L'alcalde i els regidors de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant s'abaixen un 7% el sou\nL'Ajuntament de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant ha aprovat avui la reducció de les retribucions i indemnitzacions dels membres de la corporació municipal, amb els vots a favor del PSC i FIC i el vot en contra de CiU. La reducció salarial establerta per l'article 2 del Reial Decret-Llei 20/2012, que afecta a tots els treballadors de l'Ajuntament, patronats i empreses municipals, es farà extensiva també als regidors del consistori, tot i que el decret no obliga a aplicar aquesta reducció a les retribucions dels càrrecs electes. Aquest 7% equival al que deixaran de percebre els funcionaris i treballadors del consistori amb la supressió de la paga extraordinària del mes de desembre.\nAquest 2012 es reduirà en un 7% el sou de l'alcalde -de 30.000 a 27.857 euros- i de la segona tinent d'alcalde -de 24.000 a 22.285 euros-, i les indemnitzacions dels regidors de l'equip de govern -que cobren per assistència als plens i a les comissions informatives-.\nNo s'aplicarà cap reducció a les indemnitzacions que reben els regidors de l'oposició per assistir a les sessions -6.000 euros com a màxim-, per analogia als treballadors que també cobren una quantitat inferior a 1,5 vegades el Salari Mínim Interprofessional i, per tant, queden exclosos de la reducció de sou.\nAmb aquesta mesura, l'alcalde i els regidors de l'equip de govern han volgut acostar les seves condicions laborals als dels treballadors de la casa i evitar greuges comparatius, segons ha informat el govern municipal en un comunicat. La moció presentada pel grup municipal de CiU en relació a l'extensió i aplicació del reial decret al règim de retribucions i indemnitzacions dels membres de la corporació local ha estat rebutjada amb els vots en contra del PSC i la FIC.


La professió sanitària es caracteritza per un ampli coneixement i habilitats, teòrics i pràctics, que han de guiar-se per la millor qualitat i efectivitat a la pràctica assistencial amb la mínima variabilitat possible.\nDe vegades, el coneixement es troba dispers en les ments de les persones i en la manera com fan les coses i no és fàcil identificar-lo i sistematitzar-lo.\nLa disciplina de la gestió del coneixement s'ocupa de la identificació, la captura, la recuperació, la compartició i l'avaluació del coneixement de les organitzacions. L'objectiu principal és que tot el coneixement que hi ha en una organització pugui ser utilitzat per qui el necessiti per tal d'actuar de manera adequada a cada moment, fent la formació continuada necessària i recollint el material de forma ordenada i accessible.\nIncontinència urinària i ús de bolquers\nPatologia del tracte respiratori baix\nVersió breu. Patologia del tracte respiratori baix en l'infant\nVersió breu. Patologia del tracte respiratori baix en l'adult\nGuies del càncer ICO-ICS Praxi\nLes guies de pràctica clínica ICO-ICS Praxi són una eina de treball conjunt, entre l'Institut Català d'Oncologia i l'Institut Català de la Salut, que revisa l’evidència científica per assolir els millors resultats en els pacients oncohematològics.\nICO-ICS Praxi per al tractament mèdic i amb irradiació de l'adenocarninoma del pàncrees\nICO-ICS Praxi per al tractament mèdic i amb irradiació del càncer d’orofaringe, hipofaringe, laringe i nasofaringe\nICO-ICS Praxi per al tractament mèdic del càncer epitelial d’ovari\nLes guies i els protocols basats en l'evidència científica, amb el conjunt de les seves recomanacions sistematitzades, ajuden en el procés de la presa de decisió dels professionals i dels pacients en l'abordatge d'un problema de salut o en una condició clínica específica.\nEl tractament anticoagulant oral en els pacients de l'ICS\nRecomanacions i criteris d'indicació de tomografia computada i ressonància magnètica\nProcediments per a l'obtenció de sang per punció venosa\nEstàndards de diagnòstics d'infermeria a l'atenció primària (NANDA)\nOrientació inicial dels trastorns de la salut mental més prevalents a l'atenció primària\nUnitats d’atenció a la complexitat clínica als equips de salut\nNeteja, desinfecció i esterilització per a la prevenció de les infeccions a l'atenció primària de salut\nModel d'atenció integrada al pacient crònic\nPrograma de millora de l'atenció al domicili des de l'atenció primària de salut\nLes rutes assistencials s’apliquen per a les patologies cròniques i més prevalents i seleccionades (malaltia pulmonar obstructiva crònica, diabetis mellitus, insuficiència cardíaca, depressió, ACxFA ), amb les finalitats següents:\nOrganitzar l’atenció dels professionals partint d’un model d’atenció flexible, integrada i proactiva que permeti donar resposta a les necessitats de la població i millorar l’eficiència del sistema en el marc de les guies de pràctica clínica i rutes assistencials.\nAdequar la prestació de serveis amb un model d’atenció compartida entre els equips d’atenció primària (AP), atenció hospitalària (AH) i atenció sociosanitària (AS), serveis socials del territori i altres dispositius (061 CatSalut Respon, SEM, salut mental, etc.).\nDefinir circuits fàcilment adaptables als diferents perfils i necessitats de pacients, que garanteixin continuïtat de l’atenció en les transicions entre AH-AP-AS.\nCompartir informació mitjançant canals que facilitin la identificació dels pacients objecte del programa i els trànsits entre tots els àmbits assistencials.\nImplicar el pacient i la família en la seva autocura per promoure la màxima autonomia i evitar la progressió de la complexitat i la dependència.


(S'ha redirigit des de: Cau (d'un animal))\nEl cau o catau d’un animal és un espai, més o menys amagat i protegit de les inclemències de la meteorologia, que li serveix de refugi i on pot reposar amb una seguretat relativa. Molt sovint és el lloc de naixement i refugi de les cries quan encara són massa joves.\nGosset de les praderies cuanegre amb una cria a l’entrada del cau.\nNius o caus d’orenetes, excavats a la ribera del riu Volga prop de Kstovo, Rússia.\nEl terme cau és general i pot aplicar-se gairebé sempre. Els caus d’algunes espècies animals poden tenir nom específic: conillera, llodriguera, talpera, teixonera,...\nEsquema del cau d’una guineu roja.\nEsquema del cau d’un Thomomys bulbivorus, rosegador d’Oregon.\nAlguns esquirols tenen el seu cau a dalt d’un arbre, com si fos un niu. Alguns ocells excaven el niu en parets de terra , com si fos un cau.\nEls caus del Gosset de les praderies cuanegre tenen unes quantes entrades. Algunes són planes, al nivell de terra. Altres tenen les vores arrodonides amb un mica de terra amuntegada formant una petita elevació. Algunes entrades però són al cim un turonet de més d’un metre d’alt. Està demostrat que, quan hi ha vent o brisa, aquestes entrades que sobresurten de terra fan de xucladors (per efecte Venturi) i provoquen la ventilació de tot el cau.\nEsquirol de Sibèria ( Eastern Chipmunk) a l’entrada del cau.\nL’ós polar excava el seu cau a la neu. O entre la neu i el sòl.\nEls beneficis directes dels caus, com a entitat física aïllada dels animals que els habiten, són inexistents. Com a part imprescindible de la vida de diversos animals considerats útils, els caus comparteixen els possibles efectes benèfics d’aquells. El cas dels cucs de terra ha estat molt estudiat . Tot i que queda al marge de l’estudi dels caus pròpiament dits, el cert que els cucs de terra excaven, remouen la terra i els detrits vegetals i faciliten la feina dels micro-organismes que descomponen els residus. El resultat és un sòl més airejat i adobat, que augmenta la producció vegetal. Les femtes dels rosegadors i predadors també adoben les terres i cal considerar-los beneficiosos en aquest sentit.\nEn molts casos es considera que en terres conreades la presència d’animals salvatges i els seus caus és negativa. Però que cal mantenir-los en zones no conreades.\nEls forats dels caus dels crancs en maresmes sorrenques són perjudicials a vaques i cavalls. Però, en no trobar-se en les àrees normals d’alimentació (no hi ha pastures), constitueixen un problema menor.\nLa novel·la juvenil “The Sea of Adventure “ de l’escriptora” Enid Blyton passa en una petita illa d’Escòcia plena de frarets. Els caus dels frarets tenen un lloc a la trama.\nLa novel·la “El turó de Watership” ("Watership Down"), de Richard Adams, és una història de conills que explica la vida d’una llodriguera.\n↑ Ricardo Güiraldes. Don Segundo Sombra. Linkgua digital, 31 agost 2010, p. 122–. ISBN 978-84-96290-01-3.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cau_(animals)&oldid=25030949»


Un escàndol per informació privilegiada esclata als EUA\nAlguns senadors van vendre accions pel Covid-19\n3 min. Washington 23/03/2020 22:18\n651x366 La senadora Kelly Loeffler, una de les protagonistes de l’escàndol, es va vendre accions d’empreses perjudicades pel Covid-19 i en va comprar de beneficiades. / MARY F. CALVERT / REUTERS La senadora Kelly Loeffler, una de les protagonistes de l’escàndol, es va vendre accions d’empreses perjudicades pel Covid-19 i en va comprar de beneficiades. / MARY F. CALVERT / REUTERS\nQue els legisladors tinguin accés a informació de primera mà sobre assumptes d’interès és fonamental per a l’elaboració d’una resposta política. Però també pot ser un avantatge i un test per a l’ètica dels càrrecs públics. Un examen del qual no semblen haver sortit gaire ben parats un grup de senadors dels EUA que podrien haver-se beneficiat del seu accés a informació sobre la propagació del coronavirus i el seu impacte en l’economia. Diversos d’ells es van vendre accions per valor de milions de dòlars abans que la pandèmia enfonsés les borses.\nEl focus s’ha centrat especialment en dos republicans: el senador Richard Burr, que representa Carolina del Nord, i la senadora Kelly Loeffler, que ocupa una cadira per Geòrgia. En el cas de Burr, el 13 de febrer ell i la seva dona es van vendre accions valorades en 628.000 i 1,7 milions de dòlars, incloses dues cadenes hoteleres. En el cas de Loeffler, el 24 de gener va vendre’s accions per valor de centenars de milers de dòlars i va fer dues compres, per exemple, accions d’una companyia que desenvolupa programari per al teletreball. Es dona la circumstància que el marit de la senadora és Jeffrey Sprecher, president de la Borsa de Nova York.\nNo és notícia que els senadors comprin o venguin accions. Està permès. Amb tot, una llei del 2012 prohibeix l’ús d’informació que no estigui a disposició del públic per obtenir beneficis privats. I això és el que pot haver passat en aquest cas. Els senadors van tenir una sessió informativa sobre el coronavirus el mateix dia que Kelly Loeffler va començar a vendre accions.\nElla nega qualsevol decisió vinculada a aquesta informació. “És un atac ridícul i sense fonament”, es va defensar a Twitter abans d’indicar que les decisions sobre la seva cartera de participacions “les fan múltiples assessors externs sense el meu coneixement ni el del meu marit”. En el cas de Burr, el senador defensa que ell “va confiar només en informacions públiques” per prendre les seves decisions a la borsa. Fins i tot va detallar que va prendre les decisions després d’escoltar les informacions del canal econòmic CNBC des de l’Àsia.\nEn el cas de Burr, plou sobre mullat. Durant la crisi del 2008, i mentre emetia missatges de calma a tota la societat, va fer tot el contrari a casa i va demanar que “treguessin tot el que poguessin” del caixer automàtic. Ho va confessar en una reunió amb líders empresarials el 2009, tot i que va negar que s’hagués fet ús d’informació obtinguda en cap reunió informativa al Senat.\nNous descensos en la borsa\nD’altra banda, les borses van tornar a caure amb força ahir malgrat les diferents intervencions dels bancs centrals i, en concret, de l’últim anunci de la Reserva Federal, que diumenge va anunciar la compra il·limitada de deute. A Espanya, l’Íbex-35 va caure un 3,3% i ja està just per sobre dels 6.200 punts. Amb tot, la prima de risc està estabilitzada en 113 punts, amb una variació de només l’1% ahir.


