Foto: CEDIDA (Bordils)\nEl Bordils es col·loca líder guanyant el partit de la jornada\nOAR Gràcia Sabadell 27 - 30 Handbol Bordils\nEl Bordils va infligir la primer derrota a casa a l'OAR Gràcia, en un matx molt atractiu i disputat en que els locals van acabar amb una derrota amb regust a victòria. Els sabadellencs van fer un gran partit, sense complexos, davant el líder, i van aconseguir arribar al tram decidiu perdent només d'un gol (26-27). Al final, però, el poder del Bordils va poder més que la il·lusió gracienca i el triomf va ser pels de Pau Campos de tres gols.\n2012-13 OAR Gràcia- Bordils 27-30\n2011-12 OAR Gràcia- Bordils 25-32\n2010-11 OAR Gràcia- Bordils 30-32\n2009-10 OAR Gràcia- Bordils 23-27\n2004-05 OAR Gràcia- Bordils 35-27\n2003-04 OAR Gràcia- Bordils 33-27\n2002-03 OAR Gràcia- Bordils 28-26\n2001-02 OAR Gràcia- Bordils 29-25\n2000-01 OAR Gràcia- Bordils 32-31\n1999-00 OAR Gràcia- Bordils 27-18\n1998-99 OAR Gràcia- Bordils 29-25\n1997-98 OAR Gràcia- Bordils 21-25\nSant Martí Adrianenc 36 - 39 Maristes Algemesí\nEl segon partit més atractiu del cap de setmana va acabar amb triomf valencià en un partit "elèctric" amb molts gols. El resultat del matx iguala encara més la part alta de la classificació, a la vegada que permet que el Bordils es quedi sol al davant.\nAquests partit ja s'ha jugat tres vegades a 1a Estatal:\n2012-13 Sant Martí Adrianenc- Algemesí 36-39\n2008-09 Sant Martí Adrianenc- Algemesí 30-30\n2007-08 Sant Martí Adrianenc- Algemesí 32-26\n2006-07 Sant Martí Adrianenc- Algemesí 33-32\nSant Esteve Sesrovires 26 - 23 Joventut Mataró\nEl Joventut Handbol Mataró continua sense poder puntuar fora de casa ja que ahir dissabte va caure a la pista d'un dels equips de la zona alta com és el Sant Esteve Sesrovires que fins ara ha guanyat tots els partits jugats a la seva pista, que tenen convertida en un autèntic fortí gràcies a la seva defensa i a la seva porteria (on tenen a Xavi Pérez ex-jugador d'Asobal), que han convertit l'equip sesrovirenc en el menys golejat de la 1a Estatal.\nEls set partits jugats a 1a Estatal han estat aquests:\nSalle Montcada 24 - 29 Esplugues\nTriomf balsàmic, i podríem dir que sorpresa, de l'Esplugues a la pista de la Salle Montcada, l'únic escenari on de moment ha punxat el líder. El partit va ser molt igualat fins poc abans del descans (9-9), però un millor final de la primera i inici de la segona va permetre a l'Esplugues mantenir la iniciativa al marcador i arribar a la part decisiva amb un còmode avantatge de cinc gols que els locals no van saber neutralitzar.\nGranollers B 37 - 22 Vendrell\nVictòria inapelable del Granollers contra el Vendrell que cau a la zona de descens. El primer temps va ser mol igualat (15-14), i poc semblava que a la segona meitat el tiomf acabaria sent tan còmode pels vallesans. Però els visitants no van aconseguir marcar fins passat els deu minuts de la represa quan el filial del Granollers ja havia agafat una renda de deu gols que era del tot definitiva. És inevitable destacar els 13 gols d'Edgar Pérez, i l'actuació del porter Pol Sastre que inclús va fer un gol.\nUE Sarrià 35 - 22 La Garriga\nPrimer triomf a casa de la UE Sarrià de Ter, davant un La Garriga que s'enfonsa al darrer lloc de la taula encara sense estrenar-se en aquesta lliga. Els visitants, com de costum, van fer un gran inici de partit (8-10), però abans del descans ja perdien (17-13). A la segona meitat la defensa dels de Josep Espar va ser excel·lent, junt amb la gran actuació del porter Jaume Pórtulas, i les diferències pels sarrianencs es van anar eixamplant fins a la golejada final.\nFlorida Catarroja 43 - 35 Palautordera\nEl Palautordera –encara esperant que es recuperin algunes de les seves importants baixes– va tornar a perdre i s'apropa de manera perillosa a la part baixa de la taula empatant amb el primer equip que es troba en posicions de descens. El Florida, amb aquest espectacle golejador, es reenganxa a la zona mitja-alta.


nitanit: junio 2011\nSassiz era un noi molt callat, tant que rarament es podia escoltar a seva veu. Els seus pares creien que aquesta actitud era deguda a que, per tractar-se del més petit dels seus fills ( en tenien nou), des de menut els seus germans sempre el feien callar quan volia dir alguna cosa\n- Els petits no parlen quan ho fan els grans.\n- Calla! Que tu no saps res de res marrec.\n- Quan siguis gran ja xerraràs tan com vulguis.\nTantes i tantes vegades li varen dir tots plegats que es convertí en un costum que fins i tot els que no pertanyien a la família seguien. I així va ser com un dia Sassiz va proposar-se no parlar si no era per contestar preguntes directes i sempre fent servir només monosíl·labs. Ja havia fet catorze anys i a més que ja estava fart de sentir a tota hora el “calla” emprenyador, per al seu aniversari la mare li havia regalat un llibre on va trobar una dita que el va enlluernar: “no parlis si les teves paraules no poder millorar el silenci”. En Sassiz la va prendre com divisa i de seguida el molest imperatiu desaparegué de la seva vida. Per fugir de la temptació d’ obrir la boca, i per por que se l’hi escapés una pregunta en un descuit, deixà de participar en les tertúlies de sobretaula o en qualsevol altra reunió familiar o d’amics i es va refugiar en els llibres, que van esdevenir uns companys lleials; li donaven els seus secrets i a canvi només demanaven una mica d’atenció.\nSwado pel contrari era un home que no callava mai, i sí, moltes, moltísimes vegades li havien dit que callés, però a ell per una orella li entrava i per l’altra li sortia, sempre molt ocupat escoltant-se a si mateix. D’altra banda, també es donava el cas que, encara que només ho fessin veure, hi havia gent que l’escoltava. Era d’aquestes persones que tot ho saben i de tot han de donar parer, i que expliquen la seva quotidianitat com una gran aventura. Interrompia les converses sense cap consideració i imposava la seva veu aguda per sobre de totes les altres. Les reunions s’anaven desfent i els coneguts o companys de feina (amics gairebé no en tenia) s’escapolien, de vegades a poc a poc, de vegades en ràpida estampida, però això no el deturava pas, sempre quedava algú que per timidesa, bona fe, o per ser la primera vegada que aguantava aquella xerrera, li servia d’orella fins que la gana o la son, o totes dues li tallaven el discurs i aleshores se’n anava amb un comiat precipitat.\n-Un altre dia continuarem la nostra conversa –deia convençut que realment hi havia hagut un intercanvi d’idees en el seu monòleg. I deixava la pobra víctima, a qui en teoria corresponia el dret de dir l’últim mot, amb la boca oberta i l’adéu penjat com un batall que s’hagués aturat a mig camí.\nQue aquestes dues persones es trobessin i arribessin a treballar juntes no era pas una absoluta casualitat. Sí que van coincidir a la mateixa empresa, però va ser una decisió ben estudiada del seu cap el que els reunir en el mateix espai, ample, gairebé sense límits, i malgrat tot, obligats a una proximitat física que podia haver trastocat la salut mental a qualsevol altre que no fos en Sassiz.\nL’amo de “Noves construccions i reformes a fons”, era un home xapat a l’antiga que vigilava les obres com si es tractés dels seus fills estimats, i encara que apreciava la força i habilitats d’en Swado, també veia que la logorrea d’aquest distreia els altres operaris, més pel fet de posar-los nerviosos que no pas perquè li fessin gaire cas. Swado podia parlar i treballar a gran velocitat i el més sorprenent, la qualitat de la seva feina era immillorable, però els altres s’atabalaven, i magnífics professionals feien errors de principiant quan eren al seu costat.\nTambé es va adonar que Sassiz era un operari metòdic, responsable, amb un cert gust artístic i el més important, capaç de concentrar-se fins al punt que quan li dirigien la paraula, de vegades calia sacsejar-lo per aconseguir la seva atenció.\nEl constructor havia de fer un treball realment important per un dels homes més rics del país. Es tractava de decorar amb un sòcol de trencadís, amb uns dibuixos que variaven contínuament, la tanca d’una finca de gran extensió. Era una feina delicada, que precisava de la perícia de Swado per preparar i deixar ben aplomada la paret i de la concentració i gust de Sassiz per col·locar les peces seguint fil per randa les instruccions del artista que havia fet el disseny.\nAixí va ser com un dia es van trobar aquests dos éssers tan diferents, que tot i treballar per al mateix amo tot just s’havien saludat un parell de vegades. Es van mirar amb certa desconfiança però el tarannà de Swado va surar ràpidament, i de la mateixa manera la seva llengua es va deslliurar i comença a xerrar, això sí, mentre es posava a traginar estris i material amb energia.\nDe primer en Sassiz es va quedar bocabadat per la capacitat de treball i de garlar que tenia aquell home, i com que fins que l’altre no comencés la seva part ell no podia fer res, va optar per ajudar-lo mentre, encara sorprès, parava l’orella a la quantitat d’informació que Swado anava abocant sense cap criteri i, el més inquietant de tot, sense cap interès. Sassiz va veure de seguida que li caldria tota la seva capacitat d’evasió per poder suportar el company que li havien imposat i tot seguit va agafar els plànols per tenir un punt de fuga. Era difícil sostreure’s al estrèpit que provocava la veu d’aquell home, per sobre del soroll de les eines en ser manipulades i de la preparació del material. De sobte va veure clar la raó per la qual es trobaven tots dos sols en aquell paratge i pensà que el seu cap l’havia sobrevalorat, que no podria suportar els mesos que tenia pel davant amb aquella companyia. Però en tornar a mirar els plànols quedà corprès de la bellesa dels dibuixos i va decidir que volia fer aquella feina i que no seria pas aquell bocamoll qui l’aturés.\nIntentant desesperadament oblidar-se d’aquella matraca mirà al seu voltant; no sabia que buscava, potser un matoll, per arrancar-li unes herbes i entaforar-se-les a les orelles, però no va veure res adient als seus propòsits.\nLlavors la va veure, una preciosa gata tricolor, el pit, panxa i potes del davant, blancs, l’esquena barrejada amb taques ben definides dels tres colors: blanc taronja i negre. Cua i potes del darrera negres. Semblava el model de les gates que hi havia dibuixades a la decoració de sòcol i des de dalt de la tanca el mirava amb ulls encuriosits. Tan bon punt es va sentir observada, va fer un salt, anà a caure just als peus d’en Sassiz i es fregà contra les seves cames miolant dolçament. Ell la va agafar i seient sobre uns sacs de ciment començà a acaronar-li el llom i el cap. Si s’aturava un moment la gata li demanava més carícies refregant-li el musell contra el dors de la ma. Així van estar un temps indeterminat durant el qual Sassiz es va oblidar completament del seu botxí, fins que el silenci que l’envoltava el va tornar a la realitat. Swado continuava parlant però la seva veu arribava llunyana, com un murmuri que amb prou feines podia entendre, però més que suficient per intercanviar la informació relativa a la feina. Amb una rialla feliç es va mirar la gata i li va dir a cau d’orella: Em sembla que farem un bon equip.\nLi va posar Pisik, no sabia perquè però era el nom que la gata li suggeria, i va resultar que li suggeria moltes coses més. Quan va començar a col·locar rajoles moltes vegades dubtava en el moment de triar l’adequada. El creador dels dibuixos havia fet una molt bona feina i havia distribuït amb art els colors i les formes, però les rajoles tenien una gama limitada en ambdós casos i el trencaclosques se l’hi feia impossible. Aleshores Pisik pujava sobre un dels munts que Sassiz tenia preparats i amb cops repetits d’una de les seves potes del davant assenyalava una peça. No fallava mai!\nMetre rere metre, el trencadís anava creixent no sols en longitud, també en bellesa. La combinació de colors, tot i les limitacions del material, superaven amb escreix el disseny original, però ningú no podria dir que no s’havia respectat la idea del artista, el qual, en veure com era plasmada la seva creació va felicitar molt efusivament al noi,i li va prometre que sempre que li fessin un encàrrec el cridaria a ell per realitzar-lo.\nFins i tot el propietari de la finca, un milionari altiu que ni tan sols s’havia dignat parlar amb el propietari de “Noves construccions i reformes a fons”, interposant al seu secretari al hora de firmar el contracte de l’obra, es va arribar fins a la tanca i agafant entre les seves les mans d’en Sassiz li va dir un expressiu : “molt bé noi, molt bé”, que el va fer enrojolir, mentre mormolava un gràcies inaudible. Per contra va deixar sense color el rostre de Swado, que per primer cop a la seva vida escoltava amb atenció i callava com un mort.\nEl dia següent que el sòcol quedés totalment acabat, els dos operaris van anar a recollir eines i netejar. Sassiz s’aturava de tant en tant i buscava amb la mirada la seva amiga Pisik que aquell dia encara no havia aparegut. Mentre va durar la feina la gata era a peu d’obra quan arribaven i no marxava fins que ho feien ells, no sense haver reclamat la seva paga (una bona estona de carícies) a en Sassiz diverses vegades. Era l’hora de marxar, la gata no apareixia per enlloc, i el noi començava a estar preocupat. Havia pensat endur-se-la a casa seva, en part per egoisme, era prou honest per reconèixer que molt del mèrit que li atribuïen li devia a ella, però no era pas aquesta la raó més important. Després de metres i metres de combinar bocins de rajoles, la seva perícia havia crescut tant, que si bé no creia haver aconseguit la perfecció que li donava la associació amb la mixeta, es sabia prou capaç de muntar qualsevol trencadís que li posessin al davant. Però ja no imaginava la vida sense Pisik, necessitava sentir-la al seu costat, el ronroneig de la gata era el bàlsam que apaigava les inquietuds i inseguretats del seu esperit. La seva mirada devota i neta, com un doll d’aigua fresca per a la seva set de comprensió.\nObligat pel neguit que li provocava l’absència de la seva mascota estimada i després d’haver-s’ho rumiat molt, Sassiz es va decidir a preguntar al seu company si l’havia vist, però per més que s’hi va esforçar sols va poder emetre un fil de veu. L’altre, enfonsat com sempre en el seu pou de logorrea, va continuar feina i monòleg com si res. El noi, després d’aclarir-se la gola diverses vegades, va tornar a preguntar, aquest cop amb una mica més d’energia.\n-Swado ¿Què has vist la gata?\nTampoc aquesta vegada va rebre altra resposta que el discurs delirant del paleta. Més aclariments de gola i, aquesta vegada més a prop del home i usant les mans com a botzina, la pregunta va sortir com una crida de trompeta.\nL’Swado es va girar sorprés,\n-De quina gata parles?\nS'havia posat nerviós a mida que pujava el to de veu, es va exasperar en sentir la resposta del seu company i va deixar anar la seva fúria xiuxiuejant un seguit d’imprecacions. !Cago’n l’ou! !Aquest tio és una ase! !La mare que el va parir! I tot un reguitzell d’aquest estil, mentre resseguia el paisatge amb la mirada angoixada. Quan es va asserenar una mica va tornar a interpel·lar-lo :\n-¿I de quina gata vols que parli? La que ha voltat per aquí des de el dia que vam arribar, tros de tal·lós.\n-Jo no he vist mai cap gata. I escolta’m nano, a mi no em tornis a faltar al respecte, o..\n-¿Que t’escolti dius? Si no he fet altra cosa des de que ens vam conèixer. No pares mai de xerrar i no dius res que valgui la pena escoltar. I la única vegada que et faig una pregunta dius que no saps de què parlo. ¿Què potser ets cec o és que em vols prendre el pel? La gata a vingut cada dia i s’ha estat aquí tantes hores com nosaltres, és clar que a tu no s’ha atansat mai, era una bestiola prou intel·ligent, però per força l’has de haver vist, era una gat molt vistosa, de tres colors, molt bonica i carinyosa i...\nLa veu se li trencava a mida que anava parlant, fins que es va fixar que l’Swdo no badava boca, millor dit, estava bocabadat, però no emetia cap so, la qual cosa li va semblar extraordinària a en Sassiz. Tots dos van romandre una estona en silenci, fins que l’Swado, quequejant i brandat l’índex assenyalant al noi, va recobrar l’esperit tot dient:\n-!Però si pot dir més de tres paraules seguides! !Sap parlar i a més crida!\n-I és clar que sé parlar, si no et passessis la vida dient bajanades, t’adonaries que els altres també saben parlar i poden explicar coses enraonades i interessants.\n-¿Jo dic bajanades? L’Swado se’l mirava amb uns ulls com taronges.\n-Sí, bajanades i res més que bajanades. Si tinguessis una mica d’enteniment no obriries la boca mai més a la teva vida si no fos per menjar.\nI tornant a la seva dèria va continuar:\n-¿Em vols fer creure que no has vist la gata que es passava tot el dia al meu costat?\n-Tu no i toques noi. Aquí no hi ha hagut mai cap gata. Tu em vols fer ballar el cap, però no te’n sortiràs pas.\nI d’una revolada agafà els seus estris i els carregà al remolc de la seva moto. Sense dir ni un mot es va allunyar molt digne,assegut a la màquina, l’esquena ben dreta, la boca fermament tancada amb el propòsit de no dirigir mai mes la paraula a Sassiz, pensant que s’havia tornat boig –gosar dir-li que era ell qui no tenia enteniment -,o que tal vegada els afalags rebuts li havien pujat al cap i es creia amb dret a dir la primera cosa que se li acudís. Definitivament aquell noi no hi tocava, ja se’n havia adonat ell el primer dia que el va veure, és clar. ¿Cóm pot ser normal algú que poden parlar no diu mai res?\nPer la seva part en Sassiz es va quedar pensarós i desconcertat. L’Swado era xerraire sí, i moltes vegades exagerava en explicar les seves històries, però no tenia probes que fos un mentider. ¿Què hi treia negant l’existència de Pisik? Submergit en els seus pensaments no es va adonar que la llum del dia desapareixia i començava a refrescar. Tot i això es resistia a marxar sol. Ja havia recorregut el perímetre de la tanca diverses vegades i es sentia cansat i famolenc, però estava decidit a passar la nit en aquell paratge , i a demanar vacances i tornar cada dia, i fins i tot a deixar la feina i instal·lar-se de l’altra banda de la tanca en una tenda de campanya. S’esperaria tan temps com calgués fins que la gata tornes a aparèixer. Potser a l’Swado no li mancava una mica de raó; En Sassiz desvariejava.\nAbatut, va seure en una clapa d’herba que havia fet servir diverses vegades per fer una becaina, amb el propòsit de descansar només una estona, però no havien passat ni cinc minuts que ja dormia com un soc. Quan va despertar la lluna plena lluïa amb una resplendor inusitada alta en el cel. La seva claror va il·luminar el paisatge i també el cervell de Sassiz. Fins a cert punt, va pensar, era lògica la desaparició de la gata. Havia arribat al inici del treball i se’n anava quan era acabat. Hauria d’acceptar la seva pèrdua com tantes altres que havia tingut i com moltes més que, sense cap dubte, l’esperaven.\nAmb la llum de la lluna el trencadís es veia espectacular i el noi, que ja havia pres la decisió de tornar a casa seva, no va poder resistir la temptació de contemplar-lo una darrera vegada. Agafà la bicicleta que li havia servit com a mitjà de transport tot aquell temps i decidí anar a la porta principal, allí on havia començat tot. A pedalada lenta la visió del trencadís tenia una certa perspectiva cinematogràfica, principalment centrada en la gata, que era en tot moment l’objectiu de la mirada d’en Sassiz. La seva imatge es repetia cada pocs metres, sempre en postures diferents. De primer, dalt de la tanca fitava cap avall, a la segona imatge saltava i a la tercera ja era a terra. Perseguia un ocell, jugava amb una pilota, seia majestuosa sobre un munt de rajoles, s’estirava voluptuosa...fins arribar al final on es veia d’esquena, caminant sobre un raig de llum cap a la lluna. En Sassiz va comprendre el missatge, va fer adéu amb la ma, i se’n va anar a casa seva.


