ENTREVISTA OBSIDIAN KINGDOM |\n“TOTES LES VIES D’EXPRESSIÓ ESTÈTICA AL NOSTRE ABAST SERVEIXEN PER A CONFORMAR L’ENTITAT DE LA BANDA, AFEGINT-HI SIGNIFICAT I MULTIPLICANT-NE LES DIMENSIONS, I CONSTITUINT UNA NOVA VIA A TRAVÉS DE LA QUAL COMUNICAR-NOS EMOCIONALMENT.”\nUn altra banda que, a l’igual que FOSCOR, va participar en el RITUAL CVLT FEST, són els OBSIDIAN KINGDOM. La jove i talentosa banda va actuar el divendres 3 d’octubre a Razzmatazz 2 compartint escenari amb els sensacionals GHOST BRIGADE, NICHOLAS BULLEN (membre fundador de NAPALM DEATH), KEN MODE i HARK. Tota una jornada de sonoritats innovadores i extremes. Per tant, el primer de tot seria demanar-vos que ens parleu una mica sobre el festival i com va anar la vostra actuació i la relació que teniu amb el festival, sabent que ja coneixíeu a la gent de Ritual Cvlt després d’haver participat en alguna de les seves festes.\nEns sentim molt privilegiats d’haver estats convidats a participar a la primera edició del Ritual Cvlt Fest, atès que tenim una relació molt propera amb el col·lectiu Ritual Cvlt; tant per haver format part de la programació en el passat – vàrem participar en format Drone Set a la primera festa del seu rellançament, tutelant-ne l’exposició i compartint escenari i cartell amb en MARK CUNNINGHAM i amb JARBOE – com a nivell personal. En aquest sentit, ens fa molta il·lusió comprovar que la iniciativa ha cristal·litzat en un festival tan atractiu i ben assortit i, com no, poder haver-ne format part.\nTotes les actuacions van ésser memorables i van parlar de l’immensa qualitat estètica del festival; a nosaltres ens van impactar particularment les propostes en directe de NICHOLAS BULLEN i de YOB. Però el que de debò ens agradaria destacar és la més que professional organització de l’esdeveniment i el cicle de taules rodones amb la presència de grans gegants de la indústria musical i discogràfica d’arreu, tota una mina d’informació valuosíssima.\nPer commemorar l’ocasió, vam decidir interpretar l’espectacle audiovisual de Mantiis al complet, amb les col·laboracions estel·lars d’en Fiar de FOSCOR i n’Hugo Guerrero al saxo; la presentació vetllada del nostre proper videoclip i la inclusió al repertori d’una de les remescles de Torn & Burnt. És un espectacle complex a nivell logístic que rarament hem tingut l’oportunitat de dur a terme, i va estar tot un privilegi poder interpretar-lo per última vegada per als assistents al primer Ritual Cvlt Fest.\nDes de la sortida de Mantiis i la seva gran acollida, heu tingut l’oportunitat d’actuar a festivals com el Headaway (i pròximament al Damnation) i de compartir escenari amb bandes de la mida de CULT OF LUNA, PHILM (amb Dave Lombardo), FREAK KITCHEN o LEPROUS. Què ens podeu comentar d’aquestes experiències? Amb quins grups us agradaria més poder tocar?\nEvidentment, aquest grans esdeveniments que cites suposen per a nosaltres un enorme aprenentatge; i no només per tenir el privilegi de poder treballar amb i aprendre d’artistes tan professionals com els que menciones, sinó també per poder viure en primera persona el funcionament de la veritable maquinària de la indústria musical i discogràfica. A cada volta comprenem més i ens hi adaptem millor, i estem delitosos d’enfrontar la nostra propera aventura, la gira europea acompanyant SÓLSTAFIR.\nRespecte dels grups amb els qui ens agradaria tocar; bé, amb qualsevol del qui puguem aprendre alguna cosa; independentment de noms, estils i gèneres.\nUna altra conseqüència destacada de l’èxit de Mantiis va ser el fitxatge per Season Of Mist i la seva reedició internacional, compartint discogràfica amb MORBID ANGEL, CYNIC, ATHEIST, KYLESA, MAYHEM, SAMAEL, ROTTING CHRIST o els mateixos GHOST BRIGADE. Quina experiència teniu fins al moment del seu treball amb vosaltres?\nMilitar a les files d’una empresa tan poderosa i prestigiosa com Season of Mist suposa una gran responsabilitat; i té els seus avantatges i els seus inconvenients.\nD’una banda, és innegable que el fitxatge ens ha obert moltes portes i ens ha abocat a una xarxa de contactes professionals que difícilment hauríem obtingut per compte propi, així com a una distribució internacional de qualitat dels nostres productes; tenir una discogràfica important al darrera suposa un aval inqüestionable. Però per altra part, formar part d’una família tan nombrosa implica que has de barallar-te per aconseguir prou atenció, i que se’t concedeixen temps i recursos en funció de la teva rendibilitat i del teu status en relació a la resta de formacions; a banda d’estar constantment sotmesos a la tensió inevitable de la burocràcia quan volem engegar qualsevol iniciativa, cosa que abans no passava. Però tothom sap que no es pot fer una truita sense trencar abans els ous.\nQuan vau anunciar aquest contracte amb Season Of Mist també es va fer públic el videoclip per a ‘Fingers in Anguish’, visualment força impactant. Què ens podeu comentar de la seva filmació?\nLa premissa del projecte del vídeo per a Fingers in Anguish era molt clara: obtenir el màxim resultat amb els mínims recursos; així que vam plantejar un guió de producció on la creativitat i l’economia anessin de la ma, tot i cercant un producte trencador i innovador. Tècniques d’edició com l’stop motion, el lipsync, el time-lapse i el jump-cut ens van ajudar considerablement a obtenir el que estàvem buscant.\nEl resultat és un vídeo composat bàsicament de fotografies en moviment, on el càmera i el model són la mateixa persona – selfies, el que ens va permetre màxima autonomia i mobilitat de rodatge -, preses en un interval de sis mesos en ciutats de cinc països diferents; i endreçades en funció d’un guió no narratiu que cerca generar un ambient inquietant i un marc per a la contemplació i la reflexió a través de la superposició de capes semàntiques, de la mateixa manera que ho fa Mantiis.\nEl muntatge i la post-producció van ésser un infern però, a la llum del resultat, creiem que va pagar molt la pena.\nPel que fa a la continuació de Mantiis, teniu previsió de tornar a l’estudi aviat?\nJa tenim nou material llest, i estem desitjant poder tancar-nos al local per generar-ne més; cosa que succeirà després de què tornem de la nostra gira europea.\nPreveiem que l’entrada a l’estudi es produeixi al llarg del proper any 2015, i que el proper àlbum s’editi al 2016. Però és d’hora per parlar de dates.\nSou una banda aficionada a fer remixes com els de CULT OF LUNA i GOD SEED, així com a rebre’ls (recopilats al disc Torn & Burnt). Com van sorgir aquestes col•laboracions?\nLes primeres (remescles que hem realitzat per a altres persones) van sorgir com a conseqüència de les segones (remescles de les nostres cançons encarregades a altres artistes).\nQuan la primera edició en digipak de Mantiis es va esgotar als pocs mesos, vam resoldre llançar al mercat una segona, amb material extra per a fer-la més atractiva. Com a amants de la música electrònica que som, una de les possibilitats respecte d’aquest material era obtenir una remescla d’un dels nostres artistes favorits. Tan bon punt ens vam posar a discutir els possibles candidats, vam veure que la llista era massa gran com per limitar-nos a un o dos casos… I així es com va néixer Torn & Burnt.\nMesos després del llançament de l’àlbum de remescles de Mantiis, CULT OF LUNA i GOD SEED van encetar un projecte per promocionar la seva gira imminent i en especial el festival Beyond the Redshift a Londres, on totes dues bandes eren cap de cartell. Consistia en convidar a bandes seleccionades – de la talla de MAYBESHEWILL o BEASTMILK – a fer remescles d’algunes de les seves cançons, per a fer-les sonar durant el festival i distribuir-les més tard digitalment. Com que en aquell moment ja havíem passat a ésser, provadament, una formació avesada al procés de remesclar, en aquella llista hi figurava el nostre nom. I evidentment vam acceptar la invitació.\nVam gaudir enormement d’ambdues remescles, però menció especial mereix la de GOD SEED; a través de la qual vam crear un aterrador tall d’Ambient Ritual Drone valent-nos – quasi – exclusivament de la veu de’n GAAHL.\nUna altra dels diferents rostres d’OBSIDIAN KINGDOM són les vostres actuacions Drone Set, a les que he tingut el plaer d’assistir i que em van semblar tota una experiència. Què suposa per a vosaltres tocar en aquest format? Teniu previsió de continuar-ho?\nEl Drone Set va néixer per dos motius: donar sortida als nostres impulsos més experimentals i sorollosos; i habilitar un format que ens permetés actuar en circuits on els grans concerts de rock són inviables, ja sigui per qüestions logístiques o per restriccions estilístiques.\nPer a nosaltres sempre suposa una experiència única, tenint en compte que es tracta d’un espectacle d’estricta improvisació en directe tant a nivell sonor com visual; i acostumem a aprendre’n molt, especialment a través de la participació dels artistes convidats. És una forma molt lúdica i intuïtiva d’explorar les possibilitats sonores del nostre equip, i les nostres pròpies com a banda i com intèrprets.\nVam decidir fer una pausa quan vam descobrir que la proposta començava a estancar-se i a caure en patrons cada volta més constants, perdent així una de les seves raons d’ésser. No obstant, no ens sorprendria reprendre el format en el futur proper, tan bon punt enllestim assumptes quelcom més urgents…\nDes del vostre primer EP 3:11 fins a l’actualitat, a les edicions físiques dels vostres treballs destaca la qualitat i cura del seu disseny, cosa que puc relacionar amb el pes de les projeccions als vostres concerts. Què penseu de la importància de l’aspecte visual en relació a la vostra música?\nSempre hem dit – i cregut – que una banda de rock és molt més que un conjunt de músics composant i tocant cançons. Per a nosaltres, les bandes de rock poden ser, i sovint són, la realització moderna de l’ideal wagnerià de l’obra d’art total, on totes les disciplines artístiques – música, poesia, teatre, pintura, etc. – s’agermanen per a formar un tot sublim, d’abast intemporal i caràcter místic.\nEn aquest sentit, nosaltres considerem que totes les vies d’expressió estètica al nostre abast serveixen per a conformar l’entitat de la banda, afegint-hi significat i multiplicant-ne les dimensions, i constituint una nova via a través de la qual comunicar-nos emocionalment amb la nostra audiència.\nNo és d’estranyar, doncs, que hi parem tant d’esment i en tinguem tanta cura.\nSom molts els que us considerem una de les joves bandes amb més a dir dins del panorama musical català i estatal gràcies a la vostra personalitat i qualitat, fins i tot reflectint-se en el documental Give’em War. En aquest ja parleu una mica del tema, però ens agradaria que ens parleu de la vostra visió de l’escena metàl·lica underground i de quins altres grups destacaríeu.\nLamentablement no estem gaire interessats en l’escena metàl·lica estatal, atès que no creiem que tingui res de particular a nivell estilístic – només el fet de cantar en català no suposa un tret distintiu, en la nostra opinió – i són comptades les bandes que, excepcionalment, donen mostres de tenir alguna personalitat o llenguatge propis.\nD’entre aquestes, la nostra favorita és, sens lloc a dubte, FOSCOR; banda germana amb la que hem tingut l’oportunitat de col·laborar en diverses ocasions i de la que som grans seguidors. No tenim cap dubte que el seu proper llançament, Those Horrors Wither, els elevarà a les alçades que mereixen i els descobrirà com a una banda veritablement única, no només a nivell estatal sinó internacional.\nAnem tancant l’entrevista donant-vos les gràcies per atendre’ns, i us deixem espai per si voleu afegir qualsevol cosa.\nGràcies a vosaltres per la interessants i ben documentada entrevista, ha estat un plaer! Des d’aquestes línies voldríem aprofitar per enviar una cordial salutació als lectors de Bloc’n’roll.\nAh, i mai ho havíem dit en català: no accepteu caramels d’estranys.


La Guàrdia Urbana va denunciar el cap de setmana passat un total de 116 persones per haver-se saltat el confinament a Lleida. Concretament, va aixecar 51 actes divendres, 28 dissabte i 37 diumenge. Una d’aquestes sancions va ser per a una persona que es desplaçava a una segona residència. Concretament, com va informar aquest diari diumenge, van interceptar un conductor que volia anar a una segona residència i anava amb diversos ocupants. Entre els denunciats, hi ha dos persones que estaven celebrant una festa en un domicili que no era el seu. Va succeir en un habitatge del carrer Bisbe Messeguer. També van ser denunciades persones que van trobar a la via pública consumint substàncies estupefaents.


