la vida. Crec que la paraula activista s’empra amb molta facilitat. Per a mi és algú que ha deixat un rastre exemplar.\nEs diu sovint que les dones no tenim referents femenins, així que volia demanar-te’n algun.\nPot quedar una mica domèstic, però, per a mi, un referent de lluita femenina és ma mare, que s’ha deixat la pell per tenir una faena pròpia. En un ambient agrícola, quan tot apuntava que jo hauria de fer uns tipus de faena determinats, va obrir un comerç sense a penes saber multiplicar, perquè els seus fills estudiaren. Això és feminisme per a mi, aqueix esforç constant de ma mare perquè els seus fills tingueren estudis i un futur millor. És un exemple de superació i de dona apoderada. Ella ha estat el meu referent. Després tinc la sort d’estar envoltada de dones molt apoderades i tinc ganes de llegir Silvia Federici i Angela Davis.\n31 de diciembre de 2017 - 23:44 h\nLa Udef constata que es "van fabricar" documents "ad hoc" en els contractes de la Fórmula 1 per a simular legalitat


Les persones malaltes en UCI s'han reduït un 33% durant esta setmana i el nombre de persones hospitalitzades ha baixat un 10%\nLa Comunitat Valenciana acumula dos dies seguits sense cap defunció per COVID-19. D’esta manera, el total continua sent de 1.444. Per províncies, la distribució és la següent: 221 a Castelló, 504 a Alacant i 719 a la província de València.\nD’altra banda, les altes a pacients amb coronavirus continuen augmentant cada dia. Des de diumenge passat, 700 persones s’han curat de la malaltia en la Comunitat Valenciana. En les últimes 24 hores s’han registrat 33 noves altes, que eleven 12.822 el total de pacients que s’han curat en la Comunitat Valenciana. Per províncies, esta és la distribució: 1.563 a Castelló, 4.529 a Alacant i 6.725 a la província de València, a més de 5 sense assignar a cap província.\nTambé mostren bones dades el nombre de persones ingressades i en les unitats de vigilància intensiva, que segueixen una tendència descendent. En els últims 7 dies s’ha reduït un 33% el nombre de pacients en les UCI, i un 10% el nombre de persones hospitalitzades per coronavirus en la Comunitat Valenciana. En estos moments hi ha 141 pacients als hospitals, dels quals 16 necessiten cures d’UCI. Per províncies: 11 persones a Castelló, 3 d’elles en UCI; 51 a Alacant, 8 d’elles en UCI; i 79 a la província de València, 5 d’elles en UCI.\nQuant a casos positius nous, des de l’actualització d’este dissabte s’han detectat 14 nous casos a través de PCR que eleven a 11.314 el total de positius des que va començar la pandèmia. Per províncies:\nDe tots els casos positius detectats, es troben actius en estos moments 2.524, la qual cosa suposa només el 15%.\nEl nombre d’altes de professionals de la Sanitat és de 2.238 i el nombre total de positius en professionals en estos moments és de 504.