Sitges, Sant Maurici i Girona, a "El paisatge favorit de Catalunya"\nEl programa recorrerà els racons preferits de l'actriu Anna Barrachina, el fotògraf Oriol Alamany i l'arqueòleg i paleontòleg, Eudald Carbonell.\nPostals del país\n15/06/2009 - 15.52\nA "El paisatge favorit de Catalunya", Anna Barrachina ens porta cap a Sitges, l'Oriol Alamany proposa l'estany de Sant Maurici i Eudald Carbonell, ens convida a visitar Girona.\nSitges, Anna Barrachina\nSitges no és només una de les ciutats més turístiques del país, sinó un indret on la calma i la disbauxa troben l'equilibri perfecte. Durant el dia podem passejar pel passeig de la Ribera, pujar per la punta fins arribar a l'església, un dels seus emblemes, o descansar a les platges. I quan se'n vagi la llum, podrem disfrutar la nit sitgetana. L'Anna Barrachina ens farà d'acompanyant per la ciutat que l'ha vista créixer i que ha estat el bressol de molts artistes com ella. Cada platja, cada carrer i cada edifici amaga algun record de la seva infantesa. Pas a pas ens descobrirà els seus llocs preferits i les obres d'art que amaga aquesta vila, que ha captivat tants i tants visitants.\nSant Maurici, Oriol Alamany\nL'estany de Sant Maurici és un paisatge amb un gran valor biològic. Situat a l'alt Pirineu lleidatà, té una gran diversitat natural; espesses avetoses, imponents pics i rierols i cascades que recorren tot el parc. Tindrem l'oportunitat de conèixer aquest entorn que fa milers d'anys van modelar les glaceres i que,\ngràcies a la seva conservació, ha mantingut espècies que només viuen en zones de contaminació zero.\nL'Oriol Alamany és un reconegut fotògraf que ha trobat la inspiració en els paratges més espectaculars del món. La seva passió per la natura i la fotografia l'han portat a retratar en diverses ocasions la bellesa de la fauna i la flora de l'estany de Sant Maurici. Com a ell li agrada, amb un pas relaxat per contemplar-ne tots els detalls, anirem descobrint els seus racons favorits del parc.\nGirona, Eudald Carbonell\nEl Barri Vell de Girona amaga una història dura, excitant i de supervivència constant. Des dels romans fins als temps actuals, la ciutat s'ha anat fent a si mateixa mirant de mantenir la bellesa del passat, que ha quedat impresa en les seves pedres. Recorrerem la muralla, el barri jueu, les zones verdes i visitarem\nuna obra única en el món, la catedral. L'Eudald Carbonell serà qui ens farà un recorregut per Girona. Des dels seus temps universitaris ha estat molt lligat a la ciutat, i com a bon arqueòleg i paleontòleg ha lluitat aferrissadament per transformar i recuperar la seva història. Orgullós del que va aconseguir la seva generació, ens guiarà pels racons més interessants i estimats.


Dos partits i dos triomfs, gran debut de l’Infantil a la MiniCopa\nUn triomf davant el Baskonia, els hi donaria el primer lloc del grup\nL’Infantil A del Barça Lassa ha començat de manera impecable la seva participació a la MinCopa Endesa. Els de Carles Flores han assolit dos triomfs en el primer dia de la competició i ara tenen el repte de classificar-se per a les semifinals de la competició. El darrer partit serà divendres a les 13 h de Barcelona davant el Baskonia. Un triomf els faria primers de grup i tot perdent, en el cas de fer-ho per menys de 12 punts, serien segons i es classificarien per semifinals, encara que el Joventut superés a Gran Canària.\nEls joves de l’Infantil A del Barça Lassa van començar amb bon peu la seva participació a la MiniCopa Endesa. El primer partit els enfrontava amb els amfitrions del Gran Canaria i els nois entrenats per Carles Flores van dominar el partit des de bon inici, amb intensitat defensiva i encert en el tir exterior, per arribar al descans guanyant per 12 a 35.\nA la fi del tercer quart els blaugranes ja tenien el partit sota control (29-58) per finalitzar amb un còmode triomf per 36 a 72.\nUn gran tercer quart davant la Penya\nLa dificultat augmentava en el partit de la tarda. Els blaugranes s’enfrontaven amb el Divina Seguros Joventut. En els dos primers quarts els de Badalona prenien la iniciativa en el joc ofensiu, fet que els possibilitava marxar al descans guanyant per 37 a 32.\nPerò un parcial favorable al Barça Lassa de 0 a 9 en els inicis del tercer quart donava la volta al marcador. Els blaugranes ampliaven la diferència a l’equador del quart (38-49) amb una gran defensa. Els de Flores dominaven totes les facetes de joc i començaven el darrer quart amb un 46 a 65 favorable.\nAmb aquesta diferència, el partit tenia clar color blaugrana i en el darrer període el Divina Seguros Joventut ha reduït una mica les diferències però el triomf del Barça Lassa no ha perillat en cap moment, amb un definitiu 67 a 78.