Avís legal - Claugest Solutions\nD’acord amb l’article 10 de la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic, informem que aquesta pàgina web i el domini claugest.cat pertanyen a CLAUGEST SOLUTIONS, SL, amb domicili al polígon Pont-Xetmar, carrer B, número 1, de Cornellà del Terri (CP 17844), telèfon +34 972 110 668, correu electrònic info@claugest.cat.\nLa totalitat del contingut d’aquesta pàgina web, tant els logotips, els textos, els dissenys o altres elements, així com l’estructura de la pàgina web, el disseny, les combinacions de colors o la forma de presentació dels continguts, està afectat per drets de propietat intel·lectual i industrial de titularitat de CLAUGEST SOLUTIONS, SL o de terceres persones amb qui CLAUGEST SOLUTIONS, SL ha convingut el seu ús. Aquests drets han de ser respectats pels usuaris de la pàgina web. CLAUGEST SOLUTIONS, SL difon tota aquesta informació per mitjà de la seva pàgina web amb la finalitat de fer publicitat dels seus productes i serveis. CLAUGEST SOLUTIONS, SL adverteix que tots aquests elements i referències únicament poden ser utilitzats amb aquesta finalitat i citant sempre la seva procedència i referències d’identificació. No és lícita la seva transformació o alteració, ni tampoc la comunicació pública o qualsevol altra forma d’explotació per qualsevol tècnica o procediment sense autorització expressa de CLAUGEST SOLUTIONS, SL.\nL’usuari d’aquesta pàgina web hi accedeix per compte i iniciativa pròpia. CLAUGEST SOLUTIONS, SL no es responsabilitza dels errors o omissions que puguin afectar els seus continguts. Les referències que es presenten a capempresasenseweb.cat tenen una funció exclusivament informativa i no obliguen al titular de la pàgina web fins a la confirmació de l’acceptació d’un contracte. CLAUGEST SOLUTIONS, SL no podrà ser considerada responsable de cap dany derivat de la utilització d’aquesta pàgina web, ni de cap actuació realitzada sobre la base de la informació que s’hi facilita.\nCLAUGEST SOLUTIONS, SL declina qualsevol responsabilitat respecte a la informació de qualsevol tipus continguda en altres pàgines web a les quals s’hi pugui accedir per mitjà d’enllaços des d’aquesta pàgina web. La funció dels enllaços introduïts a la pàgina web és la d'informar sobre l'existència d'altres fonts d'informació sobre el tema tractat a la pàgina d'origen i no suposa cap suggeriment o invitació a l'usuari a visitar les pàgines web de destí. CLAUGEST SOLUTIONS, SL no és responsable del resultat obtingut a través d'aquests enllaços que no són controlats ni verificats per CLAUGEST SOLUTIONS, SL.\nEn compliment de l’article 5 de la Llei Orgànica 15/1999 de 13 de desembre de Protecció de Dades de Caràcter Personal CLAUGEST SOLUTIONS, SL informa que les dades personals recollides des d’aquesta pàgina web no seran enregistrades a cap fitxer ni seran objecte de cap classe de tractament.\nAutorització per enllaçar amb claugest.cat


Retirats 300 quilos de residus de l'estany des Peix en el World Clean Up Day | RadioIlla Notícies Formentera\nInici Medi Ambient Retirats 300 quilos de residus de l’estany des Peix en el World Clean Up Day\nAquest matí 25 voluntaris han participat a la neteja de l’àrea terrestre de l’estany des Peix amb motiu del Wolrd Clean Up Day. S’han retirat 300 quilos de residus en una convocatòria d’àmbit internacional que a la nostra illa ha rebut el suport de l’àrea insular de Medi Ambient en col·laboració amb Formentera Plastic Free i Qué Celeste.\nCarol Blasco, de Plastic Free, ha informat que, del total de deixalles recuperades, s’han registrat uns 200 quilos de residus voluminosos (entre els quals es trobaven una roda, boies, metalls diversos, un inflador i una barca), 100 quilos d’envasos de plàstic (com botelles o gots), uns 10 quilos d’ampolles de vidre, i la resta era rebuig, amb elements com cartó, roba, sabates i “moltes mascaretes”.\nAlguns dels residus recuperats a l’estany.\nCarol Blasco també ha manifestat a Ràdio Illa la seva satisfacció per la xifra de voluntaris i ha volgut agrair especialment el suport de l’Escola Municipal de Vela de Formentera, que ha destinat embarcacions per traslladar els participants d’una riba a l’altra de l’estany. A més, alguns dels infants que realitzen cursos de vela s’han unit a la recollida. Per últim, els voluntaris s’han fet una foto amb els residus recollits en què, simbòlicament, donen l’esquena a la contaminació.\nCal recordar que en el projecte de regulació de l’estany des Peix, que està previst que es porti a terme els pròxims mesos, també està inclosa una neteja dels seus fons submarins, on s’han de retirar centenars de morts fets amb ciment que durant dècades s’han utilitzat per amarrar embarcacions.\nResposta a la crisi mundial de residus\nEl World Clean Up Day és una de les accions cíviques més grans del món i involucra a més de 180 països per fer front a la crisi mundial de residus. Des de l’organització s’assenyala que el WCD és una xarxa forta i única d’actors que comparteixen la visió del món lliure de residus i creuen que amb la col·laboració de tothom, es pot netejar el món.


Crema recuperadora de remolatxa, mongetes, gingebre i xips de coco – Inderach – Passió pels llegums cuits\nUna crema tonificant ideal per després de fer exercici o per picar entre hores; de textura amorosa, dolça, terrosa i picant. En contra de la creença popular, l’aportació calòrica de la mongeta blanca és baixa, gràcies a l’efecte saciant de la fibra que conté i al fet que té poc greix. A més, com que en aquesta recepta combina amb crema de tahina, aporta també proteïna completa.\nSense comentaris a Crema recuperadora de remolatxa, mongetes, gingebre i xips de coco\n1 remolatxa crua pelada i ratllada\n300 ml de beguda de coco sense sucre\n150 g mongetes blanques cuites Inderach\n1 cullerada sopera de crema d'ametlles\n2 cullerades soperes de gingebre en pols\nxips de coco per decorar\nPoseu tots els ingredients a la batedora i bateu fins a obtenir la textura desitjada.\nDecoreu cada plat amb xips de coco que haurem torrat en una paella sense oli amb molt de compte perquè no es cremin.\n← Bunyols de cigrons / Bueñuelos de garbanzos → Rap amb cigrons / Rape con garbanzos


CLUB NAUTIC AMPOSTA: CAMPIONAT D’ESPANYA J-S\nS’ha celebrat en aigües de l´embassament de Castrelo do Miño (Ourense), el Campionat d’Espanya de rem olímpic a les categories juvenil, sub-23, sènior i veterans.\nAmb una magnifica participació amb mes de 60 clubs i 900 remers, la proba ha estat guanyada pel Circulo de Labradores de Sevilla, i amb una gran competició, els remers del Club Nautic Amposta han obtingut 5 medalles, conquerint el quart lloc en la classificació final per clubs.\nEn categoria juvenil els remers ampostins han obtingut tres medalles: una medalla d’or per al bot 2x JF amb Aina Cid i Aida Castelblanque, una de plata per al bot 2 – masculí amb Antonio Delgado i Albert Forcadell i a pesar de la lesió de Laura Roso una meritoria medalla de bronze per al 4X femení tripulat per Aina Cid, Aida Castelblanque, Laura Roso i Alba Toscas.\nTambé destacar la competició del 8+ classificat en quart lloc, a un pas de les medalles, amb els remers Antonio Delgado, Albert Forcadell, Didac Marti, Joan Margalef, Aaron Centelles, Jordi Bautista, Oscar Alfaní , Agustí Caballer i Alba Toscas com a timoner.\nEn categoria sènior el bot 2- femení amb Meritxell Alonso i Aina Cid s´han imposat amb autoritat a les seves rivals conquerint la segona medalla d’or per al nostre club. Molt bona també la competició dels remers Joan Fernandez i Francesc Franch, medalla de plata en categoria 2x només superats pels seus rivals de Santurtzi.\nDestacar també el bot 4x sènior masculí amb Joan Fernandez, Xavi Sospedra, Lluis Roso i Pep Pallares, classificat en quart lloc final. Cinquè classificat ha estat el bot 2- de Miquel Sospedra i Manel Pagà i finalment el skiff amb Vicent Puig, amb una gran lluita els tres dies de competició, ha guanyat la final B i setè lloc final.\nLa propera cita del rem olímpic es el Campionat d’Espanya en categoria aleví, infantil i cadet que es celebrarà a Sevilla del 6 al 8 de juliol, on esperem que els petits remers continuen la línea d’èxits del rem ampostí.


Nelson Mandela, el líder que va reconstruir una nació | NacióDigital\n100 anys de Mandela: perfil\nNelson Mandela, el líder que va reconstruir una nació\nEl primer president democràtic de la República de Sud-àfrica va entendre que calia negociar amb els enemics\nper Pep Martí, 18 de juliol de 2018 a les 06:12 |\nNelson Mandela | Wikimedia Commons\nAquest 18 de juliol es compleix el centenari del naixement d'una de les icones polítiques del segle XX, Nelson Mandela (Mvezo, Untata 1918-Johannesburg, 2013). Nascut en el clan Madiba, qui va liderar un dels moviments revolucionaris de l'Àfrica pertanyia a l'aristocràcia de l'ètnia xhosa, i estava emparentat amb la família reial tribal. Això li va permetre accedir a una formació que la immensa majoria de la població de la República de Sud-àfrica no es podia permetre i va poder culminar els estudis d'advocat en una universitat per a no blancs.\nMandela va comprometre's de ben jove amb la causa per la igualtat racial, en un país que va passar de ser una colònia britànica, dirigida amb cert paternalisme per un servidor de l'imperi britànic, Jan Smuts, a una República només per a afrikaners, la minoria blanca que va construir un estat només per a ella. Mandela va ingressar en el Congrés Nacional Africà (ANC, per les seves sigles en anglès), una organització creada a inicis de segle que ell acabaria liderant.\nEn favor de la lluita armada\nEl règim de l'apartheid es va anar consolidant en un context internacional de guerra freda. Els Malan, Verwoerd i Vorster, governants del Partit Nacional, representatiu de la minoria blanca d'origen holandès i religió calvinista, van convertir-se en uns aliats segurs dels Estats Units i la seva retòrica anticomunista entrava bé per les orelles de Washington.\nPerò el combat de l'ANC es va fer cada cop més dur i finalment el Congrés va debatre sobre el recurs a la lluita armada. Mandela, advocat trasbalsat per la brutal repressió contar els suburbis negres del país, va preconitzar emprar la violència contra l'Estat afrikaner. El 1963, va ser processat per haver-se compromès amb l'MK (Llança de la Nació), el braç armat del Congrés. També va tenir un pes en la seva radicalització la seva segona dona, Winnie Mandela, després d'un primer casament amb una jove testimoni de Jehovà.\nEl pres 466/64\nDurant 27 anys, Mandela va ser conegut com el pres 466/64 de la presó de Robben Island, una petita illa a prop de Ciutat del Cap. En aquests 27 anys hi ha moltes claus de la història de Sud-àfrica. Mandela va lluitar per no ser destruït per la presó. Va reforçar la seva formació jurídica i va evitar el revengisme. Tenia molt clar que la nova nació només podia construir-se a partir del reconeixement entre els enemics.\nLes pressions internacionals contra el règim de l'apartheid van ser cada cop més fortes, mentre l'acció de l'ANC desestabilitzava el sistema. Poc a poc, es van obrir esquerdes en el si del governant Partit Nacional. Primer d'una manera tímida, amb Pieter Botha, un afrikaner dur que va fer seu el lema "Renovar-se o morir", i després amb un pragmàtic Frederik de Klerk, es van obrir negociacions polítiques amb Mandela.\nEl punt més difícil per arribar a un acord entre el Partit Nacional i Mandela va ser l'exigència del govern perquè el líder negre condemnés la violència de l'ANC. Peò el pres 466/64 mai va tòrcer el braç. No creia que es pogués rebutjar tota acció armada dels seus, que considerava una reacció defensiva contra l'apartheid.\nL'any 1990, es va desfermar un procés que culminaria amb la fi del règim racista. Mandela va ser finalment alliberat i De Klerk va posar fi a la legislació segregacionista. L'any 1994 es van celebrar les primeres eleccions multipartidistes i multiracials de la història de Sud-àfrica. Mandela, al capdavant de l'ANC, va guanyar amb amplitud i va formar un govern de concentració del qual De Klerk en va ser un dels vicepresidents.\nEncaixar la mà de l'enemic\nLa gran aportació de Mandela a la història és la capacitat que va mostrar per sobreposar-se a les desgràcies que va patir, la claredat de la seva línia vermella (mai va voler condemnar la lluita armada del Congrés mentre l'apartheid estigués vigent) i la capacitat de reconèixer l'altre, per molt allunyat que hi estigués. Sempre es va oposar a tota política que anés en contra de la cohesió nacional o que fos vista com una humiliació per a la minoria blanca. En això, el paper de l'afrikaner De Klerk va ser essencial. Aquesta lliçó va ser entesa per la Fundació Nobel, que va atorgar a tots dos dirigents el Premi Nobel de la Pau.\nUna altra lliçó de Mandela va ser evitar la pitjor temptació del poder, sobretot en una regió com el sud d'Àfrica, on tants dirigents s'han eternitzat, com el seu antic amic Mugabe a Zimbabwe. Quan el 1999 va concloure el seu mandat, ho tenia tot (popularitat, un partit que l'aclamava, prestigi internacional i el respecte de la minoria blanca) per continuar. En lloc d'això, va fer-se a un costat, elegint consolidar-se com a símbol de la reconciliació.\nCinc llibres per apropar-se a la figura de Nelson Mandela\nEls perfils de NacióDigital, Internacional, Nelson Mandela, apartheid, Àfrica del Sud, perfil, racisme, Sud-àfrica, Àfrica