L'Administració al centre: ara més que mai - deba-t.org\nL’Administració al centre: ara més que mai\nInicio/Economia, Política, Societat, Temàtica/L’Administració al centre: ara més que mai\nJa fa un mes que l’Organització Mundial de la Salut (OMS) va considerar el brot del nou coronavirus (COVID-19) com una pandèmia; terme que la mateixa organització procurava no fer servir per neutralitzar els efectes socials d’aquesta malaltia epidèmica que s’ha estès globalment de manera simultània. Ja fa un mes que tots i cadascú de nosaltres hem hagut de confinar-nos a casa i, com a resultat, replantejar els nostres hàbits, però sobretot les nostres idees. Tal com va comparèixer fa unes setmanes Angela Merkel, la recuperació econòmica que comportarà la pandèmia de la COVID-19 que estem vivint, fa recordar a la crisi econòmica després de la II Guerra Mundial. La Comissió ha respost permetent que les normes fiscals del Banc Central Europeu es flexibilitzin i dona carta blanca als estats per tal d’afrontar la crisi del coronavirus; aplicant així, la clàusula d’excepció. Podríem dir que el debat de l’històric “pla Marshall” s’ha tornat a posar sobre la taula i les mesures europees just ara estan començant a arribar. Davant una Unió Europea lenta i feixuga en la seva resposta, els nivells de governança que estan donant la cara en aquest conflicte són, evidentment, l’Estat, les Comunitats Autònomes (o NUTS 2, en terminologia europea) i els governs locals. L’objectiu d’aquest article, doncs, és fer palesa de la crucial importància que tenen les administracions públiques esmentades en solucionar aquest problema, ja que són les realment capacitades per fer-ho.\nSi distingim la societat en mercat, estat i el tercer sector (o sector social), podem veure que aquestes tres divisions socials tenen organitzacions i, sobretot, funcions diferents. El mercat es caracteritza per, entre altres objectius, buscar el benefici privat i el rèdit d’una activitat a partir de la majoria d’oferta laboral d’un país. És flexible, i s’adapta ràpidament al canvi social per mantenir la seva funció. No obstant això, els serveis públics que en aquesta crisi estan en primera línia no poden confiar en la llei de l’oferta i la demanda pel que fa a la seva activitat. Un servei públic necessita estar protegit permanentment, ja que la seva funció dista del benefici d’una organització: és una activitat amb un valor social incalculable en xifres que un Estat hauria de protegir. Per altra banda, el tercer sector o sector social, si bé és eficient en aconseguir els seus objectius parcials si està ben organitzat, no pot assolir la totalitat de les injustícies socials i, sobretot, ser equitatiu en l’atenció que cada causa mereix. Això no exclou que la feina de Greenpeace i Open Arms és extraordinàriament necessària, donades les circumstàncies. Això no exclou, tampoc, que els sindicats no hagin de lluitar i defensar els drets dels treballadors i treballadores. Que la ciutadania es pugui organitzar i lluitar per interessos comuns és un tret d’una democràcia sana i permet complementar les funcions de l’Administració Pública en assumir les seves funcions. No obstant això, aquest fet no ha de servir d’excusa a l’Estat per deixar d’assumir aquestes responsabilitats que altres actors estan agafant; malgrat el Govern es pensi que aquesta ajuda substitueix la seva actuació, no estarà exercint les seves obligacions.\nAquests dies s’està veient que, a través de la situació de crisi, els empleats públics estan recuperant la legitimitat i la confiança de la ciutadania d’una manera mai vista fins ara; aplaudiments cada dia a les 20 h a través de l‘organització ciutadana a les xarxes socials, per exemple. Les retallades galopants no han minvat la professionalitat del cos de treballadors públics. Per tant, una primera lliçó a aprendre seria revalorar el capital humà que té l’administració i prioritzar el treballador públic al lloc on es mereix, ja que són aquests qui ara donen la cara com ningú – sense oblidar mai el personal precari de supermercats o serveis de neteja subcontractats, qui mereixen aquest aplaudiment tant com els primers esmentats. Així doncs, cal aprofitar aquesta oportunitat per repensar el rol de l’estat i entendre’l com una figura política necessàriament intervencionista, per bé o per mal. Ens comencem a mirar amb por el famós estat “meritocràtic” per excel·lència: els Estats Units, amb una sanitat privada on l’estat esborra les fronteres amb el mercat. Pot servir aquesta crisi per fugir d’aquesta idea privatitzadora i aprofitar l’oportunitat per renovar l’aparell públic de l’Estat? Per apropar-lo a la ciutadania? Jo crec que sí. M’agradaria pensar que en les pròximes dècades hi haurà més poder públic i no menys, i crec que serà així. Els ens públics -estatals, regionals i locals- tornaran al centre en una pràctica d’empoderament social i econòmic.\nEn temps de crisi, tal com va rescatar Max Weber, l’Estat guanya força i la burocràcia torna a estar al centre per garantir la racionalitat d’accions i relacions entre ens públics i ciutadania, en detriment d’un mercat lliurecanvista que no està a l’altura de les demandes socials. No blindar l’Estat en la pròxima crisi significarà EREs, ERTEs i ERTOs poc regulats en massa, la impossibilitat de pagar lloguers estratosfèrics… fins i tot, ens trobarem, altre cop, com avui, amb la ironia social dels mateixos emprenedors que abans fugien de la intervenció de l’estat. Ara són ells qui exigeixen mesures al Govern per pal·liar les pèrdues de la crisi, mesures pagades amb els impostos que fins ara tanta nosa feien – a ells, siguin detractors de la gestió pública o no, també se’ls haurà d’ajudar. Finalment, cal posar l’administració al centre en tant que màxima representant legítima del valor social i l’interès col·lectiu que la ciutadania representa. Enfortir-la. Empoderar-la. Entendre-la com un ens present a la nostra vida. Cuidar-la com el triomf col·lectiu que és; i fer-ho abans que la propera crisi torni a desbordar-nos.\nPau Álvarez Aragonès, estudiant de Ciències Polítiques i de l’Administració i de Global Studies a la Universitat Pompeu Fabra. Membre de deba-t des del febrer de 2020.


Propers Esdeveniments - Outreach\nFes un cop d’ull al que hem planejat per a tu!\nFiltra els esdeveniments per audiència, tipus d’esdeveniment o data.\nConsulta el nostre arxiu d'activitats\nDescobreix com ICFO pot ajudar-te amb el teu projecte: hi ha moltes oportunitats que t’esperen!\nICFO i en línia\nEntra en el fascinant món de la física quàntica a través d'aquesta plataforma única!\nDescobreix l'ICFO des d'allà on siguis.\nApropa la física i les tecnologies quàntiques als teus alumnes d’ESO i batxillerat\nVine a trobar-nos a la Rambla del Raval de Barcelona el dia 29 de maig!\nAquest estiu, descobreix la física quàntica: be BIYSC!\n4-15 de juliol de 2022


El bloc de la Laia Gomis: Nova pàgina web d'Helena Arribas\nAt 8:52 p. m., Xavier said...\nCrec que l'Helena Arribas és la persona més indicada per ocupar l'alcaldia del Vendrell. És una persona amb un llarg i solvent trajecte polític ple de mereixedores i bones crítiques. També crec que l'equip que porta al darrera és un bon equip ple d'il·lusions per la nostra estimada vil·la del Vendrell.\nTambé aprofito per apuntar la lamentable i vergonyosa actuació per part de les joventuts de convergència i unió, espero que la seva penosa actuació es vegi reflectida a les urnes, al mes de maig.\nLaia no tinc la sort de coneixe't.\nPerò, rep una cordial salutació del Xavier.\nComparteixo totes les paraules que exposes al llarg del teu comentari, jo també crec fermament que l'Helena és la persona més indicada per ocupar l'alcaldia del nostre municipi i n'estic convençuda que així serà. Aquests quatre anys que estem a punt de concloure avalen la seva gestió tot i que no ens hem de deixar emmirallar i treballar intensament.


Estàs buscant productes de la marca The north face, concretament The north face Hedgehog Hike II Mid Goretex? A trekkinn trobaràs una completa selecció de productes de Calçat home i accessoris de muntanya. Fes totes les compres a la teva botiga online trekkinn. Oferim més de 75 modalitats de pagament perquè puguis escollir la que et vagi millor. Dóna un cop d’ull al catàleg i aconsegueix fantàstiques ofertes de muntanya. I si al rebre el producte no estàs satisfet, et tornem els diners.