Les inversions municipals de Foios per a 2022 arribaran als 4,5 milions d’euros\nL’alcalde de la localitat, Sergi Ruiz, ha signat un préstec de 3 milions d’euros per a posar en marxa el que ha considerat “el procés d’inversions més ambiciós de la historia de Foios”\nFoios durà a terme durant 2022, en paraules del seu alcalde, Sergi Ruiz “el procés d’inversions més ambiciós de la història del municipi” ja que arribarà als 4,5 milions d’euros. Per a fer-ho possible, l’alcalde de la localitat ha signat, aquest dimecres, el préstec per valor de tres milions d’euros previst al pressupost d’enguany, amb el qual es posaran en marxa les diferents inversions.\nEl consistori destinarà 1.200.000 € a la construcció del nou Ajuntament, el pressupost del qual ascendeix a 2.235.000 €. La resta fins a arribar a aquesta xifra es cobreix amb 2 plans d’inversió de la Diputació de València, 2020-2021 i 2022-2023.\nL’alcalde, Sergi Ruiz, ha destacat que aquest és un dels projectes més il·lusionants de la història recent de Foios, que va començar el 15 d’octubre del 2018 quan es va adquirir l’immoble contigu a l’Ajuntament per import de 170.000 euros pensant ja en la seua ampliació. Aquesta inversió permetrà a l’Ajuntament seguir situat a la plaça del Poble i albergar els serveis i departaments actuals però en millors condicions.\nAixí mateix, les inversions preveuen 300.000 € per a cobrir el pàrquing del Sector Sud. En aquest punt, Ruiz ha explicat que “la idea no és cobrir tota la superfície, sinó només una part, que permeta la celebració de qualsevol activitat per a un nombre important de persones. Fins ara, Foios no ha comptat amb una infraestructura capaç d’albergar activitats quan hi ha previsió de mal temps, i aquesta coberta oferirà aquesta possibilitat sense impedir que el pàrquing continue tenint els usos actuals”.\nPrevAnteriorCompromís Torrent alerta del perill d’incendis per desenes d’abocaments il·legals a la Partida del Mas dels Gils\nSegüentMés de 2.700 ciutadans i 275 establiments de Torrent es beneficien de la ‘Targeta +25’Next


Museu arqueològic Moià i les coves prehistòriques\nMUSEU ARQUEOLÒGIC I PALENTOLÒGIC\nExposici� permanent visitable (MESURES COVID INSTAURADES)\nEn l'exposici� permanent del museu municipal de Moià s'exposen part de la gran col�lecci� paleontol�gica i arqueol�gica amb restes trobades als jaciments prehist�rics de les Coves del Toll, cova de les Toixoneres i dolmens del nostre municipi.\nEl museu arqueol�gic est� organitzat en diferents espais tem�tics, que a partir de les restes trobades a les coves del Toll, permeten estudiar la prehist�ria al Moian�s.\n⇒ Amb l'entrada de la visita guiada a les Coves del Toll, l'acc�s al museu �s gratu�t. En cas contrari, l'entrada es regeix per les taxes regulades de la Generalitat de Catalunya ja que esta ubicat al segon pis de la Casa natal de Rafael Casanova, tamb� visitable.\nDescarregat les taxes de la Generalitat aqu� .\nEn les excavacions s’hi ha trobat trenta-cinc espècies diferents de mamífers, alguns d’ells extingits. És una de les coves d’Europa més rica en fauna del Quaternari, durant la darrera glaciació (Würm). Podem visitar aquestes espècies al Museu Arqueològic de Moià.\nEls grups prehistòrics vivien a l’aire lliure i construïen petites cabanes, però els assentaments en cova s’han conservat millor les restes arqueològiques.\nEls primers humans van visitar el Toll fa més de 50.000 anys. Podem visitar el Museu arqueològic i conèixer les diferents seccions del museu arqueològic:\nEl treball, la cacera i la recol·lecció\nL’artesania i els intercanvis\nLa malaltia i la mort al Toll\nUna cova per enterrar-hi els morts\nEl 1952 Francesc Rovira acompanyat de la seva mare, Sofia Luitz, s’introdueix a la cova prehistòrica del Toll. El 1954 es descobreix i reobre l’entrada actual de la cova del Toll.\nLes excavacions continuaren fins al 1960. Els resultats van ser difosos en nombrosos articles, congressos internacionals i una exposició a Barcelona. S’han realitzat noves excavacions els anys 1976, 1996 i 1998.\nPregunta-ho a la conservadora-restauradora-arque�loga.\nTens curiositat? Vols conèixer més a fons el Museu arqueològic i les restes arqueològiques? Pregunta'm tot el que vulguis!


El govern vol ampliar les seves competències directes per encarar el final de la legislatura | Ràdio Cubelles\nEl govern vol ampliar les seves competències directes per encarar el final de la legislatura\nEl ple es reunirà demà a partir de dos quarts de set de la tarda. El contingut de l’ordre del dia comença a marcar la part final de la legislatura. També es debatran mocions sobre les pensions i per l’alliberament dels presos polítics.\nEn el ple d'aquest dimarts (18.30 al Centre Social Joan Roig i Piera i en directe a Ràdio Cubelles), UC11-RCat, ERC, CiU, ICV i el senyor Écija proposaran passar 8 competències del ple cap a les juntes de govern local. D'aquesta manera, el govern podrà decidir sense necessitat de passar pel ple diversos aspectes de la gestió municipal. Concretament, la junta de govern es podrà encarregar de l’exercici d’accions judicials i administratives i la defensa de la corporació en matèries de competència plenària, declarar la lesivitat dels actes de l’Ajuntament o la concertació de les operacions de crèdit que passin del 10% dels recursos ordinaris. Directament, la junta de govern també tindrà les competències de contractes d’obres, de subministraments, de serveis i de concessions que superin el 10% dels recursos ordinaris. En cas que s’aprovi la proposta del govern, la junta també podrà subscriure contractes privats, adjudicar concessions i adquirir béns immobles, encara que superin el 10% dels recursos ordinaris. El canvi de competències també suposarà que la junta de govern pugui inadmetre a tràmit les sol·licituds de revisió d’actes administratius; pugui aprovar dels projectes d’obres i serveis quan sigui competent per a la seva contractació o concessió, i quan encara no estiguin previstos en els pressupostos; o resoldre recursos interposats contra els acords que s’adopten en virtut de les competències delegades en la Junta de Govern Local.\nDavant de tots aquests canvis, alguns partits de l’oposició ja han mostrat la seva disconformitat.\nDe part del govern municipal de moment encara no han fet declaracions dels motius que els porten a delegar totes aquestes competències del ple a la junta de govern. Tanmateix, aquesta delegació permetria al govern prendre decisions rellevants sense la necessitat de convocar plens municipals.\nPlaça d'Antoni Pineda davant de l'estació\nEn el ple municipal d'aquest dimarts el govern també proposarà batejar la plaça de l’estació amb el nom d’Antoni Pineda i Gavaldà. L’executiu local torna a plantejar un nom per un espai públic que fins ara no s’havia batejat, tal com ja va passar amb el parc de davant de l'escola Charlie Rivel, ara parc de l'1 d'octubre del 2017, o amb el Centre Social batejat com Joan Roig i Piera. Ara es tracta de la plaça de davant de l’estació. A proposta del GEC Amics del Castell i de l’Aliança, el govern portarà a debat i votació que aquesta plaça passi a dir-se plaça d’Antoni Pineda i Gavaldà.\nAntoni Pineda va ser nomenat fill predilecte de Cubelles l’any 1997. Els darrers anys, Antoni Pineda amb un conveni amb l'Ajuntament ha cedit tot el seu arxiu fotogràfic amb instantànies pròpies i amb fotografies d’altres autors però que ajuden a reconstruir el passat cubellenc. A més a més, Antoni Pineda va viure durant anys a la mateixa estació de Cubelles per l'origen ferroviari de la seva família.\nMocions per les pensions i els presos i exiliats polítics\nEnrte d’altres tràmits, en l’ordre del dia del ple també destaquen dues mocions, una per la revalorització de les pensions i una segona moció per l’alliberament dels presos polítics.\nD’altra banda, el ple també debatrà dues mocions. D’una banda el PSC torna a presentar una moció que mesos enrere es va quedar damunt de la taula i que pretén demanar la revalorització de les pensions per a l’any 2018 i successius. Un text que ara compta també amb el suport inicial de CIU, CSEP, el PP, Guanyem i Cubellencs.\nLa segona moció ha estat presentada des del grups d’UC, ERC i CIU i reclama l’alliberament dels presos polítics, el retorn dels exiliats i la denúncia de la deriva antidemocràtica i autoritària de l’estat espanyol.\nEl ple municipal es podrà seguir en directe a Ràdio Cubelles aquest dimarts a partir de les 18.30.


La companyia biofarmacéutica xinesa Sinovac Biotech ha creat CoronaVac, una vacuna de virus inactivat usant una versió morta del virus que causa la malaltia, incapaç d'infectar però capaç de generar una resposta immunitària.\nEl 5 de febrer va presentar els resultats de la fase III de l'assaig clínic, que va començar el 21 de juliol de 2020 al Brasil, Turquia, Indonèsia i Xile i va agrupar 25.000 participants. Les proves van llançar un 91,25% d'eficàcia.\nLa CoronaVac consisteix en dues dosis que s'administren amb 14 dies de diferència. Gairebé una vintena de països repartits principalment entre Llatinoamèrica i Àsia està immunitzant la seva població amb aquesta fórmula.\nL'efecte secundari que més es repeteix, segons els investigadors, és dolor en la zona de la punxada.\nLa vacuna CoronaVac pot ser guardada en una temperatura d'entre 2 °C i 8 °C durant tres anys.


Contacte - Fundació Frederic Mompou\nAccepto la Política de Privacitat i el tractament de les meves dades per part de la Fundació Privada Frederic Mompou.\nVull rebre per e-mail novetats i notícies relacionades amb la Fundació Privada Frederic Mompou.\nLes seves dades seran tractades per la Fundació Privada Frederic Mompou com a Responsable de Tractament amb la finalitat de respondre a la seva sol·licitud i per a fer-li arribar via e-mail informació periòdica sobre les activitats i notícies de la Fundació, si ens ha donat el seu consentiment. Podrà exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació, oposició i si escau de portabilitat i limitació a través de l’e-mail: info@fundaciomompou.cat. Per a més informació visiti la nostra Política de Privacitat.


Banyant-se al canal. Prop de Dortmund.\nUna policia juga amb nens. Harlem, Nova York. 1978.\nMans a la presó d’Angola.\nMartin Luther King rebut a Baltimore després de rebre el Nobel de la Pau. 1964.\nDona polonesa amb el número de presonera d’Auschwitz tatuat al braç. Mainz, Alemanya.\nDe Brooklyn, Nova York, era Leonard Freed (1929 – 2006), el fotògraf del que parlem avui.\nEls seus pares eren jueus de classe treballadora, i ell no tenia un interès especial en el món de l’art. Però en un viatge als Països Baixos que va fer el 1953, va començar a prendre fotografies i va descobrir la passió per l’ofici.\nA l’any següent, després de més viatges per Europa i també pel nord d’Africa, va tornar als Estats Units i va estudiar amb Alexei Brodovitch, fotògraf i dissenyador gràfic. Aquests estudis li van permetre millorar la seva tècnica.\nQuatre anys després es va traslladar a Amsterdam i va fotografiar la comunitat jueva de la ciutat doncs tenia un interès especial per tot allò vinculat a les seves arrels. Així, el 1961 va publicar un llibre sobre els jueus a Alemanya.\nTreballant com freelance des d’aquell any, Freed va continuar viatjant per diversos països per fer reportatges de variada temàtica: els negres a Amèrica (1964-65), esdeveniments a Israel (1967-68), la guerra del Yom Kippur del 1973 i el departament de policia de Nova York (1972-79). També va fer fotografies per pel·lícules de la televisió del Japó, Països Baixos i Bèlgica.\nUna anècdota que el va marcar: quan estava començant la carrera, Edward Steichen, qui aleshores era el director de fotografia del Museu d’Art Modern, li va comprar tres fotos per la col·lecció del museu i li va dir que era un dels tres millors fotògrafs joves que mai havia conegut i li va urgir a continuar fent com si fos un aficionat perquè els altres dos s’havien professionalitzat per fer fotografia comercial, deixant així de fer coses realment interessants. Així que li va etzibar: “en això, preferiblement, sigues un conductor de camió”.\nEl 1972 Freed es va unir a la prestigiosa Agència Magnum i va cobrir el moviment pels drets civils a Amèrica, feina que el va portar a la fama, i va continuar fent estudis sobre temes com la immigració polonesa i asiàtica a Anglaterra, el desenvolupament petrolier al Mar del Nord, o Espanya després de Franco.\nLa fotografia va ser per Leonard Freed tot un mitjà per poder explorar la violència social i la discriminació racial, la seva és fotografia social, tot un fotoperiodista.\nEl fotògraf Leonard Freed.