Ciutadà K: DONOSTIA ZINEMALDIA 2014\nDONOSTIA ZINEMALDIA 2014\nValga'm Déu! Fa ben bé dos mesos que va acabar el Festival de Cinema de Sant Sebastià i no li vam dedicar post ... imperdonable!\nSi comencem pel final, és a dir, pel palmarès, podem afirmar que aquesta 62ena. edició del Festival de Donostia ha estat la més 'hispànica' des de feia anys. És curiós com en un moment on la manca de recursos econòmics ha fet minvar dràsticament el nombre de produccions espanyoles és quan té lloc l'any de més alt nivell de qualitat en la creació cinematográfica. Que en una mateixa edició festivalera coincideixin Magical Girl, La Isla Mínima i Loreak, sense oblidar Murieron por encima de sus posibilidades (els pinitos d'Isaki Lacuesta en la comèdia negra), es tota una proesa i confirma que està prenent forma una generació de realitzadors que està aportant creativitat i innovació. Un cinema que cuida la vessant estètica i que llença cables cap al realisme màgic, flirtejant amb terrenys del fantàstic (si ampliem la llista a títols com La Distancia, de Sergio Caballero, per exemple; o Autómata de Gabe Ibáñez).\nCom us deia, els premis els han acaparat 2 grans films: La Isla Mínima d'Alberto Rodríguez (Concha de Plata al millor actor Javier Gutiérrez i premi a la millor Fotografia per a Alex Catalán i Premi Feroz Zinemaldia) i, sobretot, Magical Girl de Carlos Vermut (Concha d'Or a la millor pel·lícula i Concha de Plata al millor director). I va faltar en el palmarès Loreak (Flores) de Jon Garaño i Jose Mari Goenaga. Xiulat per molts periodistas fou el Premi especial del jurat per a Wild Life de Cedric Kahn.\nEl Festival es va inagurar amb The Equalizer (d'Antoine Fuqua) -un film excessivament comercial i 'fàcil' per a un festival de la talla del de Donostia- i al seu protagonista, Denzel Washington, se li entregà el Premi Donostia d'aquest any.\nEn el Donostia Zinemaldia d'aquest any destacable el nou Ozon Une nouvelle amie (Una nova amiga), la nova de Bille August (Silent heart)(sembla que amb aquesta torna a aixecar cap), la nova de Susanne Bier amb A second chance. Destacable, també, els Relatos Salvajes de Damián Szifrón, estrenada amb èxit en el passat Festival de Sitges.\nEn resum, que miri la Isla minima i Magical Girl. La primera ja ho he fet i vale, es un True Detective a la espanyola.\nMagical Girl ja ha tingut ocasió de veure-la?


Els nou tinents d'alcalde de Reus podran autoritzar els matrimonis civils\nEls nou tinents d'alcalde podran autoritzar els matrimonis civils\nUna imatge d'arxiu d'un dels darrers plens.\nAl saló de plens es fan bodes un dissabte al mes\nActualitzada 26/08/2019 a les 14:04\nL’alcalde de Reus, Carles Pellicer, ha delegat en els nou tinents d’alcalde la seva competència per autoritzar matrimonis civils. En detall, podran desenvolupar aquesta tasca Noemí Llauradó, Montserrat Vilella, Dani Rubio, Daniel Recasens, Teresa Pallarès, Montserrat Flores, Montserrat Caelles, Carles Prats i Mariluz Caballero. Quan es porten a terme a l’Ajuntament de Reus, els casaments se celebren habitualment en una dependència municipal.\nL’alcalde és, d’inici, qui té la potestat de celebrar-los, però aquesta potestat pot ser delegada en regidors de l’Ajuntament. Per aquest mandat 2019-2023, se’n fan càrrec els nou tinents d’alcalde. Les parelles interessades s’han d’adreçar al Registre Civil per tramitar el certificat de matrimoni i fer constar que desitgen casar-se a l’Ajuntament. Posteriorment cal que s’adrecin a alcaldia per fer-hi la sol·licitud de dia i hora per a la celebració del casament civil. La sol·licitud s’ha de lliurar després a l’Oficina d’Atenció Ciutadana (OAC), fent-hi constar el dia i l’hora en què tindrà lloc la celebració, sempre amb el vistiplau d’alcaldia.\nLa data per celebrar un casament a l’Ajuntament es pot sol·licitar durant tot l’any. Si s’escull com a lloc la sala de plens, s’hi fan bodes un dissabte al matí al mes i sempre que no coincideixi amb actes institucionals. Cal abonar una taxa de 180 euros. També és possible casar-se, en dimarts, en una altra sala, de manera gratuïta. Donat que està prohibit alimentar els animals a la via pública, no es pot llençar arròs a la sortida de les celebracions matrimonials.\nComenta el contingut : Els nou tinents d'alcalde de Reus podran autoritzar els matrimonis civils


'Fem esport, fem igualtat', la nova campanya de visibilitat a l'esport femení de la Mancomunitat del Carraixet\nLa Comissió d’esports de la Mancomunitat del Carraixet està duent a terme un programa en el qual pretén donar visibilitat a l’esport femení a través de les seues accions, amb el títol de “ESPORT I DÓNA” i sota el lema: “Fem esport, fem igualtat!”. D’aquesta manera pretén que la utilització de la pràctica esportiva es convertisca en una eina més per a promocionar la igualtat entre dones i homes.\nSeguint amb aquesta iniciativa, el diumenge 24 de febrer tindrà lloc, en el trinquet de Bonrepòs i Mirambell, el 1r campionat d’Escala I Corda “ESPORT I DONA”, esdeveniment emmarcat dins d’aquest programa amb l’objectiu de potenciar i donar visibilitat a la dona dins del món de l’esport. Cal destacar que aquesta competició serà la primera que es dispute en aquesta modalitat, ja que fins ara no s’ha realitzat cap campionat d’Escala i Corda femení.\nEl campionat compta amb la col·laboració de la Federació de Pilota Valenciana\nCampanya FEM PROFIT de la Mancomunitat per a informar i conscienciar del contenidor marró\nEls centres educatius de la Mancomunitat del Carraixet inicien les sessions de tallers educatius per a donar a conèixer al alumnat la implantació del nou contenidor marró sobre residus orgànics, en els municipis d’Alfara del Patriarca, Foios, Vinalesa i Bonrepòs…\nI Trobada del Pla d'Igualtat de la Mancomunitat de l'Horta Nord\nDurant el matí del dilluns 20 de noviembre va tindre lloc la I Trobada del Pla d'Igualtat del Projecte Global de l’Horta Nord. L'acte, celebrat a la Casa de Cultura de Rafelbunyol, inaugurat pel president de la Mancomunitat, José Vicente…\nEtiquetas: igualtat mancomunitat carraixet


marboscholiveras | Des de l'any 1981 | Pàgina 2 marboscholiveras – Pàgina 2 – Des de l'any 1981\n4 Novembre 2012 MarJust Casero 2012, Mar Bosch Oliveras 2 comentaris\n30 Abril 2010 Mar 1 comentari\nLi deia adéu amb la mà, enganxat a la tanca del recinte. Un ull li sobresortia lleugerament de l’òrbita i es va fixar en com n’era de vell. En com el cabells blancs sense matèria li voleiaven com els d’un esperit. I els dits de la mà estesa li tremolaven sabent-se altrament sol en aquell lloc estrany.\nLa directora del centre s’ho mirava rere les portes automàtiques de l’entrada. Ella pensava que com podia ser allò. Que com aquella dona, corpulenta de cos i d’esperit, podia no alterar els sensors que obrien i tancaven les portes. Era justament col·locada sota un d’aquests sensors. Un misteri que potser, el seu pare, esbrinaria amb els anys.\nUns moments més tard, giraria cua cap dins i faria la migdiada a l’habitació. Quan es despertés coneixeria alguns dels altres avis. Farien alguna partida de botifarra. Algun dominó. Parlarien de com n’era d’antipàtic José Maurinho i, en acabat, berenarien. Mentrestant, la seva família ja hauria arribat a Girona i respiraria d’esgotament, sense acabar de creure’s de tot la calma i el silenci d’aquella tarda.


Alternativa | 30 Març, 2013 00:01 | Compartir:\nVolem fer difusió d'aquesta carta que l'assemblea de l'IES Guillem Cifre de Pollença va enviar a mares i pares per donar a conèixer els motius de les protestes del professorat:\nCARTA INFORMATIVA A MARES I PARES\nDes de l'A.P.I.M.A., en col.laboració amb els professors de l'Institut volem donar suport a les protestes pels canvis que s'acosten i explicar-vos la situació:\nLes professores i professors de l’IES Guillem Cifre de Colonya tenim la necessitat que tota la població, especialment les mares i pares dels nostres alumnes, estigui ben informada de la situació actual de l’educació pública, que no és més que un reflex de la situació que està patint tota la societat.\nEns preocupen molt els efectes que les retallades tenen i tendran en un futur en la qualitat de l’educació dels nostres fills, i que ja hem començat a patir. Ens agradaria recalcar que aquesta protesta no és una qüestió merament econòmica, tot i que evidentment ens preocupen les retallades que estam patint a nivell personal, com la resta de la ciutadania.\nPer tant la nostra intenció és fer-vos arribar un petit resum d’alguns dels efectes que tendran les noves lleis que el Govern vol aplicar en l’àmbit educatiu, a més de les retallades que ja s’han començat a aplicar:\nLOMCE (Llei Orgànica per a la Millora de la Qualitat Educativa):\nActualment el Govern està treballant en aquesta nova llei educativa que introduirà canvis com:\n- Selecció antidemocrática dels directors dels centres, que ja no seran escollits conjuntament per l’administració i membres docents i no docents de la comunitat educativa, sinó únicament per l’adminstració, facilitant així que el director respongui a motivacions ideològiques i no pedagògiques.\n- Pèrdua total del poder de decisió dels consells escolars, que passen a ser un òrgan consultiu.\n- Retallades en la llibertat d’expressió del professorat: es podrà sancionar la lliure opinió en la tasca docent.\n- Centralització de l’elaboració de les proves finals (a final de primària, ESO i batxillerat), preparades a Madrid, que no tendran en compte els continguts específics de cada comunitat autónoma.\n- Discriminació per sexes, amb la possibilitat d’establir concerts educatius amb els centres que segreguen nins i nines.\n- Degradació de matèries i endoctrinament dels infants: l’educació artística no serà obligatòria a primària, ni la tecnologia, la plàstica o la música a secundària. Desapareix Educació per a la Ciutadania i es dóna més força a l’assignatura de religió.\n- El català deixa de ser la llengua vehicular dels centres i s’introdueix una aparent coexistencia amb el castellà, que acabarà amb el model d’immersió lingüística que garanteix una igualtat real de la ciutadania.\nRETALLADES ALS CENTRES:\n- Reducció dels presupostos dels centres.\n- Reducció de les beques de menjador.\n- Reducció dràstica del programa de reutilització de llibres de text.\n- Augment de les taxes universitàries.\n- Ampliació del nombre d’alumnes per aula (fins a un 20% més).\n- Reducció de places de professorat (se n'han eliminat més de 800 a Balears els darrers dos anys).\n- Reducció dels equips d’atenció a la diversitat i dels seus programes.\n- No substitució del professorat durant els primers 15 dies de baixa.\nAquestes són només algunes de les retallades que ja s’estan patint als centres educatius. Pensam que no ens podem quedar aturats davant d’aquest atac a l’educació pública, i per aquest motiu s’han convocat una sèrie de vagues i accions reivindicatives com a mesura de protesta als centres. Sabem que per a les famílies poden suposar un trastorn, però esperam que entengueu que lluitam tots per un objectiu comú i us demanam el vostre suport.\nLa CEAPA (Confederació d'Associacions de Pares i Mares d'Alumnes de tota Espanya) convoca el proper 25 d'abril una tancada a nivell estatal de tots els centres educatius (com la que vàrem fer a Mallorca el passat 28N). Us convidam a participar a la que farem al nostre centre, per poder parlar del futur dels nostres fills.\nAssemblea de l’IES Guillem Cifre de Colonya, amb el suport de l’Associació de Pares i Mares\nPollença a 19 de Març del 2013\nAPIMA IES GUILLEM CIFRE DE COLONYA\nEl 25 d'abril, la Marea Verda proposa tancades a tota Espanya contra la LOMCE. Mares, pares, professores... la lluita també educa!