El PP lamenta l'ostracisme que viu la construcció d'una residència de malalts menorquins\nCoia Sugrañes considera que Susana Mora prioritza els interessos de partit a Menorca\n2 min. Maó 30/09/2019 18:30\n651x366 Els populars acusen el Govern i els partits d'esquerres d'impedir la construcció de l'equipament. / ARABALEARS.CAT Els populars acusen el Govern i els partits d'esquerres d'impedir la construcció de l'equipament. / ARABALEARS.CAT\nEl Partit Popular de Menorca ha denunciat l’oblit per part del Govern balear del projecte de construcció d’una residència per a malalts i familiars a Palma. La portaveu del Grup Popular, Coia Sugrañes, ha assegurat que al PP “no consentirem que una altra decisió presa des del prisma de Mallorca perjudiqui els ciutadans de Menorca, amb el beneplàcit dels partits d’esquerra de l’illa”. A més, considera que l’argument del Govern per desviar l’atenció d'aquesta qüestió, l’habilitació d’habitacions a l’hospital de Son Espases, és una “falta de respecte” a tots els afectats.\nSugrañes ha recordat que el projecte de residència “va arribar a disposar d’una assignació pressupostària i ara ha desaparegut del mapa”. La també presidenta dels conservadors explica que la construcció de l’equipament “no figura en els acords del Consell de Menorca, ni als del Govern Balear i ni tan sols en la investidura de Francina Armengol”. Per tot plegat, Coia Sugrañes assenyala que les formacions d’esquerres “han tornat a cedir davant el centralisme mallorquí. No ho permetrem i presentarem batalla política per capgirar la situació”. En aquest sentit, el PP ha anunciat que presentarà, en el pròxim ple del Consell, que es farà a l’octubre, una proposta d’acord en relació amb aquesta qüestió.\nEls populars critiquen l’actitud de l’Executiu i el responsabilitzen de “no garantir la igualtat de serveis entre els ciutadans de les Illes”. Segons Sugrañes, “un malalt menorquí no té els mateixos serveis que un de Mallorca perquè l’hospital de referència és a l’illa veïna, així que cal lluitar al màxim pel benestar de les persones que lamentablement pateixen una malaltia, així com els seus acompanyants”. La portaveu també assenyala Susana Mora: “No entenem com permet aquest atropellament. Encara no hem vist que la presidenta del Consell hagi prioritzat els interessos de Menorca per damunt dels del seu partit. Ara té una nova oportunitat per demostrar-ho”.


Mots de l'infern en temps de pandèmia\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de març 31, 2021\nSota aquestes ratlles us oferim un petit recull de versots i actes sacramentals de diversos balls de diables del país, difosos en els darrers mesos a través de les xarxes socials. La pandèmia i les vacunes, la monarquia, la política, VOX, el racisme i diversos assumptes de caire local, entre d'altres, han esdevingut els temes principals...\nLa pàgina web de Cultura Popular de l’Ajuntament de Barcelona està plena de continguts que no es poden trobar enlloc més. D’una banda, conté un banc de dades amb més de dues-centes fitxes de cultura popular barcelonina i de l’altra, és l’única plana web amb les festes majors dels 73 barris de la ciutat. Però això no és tot, a continuació us expliquem els apartats de la pàgina i us animem a descobrir-los. Agenda. Conté informació de festes populars i activitats que es fan a la ciutat. Festes i tradicions. Totes les festes dels barris barcelonins endreçades per districtes . També hi trobaràs les festes d’àmbit de ciutat endreçades per època de l’any, les menges més populars de la nostra gastronomia tradicional , les fires tradicionals que es fan a Barcelona i un recull de personatges i elements festius identificatius de la cultura popular barcelonina. Àmbits festius. Un recull inacabable amb totes les expressions de cultura popular de la ciutat, presentades una a una en fitx\nEl DOGC núm. 8364 de dissabte 13 de març de 2021 publica la resolució SLT/716/2021, de 12 de març, per la qual es prorroguen i es modifiquen les mesures en matèria de salut pública per a la contenció del brot epidèmic de la pandèmia de COVID-19 al territori de Catalunya, especifica com les activitats de Cultura Popular es poden rependre. Enllaç al DOGC · Enllaç a la Resolució SLT/716/2021 Punt 19 - Activitats populars i tradicionals. Es poden reprendre les activitats de cultura popular i tradicional, organitzades per entitats públiques o entitats privades de base associativa, tant a l'aire lliure en un espai perimetrat i estàtic com en espais tancats, amb subjecció als requisits d'aforament i de limitació de persones establerts, en funció de les condicions de ventilació i de control d'accessos i mobilitat de l'activitat, a l'apartat 12, epígrafs 1 i 2, en relació amb els annexos 1 i 2 d'aquesta Resolució. En tot cas, els assistents han d'estar asseguts.\nComença l'#AnyJoanTomàs !\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de març 12, 2021\nEl Departament de Cultura commemora el 125è aniversari del naixement del músic, mestre i folklorista Joan Tomàs i Parés (1896-1967). Entregat incansablement a la cultura del país, la seva aportació al patrimoni cultural català és insubstituïble, tant per la quantitat com per la qualitat de la seva obra. Va ser un dels grans impulsors del moviment coral català i de la renovació pedagògica musical i rítmica. També va realitzar una important tasca de recerca i recull de cançons, danses i músiques instrumentals populars. A la difusió d'aquest gran llegat hi va contribuir el seu caràcter discret, humil i rigorós. El web anyjoantomas.cat recollirà informació sobre la persona i l'obra del mestre Joan Tomàs, i de tot el conjunt d'activitats que es celebraran al seu entorn durant els propers mesos. Informació extreta de https://cultura.gencat.cat/ca/departament/estructura_i_adreces/organismes/dgcpt/dg/03_culturapopularmes/butlleti_054/index.html\nEl dilluns 8 de març vam publicar el número 1 del butlletí mensual de lo Carranquer #CulturaPopular #Cervera\nEscrita per Lo Carranquer - de març 10, 2021\nEl passat dilluns 8 de març vam publicar el primer número del nostre butlletí mensual. Des de lo Carranquer volem agraïr-vos la bona acollida. Si no us vau subscriure-us o simplement el voleu rellegir el podeu consultar aquí: https://locarranquer.substack.com/p/salut-foc-i-paraules-que-encenen També podeu consultar l'arxiu de butlletins: https://locarranquer.substack.com/archive Detall del plànol interactiu de l’ Atles de la Cacera de Bruixes de Sàpiens\nBerga suspèn #LaPatum de 2021 i estudia la tipologia d’activitats alternatives que es podrien fer per #Corpus\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de març 09, 2021\nL’Ajuntament de Berga ha suspès la celebració de La Patum per segon any consecutiu, a causa de la Covid-19. La decisió ha estat acordada per les persones que integren el Patronat Municipal de La Patum reunides el divendres 26 de febrer, en sessió extraordinària per tractar diverses qüestions relacionades amb l’organisme de participació sectorial. Tal com va succeir l’any passat, la situació de pandèmia sanitària ha motivat la cancel·lació de l’edició de 2021, que havia de celebrar-se del 2 al 6 de juny. La incertesa sobre l’evolució de la pandèmia en les properes setmanes i mesos, fa que a dia d’avui resulti improbable poder celebrar la festa tal com la coneixem, tenint en compte que les restriccions establertes per les autoritats sanitàries i governamentals no permeten la celebració d’actes i activitats de cultura popular i tradicional per tal d’evitar el risc de generar aglomeracions de persones. També cal recordar que La Patum és una festa que comporta una organització complexa\nNomés queden dos dies per poder votar els dos projectes cerverins nominats als Premis Clavé #Cervera @Conserv_Cervera\nEscrita per Lo Carranquer - de març 09, 2021\nLa Federació de Cors de Clavé organitza i atorga els Premis Josep Anselm Clavé del Cant Coral a Catalunya, amb l’objectiu de difondre i promocionar els millors treballs del panorama de la música coral a Catalunya. La cantata “L’Espill Encantat” i el vídeo musical “Tot anirà bé” són dos iniciatives del Conservatori Municipal de Cervera. La votació dels dos projectes es pot fer efectiva, fins al dia 10 de març, a través de la pàgina web www.premisclave.cat. La gala de lliurament dels Premis Josep Anselm Clavé del Cant Coral a Catalunya 2020 tindrà lloc el dissabte 22 de maig de 2021 a les 17.00 h als jardins del Castell de Montesquiu en el marc de la Diada dels Cors de Clavé, si la situació epidemiològica ho permet. Font: Paeria de Cervera\n#Cervera. Un cicle festiu sota els efectes de la pandèmia.\nEscrita per Lo Carranquer - de març 07, 2021\nUn any després de l’inici de l’aplicació de les restriccions per evitar la transmissió de la Covid, l’afectació d’aquestes en les manifestacions festives i entitats de cultura popular és indubtable. Aquesta setmana tanquem un any, un cicle festiu, difícil i desnaturalitzat. Amb aquest post, volem fer un recull dels vídeos que entitats i Paeria han produït i realitzat durant el 2020/21 per tal d’omplir el buit què ens deixa no poder celebrar les festes tal i com les coneixem. Esperem que ben aviat recuperem els espais, socials i festius, que fins fa un any vivíem amb naturalitat. Potser ens tocarà tornar a reinventar-nos; millor si ja no ho fem virtualment, si no cercant espais el suficientment segurs i accessibles que ens permetin dur a terme les activitats que ens defineixen. Març i Abril Passió de Cervera. Video dels actors i actrius de la Passió Caramelles. Notícies on es parla de les Caramelles confinades. No hem trobat el video disponible. https://coralinfantilnovacervera.blo\nHem començat la digitalització dels "lo Carranquer" sobre paper #Cervera #Carranquers\nEscrita per Lo Carranquer - de març 06, 2021\nLo Carranquer va néixer com a Butlletí d’informació interna, ja fa més de 23 anys: el número 0, va veure la llum el març de 1998. Durant la primera, segona i tercera època era una eina de comunicació interna del Ball de diables de Cervera “Carranquers”, editada sobre paper en què, a banda de l’actualitat de la colla, es tractaven altres assumptes de temàtica diversa. Fou en la quarta època que els membres del Consell de redacció que vam entrar el juliol de 2007 el vam transformar en un blog obert a tothom, per donar a conèixer de dins a fora i de fora cap a dins el Ball de Diables i el fet diabler de Cervera i dels Països Catalans. Enguany, iniciem el que podríem anomenar una mena de cinquena època amb l’edició del butlletí mensual, i volem posar en valor i fer accessibles tots els documents que formen el fons de lo Carranquer. Tenim la sort que el Ball de Diables va dipositar part del seu fons a l’ Arxiu Comarcal de la Segarra , i gràcies a la seva bona voluntat ja hem digitalitzat a\nIniciem nou projecte: el Butlletí mensual de lo Carranquer. Al teu correu cada segon dilluns de mes. #Cervera #FetDiabler #Culturapopular\nEscrita per Lo Carranquer - de març 05, 2021\nDes de lo Carranquer enguany engeguem un nou projecte que esperem us sembli interessant. Com sabeu, fa anys que des del blog hem anat difonent notícies de la Colla i de la cultura popular en general del país. Ara ha arribat el moment de fer un pas endavant! És per això que ens hem proposat editar un butlletí electrònic mensual, volem fer arribar al vostre correu, cada segon dilluns de mes un bon grapat de notícies, opinions i altres xafarderies de Cervera i la Segarra, sobre el món diabler i la cultura popular i tradicional dels Països Catalans. Tot i que no podem cremar carretilles per les places del país, volem mantenir viu l’esperit de difondre la cultura popular, que en els darrers mesos, s’ha vist tan afectada per la pandèmia. D’alguna manera, aquest butlletí, us portarà aquella olor de foc que tantes ganes tenim d’olorar! Obert a tothom, ja us podeu subscriure al següent enllaç: https://locarranquer.substack.com/welcome El dilluns 8 de març, segon dilluns de mes, enviarem el\nAlgunes imatges dels #Carranquers participant a l'enterrament de la Sardina del #Carnestoltes de #Cervera de l'any 1999\nEscrita per Lo Carranquer - de març 04, 2021\nAlgunes imatges de l'enterrament de la sardina del Carnestoltes de 1999 on van participar-hi els Carranquers. Podem observar-hi diferents elements heredats de la Confraria d'Animació la Matraca, com les disfresses i atrezzo, tàlem i el personatge vestit de mort. De l'origen de la tradició de l'enterrament de la sardina la viquipèdia ens diu: Estem davant l'últim acte del Carnaval, que tanca tot el cicle de gresca i xerinola que ha omplert els carrers de moltíssimes poblacions de colors, música i disbauxa. En origen, l'enterrament de la sardina el trobem a la tradició ja perduda de sortir als afores a berenar el darrer dia de Carnaval per tal de posar fi al període de festa. Font: Viquipèdia Fotografies: Xavi Martí\nVisions creatives de la #Festa: #QUARESMA\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de març 03, 2021\nLliure creació sobre la tradició de Serra la vella que es celebra durant la Quaresma. La Vella Quaresma és un ninot que representa una vella amb 7 cames, tantes com setmanes dura la Quaresma. Cada setmana se li serra una cama fins arribar a la Pasqua. Crèdits: Música: Quartet Brossa : Aleix Puig (arr.) i Pere Bartolomé - violins, Imma Lluch - viola, Marçal Ayats - violoncel / Tarta Relena: Helena Ros i Marta Torrella - veus. Creació poesia i rapsòdia: Maria Cabrera Ballarí: Toni Mira Rol de Vella Quaresma: Cèlia Pi Arts manuals i visuals: Joan Alfred Mengual ( Companyia De_paper ) Sons de serra (mecànica, manual i musical): Joan Alfred Mengual i Aleix Puig Direcció artística vídeo i edició: Elisabet Bataller Producció: Lali Pujol (Vesc) Coordinació artística: Aleix Puig (Quartet Brossa) Enginyer de so: Marcel Botella (BCN Tracks) Localitzacions: Ca n'Amat de les Farines (Les Fonts) Agraïments: Arnau Seguí ( The Indian Runners ) / Núria Lozano / Rosa Fillat / Ro