Caràcter uruguaià per apuntalar la defensa blanc-i-blava\nCabrera firma fins al 2024 seduït pel projecte a llarg termini de l'Espanyol\n3 min. Barcelona 20/01/2020 19:12\n651x366 Cabrera ha conegut el vestidor de l'Espanyol en la seva presentació / RCD ESPANYOL Cabrera ha conegut el vestidor de l'Espanyol en la seva presentació / RCD ESPANYOL\n“Em considero un jugador agressiu, contundent, atent a tot el que passa i que intenta no desconcentrar-se mai. En el joc aeri, també em prova fer algun gol a banda de refusar pilotes”. Així s’ha descrit un Leandro Cabrera que arriba a l’RCDE Stadium per aportar l’esperit competitiu característic dels jugadors uruguaians. Agraït per l’aposta ferma del club blanc-i-blau, ha explicat els motius que l’han portat a canviar la comoditat amb què vivia a Getafe pel repte que l’espera a l’Espanyol: “El punt fort ha estat l’Espanyol en si, una institució molt gran amb molta història de pes, una afició compromesa amb l’equip i un projecte a llarg termini que sedueix molt. M’ho prenc com un repte, és un pas endavant en la meva carrera”.\nFirma fins al 2024, quan tindrà 33 anys, a canvi de 9 milions, xifra que el converteix en el defensa més car de la història de l’Espanyol. Supera els 8 milions pagats per Calero, que a l’estiu s’havia situat per davant d’altres defenses com Pareja (5), Helguera (4,5), Forlín i David López (4). Cabrera ha viscut una intensa primera jornada com a blanc-i-blau, amb revisió mèdica, primer entrenament i presentació. “Els companys transmeten optimisme i bones sensacions, que és el que cal per tirar això endavant. Al vestidor es respira un ambient positiu i una gran harmonia, això és l’essencial”, ha reconegut el jugador. Gràcies al canvi d’una normativa de la UEFA, l’Espanyol el podrà utilitzar a l’Europa League tot i haver jugat ja en aquesta competició amb el Getafe.\nNascut a Montevideo, serà el primer central esquerrà de la plantilla després de la marxa d’Hermoso. És un central portentós en el joc aeri i que no es complica la vida en defensa. La temporada passada va ser el segon jugador que més pilotes va refusar de la Lliga (6,7 per partit) i el cinquè pel que fa a disputes aèries guanyades (4,9). Enguany presenta uns registres menors (3,6 refusos per duel i 3,1 duels aeris guanyats) però que segueixen sent notables. Cabrera arriba poc després d’un Raúl de Tomás amb qui va coincidir al Madrid Castilla el curs 2013-14.\nFalta un extrem i buscar sortides\nAmb l’uruguaià, l’Espanyol ja té ocupades les 25 fitxes professionals de la plantilla, motiu pel qual haurà de donar sortida a alguns jugadors. Un dels que perdrà la fitxa és Corchia, a qui es donarà la baixa federativa per lesió de llarga durada. Cabrera, de fet, assumeix el seu dorsal, el 18. Ferreyra i Lluís López són els dos candidats més ben situats per marxar aquest gener d’un club que vol tancar el mercat amb un extrem. Embarba i Ibai Gómez són les opcions més factibles ara mateix. L’Espanyol, de fet, ha estat a Madrid aquest dilluns per negociar per l’extrem madrileny, per qui el Rayo Vallecano demana els 10 milions de la clàusula. “Són noms que estem valorant. No hi ha res definit perquè competim amb altres equips. L’objectiu del mercat era no fallar, portar jugadors que ens han d’ajudar i que facin projecte”, ha apuntat Rufete, que ha qualificat els pròxims mesos com “un punt d’inflexió en la història del club”.


Alice Guy, pionera del cinema :: Notícies :: Cinema per a estudiants\nQuan llegim històries de cinema apareixen noms com germans Lumière, Méliès, Edison, etc, però s'oblida que també va existir un grup de dones que van contribuir al seu desenvolupament. Les primeres pel·lícules tenien una durada d'uns pocs minuts i no anaven associades a una narració. Alice Guy (Saint-Mandé, 1873 - Nova Jersey, 1968) va ser pionera en desenvolupar una narració audiovisual amb una càrrega emocional i social important, a usar efectes especials, en compondre nous plans i a crear un llenguatge cinematogràfic. De l'any 1896 a l'any 1906 va ser segurament l'única directora del món. La seva primera pel·lícula "La fada de les cols" (1896) està basada en un conte infantil francès molt popular. És la primera adaptació coneguda d'un text literari. Va cultivar tots els gèneres, tot i que va prioritzar les pel·lícules d'heroïnes femenines amb una temàtica lleugerament feminista i tocs d'humor com a "Les Résultats du fémenisme". La seva obra no apareix en els llibres de la història de cinema fins a finals de segle XX i cal esperar a 1976 per a la publicació de la seva autobiografia.\nVa tenir una gran amistat amb els germans Lumière, però, en contra d'alguns rumors, no van arribar a treballar junts ja que ells mai van creure que la gravació d'imatges comportés la construcció d'històries. Va fundar la seva pròpia productora als Estats Units, cosa insòlita per l'època, i el seu èxit en el món de cinema li va permetre viure de l'ofici. No obstant això, va haver de lluitar per ser reconeguda internacionalment com a directora, actriu i productora. Ella mateixa ho reconeix: "la meva joventut, la falta d'experiència, el meu sexe tot conspirava en contra meu". Se li atribueixen més de 1000 pel·lícules de les que només es conserven unes 100. Gràcies a la seva gran capacitat per adaptar-se a les demandes canviants de la indústria va poder mantenir la seva carrera durant molt de temps. Amb el pas dels anys va voler recuperar les seves pel·lícules, però va trobar poca cosa i algunes de les què va poder rescatar s'amagaven sota el nom dels seus companys. El 1953 va ser guardonada amb la Legió d'Honor (la distinció francesa més important) i el 1957 va ser homenatjada en una cerimònia de la Cinémathèque Française, encara que l'acte va passar desapercebut per a la premsa.


Categoria: Sabíeu que…\nReportatge complet al Team Atena\nEl Team Atena és una història de superació i esport d’una família de Sant Gregori. Us el presentem amb un reportatge en el qual ens expliquen els detalls del seu projecte:\nEls dorsals, jugadors i staff tècnic de l’AE Sant Gregori i el CB Sant Gregori són…\nPer aquesta temporada 2016/17 us presentem a tots els jugadors dels primers equips de l’AE Sant Gregori i el CB Sant Gregori amb el corresponent dorsal. Una iniciativa amb la qual pretenem que la gent pugui conèixer els jugadors d’aquests cinc equips que formen part de les més de 500 persones que representen aquestes dues entitats…\nSabíeu que…avui fa 23 anys que es va inaugurar el Pavelló de Sant Gregori?\nAvui 18 d’abril del 2016 es compleixen 23 anys de la inauguració oficial del Pavelló Poliesportiu de Sant Gregori amb la presència de les autoritats representants de la Generalitat de Catalunya. Aquest espai esportiu es va anar construint al llarg de diversos anys per etapes, fins a completar-se amb el tancament dels laterals de l’edifici….\nSabíeu que…avui fa 30 anys que es va inaugurar el camp de futbol?\nEl 20 d’octubre del 1985 es va inaugurar el camp de futbol de Can Simón, on actualment l’AE Sant Gregori entrena i disputa els seus partits com a local. Sense dubte, un gran pas endavant per una entitat que acaba d’assolir l’ascens a 2a regional i tenia l’objectiu seguir creixent. El procés de construcció no…\nSabíeu que…portem 75 anys de futbol a Sant Gregori?\nLa trajectòria del futbol a Sant Gregori es va iniciar fa 75 anys en un prat de rostoll. Els integrants del primer equip són els de la següent fotografia. Molts canvis hi ha hagut des de llavors fins ara. Els inicis del futbol a Sant Gregori no van ser fàcils. Els terrenys de joc eren…\nSabíeu que…dos joves pedalegen pels 947 municipis de Catalunya?\nL’Albert i el Lluís, de Falset (El Priorat), són dos amics que van decidir acceptar el repte de pedalejar amb la seva bicicleta els 947 municipis de Catalunya el 2015. Per tant, més de 7.000 quilòmetres damunt la bicicleta i més de 100.000 metres de desnivell que immortalitzen amb una fotografia pels diferents pobles que…


Enric I. Canela » Blog Archive » Lilly estimula la recerca química\nBona iniciativa de Lilly per estimular la recerca química l’any de la química. Bé per a aquestes empreses compromeses.\nLlegeixo que el comitè europeu per a les Relacions Acadèmiques de Lilly (EUACC) ha obert la convocatòria de la IX edició dels Premis de Recerca per a estudiants de doctorat en les àrees de Química Orgànica, Farmacèutica i Analítica.\nL’objectiu d’aquests guardons és promoure i promocionar la tasca investigadora dels estudiants de doctorat en àrees fonamentals i bàsiques de la investigació, així com reforçar els vincles de la indústria amb el món acadèmic.\nEls tres premiats rebran 1.500 euros en recompensa per la seva tasca investigadora i, de la resta de candidatures rebudes, es seleccionaran set pòsters que s’exposaran durant l’acte de lliurament dels premis.\nEls participants podran presentar les seves candidatures fins al pròxim 15 de juliol.\nClassificat com a Articles Enric I. Canela, Empresa, Recerca, Salut, Universitat | No hi ha comentaris »


SEMPEROPER BALLET |\nArxiu d'etiquetes: SEMPEROPER BALLET\n– Dansa – SEMPEROPER BALLET (🐌🐌) “Una vetllada amb William Forsythe” – Gran Teatre del Liceu – 20/02/2015\nEl passat divendres 20 de febrer vàrem acudir al Gran Teatre del Liceu per veure el primer espectacle de dansa de la temporada amb la prestigiosa SEMPEROPER BALLET, companyia de dansa que pertany al Teatre d’òpera de la ciutat alemanya de Dresden.\nSi bé la companyia de ballet de la prestigiosa Semperoper remunta la seva fundació al compositor alemany Carl Maria von Weber (Eutin 1786 – Londres 1826), va ser al segle XX, amb Tom Schilling, en els ’50 i ’60, quan va aconseguir el seu actual renom. Des de 2006 el canadenc Aaron S. Watkin, durant un temps estretament associat a William Forsythe, és el director.\nEl programa que han presentat a Barcelona ha volgut retre un homenatge al coreògraf novaiorquès William Forsythe (1949), considerat un dels coreògrafs vius més innovadors. És per això que es va poder veure tres diferents coreografies:\n1 – In the Middle, Somewhat Elevated – (🐌🐌) que explora la genuïna natura del moviment a partir de la distorsió de les figures del ballet clàssic. Una dansa glossada per la crítica com “Energia, sexe i virtuosisme”\n2 – Neue Suite – (🐌) – una suite de passos a dos creada per al Semperoper Ballett a partir d’adaptacions de Händel, Berio, Slingerland, New Sleep i Bach\n3 – Enemy in the Figure – (🐌🐌🐌) Coreografia il·luminada amb un únic focus mòbil, és un dels seus treballs més sorprenents visualment.\nAquesta entrada s'ha publicat en Dansa i s'ha etiquetat amb Enemy in the Figure, Gran Teatre del Liceu, SEMPEROPER BALLET, William Forsythe el 25 de febrer de 2015 per Miquel Gascon.