Alabès i Athletic Club en una setmana sense descans - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesAlabès i Athletic Club en una setmana sense descans\nAlabès i Athletic Club en una setmana sense descans\nEl Barça afronta una altra setmana amb doble cita, les dues al Camp Nou. Dimecres rep la visita de l’Alabès en el partit de tornada dels setzens de final de la Copa del Rei i dissabte, l’Athletic Club, en la 14a jornada de Lliga\nThiago, en un entrenament recent / FOTO: MIGUEL RUIZ - FCB\nEls homes de Tito Vilanova rebran dimecres a les 21.30 hores la visita de l’Alabès en el partit de tornada dels setzens de final de la Copa del Rei després del 0-3 aconseguit a Mendizorroza. Dissabte serà el torn de l’Athletic Club de Bilbao, que visitarà l’Estadi en el partit corresponent a la catorzena jornada de Lliga (20 hores).\nL’equip s’entrenarà a la Ciutat Esportiva Joan Gamper dilluns i dimarts per preparar el partit de Copa. Dijous i divendres farà el mateix per preparar el de Lliga. L’únic dia de la setmana amb descans per a la plantilla serà diumenge.\nA continuació us oferim el pla setmanal detallat:\n12:00 h Entrenament a la Ciutat Esportiva\n11:00 h Entrenament a la Ciutat Esportiva\n12:00 h Entrenament al Camp Nou\n21:30 Partit de Copa del Rei, Barça – Alabès\n11:30 h Entrenament a la Ciutat Esportiva\n11:30 h Entrenament al Camp Nou\n20:00 h Partit de Lliga, Barça – Athletic de Bilbao


Ronglek Hostel Deqen Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 249 allotjaments a Deqen.\nYangtang Road, Shangri-La, Deqen, Xina, 674400 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Ronglek Hostel està situat idealment a Zhongdian; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Ronglek Hostel, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Shangri-La, el Ronglek Hostel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


RCR: tres arquitectes autocrítics i lliures - arqxarq\nPublicat el dimecres 25 de març del 2015 al diari ARA\nLa museïtzació del Mas Miró és un dels projectes del despatx RCR inclosos dins la gran exposició que el Palau Robert els dedica a partir de demà i fins al 13 de setembre, titulada RCR Arquitectes. Creativitat compartida, i centrada en els 25 anys de la trajectòria de l’estudi. Rafael Aranda, Carme Pigem i Ramon Vilalta estan considerats tres dels arquitectes catalans més rellevants de les últimes dècades i representen, alhora, un cas atípic a la professió: han forjat la seva carrera des d’Olot, al marge del panorama barceloní i, també, dels grans encàrrecs públics.\nLes primeres obres destacades es troben en el seu entorn més pròxim, com el pavelló i els exteriors de Can Cardenal i el Pavelló del Bany – Espai Fluvial Prat de Gola, i al llarg dels anys han assolit un prestigi internacional creixent, com es pot observar en algunes de les seves obres recents: el Museu Soulages, a Rodez(França); el centre d’art integrat al Castell de Negrapelissa (França), i el crematori de Hofheide (Bèlgica).\n«Vam decidir anar a viure a Olot perquè hi tenim la família», explica Ramon Vilalta (Vic, 1960). En aquells moments, des del punt de vista professional, era com un suïcidi afegeix. «Va haver-hi professors que ens van dir que anar a Olot era perdre l’oportunitat d’entrar en el món de l’arquitectura en majúscules. Però nosaltres no en vam tenir cap dubte. Cap dels tres havia estat en cap despatx abans, ens hem fet tots tres a base de les discussions i el treball des d’un bon inici. Hem sigut persones molt lliures, no hem estat vinculats mai a cap estructura».\nL’impacte del Japó\n«Van estudiar a l’Escola dArquitectura del Vallès i no a la de Barcelona», explica l’arquitecte i comissari de l’exposició, Josep Maria Montaner. «Si haguessin estudiat a Barcelona haurien pogut tenir la influència d’una figura com Oriol Bohigas i altres professors. Però ells tenen més la influència de l’arquitectura japonesa i nord-americana, encara que els interessa l’arquitectura de José Antonio Coderch i d’Enric Miralles. Han triat el seu camí, pas per pas, i la primera gran influència que tenen és Olot i la Garrotxa, i després el Japó i la filosofia taoista. Són molt inclassificables en el panorama català», diu Montaner. Rafael Aranda, Carme Pigem i Ramon Vilalta van treballar al Japó només un any després d’acabar la carrera, un impacte important en la seva carrera. Però un dels clients més còmplices l’han trobat en els propietaris del restaurant olotí Les Cols. Van fer el restaurant, després els pavellons i la carpa, i encara un habitatge, la Casa Horitzó. «Els han deixat experimentar lliurement», assegura Montaner. Els arquitectes també han tingut molta sintonia amb l’artista Pierre Soulages a l’hora de projectar el seu museu. «Durant molts anys hem fet petits projectes en el nostre entorn. Recentment hem començat a treballar a l’estranger: el 2006 vam guanyar un concurs internacional a Dubai [titulat Les cinc copes de la ciutat]. Era una bestiesa, gairebé 600.000 metres quadrats, la meitat dOlot. Es va aturar amb la crisi el 2008 i en els últims anys hem començat a incidir més en França, més per falta de feina aquí que per voluntat. Ara mateix els projectes a l’estranger representen el 75% de la nostra facturació», subratlla Vilalta.\nL’arquitectura i la gent\nL’àmbit central de la mostra està dedicat a set obres, que expressen set conceptes de l’ideari dels arquitectes. Per exemple, la pista d’atletisme d’Olot trenca els límits entre l’àmbit natural i el construït. La biblioteca i el casal d’avis a l’Eixample, la funció social de l’arquitectura. I el paper que el temps té en la percepció de l’arquitectura el representen els cellers Bell-lloc, a Palamós. La relació del paisatge, els materials i la llum són fonamentals en l’obra de RCR. «També pensen molt en la gent, en el recorregut i en les activitats que les persones fan als seus edificis», diu Montaner. «Les seves obres més emblemàtiques són aquelles en què dialoguen amb el paisatge, però també han sabut trobar el seu lloc en els entorns urbans. Al llarg dels anys han introduït elements nous en la seva obra. Els segueixo des del començament i havíem comentat que podien córrer el perill que la seva arquitectura es convertís en massa endogàmica. La seva manera de pensar té un eix molt fort, però al mateix temps no es repeteixen, sempre introdueixen elements nous dins la seva lògica», conclou el comissari.\nNani Marquina, nueva presidenta del FAD\nPublicat el 18 de març de 2014 a El País La diseñadora industrial, conocida sobre todo por la creación de alfombras, Nani Marquina (Barcelona, 1952) fue elegida ayer presidenta del Fomento de las Artes y el Diseño (FAD)Publicado el 18 de marzo de 2014 en El País La diseñadora industrial, conocida sobre todo por la creación de alfombras, Nani Marquina (Barcelona, 1952) fue elegida ayer presidenta del Fomento de las Artes y el Diseño (FAD)\nLa Biblioteca Sant Gervasi-Joan Maragall, de BCQ Arquitectes, guanya el Premi Ciutat de Barcelona d'Arquitectura 2015\nLa Biblioteca Sant Gervasi-Joan Maragall va ser guardonada dimarts amb el Premi Ciutat de Barcelona d’Arquitectura i Urbanisme 2015.