L’única diferència amb Linguapax | Històries de la llengua universal\nExplicava recentment la persona encarregada de les xarxes socials a Linguapax, que molta gent associava Linguapax amb l’esperanto. Tanmateix, hi afegia tot seguit que no era ben bé el mateix esperit. A nosaltres no ens estranya que es faci aquesta associació. De fet, un dels lemes tradicionals de l’esperanto és el de ser “la llengua de la pau”. Això és el que volia el seu iniciador i, de fet, si la llengua internacional ha estat capaç de sobreviure dictadures i persecucions ha estat precisament per la idea força de fraternitat entre els pobles i entre les persones.\nArribats a aquest punt, ens demanem quin és l’esperit de Linguapax. Segons el seu web, Linguapax Internacional és una ONG dedicada a la valoració i protecció de la diversitat lingüística mundial. No hi és potser massa especificat de quina manera ho fan. En tot cas, l’objectiu és certament lloable. I, com veurem, amb un esperit molt similar al del moviment esperantista.\nA l’article corresponent de la viquipèdia catalana, aprenem que Linguapax és el fruit d’una reunió d’experts convocada per la UNESCO l’any 1987, que posteriorment engendrà una sèrie de seminaris internacionals centrats en el foment de l’educació multilingüe. Curiosament, pocs anys després s’aprovava el que és potser el document ideològic clau de l’esperantisme actual, el manifest de Praga.\nSegons aquest manifest, els objectius del moviment esperantista es centren en els següents punts: democràcia, educació sense fronteres, eficàcia pedagògica, poliglotisme, drets lingüístics, diversitat lingüística i emancipació humana. No ens hauria de sobtar la simil·litud d’aquests objectius amb el contingut del paràgraf anterior. De fet, la UNESCO va reconèixer el paper de l’esperanto ja el 1954, afirmant que els resultats obtinguts per la comunitat esperantista en l’àmbit dels intercanvis intel·lectuals internacionals i en pro de l’apropament dels pobles del món corresponien als objectius e ideals de la UNESCO.\nPerò tornem a Linguapax. Seguint l’explicació de la viquipèdia, descobrim que l’any 2001, en un context de creixent sensibilitat per la pèrdua del patrimoni lingüístic mundial, el Centre UNESCO de Catalunya va decidir donar continuïtat a Linguapax i dotar el projecte d’una estructura pròpia i d’una seu a Barcelona. Molt interessant. De fet, el Centre UNESCO de Catalunya ha estat durant dècades el principal lloc on s’ha ensenyat l’esperanto a la societat catalana.\nI no acaben aquí les coincidències. Sembla que va ser precisament el 21 de febrer de 2006 a Barcelona, en ocasió de la celebració del Dia internacional de la llengua materna, quan es va constituir oficialment la Xarxa Linguapax Internacional. I és que el Dia Internacional de la Llengua Materna, que recorda la importància dels conflictes lingüístics, és una de les celebracions clau de la comunitat esperantista.\nEnguany, per exemple, per celebrar el Dia Internacional de la Llengua Materna, els esperantistes catalans han convidat el filòleg i escriptor basc Aitor Arana, autor, entre d’altres, d’un monumental diccionari esperanto-euskera. De fet, aquesta publicació ha tingut força repercussió al món euskaldun, perquè existeixen molts pocs diccionaris de la llengua basca d’aquesta envergadura. Serà sense dubte un acte profitós.\nUna altra diada internacional que agrada commemorar als esperantistes és el Dia Europeu de les Llengües, que es celebra cada 26 de setembre. El 2015, per exemple, van organitzar a la Biblioteca Sant Gervasi – Joan Maragall la presentació de la nova etapa de Kataluna Esperantisto, una revista sobre sociolingüística i interlingüística en català, els articles de la qual estan disponibles gratuïtament al portal raco.cat.\nEn conclusió, ens hi hem esforçat, però no hem aconseguit esbrinar quina és la diferència d’esperit entre Linguapax i el moviment esperantista. Ens hem adreçat a la persona encarregada de les xarxes sociales d’aquesta ONG per preguntar-li-ho i investigar si existia alguna relació entre aquests dos móns. La resposta ens ha deixat una mica més tranquils: “Compartim un mateix objectiu per vies no idèntiques. És l’única diferència.“\n← Històries dels nostres pares


CSIF demana a Conselleria de Sanitat 22 places estructurals perquè reforcen centres de salut de Torrent, Alaquàs i Picanya – RiberaTV\nCSIF demana a Conselleria de Sanitat 22 places estructurals perquè reforcen centres de salut de Torrent, Alaquàs i Picanya\nEl sindicat s’ha dirigit a Gerència del departament de salut amb la finalitat que reclame la creació d’aquestes places\nEl sindicat CSIF ha demanat per escrit a Gerència del Departament de Salut València-Hospital General que transmeta a Conselleria de Sanitat la petició de creació de 22 noves places vacants estructurals en conjunt en els centres de salut integrats de Torrent i Alaquàs i en el centre de salut de Picanya.\nLa Central Sindical Independent i de Funcionaris (CSIF) ha adoptat la iniciativa sabent que, tal com apunta en els escrits presentats de sol·licitud per cada centre de salut, “Conselleria de Sanitat està mantenint contactes amb les diferents gerències o directors de centre per a augmentar les plantilles de professionals creant places estructurals”.\nEl sindicat, en aquesta conjuntura, detalla en els seus escrits les necessitats més urgents de places que considera. En aqueix sentit, en el centre de salut integrat de Torrent enumera 12 places necessàries. Demana dos d’auxiliar administratiu, una de tècnic especialista en Radiodiagnòstic, tres d’Infermeria i sis de facultatiu especialista, en concret una de Pneumologia, Oftalmologia, Ginecologia, Endocrinologia i dues de Neurologia.\nCSIF sol·licita, respecte al centre de salut integrat d’Alaquàs, un reforç de personal amb la creació de cinc places estructurals. En concret planteja una més d’auxiliar administratiu, una altra de zelador, una d’Infermeria, un de metge d’Atenció Primària i una última de pediatra.\nLa central sindical ha remés un tercer escrit referit al centre de salut de Picanya, també situat a la comarca de l´Horta Sud i pertanyent igualment al departament de salut València-Hospital General. Per a aquest centre reclama dues places d’auxiliar administratiu, una de zelador, una altra d’Infermeria i una cinquena de metge d’Atenció Primària.\nEl sindicat insisteix en els seus tres escrits, cadascun amb el detall de cada centre de salut, en què “és necessari invertir en sanitat i crear places estructurals per a comptar amb un sistema públic sanitari ben dimensionat que dispose dels millors professionals i puga prestar la deguda atenció a la ciutadania”. Aquesta situació no es produeix en l’actualitat “davant la pèrdua contínua en els últims anys de llocs de treball i davant la greu crisi sanitària del covid 19”.\nCSIF reclama, en el conjunt de la Comunitat Valenciana, la creació de 11.000 places estructurals “que cobrisquen el dèficit de recursos humans en el sistema sanitari a tots els nivells assistencials”.\nCSIF demana a Conselleria de Sanitat 22 places estructurals perquè reforcen centres de salut de Torrent, Alaquàs i Picanya added by Grup Televisió on 23 novembre, 2021


Benicarló convoca un concurs de pintura ràpida centrat en temes mariners – Vinaròs News\nLa Regidoria d’Agricultura ha convocat la primera edició del Concurs Local de Pintura Ràpida amb l’objectiu de promoure i difondre els valors creatius i...\nLa Regidoria d’Agricultura ha convocat la primera edició del Concurs Local de Pintura Ràpida amb l’objectiu de promoure i difondre els valors creatius i artístics a nivell local i contribuir al manteniment i la difusió de les tradicions marineres vinculades a la cultura tradicional benicarlanda.\nEl concurs tindrà lloc el 17 d’octubre, amb una temàtica que girarà exclusivament al voltant de l’activitat marítima portuària. Es podran emprar diverses tècniques pictòriques com l’oli, acrílic, aquarel·la, pastel o tècniques mixtes però en cap cas s’admetrà l’ús de la fotografia, ni com a fons, ni com a element de collage.\nLes obres s’hauran de realitzar dins del Port de Benicarló, tot i que també es podran utilitzar les instal·lacions de la Llotja, on la zona d’ús estarà senyalitzada.\nHi podran participar persones majors de 16 anys, amb inscripció prèvia que caldrà descarregar del web municipal i entregar al Registre General o a través de la seu electrònica. Les inscripcions es podran presentar fins al 7 d’octubre (inclòs).\nD’entre totes les obres presentades, el jurat triarà les tres guanyadores, que obtindran premis de 700 euros (1r premi), 500 euros (2n premi) i 300 euros (3r premi) i farà una selecció d’obres finalistes que posteriorment s’exposaran al Mucbe, del 21 al 31 d’octubre. El mateix 21 d’octubre es donarà a conéixer l’obra guanyadora del concurs.


Villalonga i la Creu Roja presenten l'exposició 'Generem Igualtat'\nLa SaforGandiaVillalongaOcio y Cultura\nVillalonga i la Creu Roja presenten l’exposició ‘Generem Igualtat’\nAl marc de la commemoració de la Diada Internacional de la Dona, el divendres 6 de març a les 18 hores el president de Creu Roja a Gandia, Toni Martí, il ‘alcalde de l’Ajuntament de Vilallonga, Domingo Garcia presenten l’exposició fotogràfica.\nAquesta mostra té com a objectiu fer visibles les desigualtats de gènere, així com ressaltar l’aportació de les dones a les seues comunitats a través dels diferents rols que exerceixen (productiu, reproductiu i social).\nLa mostra, en la qual tenen especial rellevància les dones del continent africà, està formada per un total de setze imatges. En elles es retrata en el seu entorn a dones de diferents edats i en diferents parts del món i reflecteixen amb gran sensibilitat, la labor que aquesta entitat en aqueix país africà\nL’exposició dona visibilitat el paper que exerceix la dona en els diferents àmbits, com són l’econòmic i laboral, el polític, el familiar, el social o el cultural. Així, la mostra fotogràfica pretén donar visibilitat a problemàtiques com la feminització de la pobresa, la invisibilitat i aïllament de la dona en els entorns rurals, el sostre de cristall, la mutilació genital femenina, la prostitució i el tràfic de dones amb finalitats d’explotació sexual, els matrimonis forçosos, l’ús desigual dels temps de cura i la invisibilitat del treball en la llar o el llenguatge excloent, entre altres.\n“Es tracta de reflexionar sobre la desigualtat i discriminació de gènere amb el propòsit de treballar accions que promoguem la igualtat d’oportunitats de les dones i l’apoderament i participació d’elles en tots els nivells de la vida social, política, econòmica i pública”. Aquest propòsit és un dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS 5 sobre Igualtat de Gènere) inclosos en l’Agenda 2030 per Nacions Unides i un dels principis fonamentals de l’entitat.\nLes dones representen el 50% de la població mundial però posseeixen una dècima part dels diners que circula pel món i una centèsima part de totes les terres en propietat. Realitzen el 52% del treball mundial però només cobren per la tercera part d’aquest. 1.500 milions de persones viuen en situació de pobresa extrema i més del 70% són dones. Més de 2/3 de la població analfabeta en el món són dones. A escala mundial només un de cada 5 escons en els parlaments és ocupat per una dona.\nCreu Roja a Gandia duu a terme diferents actuacions orientades a l’apoderament i acompanyament especialitzat de les dones, i la dinamització de la cor-responsabilitat social de l’entorn comunitari, en favor de la igualtat de gènere i la lluita contra les diferents formes de violència i discriminació de dones i xiquetes.\nPer a això, Creu Roja incideix en àrees com l’accés a l’ocupació, la cobertura de les necessitats bàsiques, l’atenció psicosocial i orientació jurídica, o la construcció de xarxes que redueixin l’aïllament i l’exclusió.\nA més es duen a terme nombroses accions de sensibilització i formació, a més de realitzar accions de prevenció i intervenció sobre les violències masclistes en espais d’oci nocturns.\nL’exposició estarà en la Casa de la Cultura de Villalonga (carrer la Pau del Poble, 14) des de el 6 de març fins el dia 20.