Caldes es mou per recuperar la popular bassa de Can Rufí - Diari de Girona\nCaldes es mou per recuperar la popular bassa de Can Rufí\nVoluntaris i experts realitzen una jornada d'educació ambiental i neteja d'aquest entorn\nroser albertí caldes de malavella 26.03.2018 | 16:20\nLes bosses de deixalles que es van recollir a la jornada d´ahir al matí. ajuntament de Caldes\nQue el gripau comú, la salamandra o la tortuga estany tornin a habitar a les aigües de la bassa de Can Rufí de Caldes de Malavella. Això és el que s´han proposat els membres de l´associació Sorellona a través d´un projecte enfocat a recuperar la condició original d´aquest conegut espai caldenc. I és que actualment la bassa es troba molt degradada pel pas dels anys, l´acumulació de nutrients i de brossa i la invasió d´espècies exòtiques.\nPer això, l'octubre passat, aquesta entitat integrada per biòlegs, ambientòlegs i altres titulats en el camp de la gestió de recursos naturals va signar un acord amb la Fundació per a la vida aquàtica, Andrena, per rebre una subvenció i poder començar a treballar.\nAra, cinc mesos més tard, els membres de Sorellona ha aconseguit treure algunes espècies exòtiques de les aigües tèrboles i verdes i en les pròximes setmanes tenen previst extreure el llot acumulat, un pas clau en la recuperació de l'espai. I, sobretot, implicar els veïns de Caldes en tot aquest procés. «La bassa pertany a la masia de Can Rufí i és de propietat privada, però la gent del poble se la sent seva i se l'estima», va recalcar Iago Pérez, un dels tècnics de l'entitat.\nUn sentiment que ahir van voler exterioritzar els pocs veïns que van participar en la jornada de voluntariat ambiental organitzada per netejar aquest entorn.\nEl grupet de voluntaris es va trobar a les deu del matí i, després d'esmorzar per agafar forces, van començar a recollir les llaunes, bosses de plàstic i altres porqueries escampades per la zona. Guiats pels membres de Sorellona, els pocs assistents van rebre alguns consells d'educació ambiental i van netejar un antic mur que estava ple d'heura. «Els volíem explicar que és el que estem fent i la potencialitat que podria tenir aquesta bassa si fos més neta i la importància de no llençar-hi brossa o espècies exòtiques com algunes tortugues», va relatar Pérez.\nNou aspecte el 2019\nSi tot va com ha previst l'associació Sorellona, la primavera del 2019 aquest paratge podria presentar un aspecte completament diferent. «Queda molta feina per fer, però el més important és treure el llot perquè millori la qualitat de l'aigua i les espècies autòctones tornin soles», va detallar Pérez, que va assenyalar que l'entitat no vol introduir cap animal de manera intencionada.\nTot i que des de l'associació recorden que la natura és imprevisible, confien que la primavera de l'any que ve la bassa ja podria estar habitada per tortugues, amfibis, ocells i ratpenats autòctons d'aquesta zona selvatana. «Potser també plantarem vegetació perquè ajudi a depurar una mica l'aigua i seguirem insistint a fer educació ambiental», afegeix el tècnic de Sorellona.\nFinalitzades totes aquestes tasques, el relleu de mantenir net i ple de vida aquest paratge natural ubicat al costat del cementiri municipal, passarà a mans dels veïns de Caldes i sobretot de l'Ajuntament, qui col·labora amb l'entitat per fer possible aquest gran canvi i protegir i millorar el patrimoni del poble.


de bon matí: d’abril 2008\nEl noi del sucre, Ribalta i altres coses amb X. Joanpere\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:54\nEtiquetes de comentaris: joanpere, lluitadors\nPublicat per jordi escoda i solé a 8:30\nEtiquetes de comentaris: 1er maig, vazquez\nPublicat per jordi escoda i solé a 10:09\ndilluns,28 d'abril de 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 10:50\nEtiquetes de comentaris: llambrich, nuclear\nEtiquetes de comentaris: dissabte, vilella\nDe les diverses estrenes de la setmana a la demarcació, ens quedem amb:\nJose Corbacho i Juan Cruz no deixen L'Hospitalet de Llobregat. El segon film del tàndem, després de Tapas, ara tornan a la seva ciutat per parlar-nos d'un tema tan quotidià com preocupant : l'assetjament escolar. Però no només d'això. El bullyng i les seves conseqüències en primer terme, la competitivitat social i les pressions en segon lloc i les pors davant el que està per sobre teu conformen els punts d'atenció d'aquesta Cobardes. La pel·lícula agafa la història de Gaby (Eduardo Garé) com a punta d'un iceberg gens compassiu amb les relacions socials que ens ha tocat viure. El noi té molta por d'anar a l'institut perquè un grup de companys li fan la vida impossible. El cap d'aquesta colla de matons adolescents és Guille (Eduardo Espinilla), un jove que viu atemorit davant la possibilitat de defraudar el seu pare. Però les pors no només són cosa dels nens, els pares també en tenen. Els pare de Gaby (Antonio de la Torre) té por de perdre la seva feina i Merche (Elvira Mínguez), la seva mare, té por que la família s'ensorri. Guillermo (Lluís Homar), pare de Guille, té por del poder que l'envolta i a la seva dona (Paz Padilla) li fa por no conèixer el seu fill.\nPublicat per jordi escoda i solé a 10:30\nEtiquetes de comentaris: cartellera, cinema, estrenes\nars musicae dj a "El Racó" de la Palma, de nou les eclèctic sessions per començar una nova temporada.\nA partir de les dotze de la nit\nPublicat per jordi escoda i solé a 14:17\nEtiquetes de comentaris: arsmusicae, dj\nPublicat per jordi escoda i solé a 8:54\nEtiquetes de comentaris: festes, reus, veciana\nPublicat per jordi escoda i solé a 17:08\nEtiquetes de comentaris: Sant Jordi 08\nXavier Alagarda i la singularitat (nou agitador del de bon matí)\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:32\nEtiquetes de comentaris: alagarda, singularitat\nDe com s’han de fer les coses..... vs Miquel Vilella\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:21\nEtiquetes de comentaris: ciutat, solidaritat, vilella\nLes gavines i gavians són potser els ocells marins més evidents, ara bé, potser són els menys marins, amb alguna excepció, dels ocells marins. Sense gaire dificultats podem arribar a identificar més de vint-i-cinc espècies diferents d'ocells marins a les nostres costes: calàbries, cabussons, baldrigues, corbs marins, mascarells, paràsits, gavines, gavians, xatracs, gavots, frarets, ... Amb uns prismàtics i una guia de camp, i si pot ser, algún altre aficionat que t'inicïi a l'ornitologia, ja n'hi ha prou.\nLa gavina capnegre, malgrat el que el seu nom indica, no té el cap negre durat tot l'any, en els moments en què es sol presentar per les nostres terres, sinó que és la més blanca de totes les gavines. No té ni la punta negra que tenen la major part de gavines als extrems de les ales. Cambrils és el lloc del món on s'hi concentra un major nombre d'exemplars d'aquesta espècie, just abans de migrar d'aquí un mes o un mes i mig, cap a la zona d'Ucraïna i el Mar Negre, que és on fan la seva cria. La concentració més gran trobada arreu del món situa la zona de Cambrils i també de Riudecanyes, com l'espai on s'hi poden localitzar grups de fins a 25.000 o 30.000 gavines capnegres. De fet, el circuit que realitzen diàriament aquests ocells, situa aquestes dues poblacions dins del seu itinerari. Cap a les quatre de la tarda i juntament amb l'entrada de les barques de pesca, les gavines s'apleguen a les platges del litoral cambrilenc i a mitja tarda volen cap al pantà de Riudecanyes, on aprofiten per beure aigua i rentar-se el plomatge. Posteriorment, retornen fins a Cambrils, i baixen a dormir al mar.\nPublicat per jordi escoda i solé a 7:32\nEtiquetes de comentaris: cambrils, capnegre, gavines\nEntre les sis estrenes de la setmana a la demarcació, ens quedem amb:\nIsabel Coixet s'enfronta a la seva primera adaptacio amb la novel·la de Philip Roth Un animal moribund, un text protagonitzat per un professor madur i escèptic que s'enamora d'una alumna bastant més jove que ell. Penélope Cruz i Ben Kingsley acompanyent a la Coixet en la primera incursió a Hollywood de la directora .El protagonista del film, el professor David Kepesh (Ben Kingsley) és una persona independent que manté diverses relacions sexuals amb les alumnes, sense compromís per tal de mantenir intacte el seu propi univers personal. Però per la seva vida es creua una estudiant d'origen cubà, Consuela Castillo (Penélope Cruz) que farà que la seva seguretat i orgull quedin tocats de mort. Entre els dos neix una relació que farà canviar moltes coses i que manté uns cops amagats que la fan impredictible fins el final.\nPublicat per jordi escoda i solé a 7:04\nPublicat per jordi escoda i solé a 8:37\nEtiquetes de comentaris: paisatge, veciana\ndimecres 16 d'abril de 2008\nEl desembre de 1997 la prestigiosa revista francesa Le Monde Diplomatique va publicar sota el títol "Desarmar els mercats financers" un editorial signat per Ignacio Ramonet que va revolucionar el panorama intel·lectual, primer de França, i després, de tot el món. En unes poques línies Ramonet feia una crítica contundent del capitalisme financer com a sistema econòmic i del neoliberalisme com a filosofia dominant i denunciava el paper lamentable que estaven jugant unes institucions que, fins a aquells moments, eren pràcticament desconegudes per la majoria de ciutadans del planeta: El Fons Monetari Internacional (FMI), el Banc Mundial (BM) i, especialment, la Organització Mundial del Comerç (OMC). Però l'editorial del Diplomatique no es quedava només en la denúncia sinó que apuntava tres mesures materialitzables que podien (poden!) contribuir a posar punt i final a la situació d'immensa desigualtat que els ciutadans del món estem patint en les darreres dècades a causa de l'afany de lucre desmesurat d'uns pocs. La conclusió era clara, i el plantejament segueix vigent avui, sis anys després: cal reduir dràsticament els moviments especulatius de capital. Les mesures proposades consisteixen, en primer lloc, en suprimir els anomenats "paradisos fiscals" (aquests petits estats on no es paguen impostos i on operen els grans bancs). La proposta de n'Ignacio Ramonet consisteix en no dipositar els diners que gestionen les nostres administracions públiques en entitats financeres que operin i tinguin filials en "paradisos fiscals". L'evasió d'impostos a gran escala és un crim menyspreable contra els més febles i és precís aturar-la. El boicot als "paradisos" és, així doncs, una mesura relativament senzilla i que es pot començar a aplicar amb un simple acord del Ple de l'Ajuntament de la nostra vila, per posar un exemple. La segona proposta és més clàssica i està molt relacionada amb l'anterior. El nostre treball diari i també l'activitat productiva estan gravats amb impostos (per tal d'afrontar les despeses comunes). Tanmateix, les rendes financeres tenen un tractament fiscal tan favorable que fa caure la cara de vergonya. Si en el punt anterior es denunciava la "fugida" (substracció) dels diners acumulats pels mega-rics cap als "paradisos" per tal de no fer front als impostos, en aquest punt el que es denuncia és, directament, la inexistència d'impostos sobre una "activitat" -l’especulativa- que, en un sistema raonable, hauria d'estar molt més gravada que el treball de les persones o l'activitat productiva! Però la lliure circulació de capitals també té greus efectes sobre la democràcia perquè aquests moviments coordinats poden desestabilitzar els estats que intenten portar a la pràctica polítiques com les que acabem de descriure. És important, per tant, posar en marxa mecanismes dissuassoris contra els moviments indiscriminats de capitals financers. I és aquí on entra en joc la Taxa Tobin. Proposada el 1972 pel premi Nobel d'economia James Tobin, aquesta taxa consistiria en gravar de forma simbòlica (per exemple, amb el 0,1 %) qualsevol transacció en els mercats de canvis. Aquesta quota no tindria grans efectes sobre l'economia productiva però afectaria la rendibilitat de l'economia especulativa financera, desincentivant-la. Alhora estabilitzaria el mercat de canvis, reduint les possibilitats de coacció dels capitals financers sobre els representants democràticament escollits pels ciutadans que intentin portar a la pràctica polítiques redistributives de riquesa. La quantitat recaptada seria administrada per la ONU en la lluita contra la pobresa extrema (s'ha calculat que els ingressos superarien, de molt, la quantitat necessària per portar a la pràctica aquest projecte humanitari). La Taxa Tobin no és una proposta utòpica: són moltíssims els economistes i els parlaments democràtics que n'estan estudiant la viabilitat i ja són diversos els estats que s'han mostrats favorables a aplicar-la en el moment en que hi hagi un nombre mínim de països disposats a sumar-se a la iniciativa. En el seu editorial de 1997 en Ramonet també proposava crear una ONG que treballés per l'establiment de la Taxa Tobin. Aquesta associació es va crear a França un any després amb el nom d'Associació per una Taxa Tobin d'Ajut als Ciutadans (ATTAC) i actualment compta amb 25.000 socis només a França i amb delegacions a països d'arreu del món. ATTAC va ser una de les organitzacions impulsores de les protestes de Seattle el 1999 que van suposar el naixement de l'anomenat "moviment antiglobalització" i van impedir l'aprovació de l'Acord Multilateral d'Inversions (AMI), un Tractat Internacional (amb rang superior a la Llei) que els governs del planeta estaven negociant de forma gairebé secreta i que pretenia ampliar el poder dels especuladors financers davant dels governs democràtics i establir mecanismes per eludir les lleis fiscals, mediambientals i laborals.\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:31\nEtiquetes de comentaris: joanpere, món, solidaritat\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:01\nEtiquetes de comentaris: mossèn, olive, solidaritat\nEtiquetes de comentaris: bondesio, república\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:11\nEtiquetes de comentaris: pp.cc, sindicat, urv\nUs parlem de dues propostes que competeixen aquesta setmana per l'interès màxim dels assistents a les sales de cinema. D'una banda tenim el nou film del francès Michel Gondry, que torna amb Rebobineu si us plau, la rocambolesca comèdia basada en la història d'un home magnetitzat (Jack Black) que té la mala sort d'esborrar totes les cintes VHS del negoci del seu amic (Mos Deff). Per tal de pal·liar-ho, decidiran fer uns curiosos remakes plens de freakisme vuitanter. L'altra aposta està una mica allunyada de les excentricitats de Gondry. Es tracta de Todos estamos invitados, de Manuel Gutiérrez Aragón, un film protagonitzat per Oscar Jaenada i José Coronado que se centra en el difícil dia a dia dels amenaçats per ETA en paral·lel al procés amnèsic que pateix un etarra després d'un atemptat.\nPublicat per jordi escoda i solé a 11:45\nEtiquetes de comentaris: cinema, estrenes\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:09\nEtiquetes de comentaris: aigua, reus, veciana\ndimecres, 09 d'abril, de 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 8:44\nEtiquetes de comentaris: olivé, temps\ndimarts, 08 d'abril de 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:05\ndilluns, 07 d'abril de 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 11:16\nEtiquetes de comentaris: aigua, reus\nEtiquetes de comentaris: ciutat, vilella\ndivendres, 04 d'abril de 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 10:27\nEtiquetes de comentaris: ansietat, garola\ndijous, 03 d'abril del 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:44\ndimecres, 02 d'abril de 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:13\nEtiquetes de comentaris: mossèn, olivé, solidaritat\ndimarts, 01 d'abril de 2008\nPublicat per jordi escoda i solé a 9:27\nEtiquetes de comentaris: dirt, isern