Les guerres dels bancs catalans - Tortuga\nComercio Armas Artículos relacionados Venezuela: �Carrera Armamentista? El Corte Ingl�s en el negocio de la guerra Administración\nSobre Tortuga Les guerres dels bancs catalans Sábado.19 de mayo de 2012\n329 visitas Sin comentarios Joan Farr�s, Centre JM Del�s. Un informe de SETEM denuncia que el Banc Sabadell, La Caixa, Bankia, CatalunyaCaixa i Banca March fan operacions financeres en empreses de producci� armamentista.\nEl Banc Sabadell �s, amb perm�s de CaixaBank, el banc catal� m�s potent de l’actualitat. Tamb�, des del 2007 i fins ara, ha estat el banc catal� que m�s ha finan�at i invertit en empreses que fabriquen armament. Ho afirma el darrer informe de l’ONG Setem. L’estudi “Negocios Sucios. Bancos espa�oles que financian armas controvertidas” situa en el r�nquing a cinc bancs i caixes de capital catal�: Sabadell, La Caixa, Bankia -on participa Bancaja i Caixa Laietana-, Catalunya Caixa i la Banca March. Totes elles haurien invertit en empreses que produeixen sistemes de transport, telecomunicacions i diversos tipus d’armes destinades al desenvolupament militar. Les entitats financeres matisen que les empreses finan�ades tenen un negoci m�s ampli i es remeten als seus codis de bona conducta.\nL’informe de SETEM, elaborat pel centre de investigaci� Profundo i presentat al maig de 2011, identifica 14 bancs de l’Estat com a implicats financera i accionarialment amb empreses que s�n totalment o en part fabricants d’armes. D’entre aquestes entitats s’hi troben cinc dels Pa�sos Catalans. El cas m�s flagrant, segons els experts, �s el del Banc Sabadell. El mateix banc que firma una campanya de publicitat amb el psic�leg Luis Rojas Marcos, la cantant Estrella Morente, el cineasta Fernando Trueba o l’entrenador Pep Guardiola tamb� se situa al capdavant de la inversi� financera en la ind�stria militar. El Sabadell, sempre segons l’informe, t� relacions amb Raytheon -dedica part de la producci� a la fabricaci� de m�ssils de guerra i nuclears-, BAE Sytems -empresa l�der en productes aeroespacials, m�ssils i submarins nuclears- o Finmeccanica -que fabrica avions de combat i produeix sistemes de m�ssils-. Al juny de 2010, per exemple, va invertir 470.000 euros a Raytheon i tamb� destin� 140.000 euros a BAE Systems. Tamb� va invertir 750.000 euros a Finmeccanica. Xifres no milion�ries, per� tampoc menyspreables.\nLa cosa, en els darrers cinc anys, no ha quedat aqu�. El past�s d’inversions i cr�dits del Sabadell es va repartir, segons Setem, entre quasi una desena d’empreses “controvertides”. Honeywell, que fabrica unitats aeroespacials i sistemes de transport especialitzats a m�s del manteniment d’armes nuclears com la Trident II, va rebre 320.000 euros, mentre que 440.000 euros es varen invertir a l’empresa nord-americana Northrop Grumman, que produeix i mant� m�ssils nuclears. Al mar� del mateix 2010 l’entitat catalana va invertir 280.000 euros a EADS, empresa especialitzada en la fabricaci� de material militar -conforma el 85% de la seva producci�- i que produeix avions de combat, aeronaus, helic�pters i m�ssils militars. Al mateix mes mar�, es recull la participaci� en bons que ascendeixen a 320.000 euros per a l’empresa Larsen & Troubo, coneguda per construir el futur submar� nuclear de la marina de l’�ndia.\nEl Banc Sabadell, a preguntes d’aquest ANUARI, es desmarca de les acusacions i assegura que l’entitat pertany a l’�ndex FTS4GOOD, un �ndex financer que obliga a complir uns criteris de inversi� socialment responsables. Totes les entitats que hi cotitzen compleixen unes pr�ctiques empresarials compromeses amb el medi ambient i es garanteix el ple compliment dels drets humans. Aix� no significa exactament no invertir en empreses que poden fabricar armes. Els autors de l’informe de Setem responen que les seves informacions s�n “totalment ver�diques” i “amb el m�xim rigor” tot i que el Banc Sabadell no ha accedit a donar informaci� pr�pia sobre les seves inversions en empreses del m�n armament�stic i militar.\nL’investigador de l’Observatori del Deute en la Globalitzaci�, l’economista Jes�s Carri�n, resta credibilitat a l’�ndex i afirma que “l’FTS4GOOD ha estat precisament creat per la gran banca i realment no hi ha criteris d’exclusi�”. Segons la seva opini�, “�s un �ndex devaluat i que s’ha creat dins el sistema amb cap intenci� de provocar algun canvi”. Els bancs firmen una s�rie d’acords, per� despr�s els agents que gestionen els productes no fan un seguiment a fons de les activitats financeres. “Es tracta, en el fons, d’una operaci� de m�rqueting que ja els hi va b� a tots”, afirma Carri�n.\nEl cas de Bankia �s similar al de Banc de Sabadell ja que tamb� se situa en posicions privilegiades en quant a inversi� en armes. La nova entitat est� formada per la fusi� de Caja Madrid -principal accionista, amb el 52% d’accions- i, entre d’altres, dos entitats dels Pa�sos Catalans, Bancaja -37% d’accions- i Caixa Laietana -2’1%-. Les investigacions de Setem subratllen que, entre moltes altres inversions, al 2010 Bankia va atorgar participacions en accions valorades en 810.000 euros per a EADS, 310.000 euros per a Honeywell i 290.000 euros a General Dynamics, una altra empresa dedicada a la producci� d’armes lleugeres, bombes, submarins nuclears i sistemes de guia de m�ssils.\nLockheed Martin, conegut fabricant d’avions per� tamb� un dels majors fabricants d’armes del m�n especialitzat en m�ssils nuclears i armes guiades, va rebre 280.000 euros de Bankia tamb� al juny de 2010. Al setembre del mateix any s’invertiren 920.000 euros a Boeing, una altra famosa empresa aeron�utica per� que tamb� fabrica l’avi� militar F-18 i participa en el desenvolupament i producci� dels m�ssils nuclears Minuteman. Bankia tamb� va destinar 30.000 euros a ITT Corporation, especialitzada en programes espacials d’aeron�utica militar i comercial, i la mateixa quantitat a Northrop Grumman.\nEls casos de Catalunya Caixa i Banca March s�n menors en quant al nombre de inversions. L’informe de Setem explica que l’entitat catalana realitz� al 2008 un pr�stec de 18.000 euros a Maxamcorp, a m�s d’una participaci� en accions valorada en 360.000 euros per a BAE Systems. Tamb� es parla de la Banca March, entitat amb seu a les Illes Balears, per aportar una participaci� en accions a la mateixa BAE valorades en 120.000 euros al 2010 i per fer una participaci� en bons de 60.000 euros a Thales -que fa sistemes de informaci� per als mercats de defensa i seguretat i participa en la construcci� del m�ssil nuclear M51-.\nCatalunya Caixa no van oferir una resposta directa, per� Setem assegura que, despr�s de rebre la pressi� de la campanya “Banca Limpia”, el banc va vendre la seva participaci� a BAE Systems (productora d’armes nuclears). Campanyes com aquesta han servit per pressionar entitats com Catalunya Caixa sobre les conseq��ncies que poden generar les seves inversions. La resta de bancs consultats, Bankia i Banca March, no ens han volgut donar cap tipus de informaci�.\nLes inversions que realitzen els bancs esmentats van destinades a empreses que lideren el Top 10 en la venta d’armes a nivell mundial. El r�nquing presentat anualment per la instituci� internacional SIPRI mostra quines empreses han liderat la venta d’armes i en els 9 primers llocs s’hi situen entitats en les quals inverteixen els bancs analitzats anteriorment. Per exemple, Lockheed Martin �s la primera del r�nquing amb una venta d’armes que al 2009 va facturar 33.430 milions de d�lars. En segon lloc s’hi situa BAE Systems amb unes ventes que ascendiren a 33.250 milions de d�lars. Boeing es situa en tercer lloc, seguida de Norththrop Grumman, General Dynamics i Raytheon. En s�ptima posici� se situa EADS, posteriorment Finmeccanica i en nov� lloc trobem L-3 Communications. Totes elles han realitzat algun tipus d’operaci� financera amb bancs catalans en els �ltims cinc anys.\nEl cas d’Instalaza\nLes investigacions de Setem denuncien la relaci� directa entre bancs catalans i guerres tan recents com la de L�bia. Segons l’annex a l’informe “Negocios Sucios”, les bombes de dispersi� MAT-120 que Gadafi va utilitzar per bombardejar Misrata van ser finan�ades per un grup de bancs espanyols d’entre els quals s’hi troben dues entitats catalanes: La Caixa i Banc Sabadell. Human Rights Watch ha demostrat que les bombes van ser fabricades per l’empresa espanyola Instalaza al 2007. L’informe de Profundo assegura l’any de la fabricaci� els bancs atorgaren 12 milions d’euros en pr�stecs, suma que representaria el 37% dels actius de la companyia. D’aquesta quantitat hi trobem un pr�stec d’1.602.438 euros de la Caja de Ahorros del Mediterr�neo (CAM, ara dins del Sabadell), un de 87.900 de Banc Sabadell i un altre de 33.000 euros de La Caixa.\nAnys despr�s l’empresa espanyola va aturar la producci� d’aquest tipus de bombes d’acord amb els dict�mens que el govern espanyol va aprovar al juliol de 2008 en contra de la seva fabricaci�. �s precisament en aquesta empresa en la qual l’any 2005 formava part com a conseller l’actual ministre de Defensa Pedro Moren�s.\nLa Caixa, entitat d’estalvis de refer�ncia a Catalunya, va recon�ixer el cr�dit per� va mostrar a l’ANUARI la seva gran “sorpresa” pel fet que l’informe citi ara una operaci� de fa quatre anys. L’actual entitat banc�ria al•lega que ja no realitza aquest tipus de pr�ctiques, per� tampoc nega aquelles que ja existeixen. S’ha de destacar per� que, almenys en el seu codi intern, han canviat el rumb i des de 2010 afirmen en el seu Informe de Responsabilitat Corporativa que el seu banc no participa en operacions de finan�ament o exportaci� de material b�l•lic d’�s militar (tal com consta en la Mem�ria de 2010). La Caixa “exclou qualsevol tipus de relaci� comercial amb empreses relacionades amb la producci� o comercialitzaci� de mines antipersona i/o bombes de fragmentaci�”. Per� en cap moment es parla de la participaci� directa en l’accionariat i indirecta a trav�s dels seus fons de inversi�.\nJordi Calvo, membre i investigador del Centre Del�s sobre moviments socials, cultura de pau i armamentisme, afirma que aquest canvi de rumb “se situa com un pas important en el control de la relaci� amb el negoci de les armes” per� admet que “encara es desconeix l’abast real de la normativa interna aix� com els mecanismes de informaci� i control d’aquesta”. La seva tasca, ara, ser� comprovar any rere any si efectivament desestimen qualsevol contacte amb empreses d’armes i compleixen plenament la seva normativa interna.\nParticipacions indirectes en empreses de producci� militar\nLes inversions citades es poden traduir en participaci� en bons i accions, per� tamb� en pr�stecs. Tot aix� permet mantenir el funcionament del bollant comer� d’armes. Els mateixos bancs tamb� figuren com a accionistes d’algunes d’aquestes empreses\nLes cinc entitats catalanes assenyalades a l’informe de Setem han ampliat el seu camp de contactes a nivell internacional per tal d’augmentar el seu negoci. A part de finan�ar companyies estatals com Instalaza o Maxamcorp, participen a entitats d’abast mundial. En s�n un exemple els casos de BAE Systems, Finmeccanica, EADS o Thales (totes elles amb una producci� militar total o parcial).\nEls bancs catalans no es limiten a realitzar operacions financeres espor�diques amb les empreses militars. La seva implicaci� tamb� �s clara quan participen com a accionistes directes. Si cal, per�, utilitzen altres vies per seguir formant part del negoci de forma m�s dissimulada per� que, igualment, els aporten rendibilitat. La t�ctica parteix de la idea de no fer tan visible la inversi�, com podria ser el cas dels pr�stecs. El proc�s �s senzill: aquests bancs formen part d’entitats financeres que, alhora, posseeixen un tant per cent determinat en empreses de producci� militar. En l’esquema adjunt es pot veure de forma clara el cam� que prenen alguns bancs per tal d’assolir accions de control en entitats de producci� militar total o parcial. Combinen la participaci� de forma directa amb la via indirecta que es veu recolzada pel paper que hi tenen els intermediaris financers.\nGR�FIC: Percentatge de les empreses de producci� amb destinaci� militar o dels seus intermediaris financers que pertanyen a bancs catalans. Bancs: Caixa Pened�s, “Sa Nostra” Caixa de Balears, CAM (Caixa d’Estalvis del Mediterrani), Bancaja (Caixa d’Estalvis de Val�ncia, Castell� i Alacant), Bankia, Banc Sabadell. Intermediaris financers: Vector Capital, BMN (Banco Mare Nostrum), BEF (Banc Europeu de Finances) i Liquidambar. Empreses de producci� amb destinaci� militar: Gas Gas, Alestis, Amper, EMTE Sistemas. FONT: Informe Setem\nLa banca catalana, com es veu a la infografia, t� accions d’empreses de l’Estat. Gas Gas Motos realitza una producci� militar que no passa del 3%., per� hi �s: fabrica motocicletes que s�n utilitzades per l’ex�rcit. Alestis fabrica components en fibra per a l’avi� militar A400M. Emte Sistemas fabrica un 15% del seus productes per a la producci� militar i destaca en les instal•lacions de r�dio per a navegaci� a�ria. Amper, per la seva part, s’especialitza en radiocomunicacions militars i sistemes per al control de fronteres. Aquestes inversions “menys dures” fan que augmenti el nombre de bancs que participen en el negoci directe o indirectament militar. A part dels esmentats s’hi sumen en els darrers anys caixes m�s petites com Sa Nostra, Pened�s, Bancaja i CAM.\nCarri�n, membre de l’Observatori del Deute en la Globalitzaci�, mant� que la seva experi�ncia en el funcionament intern de les grans empreses financeres el comporta a deduir que tots aquests bancs s�n conscients d’aquestes relacions. Carri�n creu que “�s una pr�ctica que igualment s’ha de vigilar i on tampoc hi ha excusa”. Conclou la reflexi� afirmant que “la participaci�, encara que sigui en segon nivell, segueix essent participaci� i s’ha de controlar de igual forma”.\nInversions que poden matar\nUn recent informe de la Fundaci� per la Pau explica que el comer� d’armes �s �nic al m�n perqu� pot acabar f�cilment amb vides humanes. Pel que fa a les armes convencionals venudes, en els millors dels casos no s’utilitzen mai fins que al cap d’un temps queden obsoletes. En canvi, en el pitjor dels casos, si aquestes armes es fan servir es converteixen en la causa directa de la p�rdua de vides humanes. Aquesta �s la singularitat de la ind�stria militar. Tots els sectors industrials van dirigits a generar bens o serveis d’utilitat per a la persona o a la societat. En canvi, els bens produ�ts per la ind�stria armamentista s�n bens que o no s’utilitzen o �nicament serveixen per generar mort.\nLa vicepresidenta de l’Institut Catal� Internacional per la Pau (ICIP), Tica Font, reflexiona sobre la suposada legalitat d’aquestes operacions financeres entre bancs i armes. “Un banc, pel fet de concedir un cr�dit a un fabricant d’armes, no comet cap acte il•legal. L’empresa que fabrica les armes no �s la que les utilitza per matar. Per tant, la relaci� del banc amb l’empresa no t� una carrega de il•legalitat”. Una altra cosa �s q�estionar el producte que fa l’empresa i si la finalitat per la qual est� creada va en contra de la Declaraci� dels Drets Humans de Nacions Unides.\nTamb� Carri�n recorre a la Carta Magna per parlar del problema ideol�gic que existeix en el funcionament d’aquestes operacions financeres. Carri�n reclama un major protagonisme dels Drets Humans per tal de revertir la situaci� i situar-lo per damunt dels drets comercials. Creu que “el problema �s ideol�gic, no fa falta construir un nou marc jur�dic. El que fa falta �s un codi dels Drets Humans vinculant per a empreses i on cadascun de nosaltres puguem actuar d’ofici quan observem que un banc vulnera algun dret hum� a partir d’una determinada inversi�”.\nEls bancs esgrimeixen que participen en armament perqu� aix� ho dictamina el mercat lliure capitalista. Com m�s gran �s el banc, m�s possible �s que tingui participacions significatives en armament. En termes purament econ�mics, la guerra �s una q�esti� de rendibilitat alta, �s un valor segur i per aix� �s una de les ind�stries m�s rendibles. Carri�n conclou que “�s una l�gica perversa per� alhora econ�mica”. Si l’inversor busca no arriscar-se invertir� en armament ja que, almenys fins ara, els conflictes violents segueixen d’actualitat.\nhttp://www.centredelas.org/index.ph... Comentar este artículo Nota: los comentarios podrán ser eliminados según nuestros criterios de moderación. Últimos artículos de otras webs