ELS CORPORATE GAMES TERRASSA 2019 I GAEM COL·LABORARAN EN LA CAMPANYA “YODOYMISPASOS” | Corporate Games Terrassa 2019\nEls organitzadors dels CORPORATE GAMES TERRASSA 2019 han aconseguit un acord amb la Fundació GAEM https://fundaciongaem.org/, per a col·laborar en la campanya “Yo Doy mis Pasos”. A més d’aquesta col·laboració, GAEM estarà present amb un estand en el Supercenter (Recinte Firal de Terrassa).\nLa Fundació GAEM treballa, des de la solidaritat, en el camp de la recerca de l’Esclerosi Múltiple i és la primera i única fundació privada sense ànim de lucre constituïda per pacients per a impulsar la innovació biomèdica.\nSituats al Parc Científic de Barcelona i sota la direcció de professionals de la recerca i la biomedicina, aquesta entitat selecciona projectes innovadors i els ajuda a créixer perquè arribin a ser solucions terapèutiques que contribueixin a la curació de l’Esclerosi Múltiple i a millorar la qualitat de vida del pacient.\nYo Doy mis Pasos és una campanya solidària que busca recollir fons per a finançar projectes de recerca en Esclerosi Múltiple, una malaltia neurodegenerativa i incurable que afecta 55.000 persones a Espanya.\nLa campanya consisteix a registrar els passos que donem en el nostre dia a dia, quan correm, entrenem, muntem amb bicicleta, o simplement quan fem una passejada, i pujar-los a la web www.yodoymispasos.es.\nAmb el patrocini i donatius d’empreses, institucions i particulars, convertirem aquests passos en diners per a la recerca.\nYo Doy mis Pasos és una campanya:\n Participativa, qualsevol persona pot col·laborar amb una cosa tan quotidiana com els seus passos.\n Accessible, no és necessari realitzar una activitat especial, amb el que fem en el nostre dia a dia o el cap de setmana ja podem col·laborar.\n Saludable, perquè promou l’activitat física diària.\n Original, transforma els nostres passos en esforç i est, gràcies al suport d’empreses i particulars, en fons per a la recerca.\n Solidària, perquè dóna suport al repte d’aconseguir una cura per a l’EM.