El jugador del Barça Arthur, de vacances amb la nòvia andorrana\nHan difós a través d'Instagram una imatge al Coliseum romà\n1 min. Andorra la Vella 27/10/2019 21:37\nEl jugador del FC Barcelona Arthur es troba de vacances a Roma amb la seva parella, l’andorrana Pati Santacreu. El jugador i la seva actual xicota fa temps que surten i han publicat conjuntament a Instagram una fotografia davant del Coliseum romà.\nLa parella ha aprofitat per fer visites als llocs més icònics en l’escapada romàntica que s’emmarca dins dels dies lliures que té ara el jugador brasiler. Arthur té 23 anys, nascut a Goias, i va jugar tres temporades al Gremio de Porto Alegre abans de fitxar pel conjunt català.\nEl jugador va ser notícia a finals del mes passat quan es va fer pública una fotografia d’una sortida nocturna per Barcelona del jugador brasiler amb amics, entre els quals es trobava Neymar Júnior. Un altre jugador brasiler en aquella sortida era Leo Baptistao. Arthur ja va marxar la temporada passada a París per prendre part en una festa organitzada per Neymar. Llavors també es van fer públiques unes fotos i el migcampista va haver de demanar disculpes.


El pitjor moment de Rosa López: “Vaig voler llançar la tovallola”\nRosa López, en un 'photocall' - Europa Press\nRosa López va guanyar fama mediàtica amb la seva participació a Operación Triunfo, un triomf que també la va portar a Eurovisió. Aquest any se celebra el 20è aniversari d’aquella primera edició, el que ha donat ales als triunfitos per concedir entrevistes rememorant com ho van viure. La guanyadora ha parlat amb la revista Semana, a qui reconeix que la seva vida no ha tornat a ser la mateixa des de llavors.\nEl seu pitjor moment té a veure amb la vida personal, però: la mort del seu pare. Eduardo López va deixar la seva feina per centrar-se en la carrera professional de la filla: “El meu pare era la meva vida sencera. Quan vaig sortir d’OT li deia que havíem complert el somni de les nostres vides, perquè que jo triomfés també era el seu somni. A mi em feia pànic que se li apropés algun periodista, però ell sempre agafava el telèfon i aturava la moto per atendre tothom… L’enganyaven a la mateixa porta de casa, quan li deien qualsevol ximpleria i al final resultava que el que volien era aconseguir informacions. Ara que ell no hi és, recordo aquestes coses i no em queda més remei que recordar-ho tot amb estima. Ell em va ensenyar moltes coses que m’han servit en aquesta professió, la que emocionalment és molt dura”.\nRosa López recorda el pare en un post d’Instagram molt emotiu\nEl pare va morir el 2008, víctima d’un càncer de pulmó. Aquesta pèrdua va afectar moltíssim a la cantant, que estava molt unida a ell: “Vaig voler llançar la tovallola… però, al final, acabes ressorgint. Recordo anar a dormir i que a les quatre de la matinada em truqués el meu germà per dir-me que el meu pare ja estava en un altre lloc. Ell va fer que us adori més i que estimi encara més a la meva professió”, explica. En un post d’Instagram molt emotiu, el recordava amb un missatge molt tendre: “Et trobo tant a faltar… Cada dia. El meu pare dedicava la seva vida sencera a ser la llum i guia de la meva vida i els meus germans en mostrar-nos el camí amb el cor. Dempeus per com érem d’afortunats”.


Ens adherim a la campanya 'Texans pel clima' - AFA Escola Les Acàcies\nInici » Notícies » Notícies » Ens adherim a la campanya ‘Texans pel clima’\nDes de l’AFA Escola Les Acàcies ens hem adherit a la campanya Texans pel clima, una campanya col·lectiva impulsada per Fundació Solidança, La taca d’oli/La Fàbrica i Back To Eco destinada a avançar cap a una economia més circular al districte de Sant Martí. L’objectiu és aconseguir la màxima recuperació de texans en desús al districte de Sant Martí i a l’hora fer visible a la ciutadania del barri les possibilitats de circularitat d’aquesta peça de vestir.\nPer cada pantaló texà es necessiten 1,5 metres de mitja de teixit denim i fins a 8.000 litres d’aigua, a més de les emissions de CO₂ associades les diferents fases de producció. Al món es fabriquen 300 milions de texans l’any. El repte col·lectiu és aconseguir\n40.000 TEXANS EN UN ANY = 270 TONES DE CO2 ESTALVIADES VINCULADES A LA INCINERACIÓ\nNosaltres, com a AFA adherida a la campanya, farem de punt de recollida. Podeu portar els vostres texans vells a l’escola i deixar-los als contenidors que trobareu al porxo de l’edifici gran. Necessitem molts texans!\nMés informació a: https://texanspelclima.org/\nHola, famílies, La comissió Hort Eco-Acàcies ha preparat aquest PDF (moolt interessant i recomanable!) amb…\nprevious post: Ja podeu recollir les bosses de compost\nnext post: Torna l’operació compost


Política de cookiesjaume2021-03-13T11:59:30+01:00\nDefinició i funció de les galetes (cookies)\n1.– Què són les galetes?\n2.– Tipus de galetes\na) Galetes pròpies: són aquelles que s’envien a l’equip terminal de l’usuari des d’un equip o un domini gestionat pel mateix editor i des del qual es presta el servei sol·licitat per l’usuari.\nb) Galetes de tercers: són aquelles que s’envien a l’equip terminal de l’usuari des d’un equip o un domini que no és gestionat per l’editor, sinó per una altra entitat que tracta les dades obtingudes a través de les galetes.\na) Galetes de sessió: són un tipus de galetes dissenyades per recaptar i emmagatzemar dades mentre l’usuari accedeix a una pàgina web.\nb). Galetes persistents: són un tipus de galetes amb les quals les dades segueixen emmagatzemades en el terminal i s’hi pot accedir i poden ser tractades durant un període definit per la persona responsable de la galeta, període que pot anar des d’uns minuts fins a diversos anys.\na) Galetes d’anàlisi: són aquelles que, si estan ben tractades per nosaltres o per tercers, ens permeten quantificar el nombre d’usuaris i realitzar, així, el mesurament i l’anàlisi estadística de la utilització que es fa del servei ofert. Per fer-ho s’analitza la navegació de l’usuari a la nostra pàgina web amb la finalitat de millorar l’oferta de productes o serveis que hi oferim.\nb) Galetes de publicitat conductual: són aquelles que permeten la gestió, de la manera més eficaç possible, dels espais publicitaris que, si escau, l’editor ha inclòs en una pàgina web, aplicació o plataforma des de la qual presta el servei sol·licitat. Aquestes galetes emmagatzemen informació del comportament dels usuaris obtinguda a través de l’observació continuada dels seus hàbits de navegació, la qual cosa permet desenvolupar un perfil específic per mostrar publicitat en funció d’aquest perfil.\nc) Galetes tècniques: són aquelles que permeten a l’usuari la navegació a través d’una pàgina web, plataforma o aplicació i la utilització de les diferents opcions o serveis que hi ha, com, per exemple, controlar el trànsit i la comunicació de dades, identificar la sessió, accedir a parts d’accés restringit, recordar els elements que integren una comanda, realitzar el procés de compra d’una comanda, fer la sol·licitud d’inscripció o participació en un esdeveniment, utilitzar elements de seguretat durant la navegació, emmagatzemar continguts per a la difusió de vídeos o so, o compartir continguts a través de les xarxes socials.\nd) Galetes de personalització: són aquelles que permeten a l’usuari accedir al servei amb algunes característiques de caràcter general predefinides en funció d’una sèrie de criteris del terminal de l’usuari, com per exemple l’idioma, el tipus de navegador a través del qual accedeix al servei, la configuració regional des d’on accedeix al servei, etc.\n3.– Galetes utilitzades a www.sindicatperiodistes.cat\nA la pàgina web del Sindicat de Periodistes de Catalunya / Sindicat de Professionals de la Comunicació (SPC) normalment utilitzem galetes pròpies i de tercers per a les finalitats que indiquem a continuació.\nLa informació que faciliten les galetes ens pot ajudar a oferir una millor experiència a l’usuari/ària quan visita els nostres llocs web. A més, els tercers prestadors de serveis amb els quals hem contractat algun servei per al qual és necessària la utilització de galetes són:\nLlista de les diferents galetes utilitzades en les webs corporatives\nNom del proveïdor Finalitat de la galeta Descripció de la finalitat de la galeta Més informació sobre l’ús de les galetes de tercers\nGoogle Analytics Estudi de l’audiència Obtenir informació de la navegació i mesurar i analitzar l’audiència. Més informació sobre Google Analytics\nYouTube Visualització de vídeos incrustats Visualitzar vídeos incrustats, estimar-ne l’amplada de banda, registrar els vídeos més recents que s’han vist en un navegador específic, permetre el control de visites a vídeos de YouTube. Més informació sobre YouTube\nTwitter Compartir informació Interactuar amb la xarxa social i altres finalitats pròpies de Twitter. Més informació sobre Twitter\nFacebook Compartir continguts Interactuar amb la xarxa social i altres funcionalitats pròpies de Facebook Més informació sobre Facebook\nLinkedIn Funcions tècniques i analítiques Facilitar als nostres visitants la navegació. Es detecta si s’ha iniciat la sessió a LinkedIn cada vegada que es visita la nostra web i es complementa aquesta informació si se segueix i es comparteix “sobre LinkedIn”. Aquestes galetes també desen informació d’usuari com: l’adreça IP, el tipus de navegador, el sistema operatiu… Més informació sobre LinkedIn\nWordPress Accés als blogs\nRegistrar, identificar i accedir als blogs i a les finalitats pròpies de WordPress. Més informació sobre WordPress\n4.– Consentiment informat\nLa utilització d’aquesta pàgina web implica que s’ha donat el consentiment exprés i inequívoc a la utilització de galetes, en els termes i les condicions previstos en aquesta política de galetes, sense perjudici de les mesures de desactivació i eliminació de les galetes que l’usuari pugui adoptar i que s’esmenten en l’apartat següent.\n5.– Revocació i eliminació de galetes\nEs poden permetre, bloquejar o eliminar les galetes instal·lades a l’equip mitjançant la configuració de les opcions del navegador que l’usuari/ària hagi instal·lat a l’ordinador. En cas que no s’hagi permès la instal·lació de galetes al navegador, és possible que no es pugui accedir a alguna de les seccions de les nostres webs. Consulta al navegador les eines i les opcions per eliminar galetes.\n6.– Actualitzacions i canvis en la política de privadesa / galetes\nLa web de l’SPC poden modificar aquesta política de galetes en funció d’exigències legislatives i reglamentàries o amb la finalitat d’adaptar aquesta política a les instruccions dictades per l’Agència Espanyola de Protecció de Dades. Per això, s’aconsella a les persones usuàries que la visitin periòdicament.\n7.– Garanties complementàries – Gestió de les galetes\nCom a garantia complementària a les anteriorment descrites, el registre de les galetes podrà estar subjecte a la seva acceptació durant la instal·lació o posada al dia del navegador utilitzat, i aquesta acceptació pot en tot moment ser revocada mitjançant les opcions de configuració de continguts i privacitat disponibles. Molts navegadors permeten activar un mode privat mitjançant el qual les galetes es suprimeixen sempre després de la seva visita. Depenent de cada navegador aquest mode privat pot tenir diferents noms. A continuació trobarà una llista dels navegadors més comuns i els diferents noms d’aquest ‘mode privat’:\nImportant: Si us plau, llegeixi atentament la secció d’ajuda del seu navegador per conèixer més sobre com activar el ‘mode privat’, si bé, la seva navegació per la nostra web pot no ser òptima i algunes utilitats poden no funcionar correctament.\nL’usuari/ària podrà, en qualsevol moment, escollir quines galetes vol que funcionin en aquesta pàgina web mitjançant la configuració del navegador. En aquest cas, el Sindicat de Periodistes de Catalunya / Sindicat de Professionals de la Comunicació (SPC) no garanteix el correcte funcionament de la web.\nPer modificar la configuració del navegador cal consultar l’ajuda del fabricant. Per exemple:


Cultura als barris presenta l'actuació teatral "Serendipia" a la Plaça El·líptica - Diari Serpis\nCultura als barris presenta l’actuació teatral “Serendipia” a la Plaça El·líptica\n– Continua el programa “Cultura als barris” aquest diumenge 30 de maig amb una actuació teatral.\nEs tracta de l’espectacle “Serendipia“, de José Antonio Martínez i la companyia. La Tarumba. L’actuació tindrà lloc diumenge 30 de maig a les 12.00 h a la Plaça El·líptica.\nSerendipia és una comèdia inspirada en les tècniques del clown i els pallassos i rep influència de còmics de totes les èpoques. L’obra combina grans temes com l’amor, el treball o la família amb referències constants a temes actuals com la covid-19, el sistema educatiu o les pensions.\nCultura als barris presenta l'actuació teatral "Serendipia" a la Plaça El·líptica\nArticle anterior“Passejada Perceptiva des de l’Urbanisme Feminista pel Barri del Raval”\nArticle següentCàritas Gandia reconeix la tasca i implicació de Marc Cuesta i José Mendieta amb l’entitat


Robbie Williams turmenta amb música al seu veí, Jimmy Page\nLi posa temes de Black Sabbath o Deep Purple per molestar-lo després d’haver patit una disputa legal\n2 min. Barcelona 14/01/2019 15:25\n651x366 Robbie Williams i Jimmy Page / GETTY Robbie Williams i Jimmy Page / GETTY\nFa temps que les coses no estan tranquil·les per Holland Park. Aquest luxós districte de Londres és conegut perquè té alguns dels habitants més coneguts del Regne Unit, i fins i tot del món. Alguns d’ells són veïns porta per porta, i com a qualsevol altre barri la seva convivència sovint no és fàcil. En aquest cas el conflicte és entre Robbie Williams i Jimmy Page.\nTot es remuntaria a fa cinc anys, quan Williams va voler reformar casa seva amb la construcció d’una piscina al soterrani, un pla d’obres que no va agradar gens a Page, que va iniciar una disputa legal argumentant que aquests canvis podrien afectar l’estructura de la seva mansió gòtica, que data del 1875.\nLes tensions s'haurien acabat el desembre passat, quan l’Ajuntament del districte va sentenciar a favor de Robbie Williams. Però sembla que l’estrella del pop no n'ha tingut prou havent guanyat la batalla, perquè des d’aleshores ha iniciat una sèrie de maniobres de venjança contra l’exguitarrista de Led Zeppelin. Segons la BBC, Page ha presentat una queixa a l’Ajuntament local sota el nom de Johnny assegurant que Williams posa música de Black Sabbath, Deep Purple i Pink Floyd a tot volum per molestar-lo.\nPer si no n'hi hagués prou, a la carta també s’indica que l’ex de Take That es passeja per davant de Page amb una perruca de cabells llargs i un coixí sota la camisa per burlar-se de Robert Plant, excantant de Led Zeppelin, que en els últims anys s'ha engreixat considerablement. Page, de 75 anys, considera que és "incòmode", perquè "el senyor Plant és recordat per cantar a l’escenari amb la camisa oberta, i òbviament en la seva condició actual no ho podria fer perquè seria molt vergonyós".\nEl portaveu de Williams ha assegurat que la carta de queixa és "una invenció" i un "disbarat total". Ara queda per veure si la pau torna a la denominada Tower House, la mansió d’estil gòtic on viu Page des del 1972.


Llegeixo a la Sagrada Escriptura: «una cosa hi ha que no heu de perdre de vista: per al Senyor tant és un dia com mil anys, i mil anys com un dia». Jo crec que aquesta forma de comptar els dies o de mesurar el temps va unit a una virtut molt necessària avui dia: la paciència. Per això també afegeix l'Escriptura: «Déu no difereix el compliment de les promeses. És que el Senyor és pacient amb vosaltres, perquè no vol que ningú es perdi».\nSón paraules aquestes que il·luminen aquestes altres teves que em poses a la teva carta: «Em costa comprendre i acceptar que els éssers humans no tinguem temps per a compartir amb les persones que volem i tenim per amigues. Vivim en una societat que està plena de presses, que a mi no m'agrada gens, i que em fa molta pena, però, al final ho accepto, perquè no hi ha cap altre remei. Estic cansada de telefonar algú que estimo, intentar quedar per xerrar una estona, i escoltar: ho sento, no puc, et truco en un altre moment. I poden passar mesos i mesos sense donar senyals de vida. Una cosa tinc clara, si em telefonen a mi, sempre tinc temps, i espero seguir tenint-lo».\nDoncs, així vivim, Conxita, amb tantes presses que no vivim, que no prenem el sabor del temps. Només vivim per «fer» coses. I les coses no omplen el cor, per la qual cosa tenim necessitat de substituir-les per altres de noves. I aquesta permanent substitució d'unes coses per unes altres ens esgota, ens fa perdre el gust de la vida, del temps.\nCal portar un altre rellotge, utilitzar un altre calendari. Ens vindria bé ser una mica com aquest nen de qui escriu el poeta Peguy: «No conec res de tan preciós al món, diu Déu, com un nen galtaplè, atrevit com un ocellet, tímid com un àngel, que diu vint vegades "bon dia" i vint vegades "bona nit", saltant, rient i divertint-se. No en té prou amb una vegada. En necessita més. Naturalment. Necessita dir "bon dia" i "bona tarda". Mai no en té prou. Per a ells la vintena vegada és com la primera».\nAixí és la nostra vida d'adults, Conxita. Necessitem guanyar diners. Per fer coses, per tenir més coses. I ja no ens queda temps per res més. Així col·loquem la gent gran en residències, i portem els nostres fills a llars d'infants.\nTu vols quedar amb algú per «xerrar una estona», per tenir el gust, el sabor d'una conversa, on es pot escoltar la vibració apassionant de la vida, on podem saber més del misteri de la vida, i fer que prengui més força i impuls la nostra imaginació.\nJo crec que això difícilment arriba a realitzar-se en la parella, sigui matrimoni, o nuvis, i difícilment arriba a ser realitat entre pares i fills. Les persones, o, millor, els adults estan ocupats en coses més importants: comptar les coses, comptar els diners... matemàtiques avorrides!\n«Xerrar una estona» amb un amic, conversar amb un nen, és aprendre a comptar les hores com ho fa Déu. És gustar el sabor del temps. Conxita, no perdis la teva capacitat de somiar. És un dels dons més bells que hem rebut. Una abraçada,\nELS SANTS INNOCENTS, MÀRTIRS\nDIUMENGE III D'ADVENT - GAUDETE (Cicle B)\nDIUMENGE II D'ADVENT (Cicle B)


La incidència acumulada del municipi supera el 3.000 casos por coronavirus per 100.000 habitants\nL'Ajuntament de Càrcer va fer un comunicat dirigit a tota la seua població on es demanava el confinament perimetral i domiciliari total de la localitat davant l'increment de casos positius per coronavirus.\nDemanen no eixir de casa, a excepció de fer compres bàsiques, motius sanitaris, treball o cura de dependents. A més de no reunir-se amb familiars ni amistats, practicar esport de manera individual, sempre a l'aire lliure i sense cap mena de contacte físic. Respecte al comerços i bars caldrà guardar escrupulosament les distàncies i l'aforament, tant en espais oberts com tancats.\nLa incidència acumulada que registra el municipi es de 3.329 casos de coronavirus per 100.000 habitants. Això suposa unes dades molt altes,el risc màxim de contagi establit pel Govern i les Comunitats Autònomes està fixat en 250 casos i Càrcer supera els 3.000 d'incidència.\nLes dades de covid de la Conselleria de Sanitat amb data de 17 de gener indiquen que esta localitat ha registrat en el últimes dues setmanes 62 positius. Des de que començara la pandemia han acumulat 187 casos per coronavirus en total i 3 defuncions.\nLes autoritats sanitàries recorden que és necessari no baixar la guàrdia i destaquen l'ús de màscares, la rentada de mans i mantindre la distància social com a elements imprescindibles per a evitar nous brots.\nselect * from banneronline where (seccion='ribera_alta' or seccion='todas' or seccion='' or subseccion='carcer') and fecha_ini<='2021-03-05' and fecha_fin>='2021-03-05' order by orden,idbanner limit 0,3\nselect * from banneronline where (seccion='ribera_alta' or seccion='todas' or seccion='' or subseccion='carcer') and fecha_ini<='2021-03-05' and fecha_fin>='2021-03-05' order by orden,idbanner limit 3,4\nselect * from banneronline where (seccion='ribera_alta' or seccion='todas' or seccion='' or subseccion='carcer') and fecha_ini<='2021-03-05' and fecha_fin>='2021-03-05' order by orden,idbanner limit 7,9\nselect * from banneronline where (seccion='ribera_alta' or seccion='todas' or seccion='' or subseccion='carcer') and fecha_ini<='2021-03-05' and fecha_fin>='2021-03-05' order by orden,idbanner limit 16,30


Les carreres solidàries contra el càncer de l’AECC a Igualada i Piera es digitalitzen\nAquest any, degut a la situació pandèmica, es van haver de suspendre les tres curses de l’AECC-Catalunya contra el Càncer a la Catalunya Central que cada any omplien Igualada, Manresa i Piera de solidaritat i pràctica de l’esport. L’associació, però, ha reformulat la cita adaptant-la al context actual. Així, la IV AECC Barcelona En Marxa Contra el Càncer es celebrarà a la plataforma Virtual Race by Sport Heroes els dies 12 i 13 de desembre i, a més, servirà per unir les quinze carreres solidàries que aquest any no s’han pogut celebrar en tota la província de Barcelona.\nLa pandèmia de la Covid-19 ha provocat una emergència social que ha canviat les rutines diàries i esdeveniments com les curses populars. Però el que no ha fet és aturar el càncer, i en la lluita contra la malaltia es necessita l’ajuda de tots. L’adaptació digital de la cursa solidària de l’AECC-Catalunya contra el Càncer té la finalitat d’aconseguir aportacions per poder seguir millorant la vida dels pacients i les seves famílies, per mantenir-se al seu costat oferint benestar emocional, social i corporal. I, a la vegada, poder seguir avançant en la recerca oncològica, perquè si la recerca s’atura, el càncer avança i s’atura la vida.\nLa marca de la IV AECC Barcelona En Marxa Contra el Càncer servirà, també, per disputar les curses benèfiques de Barcelona, Granollers, Sabadell, Santa Coloma de Gramenet, Cornellà de Llobregat, Gavà, Malgrat de Mar, Premià de Mar, Pineda de Mar, Sitges, Sant Celoni i Badia del Vallés, juntament amb les tres cites anuals de l’associació a la Catalunya Central. A més, en la inscripció s’haurà de seleccionar per quina Seu Local de l’AECC es corre, afegint el repte esportiu entre les diferents seus de l’entitat.\nLes persones interessades a participar a la cursa virtual es poden inscriure a través del web de l’associació, on es pot trobar tota la informació de la cursa. Hi ha dos modalitats d’inscripció: la senzilla, per 5 €; i la completa, per 15 €, que inclou la bossa del corredor amb diversos obsequis i que es recollirà en les Seus Locals i Punts Comarcals de l’AECC.\nUna vegada inscrits a la cursa i a la plataforma Virtual Race by Sport Heroes, els participants hauran de completar els 10 kilòmetres de la cursa d’una sola vegada, ja sigui caminant o corrent, durant algun dels dos dies de la cursa.\nLa IV AECC Barcelona en Marxa Contra el Càncer és possible gràcies al suport d’Aigües de Barcelona.\nArticle anteriorL’Associació Salut Mental Anoia rep la qualificació oficial d’utilitat pública\nPròxim articleJorba atorga una subvenció a l’Escola Guerau per a comprar portàtils