Vacances amargades! Centenars de persones confinades en un càmping espanyol\nUna jove que havia visitat l'establiment la setmana passada ha donat positiu\nper Eric Mendo dimecres, 15 de juliol 2020 - 21:24h\nCentenars de persones confinades en un càmping espanyol per coronavirus | España Diario.net\nEl País Basc ha confinat 250 persones que estaven al Càmping Talai Mendi de la localitat de Zarautz, a la província de Guipúscoa. La decisió s'ha pres després que una jove, que havia estat de vacances a l'establiment durant la setmana passada, hagi donat positiu per coronavirus.\nTal com ha avançat el 'Diario Vasco', el Departament de Salut del País Basc està realitzant proves a tots els usuaris del càmping, on ja s'ha trobat un altre cas positiu, fent pujar la xifra fins als dos casos en aquest establiment.\nLes autoritats han donat l'opció a tots els usuaris, tant treballadors com turistes, de confinar-se a dins del càmping o de fer la quarantena obligatòria als seus domicilis, sempre que mantinguin l'aïllament.\nL'alcalde de Zarautz, Xabier Txurruka, ha aclarit que els clients, la majoria d'ells joves i fins i tot menors, no estaran obligats a quedar-se al càmping, però hauran de signar un document de compromís pel qual s'hauran de quedar confinats a casa fins que els arribin els resultats de les proves PCR que s'estan practicant a tots els usuaris.\nD'altra banda, fonts municipals han informat que, en col·laboració amb l'associació Zurekin i els representants dels bars de la 'Zona', s'ha decidit limitar els horaris permesos per als establiments nocturns, especialment bars i locals d'oci, com ara discoteques.\nLa decisió s'ha pres per «adequar els horaris a la situació actual» per la Covid-19, ja que s'han detectat «conductes inadequades» en alguns establiments. Així, els establiments d'hostaleria de categoria 3 i 4 de Zarautz hauran de tancar entre les 2.30 i les 3.00 hores.\nFins ara, els establiments de categoria 3 estaven oberts fins a les 4.30 hores i els de categoria 4 fins a les 6.30 hores. Finalment s'ha decretat que hauran de tancar a partir de les 3.00 hores de la matinada.\nEuskadi també obliga a l'ús de mascareta\nLa regió basca també ha decidit obligar la seva població a portar mascareta malgrat que puguin mantenir una distància mínima de seguretat en espais oberts, com ja va fer Catalunya i diverses comunitats autònomes després.\nAmb aquesta mesura, País Basc s'uneix a Catalunya, les Illes Balears, Extremadura, Andalusia, Aragó, Múrcia, Astúries i La Rioja, tot i que cada comunitat ha establert els criteris i les excepcions a l'hora de fer-la servir.\nSegons ha anunciat la consellera de Salut del País Basc, Nekane Murga, l'obligació entrarà en vigor aquesta mateixa matinada, a partir de les 00.00 hores, i també comportarà multes de 100 euros per a les persones que no compleixin amb la norma.\nA Euskadi, per exemple, la mascareta serà obligatòria a partir d'aquest dijous per a passejar a la platja i la piscina, tot i que estarà permès no fer-la servir mentre la persona s'estigui banyant o estigui a la tovallola, respectant les distàncies. Una altra excepció seran els bars i restaurants: serà obligatori portar-la excepte quan s'estigui consumint.\nEl Departament de Salut del País Basc ha informat avui de 60 nous casos de coronavirus, 41 d'ells a la província de Guipúscoa. Els brots d'Ordizia, Tolosa i Getaria són els que més preocupen, motiu pel qual el govern ha decidit imposar mesures més estrictes de protecció. A banda de la mascareta, per exemple, el govern basc prohibeix les reunions de més de deu persones en bars i restaurants.


«Señor, Señor, qué crus» - Diari de Girona\n«Señor, Señor, qué crus»\nfèlix pujol 02.01.2017 | 10:34\nFa un parell d´anys, denunciàvem un dels privilegis que té l´Església espanyola pel que fa a la propietat de béns immobles d´ús públic. Parlàvem de la mesquita de Còrdova que, des del 2006, era del bisbat cordovès, que l´havia inscrita al Registre de la Propietat amb un cost de 30 €. I això, perquè Aznar va fer un canvi a la Llei Hipotecària franquista que permetia aquesta inscripció –si no hi havia propietari registral-, sense més prova que la paraula del bisbe. No calia res més. Va tenir el «detall», però, d´explicar que Ferran III el Sant, en ocupar la ciutat el 1236, la va donar verbalment a l´Església. Pel que es veu, el bisbe hi devia ser, perquè no hi ha cap document que acrediti el regal. Doncs, gràcies a aquesta reforma aznaro-franquista, l´Església ha espoliat uns 4.500 edificis històrics, públics, a tot Espanya, d´alguns dels quals treu sucoses plusvàlues. Per exemple: de la mesquita de Còrdova, on recull més de 8 milions d´euros anuals, lliures de càrrega. I més privilegis: no cal fer públic el canvi de propietari, i així, passat el termini de dos anys, ja no hi cap recurs. Val a dir que la reforma d´Aznar la va acceptar Zapatero, i va ser retocada per Rajoy (ves per on!) el 2015, degut a les protestes provocades. I no parlem de minúscules ermites sinó de catedrals com la de Palma de Mallorca, Màlaga, la «Seo» de Saragossa o Jaca...\nSortosament, el Tribunal Europeu de Drets Humans ha dictat una sentència que dubta del rigor jurídic d´aquestes immatriculacions, destacant que aquest «dret» va ser reconegut a l´Església Catòlica per «la legislació interna sense cap justificació aparent».\nCom deia El Papus, «Señor, Señor, qué crus!»