i la Jonquera | enciclopèdia.cat\nL'ermita de Santa Llúcia\nEl castell de Rocabertí\nLa masia del Forn del Vidre\nL'antic monestir de Santa Maria de Panissars\nL'església de Sant Pere del Pla de l'Arca\nVista aèria de la Jonquera\nEl terme municipal de la Jonquera, de 56,93 km2, s’estén als vessants meridionals de la serra de l’Albera, des del coll del Portell (694 m), a ponent, fins al Ras de la Menta (1.067 m), a llevant, i en aquest sector de la carena pirinenca que separa l’Empordà del Vallespir, s’obren dos dels colls més baixos i accessibles de l’Albera, el coll de Panissars i el del Pertús. L’extens territori forma dos sectors ben diferenciats, ambdós presidits per la serralada: a ponent el que pertany a la conca del Llobregat d’Empordà, que neix al pic de Llobregat (918 m) i que comprèn la vila de la Jonquera, cap de municipi, amb el raval dels Límits, els veïnats de Canadal i Sant Julià dels Torts, el despoblat de Requesens, el castell de Rocabertí i les antigues esglésies de Sant Miquel de Solans (Santa Llúcia), Sant Martí del Forn del Vidre, Santa Maria de Panissars i Sant Pere del Pla de l’Arca; a llevant, el que pertany a la conca de l’Anyet, afluent també de la Muga, que neix al peu del Puig Neulós (1.256 m) —el punt més alt del terme i cobert sovint de boira— i que comprèn l’antic terme senyorejat pel castell de Requesens, que avui centra una de les zones del Paratge Natural d’Interès Nacional de l’Albera.\nAquests passos naturals, els més transitables de la serra de l’Albera, travessats per camins importants des de temps molt remots (el del Pertús potser per la via romana i el de Panissars per les rutes medievals, ja que, per raons estratègiques, en temps de guerres, es preferia aquest pas; a l’època moderna ha estat desplaçat definitivament pel primer), contribuïren a l’establiment d’una població tant dispersa com agrupada, de la qual són vestigis les esglésies i els castells medievals del terme. El tractat dels Pirineus (1659) convertí el lloc en frontera, i aquesta funció ha marcat l’evolució de la població; la vila de la Jonquera i el raval dels Límits han adquirit una gran importància.\nAfronta amb els termes del Pertús i l’Albera (Vallespir), al N, i amb els d’Agullana a ponent, Campmany a migdia, Cantallops, que separa els dos sectors esmentats, i Sant Climent Sescebes i Espolla a llevant.\nEls espais muntanyosos, que ocupen la major part del territori, i els sectors planers, que es limiten a estretes faixes a les vores dels rius, tenen una gran riquesa forestal; els boscos d’alzines sureres són els més abundants, però no hi manquen els roures i els faigs. El bosc, delmat els darrers anys per incendis, ha estat intensament explotat per a la producció de fusta i suro. Les suredes, que eren en una bona part comunals, es repartiren el 1842 per a la seva explotació.\nPer la frontera passa la carretera N-II de Barcelona a la Jonquera, que travessa el terme de S a N seguint el curs del Llobregat i enllaça als Límits amb el poble vallespirà del Pertús. Paral·lelament corre l’autopista de Barcelona a la Jonquera (AP-7), que té una sortida vers la vila i enllaça amb la xarxa d’autopistes franceses. Altres carreteres locals surten de la N-II, vers Agullana i la Vajol a ponent i vers Canadal, Cantallops i Requesens vers llevant.\nL’evolució demogràfica fou espectacular durant la primera meitat del segle XIX. La població (jonquerencs) passà de 416 h el 1787 a 1.874 h el 1860. Però la competència del pas fronterer de Portbou amb la construcció del ferrocarril, que derivà part de les mercaderies que abans passaven per la Jonquera, juntament amb la fil·loxera motivaren, tot i l’increment de la indústria surera, que des d’aleshores s’establís una tendència regressiva (1.588 h el 1900, 1.273 h el 1930). El boom turístic, però, incidí positivament en la població (1.578 h el 1960, 1.964 h el 1970, 2.384 h el 1979 i 2.685 h el 1989), si bé en la dècada del 1990 s’inicià un descens (2.384 h el 1996). Havia tingut cert pes econòmic l’agricultura, que actualment és molt poc important, i és bàsicament de secà.\nEs localitza principalment al sector de Requesens, on també hi ha cria de bestiar boví i porcí. La indústria del suro arrelà molt aviat; Zamora remarca vers el 1790 que hi ha tapers, i el 1842 consten 6 fàbriques. Aquesta activitat continuà creixent fins a la Primera Guerra Mundial i inicià després una decadència, com a la resta de la comarca, que ha acabat amb la seva desaparició. La majoria d’indústries són de la construcció, seguides de les de la fusta, ló i el metall.\nLa funció fronterera ha marcat decisivament l’economia i la fesomia de la Jonquera. L’antiga duana i els serveis inherents (des de la fi del segle XIX fins al 1937 al barri dels Límits, però abans i després d’aquestes dates, a la mateixa vila), com també la incidència del creixement turístic, van donar un gran impuls a la població. El procés d’integració europea, que permet la lliure circulació de mercaderies, va portar a la desaparició de la majoria dels tràmits duaners a partir del 1993. La Jonquera, que s’havia especialitzat en activitats relacionades amb la duana, afrontà aleshores una difícil reconversió.\nTanmateix, aquest municipi ha esdevingut una de les vies d’entrada per carretera més freqüentades de l’Estat espanyol (han arribat a entrar-hi més de 2 milions i mig de vehicles anuals). Hi ha diversos establiments hotelers, entre els quals el gran complex turístic dit La Porta Catalana, inaugurat el 1981, obra de Josep Lluís Sert, que té més de 10.000 m2 de superfície, una oficina de turisme i un bon nombre de restaurants i de botigues. El 2001 el sector dels serveis comprenia el 86,7% de la població ocupada del municipi.\nEl mercat setmanal se celebra el divendres. A causa dels avantatges que comporta per als súbdits francesos el canvi de moneda, molta gent del Rosselló entra a comprar a la Jonquera.\nLa vila de la Jonquera és a 110 m d’altitud, a la dreta del Llobregat d’Empordà. Constitueix un típic poble camí, amb les cases arrenglerades a banda i banda de l’antic camí francès medieval i modern (pel coll del Pertús), la qual seguia el traçat de l’antiga via romana. La carretera N-II i l’autopista AP-7 passen pels afores del nucli urbà. Dins del terme urbà hi ha la boca sud del túnel del Pertús per on passa el TGV (en servei des del 2010). Al voltant de l’església parroquial hi ha algunes cases del segle XVII. És notable el conjunt arquitectònic de la plaça i la part posterior de les seves cases, que dóna al riu, amb porxos d’arcs de mig punt i voltes d’arestes, també del segle XVIII.\nL’església parroquial de Santa Maria de la Jonquera actual és en la seva major part obra del segle XVIII (quan Zamora visità la població el 1790 estava en construcció), d’una nau amb capelles laterals, creuer amb cúpula i absis semicircular i un campanar de torre octagonal. La façana, però, és l’únic element que es conserva del temple primitiu, alçat a l’inici del segle XV, amb portada d’arcs de mig punt en degradació, llinda i timpà d’un estil romànic ja molt avançat i tardà, amb elements gòtics. El 1569 consta ja com a parròquia independent. Aquesta nova parròquia substituí la de Sant Miquel de Solans, a llevant i de poblament dispers. Tant el lloc de Ionquera, esmentat el 1285, com l’església, anterior al segle XIV, es trobaven al límit entre els termes parroquials d’Agullana i Sant Miquel de Solans. Aquest indret formà part dels extensos dominis dels Rocabertí, el castell dels quals, com hem assenyalat, és situat dins el municipi, i encara l’any 1698 la Jonquera, amb Agullana, Darnius i Canadal formava una batllia del comtat de Peralada.\nAl carrer Major hi ha el gran casal de Ca n'Armet, de dues plantes i golfes, amb grans cellers subterranis, obra del segle XVIII; es destaquen els salons amb pintures pompeianes. L’arxiu dels Armet fou una de les bases del llibre de Carles Pi i Sunyer La vida a la frontera durant les guerres amb França (1967).\nA llevant i a ponent de la vila, en dos turons enlairats, hi ha dues torres de planta circular i petites fortaleses dels segles XVIII-XIX amb restes de murs al voltant. No queden, en canvi, vestigis de les muralles que sembla que havia tingut (en un gravat de l’artista francès Beaulieu, de l’any 1646, la població de la Jonquera és representada emmurallada).\nAl segle XIX la industrialització surera afavorí la creació d’associacions de socors mutus, com l’antiga Societat Mutual, coneguda amb el nom de Societat Mutual La Unió Jonquerenca, que disposa d’una biblioteca. Té una gran activitat l’Associació Cultural i Esportiva Jonquerenca, el Grup d’Art i Treball (1983), l’Orfeo Jonquerenc, Els Amics de Santa Llúcia (del nom de l’antiga parròquia de Sant Miquel de Solans), el Centre Excursionista Jonquerenc i la Unió Esportiva Jonquerenca.\nEntre les festes més populars de la Jonquera destaquen, al maig la Marxa dels Dòlmens i Travessa de la Jonquera a Portbou, el Dilluns de Pasqua, la festa petita de la vila, que inclou un aplec a l’església de Santa Llúcia i la festa major el 8 de setembre.\nEl barri dels Límits, uns 3 km al N de la vila, a la ratlla de la frontera francoespanyola. El 2005 hi eren empadronades 115 persones. És format per les cases del costat de llevant de la carretera, mentre que les que s’estenen a la banda de ponent són del municipi vallespirà (i administrativament francès) del Pertús. Els serveis de frontera, les botigues i els restaurants són característics, però el pas de l’autopista li ha restat activitat.\nL’antiga parròquia de Sant Miquel de Solans, ara ermita de Santa Llúcia, és situada uns 2 km al NE de la vila, en un replà de la serra de Falquers (s’hi accedeix vorejant el pic del Corb). En un diploma de Lluís d’Ultramar del 948 ja consta com a possessió de Sant Pere de Rodes l’“alodem qui dicitur Solanes cum ecclesia Sancti Miachaelis juxta castrum Bertini”. Fou parròquia rural fins al segle XVI, que passà a dependre de Santa Maria de la Jonquera. El temple és un notable exemplar romànic dels segles XII-XIII, d’una nau amb absis semicircular (amb fris de petites dents), volta apuntada, portalada de tres arcs de mig punt en degradació, llinda i timpà, i campanar d’espadanya. Al mur de ponent s’adossa l’hostatgeria o casa de l’ermità, dels segles XVII-XVIII, època en què degué esdevenir santuari de Santa Llúcia. És molt popular l’aplec que s’hi celebra el Dilluns de Pasqua. Moltes de les masies de l’antic terme parroquial estan deshabitades.\nEl castell de Rocabertí (pronunciat a la rodalia Rocaberti o Rocaberdi) s’alçava al cim d’una penya granítica al N de Santa Llúcia, dominant estratègicament els propers colls de la serra de l’Albera i els camins que hi menaven. Era inaccessible al S, al N i a l’W, i l’accés de llevant, amb un desnivell de 25 m, se salvava per esglaons tallats a la pedra. Resten alguns murs seguint els accidents del turó; a l’extrem nord-occidental hi ha restes de la capella de Sant Romà, i a la part més ben conservada, a l’extrem sud-est, hi ha una torre de planta triangular. Resta el portal d’entrada. El títol de vescomtes de Rocabertí substituí el de Peralada des de l’inici del segle XII, i aquesta família tingué un paper destacat en la història de Catalunya. El castell de Rocabertí sembla que fou enderrocat el 1138 com a resultat d’un enfrontament entre el comte Ramon Berenguer IV de Barcelona i Ponç II d’Empúries i fou refet al mateix segle XII. Tingué encara un paper destacat en la guerra contra el rei de França Felip l’Ardit, el 1285.\nAl N de la Jonquera, entre la carretera i la riba esquerra del Llobregat, prop de la seva confluència amb la riera del Forn del Vidre, hi ha la masia del Forn del Vidre, en realitat l’església de Sant Martí del Forn del Vidre, que fou convertida en casa de pagès (prop seu hi ha escassos vestigis del forn que li donà nom). Es tracta dqun interessant exemplar de temple preromànic primitiu (segle X), amb capçalera de planta trilobulada.\nLes restes de l’antic monestir de Santa Maria de Panissars es troben a la ratlla fronterera (326 m d’altitud), al coll de Panissars, a ponent del castell de Bellaguarda (alguns murs del cenobi són en territori francès). L’alou de Panissars (Panoniores) és esmentat el 878 i el 882, dins el terme d’Agullana, com a possessió del monestir d’Arles. Una butlla del 1011 diu que l’església de Santa Maria de Panessiares havia estat construïda el 990, a l’època de Bernat Tallaferro de Besalú, i el 1097 fou concedida al monestir de Ripoll. Els monjos hi fundaren el priorat de Panissars, que tingué una funció hospitalera a causa de la seva situació en el coll, vora el camí. A la fi del segle XVII el monestir i l’església es trobaven abandonats, i part de les seves pedres foren aprofitades per a bastir Bellaguarda. Les restes de murs permeten de considerar que l’església era romànica primitiva. En aquest lloc s’han fet diverses campanyes d’excavació i s’han descobert les restes dels Trofeus de Pompeu, de l’any 71 aC, sobre el pas de la Via Domitia. Prop seu s’han trobat restes d’un poblat medieval. En aquest coll, més important a l’edat mitjana i potser també en l’antiguitat que no pas el veí del Pertús, tingué lloc el 1285 la famosa batalla del coll de Panissars (30 de setembre-1 d’octubre) quan les tropes catalanes de Pere II comandades per Ramon de Montcada atacaren l’exèrcit de Felip III de França, que es retirava vençut i delmat per la pesta a la fi de la fracassada croada contra Catalunya.\nA llevant del coll del Pertús, prop de la capçalera del Llobregat, hi ha les ruïnes de l’església de Sant Pere del Pla de l’Arca. Als encontorns hi ha masies deshabitades, entre les quals el mas del Pla de l’Arca; el topònim, derivat probablement d’un dolmen que hi devia haver al lloc, s’aplica també a un coll de la serra de l’Albera, a 599 m. L’església era d’una sola nau, amb absis de planta de ferradura i volta ultrapassada construïda en opus spicatum (segle X), molt alterada per un casalot afegit als segles XVII-XVIII, fet que sembla demostrar que aleshores ja no tenia culte.\nL’antiga església de Sant Julià dels Torts, que fou centre d’un veïnat de masies esparses, avui gairebé totes deshabitades i arruïnades, és situada al sector de la dreta del Llobregat, al peu de la serra de l’Albera, entre el coll del Portell i el de Panissars. L’església és esmentada en diversos documents dels segles XII i XIII, i el 1362 consta com a sufragània de la parròquia d’Agullana. Es tracta d’un edifici que en la seva major part correspon a una reconstrucció dins l’estil romànic feta als segles XII-XIII; té una nau i absis semicircular, porta de tres arcs en degradació, timpà i llinda i relleus molt erosionats, volta apuntada i un campanar de cadireta. Conserva vestigis d’un edifici anterior preromànic. S'hi celebra un aplec a l’octubre.\nL’agregat de Canadal, amb 9 h el 2005, és 1 km al SE de la Jonquera. Format també de masies disseminades, era centrat per l’església i castell (després masia), en un planell enlairat. Més al S hi ha els estanys de Canadal. L’església de Santa Cristina de Canadal, més tard de Sant Jaume, és d’origen preromànic (la nau i la volta es poden datar en aquesta època), però fou reformada posteriorment; les capelles del creuer i l’absis són d’època molt tardana (segles XV-XVII); el campanar és de cadireta. L’anomenat castell de Canadal és vora l’església, constituint un conjunt. Conserva importants restes de fortificació dels segles XIV-XV. Formà part dels dominis dels vescomtes de Rocabertí i d’una batllia amb Agullana, la Jonquera i Darnius, del comtat de Peralada. S'hi celebra un aplec el diumenge després del 25 de juliol.\nL’antic poble de Requesens, al vessant sud del Puig Neulós, centra el sector del terme, que comprèn la capçalera de l’Anyet (dita aquí riera de Requesens). Enmig de grans boscúries d’alzines sureres, amb masies avui abandonades a les clarianes, es destaquen l’antic castell, en un turó de 511 m a l’esquerra de la riera, el Mas de l’Església, on hi havia la parròquia primitiva, i la parròquia santuari de la Mare de Déu de Requesens. El lloc és esmentat el 859 en un precepte de Carles el Calb dins el pagus de Peralada (“villare quod vocant Richusins”). El sector de Requesens és integrat dins del Paratge Natural d’Interès Nacional de l’Albera.\nEl castell apareix documentat des de mitjan segle XI. Bastit per Gausfred II de Rosselló quan ja s’havien separat els comtats de Rosselló i Empúries, dins un alou que el comte Hug I diEmpúries, oncle seu, li havia confiat, aquest fet fou un dels motius de discòrdia entre els dos comtats. Al llarg del segle XII depengué encara dels comtes de Rosselló, però ja en aquest segle apareix lligat al llinatge dels Rocabertí, que n'adquirí després la jurisdicció i la propietat fins a l’època moderna.\nLa imposant baluerna que és avui el castell de Requesens és una obra fantasiosa, d’unes grans dimensions, amb nombroses torres, merlets i espitlleres i altres elements de fortificació, a causa de la reconstrucció que a la fi del segle XIX manà fer el comte de Peralada Tomàs de Rocabertí-Dameto (mort el 1898) i acabà la seva germana Joana Adelaida (s’inaugurà amb una festa el 24 juny de 1899).\nEl santuari de la Mare de Déu de Requesens, a l’altre costat de la riera, substituí l’església vella com a parròquia; és probablement obra de l’inici del segle XVIII. L’envolten l’hostatgeria i altres construccions de la mateixa època. Era molt concorreguda la processó de la Tramuntana, al juny, que partia de la capella de Sant Sebastià de Figueres, amb gent de tota la rodalia, per demanar que el vent bufés oportú i amb profit per a tothom i que alliberés l’Empordà de pestilències; originada el 1612 després d’una pesta de deu anys, se celebrà fins el 1868.


Teràpia amb llum polsada intensa per combatre la síndrome de l'ull sec\nL'equip del Servei d'Oftalmologia de l'Hospital Universitari Dexeus ha validat l'eficàcia de la teràpia amb llum polsada Ultraregulada intensa (IURPL) ThermaEy per tractar la síndrome d'ull sec.\n"Aquesta patologia està considerada la més freqüent de la medicina" afirma el Dr. Carlos Vergés, director d'Àrea Oftalmològica Avançada i cap del Servei d'Oftalmologia de l'Hospital Universitari Dexeus.\n"No obstant això, el 60% de la població que pateix la síndrome d'ull sec, no està diagnosticat, ja que hi ha poc coneixement sobre la malaltia i sobre els seus possibles complicacions", ha afegit Vergés.\nLa síndrome d'ull sec es denomina així perquè descriu la sequedat de les mucoses oculars, a causa d'un descens de en la secreció de la llàgrima basal que humidifica i lubrifica l'ull.\nAquestes glàndules es troben a les parpelles i tenen la funció de secretar greixos que lubrifiquen i mantenen estable la pel·lícula lacrimal que cobreix la superfície ocular en condicions normals i protegeix les cèl·lules de la còrnia.\n"Des de fa anys estem treballant en trobar noves formes de diagnòstic i tractament d'aquesta patologia més enllà de l'ús de llàgrimes artificials que aborden únicament els símptomes", ha explicat el Dr. Vergés.\n"A partir de les tècniques de llum polsada utilitzades en dermatologia i medicina estètica, hem desenvolupat una tecnologia aplicada a l'oftalmologia anomenada ThermaEye que permet tractar la síndrome de l'ull sec amb llum polsada intensa ultraregulada (IURPL) en pocs mesos i de forma segura" .\nL'objectiu és, a través de diverses sèries constants de micropolsos de curta intensitat aplicats directament a les parpelles, millorar la circulació de la zona tractada, reduir la inflamació, eliminar venes anòmales que envolten les glàndules de Meibomio i la vora de les parpelles, i activar aquestes glàndules per millorar la qualitat dels greixos que secreten i mantenir així, durant més temps, la pel·lícula lacrimal que protegeix la superfície ocular.