'A la Fira no vages si no tens diners...' - Diari La Veu\nEscriba el número 861823\nComença la Fira d’Agost de Xàtiva amb més de 100 actes programats\nQueden poques hores perquè s’inicie una de les fires més grans i antigues del País Valencià, la Fira d’Agost de Xàtiva, una fira celebrada per privilegi reial de Jaume I des de l’any 1250 i declarada Festa d’Interès Turístic Nacional.\nUna fira marcada, aquest any, per la no celebració d’espectacles tauris, però sí amb la imatge de Reina de la Fira, després de la consulta popular realitzada per l’Ajuntament de Xàtiva. La Reina, Alexia Úbeda, donarà per inaugurada la fira la nit d’aquest diumenge 14 d’agost. “Xàtiva Essència”, amb la participació de la Colla la Socarrà, l’Escola de Danses de Xàtiva, l’Acadèmia Rytmus de música i dansa i la Coral Jove del Micalet de València, serà l’espectacle inaugural de la Fira. Després, del 15 al 20 d’agost, molts actes tradicionals i lúdics ompliran la programació.\nLa Fira reial acollirà, com sempre ha fet, una gran quantitat de parades de cassoles, gaiatos, espart, ventalls, ceràmica, llibres, embotits, salmorra... Enguany, com a novetat, s’ha volgut aprofitar la Fira per donar un impuls promocional als distints sectors productius de la ciutat, de manera que s'instal·laran dues carpes en un lloc preferent per acollir distintes activitats, presentacions i demostracions de les firmes comercials pertanyents a les distintes associacions comercials de Xàtiva. També la Unió de Llauradors local aprofitarà aquests dies per presentar productes de la terra que es produeixen a les nostres comarques.\nLa Fira del Bestiar estarà fins el dia 17 amb diverses proves dins del Concurs de Tir i Arrossegament, així com amb l’exhibició de cavalls i la mostra de diferents tipus d’animals.\nEl camp de futbol de la Murta serà on s’instal·larà l’escenari que albergarà el concert de Rosario (dia 15, entrada gratuïta); l’espectacle musical Tatuaje, en homenatge a Concha Piquer (dia 16); el concert de Nit Celta, amb l’actuació musical dels grups Celtas Corts, Mago de Oz, Ars Armandi i Irish Treble (dia 18), i el divendres 19 serà el torn del concert de la Nit Jove amb l’actuació de La Raíz, Dremer y el grup local Barbaritats. Les nits també es complementaran amb el festival Al Ras, al jardí de la Pau, on cada nit de fira hi haurà concerts per a joves de distints grups musicals i discjòqueis.\nAixí mateix, l’espai de la plaça de la Seu acollirà teatre i música, com la 22a Edició del Festival de la Cançó amb Marina Rosell i Mar Aranda la nit del 15 i l’especial Fira d’Agost de Xavi Castillo el dia 18.\nA més de les atraccions mecàniques i de les distintes animacions i exhibicions, cada dia, a les 19h, a la plaça del Mercat, hi haurà teatre infantil. No pot faltar la mascletà diària a les 14h.\nL’esport també estarà present, amb tennis, pàdel, frontó, escacs, tennis taula, esgrima, BTT i, fins i tot, una marxa senderista. Destaca el 65 Trofeu de Velocitat del dia 15, la proba puntuable en circuit urbà més antiga d’Espanya.\nEl dia 20 es conclourà aquesta fira amb l’espectacle Veles e Vents, una adaptació del poema d’Ausiàs March, de la companyia Xarxa Teatre.\nSegons ha informat l’Ajuntament de Xàtiva, amb motiu de la Fira d'Agost, des del 15 al 20, no hi haurà servei de zona blava a la ciutat. Per altra banda, tant al polígon de la Mola com a la Ronda Nord, es disposaran 700 aparcaments dissuasius gratuïts durant els dies que dure la festa. Els dies 15 i 20 estaran connectats gratuïtament amb la Fira mitjançant el bus urbà.\nAmb motiu de la Fira d’Agost, la regidoria d’Igualtat de l’Ajuntament de Xàtiva ha ficat en marxa la campanya “No és NO” per demanar una Fira sense agressions sexistes. Els espais festius i les festes amb aglomeracions, consum d’alcohol i drogues, el “tot val de festa”, apareixen com a excuses per exercir comportaments sexistes, que són la manifestació de la desigualtat entre homes i dones que existeix a la nostra societat. Per això, amb aquesta campanya, es pretén deixar clar que res justifica una agressió: no l’alcohol, ni altres drogues, ni formes de vestir, etc. Es demana que Xàtiva i els seus espais festius siguen llocs segurs, on es donen relacions de respecte i llibertat per deixar viure les festes amb alegria i igualtat.\nEscriba el número 918076


“Polítiques Locals per la Pau” al XXXIII Curs Estiu de la Unipau – Sant Cugat del Vallès\nA les 9:30 hores, “La responsabilitat de protegir: de la norma a la seva instrumentalització política”, a càrrec de José Ángel Ruíz Jiménez, prodessor del departament d’Història Contemporània i membre del Instituto de la Paz y los conflictos de la Universitat de Granada.\nA les 11:30 hores, “La utopia es conquereix” a càrrec de Juan Manuel Sánchez Gordillo, alcalde de la Marinaleda.\nA les 12:30 hores, “Polítiques locals de prevenció de violència racista” a càrrec de Alba Cuevas Barba, directora de SOS Racisme Catalunya.\nA la tarda, a les 16:30 hores, “Polítiques locals contra l’exclusió social i l’eradicació de la pobresa”, a càrrec de Albert Sales Campos, assessor de l’Ajuntament de Barcelona i professor del departament de Ciències Polítiques i Socials de la Universitat Pompeu Fabra.\nA les 17:30 hores, “Barris violents i barris segurs: convivència i seguretat a les ciutats” a càrrec de Itziar González Virós, arquitecta, activista i impulsora de km-ZERO, i Daniela Idrovo Alvarado, arquitecta, doctora en gestió i valorització urbana i arquitectònica.


Escola Castell de Santa Àgueda: 01/12/07\nSi voleu veure la nostra Nadala a tamany més gran, clicau AQUÍ\nPublicat per Escola Castell de Santa Àgueda a 22:34 Cap comentari:\nJA TENIM GUANYADORA DE LA PANERA DE NADAL\nL’AFORTUNADA HA ESTAT L’AVIA DELS ALUMNES PERE, LLORENÇ, JOSEP I FRANCESC BOSCH PONS.\nPublicat per Escola Castell de Santa Àgueda a 22:29 Cap comentari:\nVIATGE A LA TRAÜNA\nEls alumnes de sisè curs de Primària estan preparant el viatge de final de curs a "La Traüna", situat al Montseny.\nDurant el curs estan preparant i organitzant diferents activitats per a recaptar doblers per a aquest viatge.\nHan rifat una panera de Nadal, el número premiat ha estat el 464. Aquest número anava en combinació amb les tres darreres xifres del número del sorteig de la ONCE del dia 14 de Desembre de 2007.\nAixí mateix durant el dissabte d'avui 15 de Desembre, han organitzat un mercadet d'objectes de segona. La quantitat recaptada ha estat de 157'87 € . Enhorabona al.lots i al.lotes! No està gens malament ;-)\nPublicat per Escola Castell de Santa Àgueda a 12:37 Cap comentari:\nPublicat per Escola Castell de Santa Àgueda a 12:30 1 comentari:\nL'ESCOLA ES COMENÇA A VESTIR DE NADAL\nDEIXANT LA MARINA COM A NOVA\nAvui de bon matí ens hem trobat un grup de pares, mares i mestres per netejar la marina de l'escola.\nHa estat un matí molt agradable, on a més treballar, hem compartit un bon berenar, alguna que altre conversa i com no, les ganes de passar-ho bé.\nEn nom de l'escola; moltes gràcies a tots els què heu vingut.\nPublicat per Escola Castell de Santa Àgueda a 18:00 Cap comentari:


Espai Transparència – La Titaranya\nA/ Millorar l’accés a l’habitatge\nMillorar l’accés a l’habitatge mitjançant un model no especulatiu segons el qual la propietat, la cessió o els drets del sòl i dels immobles recauen en la Cooperativa, mentre que les seves sòcies i socis cooperativistes disposen del dret d’ús indefinit de cadascun dels espais privats i de les parts comunes.\nB/ Evitar l’especulació\nC/ Promoure habitatge digne\nPromoure habitatge digne sense que aquest passi pels circuits convencionals del mercat immobiliari, així com locals comercials o altres espais, a través de la generació de formes de titularitat col·lectiva, posant el focus en l’ús efectiu de l’habitatge, els espais comuns i comunitaris, o dels locals.\nD/ Gestionar recursos\nE/ Garantir un bon manteniment\nF/ Fomentar la diversitat\nG/ Fomentar l’autogestió\nH/ Prioritzar el respecte al medi\nI/ Vetllar per tothom\nJ/ Proveir de serveis\nProveir o facilitar a les sòcies i socis usuaris destinataris d’un dret d’ús sobre un habitatge o local propietat o gestionats per la cooperativa de tots aquells serveis o productes que puguin millorar llurs condicions de vida o el desenvolupament de llurs activitats.\nK/ Fer comunitat\nProveir dels espais necessaris que permetin les relacions generacionals que afavoreixen la vida comunitària.\nL/ Fer comunitat\nParticipar en projectes veïnals i ciutadans que fomentin la cultura de la cooperació, relació i desenvolupament, fins i tot preveient l’existència d’espais per dur a terme projectes de base comunitària, oberts a la ciutat i a una gestió participada.\nM/ Promoure el patrimoni\nPromoure, difondre i estudiar el patrimoni arquitectònic, arqueològic, cultural i etnològic, inclosa la compra i rehabilitació d’immobles patrimonials o culturals, sobre els quals la cooperativa en sigui la propietària o en tingui un dret d’ús, cessió, dret de superfície o dret similar, així com els bens mobles, jaciments arqueològics o altres tipus d’objectes o fons patrimonials inclosos en aquests immobles”\nAssemblea i Consell rector\nMaria Queralt Blasi, presidenta.\nLlorenç Casanova Fernández, secretari.\nJordi Escoda i Cusidó, tresorer.\n(cap d’aquests càrrecs són remunerats)\nConsulta les subvencions concedides a la Cooperativa d’habitatges i locals “La Titaranya”\nConsulta els estatuts de la Cooperativa d’habitatges i locals “La Titaranya”\nConsulta els comptes de la Cooperativa d’habitatges i locals “La Titaranya”. Exercici 2019\nConsulta els comptes de la Cooperativa d’habitatges i locals “La Titaranya”. Exercici 2020


Jornades sobre els 25 anys de la Reserva de Biosfera (2018) | OBSAM\nInici » Reserva de Biosfera » Jornades sobre els 25 anys de la Reserva de Biosfera (2018)\nDel 22 al 27 d’octubre i 10 de novembre es van dur a terme les jornades dels 25 anys de la reserva de biosfera de Menorca organitzades per L’IME-OBSAM, en col·laboració amb l’Agència Menorca Reserva de Biosfera. En aquesta ocasió es van repartir les xerrades per diferents punts del territori insular. El bloc d’Economia i Turisme es va tractar a la seu del Consell Insular de Menorca; el bloc de Vectors Ambientals i el de Territori i Biodiversitat des de la seu de l’IME a Maó; els blocs de Patrimoni cultural i Benestar Social des del Seminari de Ciutadella; la sessió dedicada als municipis des del Centre Convencions des Mercadal i, la setmana va acabar amb una sortida dissabte 27 al matí ala finca pública d’Alforí de Dalt, al terme municipal de Ciutadella.\nVa destacar l’alt nivell dels conferenciants, les ponències i les taules rodones desenvolupades durant tot el cos de les jornades. Es van arribar a bastants punts de consens en les qüestions a prioritzar, alhora que també hi va haver postures enfrontades i discutides que hauran de ser tractades de forma més específica. La capacitat de reflexió i autocrítica assolides durant les jornades sobre el moment de Menorca i els seus reptes de futur com a Reserva de Biosfera van merèixer el reconeixement de diversos participants.\nCuaderno de las conclusiones de las Jornadas sobre los 25 años de la reserva de biosfera de Menorca.\nQuadern de les conclusions de les Jornades sobre els 25 anys de la reserva de biosfera de Menorca.\nNotebook of the conclusions of the Seminars of 25th anniversary of the Menorca Biosphere Reserve.\nArticles de les jornades\n1.5_Taula rodona. Quin és el futur dels sectors econòmics de Menorca? Participants: Rubén Adrián, president de la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Menorca; Santiago Barro, gerent de Binary Menorca; Carlos Truyol, director general de Ria Menorca i Maria Teresa Gustems, gerent de Menorca en Kayak\n3.3El Canvi. Cap a una gestió sostenible i integrada de la mar, realitat o ficció? Eva Marsinyach.Tècnica del OBSAM i membre de l’IME. Marta Sales Villalonga. Doctora en Biologia i membre de l’IME\n4.6 La sostenibilitat en la gestió del patrimoni arqueològic. Un repte en el temps dels selfies. Elena Sintes Olives. Arqueòloga i membre de l’IME\n5.6 De veure i escoltar a pensar i fer. Pere Alzina Seguí. Coordinador d’Estudis de la Facultat d’Educació de la UIB a Menorca. Àngela Janer Hidalgo. Pedagoga i orientadora del DOIP de la UIB a Menorca\n7.1 El món vegetal de Menorca: conèixer, divulgar, gestionar. Pere Fraga i Arguimbau. Membre de l’IME\n7.5 Turisme actiu a Menorca. Més enllà de la sostenibilitat. Joan Febrer i Clara Fullana. Organitzadors de Camí de Cavalls 360º