El cant de la sirena: de juliol 2011\nL'escàndol de Caixa Penedès (VI)\nFinalment ens queda la Comissió de Control. Les funcions d’aquesta comissió són:\na) Supervisar la gestión del consejo de administración, velando por la adecuación de sus acuerdos a las directrices y las resoluciones de la asamblea general y a los fines propios de la Caja.\nb) Vigilar el funcionamiento y la tarea desarrollada por los órganos de intervención de la Caja.\nc) Conocer los informes de auditoría externa y las recomendaciones que formulan los auditores.\nd) Revisar el Balance y la Cuenta de Resultados de cada ejercicio anual y formular las observaciones que considera adecuados.\ne) Elevar a la asamblea general información de su actuación, cuando menos, una vez al año.\nf) Requerir del presidente la convocatoria de la asamblea general con carácter extraordinario cuando lo considera conveniente.\ng) Controlar los procesos electorales para la composición de la asamblea y del consejo de administración, junto con el Departamento de Economía y Finanzas de la Generalitat de Catalunya.\nh) Conocer y dar su opinión sobre los informes de la comisión delegada de obras sociales.\ni) Proponer al Departamento de Economía y Finanzas la suspensión de los acuerdos del consejo de administración en el supuesto de que éstos vulneren las disposiciones vigentes.\nj) Ejercer las funciones que la legislación atribuya a los comités de auditoría y concretamente:\nI.- Proponer al consejo de administración, para someterlo a la asamblea general de la Caja, el nombramiento de los auditores de cuentas externos.\nII.- Supervisar los servicios de la auditoría interna de la Caja.\nIII.- Relacionarse con los auditores externos para recibir información sobre aquellas cuestiones que puedan poner en riesgo la independencia de éstos y cualquiera otra cuestión relacionada con el proceso de desarrollo de la auditoría de cuentas, así como aquellas otras comunicaciones previstas en la legislación de auditoría de cuentas y en las\nk) Las otras que le atribuyen los Estatutos\nFont: Informe del gobierno corporativo\nFormen part de la Comissió de Control: Adrià Marquilles Bernaus, Celia Mascaro Gras, Pere Paune Olive, Josep Just Quer, Joaquim Mach Aicart i Wifredo Vilaldach Garcia.\nA la vista dels esdeveniments queda clar queda clar que de control, molt poc. De fet la podríem rebatejar com la Comissió del descontrol, que s’ajustaria bastant millor a la feina desenvolupard per aquesta comissió.\nPerò algun d’aquests membres no tant sols no demostren cap tipus d’arrepentiment per la pèssima tasca que han desenvolupat a Caixa Penedès sinó que encara es veuen amb la legitimitat moral suficient per anar donant lliçons de com s’hauria de regular el sistema financer.\nÉs el cas, per exemple, d’en Quim Mach Aicart, qui fa pocs dies difonia per les xarxes socials la idea que els governs no haurien de legislar per controlar els Bancs. Posteriorment va esborrar el seu rastre.\nSenyor Mach, vostè forma part del Consell d’Administració de Caixa Penedès i de la Comissió del Descontrol, sota les quals Caixa Penedès se n’ha anat a n’orris. Sota el seu mandat ha quedat palesa la incapacitat de Caixa Penedès per autorregular-se. I això no és una cosa del sistema, de la mala sort ni de la crisi econòmica global. Això s’ha degut a la mala gestió dels directius de l’entitat, avalada i encoratjada (a través d’ascensos i generoses remuneracions) pel Consell d’Administració de Caixa Penedès. Tot i així el Sr. Mach es mostra en contra que el govern legisli per regular l’activitat Bancària. Però quin és el seu objectiu al Consell d’Administració de Caixa Penedès, arrossegar el país als nivells de renda de Ruanda?\nEn definitiva, els membres del Consell d’Administració de Caixa Penedès han fet un servei impagable al conjunt del Penedès i del País. Mai oblidarem als 17 magnífics.\nPublicat per jordi guilera a 22:46 2 comentaris\nL’escàndol de Caixa Penedès (V)\nLa Comissió de retribucions té les següents funcions:\nLa función de la Comisión de retribuciones consiste en informar al Consejo de Administración o a su Comisión Ejecutiva Delegada sobre la política general de retribuciones e incentivos para los miembros del Consejo de Administración y personal directivo y velar por la observancia de la mencionada política.\nAquí és on l’escàndol esdevé majúscul. Aquí és on es decideix la política de retribucions del personal clau (els màxims executius) de Caixa Penedès. Aquí és on es va decidir que aquests dirigents s’emportin 2,15 Milions d’€ per cap de mitjana. Aquí és on es veu més clarament la manca d’ètica i moral dels membres del Consell d’Administració. Aquí és on es posa de manifest com se’n foten de tots nosaltres.\nQuan va esclatar la Gran Recessió, molts diaris van encapçalar les seves publicacions amb el titular The party is over (la festa s’ha acabat), però queda clar que si bé la festa s’ha acabat per a la gran majoria: abocats a una situació d’atur crònica, en perill de desnonament, de caiguda en la marginaliat, de depressió, etc. N’hi ha d’altres que continuen ballant desenfrenadament al ritme dels feixos de bitllets que els hi cauen a sobre.\nFormen part d’aquesta comissió en Josep Colomer i Ràfols, l’Albert Vancells i Nogué i en Magí Casulleres i Canela. Si algun dia ens els trobem pel carrer els hi podríem preguntar per què han remunerat tant generosament als directius que han portat Caixa Penedès a la ruïna. A mi se m’escapa.\nNo és casual que en aquesta comissió no hi hagi cap representant dels treballadors, que han estat els únics que s’han manifestat en contra de la política retributiva dels màxims directius de Caixa Penedès (aquí i aquí). De fet la opacitat en aquesta matèria és total.\nEn aquest sentit, val la pena assenyalar que l’Estat Espanyol ha estat un dels darrers estats membres a aprovar la Directiva europea 2010/76 que tracta, entre altres, de la política de remuneracions en el sector bancari. Es tracta bàsicament d’un manual de bones pràctiques bancàries. La podeu consultar aquí. Ens interessa especialment el punt 12:\nEn cuanto a las entidades que se benefician de una intervención pública excepcional, debe concederse prioridad a la creación de su base de capital y a la recuperación de la asistencia del contribuyente. Todo pago de remuneración variable debe reflejar estas prioridades.\nÉs a dir, que la part variable de les remuneracions dels directius s’hauria d’eliminar fins que es tornessin tots els fons públics rebuts, en aquest cas, a través del FROB. La manca de transparència a Caixa Penedès és tant gran que les remuneracions dels directius només les coneixen els membres de la comissió de retribucions. Ni tant sols els membres del Consell d’Administració disposen d’aquesta informació essencial. No es coneix, per tant, la part fixa i la variable d’aquestes remuneracions. Tampoc es coneixen les remuneracions de cadascun dels directius de forma individual. Aquest fet és totalment irregular. Com es pot entendre que els membres del Consell d’Administració de qualsevol entitat, ni tant sols coneguin les remuneracions dels directius de l’entitat que administren? Doncs així funciona Caixa Penedès i així ha acabat.\nEl fet és que la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV) ha aprovat les remuneracions de l’staff directiu de Caixa Penedès. Les haurien aprovat també si la directiva europea 2010/76 hagués estat vigent? És casual que l'ex-director general de l'entitat (Ricard Pagès) presentés la dimissió a l'assemblea general tot just tres dies abans que l'Estat Espanyol aprovés la directiva europea 2010/76?\nTot plegat s’entén massa bé. Però fora bo veure com ho justifiquen en Josep Colomer i Ràfols, l’Albert Vancells i Nogué i en Magí Casulleres i Canela.\nPublicat per jordi guilera a 21:50 0 comentaris\nL'escàndol de Caixa Penedès (IV)\nDins del Consell d’Administració de Caixa Penedès hi ha també diferents comissions encarregades de diferents assumptes. La comissió executiva, la comissió d’inversions, la comissió de retribucions i la comissió de control.\nLa comissió exectutiva s’encarrega bàsicament de dur a terme (executar) les decisions que s’acorden al Consell d’Administració i de preparar els comptes anuals de l’entitat.\nFormen part de la Comissió executiva en Josep Colomer Ràfols, Magí Casulleras Canela, Pedro Ríos Romero, Carlos Baiget Haro, Joan Santó Cots i Albert Vancells Noguer.\nLa Comissió d’Inversions té les següents funcions:\nLa función de la comisión de inversiones consiste en informar al Consejo de Administración o a su Comisión Ejecutiva sobre las inversiones y desinversiones de carácter estratégico y estable que efectúe la Caja, ya sea directamente o a través de entidades de su mismo grupo, así como sobre la viabilidad financiera de las citadas inversiones y su adecuación a los presupuestos y planes estratégicos de la Entidad.\nÉs a dir, durant l’època del boom econòmic (fins al 2008) aquesta comissió hauria hagut d’informar de les inversions estratègiques de Caixa Penedès durant aquella època. Per exemple, la inversió desenfrenada en el sector de la construcció. Retrospectivament està clar que la visió estratègica dels membres d’aquesta comissió va ser totalment lamentable.\nEn els darrers anys, està més aviat concentrada en els processos de desinversió que ha hagut d’efectuar Caixa Penedès per re-equilibrar els balanços. És a dir, la venda de participacions accionarials en diferents empreses.\nNomés l’any 2010 s’han venut la totalitat d’accions d’Abertis S.A. per 78 Milions d’€; han tret 159 Milions d’€ de la venda d’accions de Caixa Penedès d’Assegurances i Reassegurances S.A., de la qual en conserven el 50% del capital social. I 14 Milions d’€ de la venda de Caixa Penedès Pensiones Entidad Gestora de Fondos de Pensiones S.A., de la qual conserven també el 50% del capital social. Només aquestes tres vendes han reportat uns ingressos extraordinaris de 251 Milions d’€. (Ho podeu consultar aquí, pàg. 44)\nPer veure la situació lamentable en què es troba Caixa Penedès només cal veure que l’any 2010 van obtenir 27 Milions d’€ de Beneficis. Però sense els ingressos extraordinaris derivats de la venda de les seves participacions accionarials el resultat hauria estat de -223 Milions d’€.\nTot i així quan es llegeixen els resultats de Caixa Penedès a la premsa sempre parlen de guanys, beneficis i el món de les meravelles. De qui coi mengen els periodistes d'aquest país?\nFormen part de la Comissió d’Inversions en Josep Colomer i Ràfols, Magí Casulleres Canela i Albert Vancells Noguer.\nPublicat per jordi guilera a 21:45 0 comentaris\nL'escàndol de Caixa Penedès (III)\nEn el darrer post parlava de les funcions de l’Assemblea General de Caixa Penedès. Una d’aquestes funcions consisteix a elegir els membres del Consell d’Administració de l’entitat.\nCadascun dels quatre grups (impositors, entitats culturals, corporacions municipals i treballadors) elegeixen els seus representants al Consell d’Administració. El Consell d’Administració l’any 2010 constava de 17 membres, guardant la mateixa proporcionalitat entre grups que a l’Assemblea General (40%, 30%, 20% i 10%).\nEl Consell d’Administració s’ha de reunir com a mínim cada dos mesos. L’any 2010 es va reunir en 10 ocasions. Els membres del Consell d’Administració no cobren sous però si que cobren dietes. En aquest arxiu hi podeu veure el que han cobrat en dietes alguns dels membres del Consell d’Administració al llarg dels darrers anys.\nAquestes són algunes de les funcions del Consell d’Administració (les podeu consultar totes aquí):\n1. Vigilar la observancia fiel de los Estatutos, y proponer a la asamblea general la aprobación de los reglamentos necesarios para su aplicación; así como proponer, en su caso, las modificaciones que crea convenientes.\n2. Ejecutar y hacer ejecutar los acuerdos de la asamblea general.\n7. Aprobar y modificar la plantilla de empleados, crear y suprimir cargos, fijar sus facultades y atribuciones, y señalar los sueldos, según lo exija y permita la marcha y situación de la Caja, y resolver cualquier otro tema relacionado con el personal.\n11. Elevar a la asamblea general la Memoria, el Balance Anual, la Cuenta de Resultados y la propuesta de la aplicación de los excedentes a los fines propios de la Caja, para su aprobación si procede.\n16. Delegar funciones en la comisión ejecutiva o al director general, salvo las que no sean legalmente delegables, con los límites especificados en estos Estatutos. (...)\nEl punt 16 és força important. L’any 1991 es va procedir a una modificació d’estatuts de l’entitat que va ampliar de forma important les competències i atribucions del Director General i per tant el seu marge de maniobra.\nTot i així el punt que aquí ens interessa més és el nº7. El Consell d’Administració decideix la política salarial de l’entitat i, per tant, les retribucions que perceben els màxims directius (el personal clau) de Caixa Penedès.\nÉs important llegir textualment el que diu el punt 7: señalar los sueldos, según lo exija y permita la marcha y situación de la Caja. Caixa Penedès està essent rescatada amb fons públics. Així que podríem convenir que ni la marcha ni la situación de la Caixa és bona. Però això no ha impedit que els màxims directius continuessin cobrant els seus salaris de sempre. No sóc expert en dret, però a mi em sembla que aquí hi podria haver indicis de delicte per la violació que haurien pogut fer els membres del Consell d’Administració dels estatuts de Caixa Penedès.\nDel punt 7 també se’n desprèn que la política d’ascensos també és competència del Consell d’Administració.\nArribats aquí ens podríem preguntar:\n1.- Quines raons han portat al Consell d’Administració de Caixa Penedès a retribuir de forma tant generosa als màxims directius de Caixa Penedès?\n2.- Per què han premiat amb ascensos als màxims directius de Caixa Penedès?\n3.- Com poden justificar aquestes decisions tenint en compte la nefasta gestió que han fet aquests directius que ha empès Caixa Penedès a la ruïna?\nAquestes són preguntes que haurien de respondre els 17 membres del Consell d’Administració. Estaven tots d’acord amb aquestes decisions? Només els representants dels treballadors s'han manifestat pública i repetidament en contra d'aquestes decisions. Què han fet la resta de Consellers. Lamentablement no en sabem res perquè la opacitat i la manca de transparència al voltant de Caixa Penedès són absolutes.\nEl que queda clar, és que els membres del Consell d’Administració no estan entre els màxims beneficiaris (dietes a banda) de l’orgia de guanys privats que han brollat de Caixa Penedès. Però si que són els màxims responsables que aquesta situació s’hagi produït. Per dignitat i responsabilitat haurien de tirar enrere algunes de les decisions que han pres en matèria de retribucions. Haurien de destituir als màxims directius de Caixa Penedès. Haurien de demanar perdó per no haver exercit les seves funcions de forma honorable. Haurien de renunciar al que han cobrat per dietes aquests darrers anys. I finalment, haurien de presentar la dimissió irrevocable a l’Assemblea General de Caixa Penedès.\nEn aquest quadre s’hi poden veure els membres del Consell d’Administració.\nPublicat per jordi guilera a 21:32 0 comentaris\nL'escàndol de Caixa Penedès (II)\nArrel del darrer post pot ser que us pregunteu com s’ho han fet els directius de Caixa Penedès per evitar carregar amb la culpa derivada de la seva mala gestió. També costa entendre com han aconseguit no només mantenir el seus ingressos i el seu càrrec sinó també ascensos dins l’estructura directiva de Caixa Penedès.\nDoncs bé, per entendre aquest despropòsit, val la pena entendre com funciona Caixa Penedès. L’òrgan suprem de govern de les Caixes és l’Assemblea General. Entre altres funcions té (aquí les podeu veure totes):\n1.- Nombrar y revocar los vocales del consejo de administración y los miembros de la comisión de control.\n2.- Apreciar las causas de separación y de revocación de los miembros de los órganos de gobierno antes del cumplimiento de su mandato.\n7.- Aprobar la gestión del consejo de administración, la Memoria, el Balance Anual y la Cuenta de Resultados, así como la aplicación de los resultados a los fines propios de la Caja.\n9.- Confirmar el nombramiento del director general, a propuesta del consejo de administración.\nL’Assemblea General de Caixa Penedès consta de 100 membres, que s’anomenen Consellers Generals. Un 40% dels mateixos procedeixen dels Impositors de la entitat (els clients, la gent que hi té dipòsits), un 30% procedeixen d’entitats culturals, lúdiques, econòmiques i professionals, un 20% procedeixen de les Corporacions Municipals (Ajuntaments i Consells Comarcals) i el 10% restant són treballadors de Caixa Penedès.\nEn aquest enllaç podeu veure qui són els Consellers Generals de Caixa Penedès.\nL’Assemblea General, tot i així, no segueix el dia a dia de l’entitat. L’any 2010, per exemple es va reunir en 4 ocasions, una amb caràcter ordinari i tres amb caràcter extraordinari. I bàsicament, es dedica a aprovar les decisions que pren el Consell d’Administració. I aquí radica part del problema. Els Consellers Generals, membres de l’òrgan suprem de govern de l’entitat tenen la potestat d’oposar-se a aprovar els comptes de l’entitat, revocar els membres del Consell d’Administració i negar-se a elegir com a Director General al candidat proposat pel Consell d’Administració.\nPerò no han fet res. Han romàs passius i han permès que la orgia econòmica de què parlava en el post anterior continués de forma desenfrenada. I això els converteix en còmplices de la situació indigne en què es troba l’entitat.\nPublicat per jordi guilera a 21:23 3 comentaris\nL'escàndol de Caixa Penedès (I)\nEl Moviment del 15M, de l’#acampadabcn, de l’#acampadasol... té la virtut de tornar a despertar el sentiment d’indignació de la població davant d’alguns fets i actuacions inacceptables que s’han anat succeint darrerament.\nHan passat coses molt greus, coses que han beneficiat a una minoria i que han deixat al conjunt de la societat amb un país immers en una crisi de conseqüències dramàtiques.\nAquesta crisi no ha arribat casualment. Té uns culpables. Amb noms i cognoms. N’hi ha molts. I haurien de començar a pagar per haver‐nos arrossegat al llot on ens trobem. A vegades es fa difícil convertir aquest sentiment d’indignació en propostes concretes, sobretot a nivell local. I en altres ocasions, no.\nLes caixes de l'Estat Espanyol, per exemple, se n’han anat a n’orris per la mala gestió dels seus directius. Ara mateix, tots els contribuents hem de pagar amb els nostres impostos el rescat d’aquestes entitats financeres a través del FROB. Però mentrestant, ningú ha assumit cap responsabilitat i els directius continuen cobrant els seus salaris i bonus estratosfèrics.\nA Vilafranca del Penedès hi teníem la seu social de Caixa Penedès. Tot un exemple de mala gestió combinada amb l’enriquiment dels seus directius.\nCaixa Penedès ha estat l’entitat econòmica més potent del Penedès al llarg del darrer segle. Genera centenars de llocs de treball, molts d’ells qualificats. Tenia una obra social amb una notable presència territorial. Tenia la seu social a Vilafranca del Penedès. I pagava impostos a Catalunya. Però la mala gestió dels seus directius ha fet que s’acabi fusionant amb altres caixes per formar un nou Banc, el Mare Nostrum, amb seu a Madrid. Tot un eufemisme que fa referència a la privatització de Caixa Penedès, per més oprobi, subvencionada amb fons públics a través del FROB.\nVilafranca del Penedès tenia fins fa poc la seu social de la tercera Caixa Catalana. Un fet transcendental per la fortalesa econòmica de Vilafranca i del Penedès. Un factor estratègic clau per al desenvolupament econòmic de la comarca. Però una pèssima gestió dels directius de l’entitat ha fet que Vilafranca i el Penedès perdin la capitalitat i qualsevol capacitat d’influència sobre Caixa Penedès.\nTot i així, els màxims directius de l’entitat no només no han assumit cap responsabilitat per la seva mala gestió, sinó que a més a més s’han enriquit de forma indecent. Aquí hi podeu veure els ingressos que s’han embutxacat els màxims directius de l’entitat els darrers sis anys.\nAquests 14 directius els podeu consultar aquí.\nResumint, només en cinc anys, i com a premi per haver portat Caixa Penedès a la ruïna, els directius d’aquesta entitat s’han embutxacat de mitjana 2,15 milions d’euros per cap.\nPerò l’avarícia no té límits. En l’Assemblea General del mes de Maig d’enguany, es va aprovar la promoció d’alguns d’aquests directius. Josep Colomer, antic President passarà a ser-ne el President d’Honor. Ricard Pagès, que n’era el Director General passarà a ser el President. Joan Caelles, fins fa poc Director General Adjunt passarà a ser el nou Director General, Manuel Troyano serà el nou Director General Adjunt, etc.\nCom es pot entendre que aquells que han enfonsat el vaixell siguin els encarregats de capitanejar-lo altra vegada?\nLa indignació que genera aquesta orgia privada no va dirigida ni contra Caixa Penedès i encara menys contra els seus treballadors, sinó contra el mal govern de l’entitat i les immorals retribucions dels seus directius.\nLa cultura de la impunitat s’ha d’acabar. S’ha de fer net. En primer lloc, perquè els mals comportaments han de ser penalitzats i no premiats com fins ara. En segon lloc, és important deixar clar de cara al futur que aquí s’assumeixen responsabilitats i que s’ha acabat amb la privatització de beneficis i la socialització de les pèrdues que ens ha portat al llindar de l’abisme on ens trobem.\nAquestes demandes no són un capritx irresponsable. Joseph Stiglitz, premi Nobel d’Economia, ha manifestat en repetides ocasions la necessitat que els Banquers que han tingut un mal comportament assumeixin les seves responsabilitats, fins i tot les de caràcter penal que acabin amb penes de presó (en anglès i castellà). Si aquests mals comportaments no es castiguen, el missatge que es dóna als directius de la Banca és clar i nítid: si feu bé la vostra feina guanyareu molts diners, i si la feu malament, en guanyareu més. I si el missatge és clar, l’impacte sobre el conjunt de la població és temible perquè obre les portes de bat a bat a una nova crisi financera i econòmica amb unes conseqüències socials dramàtiques.\nContinuem callant i avalem aquest escàndol o fem una acte de dignitat col·lectiva?\nAquesta pregunta va dirigida al conjunt de la ciutadania, partits polítics, organitzacions patronals i sindicals, entitats culturals, etc. però sobretot a la premsa local, que porta anys fent un paper ben galdós en aquest tema. Caixa Penedès és al Penedès el que la Monarquia al Regne d’Espanya: una institució intocable. Però a diferència de l’Estat Espanyol aquí no cal que segrestin cap publicació (com el Jueves) perquè no hi ha cap mitjà que tingui el que s’ha de tenir per publicar el que s’hauria de publicar. I això no és res més que professionalitat.\nPerò no és massa tard si hi ha voluntat. I entre tots potser encara podem fer justícia.\nPublicat per jordi guilera a 20:46 1 comentaris