Les set arts liberals\nFa més de mil anys que l’Escolàstica cristiana va identificar i definir les 7 arts liberals a partir de les reflexions dels filòsofs grecs, transitades pel món musulmà.\nEn els Monestirs medievals i en les primeres Universitats, el trivium inclou els tres aspectes bàsics del coneixement: la gramàtica o mecànica del llenguatge, la lògica o dialèctica, com a mecànica del raonament, i la retòrica com mecànica de la comunicació.\nLa gramàtica és la mecànica (estàtica) de la construcció del llenguatge oral i escrit. Inclou l’ortografia (disciplina dels signes), la semàntica (disciplina dels significats dels signes) i la semiòtica (disciplina de l’estructura dels signes i la relació entre el significant i el significat).\nLa dialèctica o lògica és la mecànica (dinàmica) del raonament o pensament, és la capacitat de l’anàlisi i del qüestionament o interpretació de les percepcions i teories, és la capacitat de desenvolupar pensament evolutiu.\nLa retòrica és la mecànica (dinàmica interactiva) de l’expressió, és la capacitat de sistematitzar procediments d’utilització del llenguatge amb finalitats d’instrucció, persuasió o estètica, a més de la comunicació.\nEn l’Escolàstica medieval es consideraven camps preparatoris per el quadrivium, que comprenia la aritmètica, la geometria, la música i l’astronomia.\nL’aritmètica és la ciència dels números, la base del raonament abstracte i del descobriment de veritats immutables. L’aritmètica és la ciència de l’estètica pura, de l’estètica del coneixement.\nLa geometria és la ciència de les formes, planes i espacials, entrelligades per relacions aritmètiques, per proporcions com el número pi o la proporció àurea. És la ciència de la construcció, de l’arquitectura, de l’enginyeria, i proporciona l’equilibri i l’estètica visual.\nLa música, oblidada en les ciències modernes, és la ciència dels números en moviment, de les proporcions aritmètiques, de les freqüències, de la melodia, l’harmonia i el ritme. Es percep com estètica auditiva o fins i tot contemplativa.\nL’astronomia és la ciència de les formes en moviment, és la geometria dinàmica, i s’aplica als cossos celestes de moviment natural. Es percep com a estètica de l’equilibri i del ritme a gran escala, i com la immutabilitat a escala humana.\nM’atreveixo a dir que el trivium i el quadrivium contenen la llavor de totes les habilitats, ciències i tecnologies modernes, potser amb l’excepció de les ciències de la salut (biologia, medecina,...), per obtenir el panorama complet del saber actual.\nPer ressaltar l’actualitat del trivium i el quadrivium, i la necessitat d’emfatitzar la seva presència a les aules, sols ens queda recordar els resultats de l’informe PISA i els baixos rendiments dels nostres joves en llenguatges (capacitat de comunicació) i matemàtiques (capacitat d’anàlisi i síntesi). La nostra economia, per tant, requereix més formació.


L’Última Hora, 6 de novembre\nL’actualitat del 6 de novembre, recollida en temps real.\n‘Romulus’ recrea la fundació de la ciutat de Roma\nHBO. Sèrie / Pèplum\nEls responsables de Gomorra estrenen demà a HBO Romulus, una història èpica ambientat al segle XVIII abans de Crist i parlada en llatí que recrea els fets èpics que van desembocar en la fundació...\nWatling i Silva en un negoci accidentat\nLeonor Watling i Hugo Silva interpreten a Nasdrovia dos advocats que van estar casats i s’associen per obrir un restaurant rus amb un cuiner d’èxit (Luis Bermejo). L’èxit els acompanya, però el...\n‘Interrogation’, un relat criminal interactiu\nmOVISTAR+ (cALLE 13). ‘Thriller’\nPeter Saarsgard protagonitza aquesta sèrie basada en el cas real d’un noi condemnat per assassinar la seva mare. L’espectador pot triar l’ordre dels episodis i decidir així la línia d’investigació...\nActualització fidel a l’humor i l’esperit dels Muppets, estrenats per TVE el 1976 amb el títol de Los Teleñecos, Manté l’estructura d’esquetxos, amb entreteniment, cuina, música i talk show....\nHayley Squires interpreta a la sèrie Adult material una estrella del cinema pornogràfic madura, amb tres fills, que vol deixar aquesta indústria. Sèrie elogiada per la crítica britànica, que arriba...\n‘Industry’, joves financers a la City en plena crisi\nUn grup de joves financers intenten obrir-se pas a la City, el districte financer de Londres, en plena crisi del 2008. Sèrie de 8 episodis d’una hora que HBO estrena el 10 de novembre, amb actors poc...\nL’Última Hora, 5 de novembre\nL’actualitat del 5 de novembre, recollida en temps real.\nL’Última Hora, 4 de novembre\nL’actualitat del 4 de novembre, recollida en temps real.\nL’Última Hora, 3 de novembre\nL’actualitat del 3 de novembre, recollida en temps real.\nL’Última Hora, 2 de novembre\nL’actualitat del 2 de novembre, recollida en temps real.


SOBRE SculptureAcoustics - CAIXES ACUSTIQUES ARTESANALS , ALTAVEUS, DISSENY EXCLUSIU, PRODUTE ARTESANAL UNIC.\nCHRYSALIS MAGNA (galeria)\nEm dic Joan Mataró, nascut a Barcelona al 1960, fill d'un joier, plater i pintor, esdevinc inoculat pel virus del disseny i la creació de ben petit. Format a la Escola d'Arts Aplicades de Llotja de Barcelona, treballo de delineant projectista a varies empreses.\nCom la vida dona molts tombs, estic quasi 20 anys guanyant-me la vida com a mecànic. Mai lluny del disseny, aprenc a finals dels vuitanta els rudiments dels primers programes de CAD a les Escoles Salesianes de Sarrià, amb el programa Autocad. Des d'aleshores, i de això ja en fa més de 25 anys, no deixo d'aprendre i formar-me en la utilització dels mes moderns programes de disseny assistit per ordinador, per portar a terme les meves creacions. Després de deu anys fent mobles de disseny a mida, decideixo fer un tomb a la meva carrera artística i aplicar tots els meus coneixements a dissenyar i construir altaveus amb la premissa, que han de ser quelcom que no deixi indiferent a ningú.\nCreatiu i Dissenyador\nUn altaveu sol ser un moble que ve imposat amb el nostre equip hi-fi , de formes cúbiques, lletges i impersonals.\nAra això pot canviar.\nLes caixes acústiques solen ser un moble que conviu amb nosaltres en l'espai en el que solem passar més hores i que cuidem més estèticament.\nDonem-los-hi l'oportunitat de convertir-se en un objecte veritablement decoratiu.\nLa bellesa d'aquest aparell i la seva màxima eficàcia és l'objectiu primordial de SCUPTURE ACOUSTICS.\nEl so es propaga per ones, que flueixen.\nUn bon baffle, ha de ser capaç de fer fluir ones de pressió acústica d'una manera òptima. És per això que la bondat d'aquesta màquina radica en les formes i els materials emprats en el seu disseny i són la clau de volta de la seva eficiència.\nA SCULPTURE ACOUSTICS ens especialitzem en embolcallar el so de bellesa i màximes prestacions, amb dissenys únics i personalitzats per a cada client.


Neu i pagesia - Agricola Corbera d'Ebre\nLa neu d’aquest dies a la Terra Alta ho ha cobert tot deixant imatges íntimes en un paisatge que ja de per si és espectacular. Les teulades emblanquinades li donen un aire de pessebre al poble; la canalla jugant a tirar-se boles de neu, fent ninots i saltirons els més petits per arribar a posar la pastanaga que sempre fa de nas; els més grans explicant que així és com nevava quan eren joves i sembla que, poc a poc, es va instal·lant una pau estranya, un parèntesi de calma en aquests temps tan complicats que estem vivint. Tot net, com si acabéssim de treure la pols als mobles i a les nostres ànimes.\nI nosaltres, els qui treballem al camp, quiets, a l’aguait, sempre mirant al cel que és d’on ve la nostra sort; prudents perquè sabem que no sempre és certa la dita “Any de neu, any de Déu” i que a vegades dos dies de neu poden acabar sent la pèrdua d’anys d’esforços i treballs, de branques esquinçades i arbres aixafats pel pes de tanta blancor. Però aquesta és la vida que hem triat, la pagesia, la tradició i, sobretot, l’amor a la terra que ens fa persones fortes, resistents i lluitadores. I així seguim llaurant els camps, podant les vinyes, collint les olives que ens donaran un suc meravellós i que gaudireu a les vostres taules.\nÉs la nostra aposta, és la nostra manera de viure. I vosaltres, aposteu per productes de proximitat? Ens hi va a tots!


La Generalitat podria sancionar Endesa al juny per l'apagada durant el temporal - El Gerió Digital\nEl Govern preveu tenir enllestit al juny l'expedient informatiu obert a Endesa\nDimecres, 31 de març de 2010 05:00h\nEl conseller d'Economia i Finances, Antoni Castells, i l'alcaldessa de Tossa de Mar, Imma Colom, aquest dimarts a la tarda a Girona © ACN\nMarina López, Xavier Pi / Alt Empordà, Baix Empordà, Garrotxa, Gironès, La Selva, Pla de l'Estany, Ripollès / Girona\nEl conseller d'Economia ha assegurat que el seu Departament tractarà que la resolució de l'expedient informatiu obert a la companyia Endesa sigui 'el més ràpida possible'. Tot i això, Castells també ha avançat que caldrà esperar encara unes 'quantes setmanes' –de fet, encara es recopila informació- per tenir les conclusions sobre la taula.\nPer exemplificar-ho, el conseller ha recordat l'apagada que hi va haver al juliol del 2007 a Barcelona (aleshores, l'expedient es va resoldre a l'octubre). En referència al que s'ha obert ara a la companyia arran del col·lapse elèctric del temporal, Castells ha dit que la Generalitat el preveu tenir enllestit 'entre finals de maig i principis de juny'.\nAntoni Castells ha volgut recordar que la qüestió que haurà de resoldre l'expedient és si 'hi ha hagut un estat deficient de la xarxa elèctrica' que va suposar que l'apagada derivada del temporal s'allargués en el temps. 'Si fem l'expedient vol dir que no ho descartem, però no podem condemnar abans de jutjar', ha assegurat el titular d'Economia.\nEl conseller també ha dit que el seu Departament està 'en contacte permanent' amb la companyia perquè s'atenguin i es reparin els danys. Prova d'això és que, després de Setmana Santa, el mateix Castells i el president de la Generalitat, José Montilla, es reuniran amb la direcció d'Endesa. 'No ho hem volgut fer en el fragor de la batalla, però ara és el moment de recapitular seriosament', ha declarat.\nAntoni Castells ha indicat també que aquesta actitud amatent amb la companyia té lloc amb independència del curs que segueix l'expedient informatiu i de les responsabilitats que se'n derivin. En aquest punt, el titular d'Economia ha apuntat també es pot donar un 'probable, possible o eventual' expedient sancionador a la companyia.\nInformació dels alcaldes\nArran del col·lapse elèctric derivat del temporal de neu, la Generalitat va obrir setze expedients informatius a les elèctriques. Precisament, durant la trobada a Girona, Castells ha fet saber als alcaldes que els documents inclouran, per primer cop, la informació que proporcionin els municipis afectats. D'aquesta manera, es tindrà en compte l'experiència dels alcaldes en el procés de depuració de responsabilitats i en les recomanacions de millora dels protocols establerts.\nA la reunió de Girona hi ha assistit una vintena d'alcaldes dels municipis que es van veure més temps a les fosques. A l'hora de convocar-los, el Departament ha escollit aquells pobles que, cinc dies més tard del temporal, encara tenien més del 5% de la població sense llum.\nSegons els ha explicat Antoni Castells, a partir d'ara els alcaldes podran enviar a la direcció general d'Energia i Mines totes aquelles dades i fets –degudament justificats- que considerin rellevants per contribuir a la investigació. Per aquest motiu, el Departament ja ha fet arribar una carta als ajuntaments.\nL'escrit incorpora un qüestionari comú i un apartat on els alcaldes poden anotar tot allò que els sembli rellevant. Aquestes aportacions es complementaran amb una quinzena d'entrevistes fetes a aquells alcaldes més afectats (sobretot, de la Costa Brava) que permetran disposar d'una informació qualitativa sobre la resposta que les companyies elèctriques van donar als municipis.\nA la reunió d'aquest dimarts hi ha assistit representants de municipis del Gironès, l'Alt i el Baix Empordà, la Selva i el Maresme. El Departament ha convocat els alcaldes de Lloret de Mar, Maçanet de la Selva, Caldes de Malavella, Tossa de Mar, Riudarenes i Brunyola, a la comarca de la Selva; Calonge, Castell-Platja d'Aro, Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, Jafre, Rupià, Torroella de Montgrí i Santa Cristina d'Aro al Baix Empordà; l'Escala, Garrigàs i Ordis a l'Alt Empordà; Llagostera i Canet d'Adri al Gironès, i Sant Cebrià de Vallalta al Maresme.\nA més, a la reunió també hi ha assistit representants dels consells comarcals del Gironès, la Selva i l'Alt Empordà.\nSetze expedients informatius oberts\nL'objectiu dels setze expedients informatius incoats és determinar les causes i l'abast de la interrupció del subministrament elèctric a Girona, analitzar si les tasques de reposició del servei i els recursos mobilitzats han estat les adequades i depurar les responsabilitats corresponents. Per això, la instrucció dels expedients analitzarà tant el temporal de neu que va originar el col·lapse elèctric com l'actuació de les companyies (a l'hora de mantenir la xarxa, restablir el subministrament i informar de la situació).\nPer elaborar aquests expedients, la resolució dels quals es preveu llarga, la direcció general d'Energia i Mines ha sol·licitat informes tècnics a organismes competents de meteorologia i d'enginyeria. També s'han pres mostres de torres que van caure (de metall, fusta i formigó) i se n'ha encarregat l'anàlisi a laboratoris especialitzats.\nAquesta informació es complementarà amb les dades recopilades pels quatre equips de tècnics de la direcció general que han estat sobre el terreny des del primer dia, i també es contrastarà amb allò que aportin els ajuntaments i les elèctriques. El resultat dels expedients informatius determinarà, si s'escau, l'obertura d'expedients i processos sancionadors.\nAmb motiu de l'apagada elèctrica, la Generalitat ha obert setze expedients informatius a les companyies Red Eléctrica, Endesa, Agri-Energia, Bassols, Estabanell i Pahisa, Elèctrica del Cardener, Elèctrica de Jafre, Electra Avellana, Suministros de Luz y Fuerza, Distribuïdora Elèctrica del Bages, Elèctrica Vaquer, Cooperativa Popular de Fluid Elèctric de Camprodon, Elèctrica Curós, Electricitat l'Aurora, Lersa i Elèctrica Mitjans.


Del 24 de juny de 2014 al 5 d'octubre de 2014 - Tarragona (Tarragonès)\nXiquets de Tarragona - Rafael López-Monné\nJa és aquí la segona edició del Tarragona, Ciutat de Castells, una iniciativa pionera que va engegar l’any passat i que té per objectiu acostar la passió del món casteller als veïns i turistes per tal de potenciar la imatge de Tarragona com a ciutat castellera. Enguany, les jornades engeguen amb més força i abraçaran tot l’estiu, fins a les dates del Concurs de Castells.\nEl programa, extens i complet, ofereix des d’assajos oberts amb la participació del públic general fins a diades castelleres, jornades tècniques, exposicions i cursos de formació, i també activitats i tallers per a tots els públics. El 5 de juliol, al Pla de la Seu a les 18.30 h, els Xiquets de Tarragona actuaran amb els Castellers de Vilafranca. El 12 de juliol, a les 18 h, durant les Festes del Carme, hi haurà actuació dels Tirallongues de Manresa, els Brivalls de Cornudella i els Xiquets del Serrallo. El mateix dia, a la plaça del Pou d’Altafulla, s’hi concentraran els castellers d’Altafulla, els Xiquets de Tarragona, la Colla Vella dels Xiquets de Valls i els Castellers de Vilafranca. Ja a l’agost, el dia 19, diada de Sant Magí, les quatre colles tarragonines participaran en els actes de la festa. Al setembre hi haurà castells els dies més emblemàtics: la Diada Nacional de l’11 de setembre; el dia 23, Santa Tecla, i el dia 24, la Mercè. I també el cap de setmana del 4 al 5 d’octubre, quan se celebra el Concurs de Castells. Si voleu visitar els locals i veure els assajos de les colles, ho podeu fer els dies 8, 15, 22 i 28 de juliol, i el 5, 12 i 26 d’agost (a més d’altres dates de setembre).\nTarragona Turisme/ 977 25 07 95


El tarragoní: de gener 2013\nL’efímera glòria d’aquest món\n[Un dos i seguit, 25-1-13]\nLes xarxes socials segueixen donant-nos sorpreses. La última és el fenomen Informer, una de les novetats de Facebook, que no fa gaire més d’una setmana que és a la xarxa i ja ha impactat força, sobretot entre els joves. Primer, ho va fer a nivell universitari, però en pocs dies ha anat més enllà i a cada moment sorgeixen més i més pàgines o comunitats, com també se les anomena.\nQue com funciona? Doncs només es tracta que si volem publicar una queixa, declarar-nos a algú altre o, senzillament, fer córrer una xafarderia sense que aparegui el nostre nom enlloc, tan sols cal que entrem en un col·lectiu Informer del Facebook, fem arribar un missatge privat a l’administrador de la pàgina amb el text que volem que es publiqui i aquest administrador és qui penja el comentari al mur corresponent.\nL’origen dels Informer és el que van crear quatre estudiants de la Universitat Autònoma de Barcelona i que ja té més de 12.000 seguidors en només una setmana. El cas és que el fenomen creix i, naturalment, no podia faltar “L’informer de les colles sardanistes”, creat ben aviat: el passat diumenge dia 20 i que ja té gairebé 200 adherits i un bon grapat de missatges amb el to desenfadat que sembla que caracteritzarà aquest mitjà.\nA algú el sorprendrà que hagi aparegut un Informer tan pioner en l’àmbit sardanista i que aviat hi tingui força caliu, sobretot si pensem en les lamentacions habituals sobre la manca d’afecció dels joves per la sardana. Si llegim uns quants dels missatges no ens estranyarà tant: aviat comprovarem que sí, que són gent jove, però gairebé tots vinculats a colles de competició, un àmbit on, malgrat tot, n’hi ha de joves i molts d’ells en edat universitària. I que duri!\nPD: Fins aquí el comentari que havia redactat per al programa “Un dos i seguit” d’aquesta setmana i que, de fet, vaig llegir i es pot escoltar per Internet. Poques hores després llegeixo un missatge del responsable de “L’Informer de les colles sardanistes” on diu que “d'aqui a unes hores trobareu que la pàgina ja no existirà, em veig obligat a tancar-la per motius personals”. Com deia aquell: “Com n’és d’efímera la glòria d’aquest món!”.\nPublicat per Angel López Lluís a 10:31 Cap comentari:\n[Un dos i seguit, 18-1-13]\nLa Unió de Colles Sardanistes de Catalunya ha donat a conèixer les classificacions oficials del Campionat de Catalunya 2012, unes dades que ja eren conegudes de manera informal, ja que només calia fer quatre números per calcular els resultats que, d’altra banda, també s’anunciaven a cada últim concurs de les diferents categories.\nEs confirma, doncs, que la colla “Mare Nostrum” és la campiona a la categoria absoluta, després d’una temporada emocionant fins al darrer moment entre les colles capdavanteres i on la “Tarragona Dansa” ha estat a tocar de fer podi, un resultat que de cap manera cal considerar decebedor, més aviat engrescador de cara a seguir treballant amb el rigor que ho han fet fins ara.\nI, ja que parlem de colles de Tarragona, sensació agredolça, perquè si per una banda s’han aconseguit resultats extraordinaris, amb dues colles campiones de Catalunya a les respectives categories -la veterana “Toc de Dansa” i la infantil “Petits Tarragona Dansa”-, també és trist comprovar el quasi nul ressò que això ha tingut a la ciutat. Sens dubte, aquesta buidor mediàtica mereix que algú s’aturi a reflexionar-hi: institucions, mitjans i, és clar, la mateixa entitat. No pot ser que una associació que porta a terme moltíssimes activitats internes, que acaba d’estrenar un magnífic local –amb un lloguer pagat amb els seus fons, no pas cedit per ningú-, però també organitza ballades, ofereix cursets, participa al Carnaval amb unes de les comparses més veteranes i constants, manté colles a totes les categories en un nivell a vegades situat al capdamunt, no pot ser, reitero, que no sigui més coneguda pel conjunt dels ciutadans. Alguna cosa falla.\nÉs clar que seria molt pitjor a l’inrevés: que una entitat amb només façana, amb poca base d’associats i activitats minses, encara que molt vistoses, sortís dia si dia també als mitjans de comunicació. Alguna n’hi ha d’aquestes, però, francament, prefereixo la feina ben feta, constant i efectiva de l’Agrupació Sardanista Tarragona Dansa, encara que –llàstima!- discreta, massa discreta.\nPublicat per Angel López Lluís a 20:01 1 comentari:\n[Un dos i seguit, 11-1-13]\nNou any i, encara que lluitant contra tota mena d’elements que obstaculitzen el camí, l’activitat sardanista segueix endavant. Segur que algun aplec haurà desaparegut respecte a l’any passat a la guia que ben aviat es presentarà, o que caldrà reduir ballades, de la mateixa manera que s’ha hagut de fer aquest 2012 que hem deixat enrere. Es tornaran a plantejar polèmiques com la que ha envoltat les ballades sense cobla, és a dir, amb música enregistrada, però, tot i això, d’activitat n’hi haurà. De fet, al programa d’avui ja podrem anunciar coses ben interessants.\nEl cas és que els organitzadors que no hagin desistit, aquells que encara tenen ànims, han d’espavilar-se cercant alternatives: variant plantejaments en allò que preparin i, sobretot, trobant altres vies de finançament més enllà de les que havien predominat darrerament.\nI una d’aquestes possibilitats sembla que les estan explotant força les cobles. Em refereixo al micromecenatge, tal i com ja han fet formacions com la Sant Jordi, la Sabadell i altres, la darrera de les quals és la Maricel, a l’hora de publicar discos. Es tracta, a grans trets, que qui hi estigui interessat, aporti diners abans de que es faci el disc i, d’aquesta manera, assegurar la jugada del finançament i de la venda. No és quelcom nou, ja que als anys 70 l’Obra del Ballet Popular ja va promoure la col·lecció “Clàssics de la Sardana” per mitjà de subscriptors. Ara, però, aquests subscriptors poden triar diversos nivells de mecenatge, amb els corresponents graus d’aportació econòmica i, també, de compensació, que pot anar des del disc i res més fins a un concert particular de la cobla, fins i tot. Un sistema que ja està convenientment regulat i organitzat, de manera que permet fer un seguiment del projecte per Internet.\nRes, el que dèiem: cal espavilar-se!\nPublicat per Angel López Lluís a 1:43 Cap comentari:


L'Hospital reconeix els seus professionals en la Nit dels Agraïments - somlesFranqueses\nEntre d'altres, van rebre una distinció pòstuma l'endocrinòloga Vicky Yetano i la informàtica Lada Moret\nDivendres, 26 de novembre de 2021 | 12:40h\nEls premiats en la Nit dels Agraïments de l'Hospital General de Granollers\nL’Hospital General de Granollers va retre homenatge dijous, en un acte al Teatre Auditori, a diversos professionals que han estat cabdals en els anys d’història del centre. Va ser en l’anomenada Nit dels Agraïments, en què es van lliurar els ja tradicionals Fulls d’Història. Així, la doctora Vicky Yetano, fundadora de la Unitat d'Endocrinologia i Nutrició de l'Hospital i que va morir l'any passat a conseqüència de la Covid-19, i Lada Moret, que fa 44 anys va crear el Servei d'Informàtica del centre sanitari, van ser distingides amb les Pedres de l’Hospital, un reconeixement pòstum a dues persones importants en els inicis de l’hospital modern.\nEn l’acte també es van lliurar les Medalles d’or de la institució. Una va ser per a Hermínia Vázquez, auxiliar d’infermeria especialitzada en lactància materna, qui en la seva intervenció es va declarar una “enamorada” de la seva professió i va fer extensiu el guardó a “totes les auxiliars d’infermeria que cada dia treballen per fer sentir millor els pacients”. L’altra medalla va ser per al metge i cirurgià, especialista en pediatria, Josep Maria Bosch Banyeras, avui jubilat, qui va afirmar haver viscut a Granollers “els 10 anys més creatius de la meva vida”.\nLa tercera distinció, les Mans de l’Hospital, es concedeix a grups o associacions que ajuden a tirar endavant el centre sanitari. Aquest any va ser per a la parròquia de Sant Esteve, sobretot per reconèixer la venda, el 1917, del retaule gòtic de la parròquia, que va permetre finançar la construcció de l’edifici històric de l’hospital-asil. Germán Cequier, en nom de la parròquia, celebrava els 104 anys d’una “bona decisió” que va permetre a la ciutat “tenir un equipament sanitari de primer nivell”.\nMés premis professionals\nEn l’acte també es va fer entrega dels Premis Talentum, un guardó concedit per votació popular dels mateixos treballadors del centre sanitari i que reconeix el talent de quatre professionals de la institució. Els guanyadors van ser Raquel Benavent, cap clínic del Servei de Geriatria; la infermera Raquel Carmona; l’auxiliar d’infermeria Antonio Gay; i el cap de Gestió de Clients de l’Hospital, Juan Carlos Larrea.\nAlhora, enguany també s’ha celebrat la 4a edició de la Marató Científica de l’Hospital, uns fòrums professionals que s’organitzen cada tres anys des de 2012. En aquesta ocasió la marató se centrava en l’impacte de la Covid en pacients i professionals, i va aplegar un total de 160 participants en 42 comunicacions.\nD’aquestes, van ser especialment reconegudes les de M. Carme Ferrer, d’Atenció a l’Usuari, en l’àmbit no assistencial; la de Carlos Seguí, del Servei de Farmàcia, en l’àmbit d’innovació; la de Joana Guerrero, del Servei de Prevenció de Riscos Laborals, en l’àmbit professional; la de José Luis Jiménez, de Medicina intensiva i la comissió de mortalitat, en l’àmbit de pacients; i la de Gemma Pérez, de Medicina Interna, com la millor comunicació per l’atenció a la malaltia crònica geriàtrica en la comunitat durant la pandèmia de la Covid-19.\nUn moment de canvi\nRafel Lledó, director general de l’Hospital, va agrair a la ciutadania i el teixit empresarial de la comarca el suport que van donar al centre sanitari i els seus professionals durant els mesos més durs de la pandèmia. “Aquests 21 mesos hem fet pinya amb la ciutadania. Ara volem agrair-li la complicitat, la solidaritat i el suport”, deia Lledó, qui es marcava com a repte “mantenir i reforçar la dimensió més humana de la institució”, “amb professionals molt compromesos amb la seva feina i orientats al servei”.\nEn la mateixa línia, l’alcalde de Granollers i president de la Fundació Hospital Asil, Josep Mayoral, va cloure l’acte assegurant que l’Hospital –“un espai de servei, de comunitat i de cura”– viu ara un moment de “canvi” i d’“esperança”. “Fins ara estàvem a la cua en nombre de llits i atenció sanitària; és moment de fer un salt endavant i enfortir-nos en qualitat i complexitat”, deia.\nLa Nit dels Agraïments va estar conduïda pel doctor Germà Morlans i va comptar amb l’acompanyament musical del trio Idíl·lic i el duet format per Albert lax i Elle León.


ENTREVISTA: VIOLETS |\nTOPICS:maybe thispunk rockVIOLETS\nEl grup de punk-rock format per Momo (baix i veus), Glory (guitarra i veus) i la recent incorporació d’en Xavi Escribano a la bateria passaran tot el setembre de gira per l’estat presentant el seu segon treball ‘Maybe This’. Per això hem xerrat una mica del disc, de la gira, del seu retorn als escenaris… Feu ullada a les dates i no us les perdeu!\nFa uns mesos vau presentar en societat “Maybe This”, quina ha estat la rebuda d’aquest nou treball?\nSi! Vam presentar “Maybe This” el passat maig i creiem que ha tingut una bona rebuda, tant per part de la gent que ens seguia des de feia anys com pels que s’han afegit a partir d’aquí\nQuina evolució hi trobeu quant a composició i a l’enregistrament en relació amb el primer treball?\nA l’hora de composar no tenim cap mena de truc o norma a seguir. No obstant, és evident que deu haver-hi una evolució que sorgeix de manera natural degut a l’experiència, ja que entre un treball i l’altre han passat gairebé 4 anys. A “Maybe This” hem treballat més les estructures de les cançons i teníem més clar quin camí volíem seguir. Quant a l’enregistrament, vam decidir gravar a EM Estudi amb el Xavi, bàsicament perquè a part de ser un bon productor, ens coneix com a banda i crèiem que la confiança que tenim entre nosaltres facilitaria el procediment i sortiria un bon resultat.\nDurant el mes de setembre estareu de gira per l’estat on toqueu pràcticament cada nit. Ha estat fàcil lligar totes les dates i compaginar-ho amb la vostra vida personal? Com ha estat la preparació?\nExacte, marxem gran part del mes de setembre i gairebé no parem cap nit! Lligar totes les dates ha estat fàcil i no ha estat fàcil. Per una banda, ja tenim algo de recorregut per la península d’altres vegades, i encara que aquest hagi sigut petit, ens ha facilitat molts contactes i concerts per muntar-nos una bona base de gira. Potser el que ha estat més difícil és acabar d’organitzar-la durant el mes d’agost, quan tothom està de vacances desconnectat en el seu planeta (normal!). Però com tot a la vida, si es vol aconseguir alguna cosa s’ha d’insistir i ser pesat fins que algú et torni la trucada!\nEl que és més difícil de compaginar amb la gira, com seeempre, és la feina. Però per primera vegada a la vida veiem el setembre no com “la tornada al cole” sinó com l’aventura que sempre hem volgut viure. La preparació ha consistit a contactar amb promotors, distribuir tota la feina que comporta la preproducció entre els tres, i treballar molt dur durant mesos perquè ens surti la gira lo més rodona possible.\nAcabeu la gira amb un concert a Rocksound, el nostre CBGB. Després d’un mes voltant és important retrobar-se amb la gent que us recolza dia a dia? Com us preneu aquest concert?\nComencem i acabem la gira a Barcelona. Ens fa il·lusió perquè no toquem gaire a la nostra ciutat i creiem que pot ser interessant comparar tots dos concerts. Per una banda arranquem amb força i descansats de l’estiu, però per altra banda la tornada pot ser brutal…gairebé arribarem amb els instruments penjats i amb el rodatge que comporta una gira d’aquest tipus! Esperem que la gent s’animi i ens acompanyi en qualsevol dels concerts per donar-nos forces i passar una bona estona plegats.\nA l’octubre de 2015 Violets va plegar oficialment quan tothom pensava que era l’inici d’una nova etapa. Què us va portar a plegar i què us fa decidir tornar a engegar el grup ara fa mig any?\nVam anunciar que plegàvem oficialment perquè així ho vam sentir en aquell moment. Veníem de gravar “This is how we do” i va ser una petita empenta per tirar endavant aquell estiu, però arrossegàvem moments complicats com qualsevol banda i vam creure que el millor que podíem fer era descansar.\nEl que va ser una sorpresa per totes i tots, també ho va ser per nosaltres. Cadascú per la seva banda havia estat composant la majoria de cançons que ara formen part de “Maytbe This”…ja ho diuen ja, que “donde hubo fuego…”\nFitxar al Xavi de Malestar Social i The Anti-Pàtiks per acompanyar-vos a la bateria era l’opció més natural? Què hi aporta a part dels cops al timbal?\nFitxar al Xavi estava gairebé escrit. Ens vam fer molts amics fa anys perquè a nosaltres ens agradava la seva música, i a ell la nostra. Va substituir al Vic en alguns concerts mentre ell estava de gira i estàvem molt còmodes amb ell, però en aquells moments no ens imaginàvem cap dels tres que hauríem acabat així. Quan vam decidir gravar “Maybe This” no teníem bateria, i no ens importava gaire, perquè d’alguna manera inconscientment sabíem que el Xavi ens ajudaria a gravar-les. Ens fa gràcia recordar aquells moments quan els tres sabíem que s’havia convertit oficialment en el nou bateria, però no s’havia verbalitzat (per si de cas)!\nI… a part de destrossar pals, aporta tot el que un músic amb experiència, ganes i actitud pot aportar. Estem molt contentes!\nExisteix un debat en el circuit de festivals i concerts referent a la participació femenina dins de la música. Heu notat o patit alguna discriminació pel fet de ser dones? Com veieu la situació de la dona en l’àmbit musical i què es pot fer per equilibrar la participació amb els homes?\nPer desgràcia, aquesta és la pregunta més complicada de totes. És un debat etern en el qual ens veiem sempre implicades sense voler-ho i en el que és molt fàcil que es mal interpreti qualsevol cosa que es diu. Inclús les persones que som feministes hem pogut estar en desacord amb persones que també es fan dir feministes… Però d’altra banda, creiem necessàries aquestes preguntes i que es qüestioni i respongui tothom, no només les bandes que tenen dones sobre l’escenari.\nDesprés d’aquesta breu introducció, responem que evidentment sí que hem patit discriminacions per ser dones. I diem “evidentment” perquè les patim a la vida en general. La dona que no hagi patit una agressió masclista de qualsevol tipus o l’han fet de menys per ser una dona que aixequi la mà. Però, tornant a la música, encara falta molt a fer…perquè fins i tot en els ambients més alternatius i hippies et trobes amb situacions desagradables. És possible que molt a poc a poc es vegin més dones sobre l’escenari? No ho sabem, però encara no som suficients, ni està “normalitzat”.\nPer altra banda, i aquí és on pot haver-hi conflicte, nosaltres sempre diem que no ens plantegem si som homes o dones a l’hora de tocar. Vivim la música com a quelcom que va més enllà del gènere, i és per això que quan som a l’escenari preferim tocar a donar discursos de qualsevol tipus. Bàsicament perquè intentem no caure en el fet d’haver-nos de justificar tot el dia com a dones. Ens agradaria recordar a tothom, que la lluita és de totes i de tots. D’elles i d’ells. Nostra i vostra. Esperem de tot cor que quan mireu a l’escenari ens jutgeu simplement com a músics.\nActitud i punk rock. Ens veiem als escenaris!!!\nMolta sort amb la gira i ens veiem a Rocksound!\nFotos: Elisabet Encina / Violets\nMaybe This by VIOLETS\nFETUS – L’EPICENTRE DEL FANGAR\nTORCHES – NEW WAYS, SAME FIRE


El Govern destina 341.000 euros per garantir la seguretat al viaducte de la Serra de l’Honor - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl Govern destina 341.000 euros per garantir la seguretat al viaducte de la Serra de l’Honor\nLes obres, que duraran unes deu setmanes, han de servir per solucionar els greus problemes de conservació del pont que, alerten els tècnics, poden arribar a provocar esvorancs a la CG-3\n07/04/2021 (12:36 CET)\nEl Govern destinarà més de 341.000 euros a les obres que han de permetre millorar el deficient estat del viaducte de la carretera general 3 a la Serra de l’Honor. La infraestructura necessita, segons van alertar els tècnics, una actuació urgent, ja que, en cas contrari, hi ha el risc que, fins i tot, es puguin produir esvorancs a la via. Les obres han estat adjudicades i es preveu que puguin estar enllestides al llarg del mes de juny.\nEn l’actual context de crisi sanitària i econòmica, s’ha optat per un criteri de prudència a l’hora de tirar endavant inversions en obra pública. Aquest, però, no ha afectat aquesta actuació, ja que es considera prioritària. De fet, arran de l’inventari i inspecció que es va fer a diferents punts de la xarxa viària es van detectar els importants problemes que, ara mateix, pateix aquest pont. L’informe dels tècnics era demolidor.\nAixí, es va alertar que l’estat de conservació del viaducte era dolent i que calia realitzar obres “en el termini de temps més breus possible”. I és que es remarca que calia, de forma urgent, “realitzar uns paraments davant les pantalles de micropilots per evitar esvorancs a la CG3”. També calen nous ancoratges i substituir el tub protector de la voravia. I això tenint en compte que es tracta d’un punt de la xarxa viària amb un volum de trànsit molt important.\nEl Govern ha adjudicat ara aquests treballs. S’han encarregat a l’empresa Construccions Roca per un import de 341.479,08 euros. El termini d’execució, un cop s’encetin els treballs, és d’unes deu setmanes. Per tant, s’espera que al llarg del mes de juny estiguin finalitzades.