Balaguer Televisió, autor en Balaguer Televisió - Pàgina 1275 de 1278\nPol Calderó: Campió de Catalunya\nReportatge a en Pol Calderó, jugador del CTT Balaguer, campió de Catalunya de la seva categoria.\nXavi Zabau: Un balaguerí que acarona el cel\nLes càmeres de Balaguer TV han visitat avui el parapentista acrobàtic, Xavi Zabau, que competeix en el mundial d’aquesta especialitat. Actualment, el representant balaguerí, ocupa el lloc número 15 del rànking mundial.\nIndrets El pont de Sant Miquel\nEn aquesta secció, descobrirem curiositats dels indrets amb més encant de Balaguer i comarca. Avui, comencem amb el Pont de Sant Miquel.\nCrida popular per participar a Viu la Passió\nLa Suda Teatre està preparant els últims detalls de l’edició d’enguany de Viu la Passió. Un dels problemes amb el que es troben és la falta d’actors i és per això que aprofiten per animar als ciutadans a participar-hi.\n25, febrer, 2012\nAvui fa una setmana!\nMarxa reivindicativa “nosaltres també hi circulem”\nArran del tràgic accident succeït el diumenge dia 12 de febrer, el Club Radical Esport, el Club Esportiu Pedala.Cat i el Club Ciclista Balaguer van convocar ahir, una marxa reivindicativa amb bicicleta. Va tenir lloc a Balaguer i va recórrer...\nL’aeròbic infantil arriba als gimnasos de Balaguer\nEl Miranda Gym inicia aquest any classes d’aeròbic pels més petits, un sector que fins al moment estava desatés als gimansos de Balaguer. Un grup d’alumes ens mostra com es una d’aquestes classes.\nVisita Empresaris de la Noguera a la UdL\nVisitem la UEC\nAquesta setmana, les càmeres de Balaguer TV han visitat la UEC, la Unitat d’Escolarització Compartida a Balaguer.\n« 1 … 1.274 1.275 1.276 … 1.278 »


Concha Velasco confessa els seus problemes econòmics durant la pandèmia\nConcha Velasco en el plató de 'Cine de barrio'\nAls seus 81 anys, Concha Velasco continua incombustible. L’actriu val·lisoletana es troba de gira representant l’obra ‘La habitación de María‘ on repeteix a les ordres del seu fill després de l’èxit de ‘El funeral’.\nEn la presentació de la seua obra de teatre, l’artista ha confessat que acaba de sotmetre’s a una intervenció quirúrgica: “Fa tres dies que m’han donat l’alta, m’han operat d’una peritonitis que em va envair la pleura; això m’ha deixat seqüeles, però jo li deia al metge: a Bilbao vaig com siga!”, ha explicat l’actriu val·lisoletana que estarà des d’aquest dijous fins al diumenge en el teatre Arriaga amb aquest monòleg.\nAmb aquesta obra, la mítica ‘xica Yeyé‘ torna als escenaris, amb un personatge del qual assegura: “No té res a veure amb mi, ni tinc agorafòbia ni els problemes que té Isabel Chacón”. En l’obra, l’actriu encarna a una escriptora agorafòbica que s’enfronta a la decisió més important de la seua vida, en la qual es mostren les pors, fantasmes i traumes que li han portat a la difícil situació en la qual es troba.\n“Al públic no se li poden comptar tristeses, encara que l’obra siga dramàtica; cal conquistar a la gent perquè vinga al teatre”, assegura l’actriu. Concha Velasco ha confessat també el que faria si li tocara la loteria: “Si em tocara la loteria, convidaria a la gent a vindre al teatre”.\n“He viscut molt mal la pandèmia”\nL’actriu ha revelat als mitjans com de dur que ha sigut la pandèmia per a ella: “He viscut molt mal la pandèmia. Soc una persona que està acostumada a besar i abraçar a la gent i a dormir amb el meu nét, i la soledat l’he portada malament”, ha lamentat l’actriu, al que ha afegit que s’ha vist també amb problemes econòmics. “A causa de no poder fer rodatges, no hi ha diners, i he hagut de vendre coses de casa”, ha exclamat Concha.\nTal ha sigut la gravetat de la seua situació econòmica, que Velasco ha venut coses de la seua casa durant la pandèmia: “No m’importa dir-ho, he hagut de vendre tot el que tenia a la meua casa perquè quan no es cobra, fa falta fer-ho. Jo feliç, ja que tenia coses per a vendre. Fa uns dies els vaig dir al meu fill: Hi ha una coberteria allí, ven-la. I li van donar 50 euros per a anar a la farmàcia.\nDavant aquestes declaracions, els periodistes li han preguntat com ha pogut arribar a aqueixa situació amb la seua gran trajectòria, en la qual ha arribat a fer set pel·lícules a l’any, innombrables sèries, obres de teatre i presentar durant una dècada ‘Cine de barrio’ en TVE. “He invertit en espectacles tot el que tenia en l’època de Paco i no tots han sigut rendibles. Per exemple, Hello Dolly em va costar tants diners que fins i tot encara m’arriben factures dels focus, del decorat… En el teatre he sigut un poc malgastadora, però en la meua vida privada mai. Han sigut muntatges molt cars. Les ruïnes econòmiques sempre m’han vingut pels espectacles, perquè mai m’hauràs vist en un casino. Mai m’hauràs vist en festes a Marbella perquè sempre he estat treballant”.\nConcha Velasco: “Paco i la meua família són intocables”\nEn múltiples ocasions, Concha Velasco ha culpat a Paco Marsó –el seu exmarit- d’haver sigut el responsable dels seus deutes econòmics, no obstant això, aquesta vegada s’ha negat a parlar del seu ja mort marit. “Paco està mort i dels morts no es parla més, és intocable. Ara sé que em queda poc temps d’estar en aquest món i em vaig a dedicar a demanar perdó a totes les persones a les quals he fet mal, concretament a tres he pogut demanar-los perdó en vida. I Paco i la meua família són intocables”:\nMalgrat la seua difícil situació econòmica, la protagonista de la sèrie ‘Herederos de Televisió Espanyola‘ està plena de projectes: “Els meus fills no volen que treballe, ni tan sols Manuel, que és l’autor d’aquesta obra. Fins li he demanat que m’escriga altra i m’ha dit que no. La veritat és que no vull fer més gires, de moment, tinc signat un contracte fins a febrer amb “La habitación de María”. Després m’han proposat tornar a fer “Reina Juana”, que ja la vaig representar en el teatre Abadia, un text meravellós d’Ernesto Caballero.


Si sou apassionats de la BTT no us podeu perdre aquest programa. La nostra primera parada és el Principat d'Andorra, concretament el Bike Park de Vallnord Pal-Arinsal. Coneixerem tots els seus racons, els circuits i les novetats per a aquest 2021. Va ser escollit el millor circuit de descens de la Copa del Món del 2019 i ja es prepara per a la prova que acollirà el 2022 i els Mundials de 2024. Salts naturals, artificials, traçats tècnics, una escola per a poder aprendre o perfeccionar les nostres habilitats i la seguretat són els principals ingredients d'aquesta espectacular instal·lació que és la icona d'aquesta disciplina.\nDel petit país dels Pirineus ens traslladarem a la comarca catalana de la Cerdanya per a gaudir de la sisena marxa cicloturista internacional L'Alp-Cerdanya Cycle Tour. Tres recorreguts de distàncies i desnivells diferents amb el Coll de la Creu, el de la Llosa, el d’Egat o a la Collada de Tosses, entre altres punts importants.\nAcabarem el nostre recorregut amb les espectaculars imatges que ens arriben des de Clemont-Ferrand, a França. En l'icònic Charade Motorsport E-Circuit es va celebrar la tercera prova de la Copa del Món de E-Bikes.


L'Ajuntament qüestiona les crítiques de la plataforma d'agències que gestionen HUTs | Nova Ràdio Lloret\nJordi Sais assenyala que no hi ha vigent la moratòria, sinó una suspensió de llicències.\nL’Ajuntament recorda a la nova plataforma d’agències de viatges que gestionen habitatges d’ús turístic (HUT) que la moratòria per atorgar noves llicències es va aixecar a finals de l’any passat. Tot i així, el regidor d’Acció de Govern, Jordi Sais, reconeix que ara mateix hi ha una suspensió de llicències, que a efectes pràctics és el mateix.\nRecordem que la plataforma reclama a l’Ajuntament que torni a permetre obtenir noves llicències per a HUTs. A més, el col·lectiu considera que les eines de l’Ajuntament per combatre les males pràctiques són inefectives. El regidor ho posa en dubte i recorda que la nova ordenança fa massa poc que ha entrat en vigor com per poder-ne fer valoracions.\nLa plataforma també opina que les multes són massa baixes i que als propietaris els és més rendible pagar la sanció que aturar l’activitat il·legal. Una altra crítica que el regidor posa en qüestió.\nDavant de l’oferta de les agències de col·laborar amb el consistori en la lluita contra els habitatges il·legals, Jordi Sais els obre la porta, però lamenta que hagin presentat un recurs contra l’ordenança.\nRecordem que el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ha admès a tràmit el recurs contenciós administratiu contra l’ordenança municipal dels Habitatges d’Ús Turístic que va presentar aquesta associació juntament amb el Gremi d’Hostaleria de Lloret. Tot i així, el regidor es mostra tranquil i assenyala que és habitual que s’admetin a tràmit els recursos. Ara caldrà esperar a la resolució judicial.\nArticle anteriorFunció de l’exitosa ‘Lorca in love’, de Quantus Teatre, per a la festa major de Santa Cristina\nArticle següentL’autèntic Cabaret Tropicana desembarca a Lloret amb tota l’essència cubana