Sci-Bit: de juliol 2021\nCatàleg Caldwell del Hubble. Objecte C26\nCal no confondre C26 amb la galàxia de l'Agulla (Caldwell 38), Caldwell 26 és sovint anomenada la galàxia de l'Agulla de Plata. L'Agulla de Plata és una galàxia espiral que abasta uns 65.000 anys llum i es troba a més de 13 milions d'anys llum de la Terra, a la constel·lació dels Llebrers. És membre del grup M94, que és una petita col·lecció de galàxies que forma part del mateix supercúmul galàctic que la Via Làctia.\nClic per engrandir. Imatge de C26. Crèdit: NASA, ESA. Agraïments: Roelof de Jong\nTot i que és una dels centenars de milers de milions de galàxies de l'univers, l'estrany aspecte de l'Agulla de Plata la distingeix. La majoria de les galàxies espirals tenen una forma semblant a la de Saturn, amb una protuberància central esfèrica envoltada per un disc relativament pla (tots dos envoltats per un "halo" d'estrelles velles). No obstant això, com mostra aquesta imatge del Hubble, l'Agulla de Plata és extremadament prima. La protuberància central de la galàxia és molt menys pronunciada que la que veiem a la majoria de les galàxies espirals i el seu halo és molt tènue.\nEls braços espirals d'aquesta raresa còsmica no són visibles ja que veiem la galàxia de costat, però la seva orientació i la seva diminuta protuberància central faciliten l'estudi de l'halo de la galàxia. Les observacions del Hubble de l'Agulla de Plata, preses en llum visible i infraroja per la Advanced Camera for Surveys (Càmera avançada de sondejos), formaven part de l'estudi Ghosts, sigles de Galaxy Halos, Outer disks, Substructure, Thick disks and Star clústers (Halos de galàxies, discos exteriors, subestructura, discos gruixuts i cúmuls estel·lars), per observar el registre fòssil conservat a les poblacions estel·lars resoltes de les galàxies locals. Aquest estudi ha permès realitzar importants avenços en l'estudi de l'acoblament i l'evolució de les galàxies.\nL'Agulla de Plata va ser descoberta per l'astrònom William Herschel el 1787 i també està catalogada com NGC 4244. Es veu millor des de l'hemisferi nord durant la primavera (tardor en l'hemisferi sud), lluny de les llums de la ciutat, tot i que fins i tot llavors serà difícil de veure en telescopis petits. En telescopis més grans, la galàxia de magnitud 10,4 apareixerà com una fina estella platejada que travessa el cel.\nPer a més informació sobre les observacions de Caldwell 26 realitzades pel Hubble, vegeu:\nUna agulla de plata al cel (en anglès)\nC26 al web de la NASA\nEtiquetes de comentaris: Caldwell, Catàleg Caldwell, galàxies, Herschel, Hubble, NASA, Telescopis\nNaixement en directe d’una lluna al voltant d’un planeta gegant\nClic per engrandir. Aquesta imatge, feta amb ALMA (ESO), mostra el sistema PDS 70 situat\na gairebé a 400 anys llum i encara en procés de formació. El sistema està format per una\nestrella en el seu centre i de al menys dos planetes que l’orbiten. PDS 70b (no visible a la\nimatge) i PDS 70c, envoltats per un disc circumplanetari (el punt a la dreta de l'estrella).\nEls planetes han obert una cavitat en el disc circumplanetari. Els planetes han buidat\nel disc circumestelar (l’estructura en forma d’anell que domina la imatge) a l'acumular el\nmaterial del propi disc i augmentar la seva mida. És durant aquest procés que el PDS\n70c va adquirir el seu propi disc circumplanetari, que contribueix al creixement del planeta i\non es poden formar llunes. Crèdit: ALMA (ESO / NAOJ / NRAO), Benisty et al.\nAl vídeo, observació directa de la formació d’una exolluna. El radiotelescopi gegant ALMA va produir la primera imatge directa d’una lluna que es formava al voltant d’un planeta gegant molt jove.\nEl 2018 i el 2019, els astrònoms van descobrir dos planetes que es formaven al voltant de l’estrella PDS70. En aquell moment, es va suposar que aquests dos planetes estaven envoltats per un disc de pols, el presumpte bressol dels satèl·lits naturals. Avui, ALMA confirma la presència d’un disc que envolta l’exoplaneta PDS 70c, dins del qual podria formar fins a tres llunes. Les explicacions de Myriam Benisty, investigadora de la Universitat de Grenoble (França) i de la Universitat de Xile, que va dirigir aquest estudi.\nL'Observatori ALMA ha confirmat l'existència d'un disc circumplanetari que envolta l'exoplaneta PDS 70c, un dels dos planetes gegants semblants a Júpiter que orbiten una estrella a gairebé 400 anys llum de distància. Aquests dos planetes, PDS 70b i PDS 70c, que formen un sistema que recorda el parell Júpiter-Saturn, es van descobrir per primera vegada amb el Very Large Telescope (VLT) d’ESO el 2018 i el 2019 respectivament. Aleshores, els astrònoms ja havien trobat pistes sobre un disc que permetia formar llunes al voltant del PDS 70c, però no van poder distingir clarament la unitat del seu entorn i confirmar-ne la detecció.\nLes observacions d'ALMA també ham permès descobrir que aquest disc té aproximadament el mateix diàmetre que la distància entre el nostre Sol i la Terra i una "massa suficient per formar fins a tres satèl·lits com la Lluna", explica Myriam Benisty, investigadora de la Universitat de Grenoble (França) i a la Universitat de Xile, que van liderar el nou treball publicat avui a The Astrophysical Journal Letters.\nUna oportunitat única per observar i estudiar els processos de formació de planetes i satèl·lits\nCom assenyala la nota de premsa d’ESO, aquestes troballes no són només essencials per esbrinar com es formen les llunes. "Aquestes noves observacions també són extremadament importants per provar teories sobre la formació de planetes que no es podien verificar fins ara", diu Jaehan Bae, investigador del Earth and Planets Laboratory de la Carnegie Institution for Science, als Estats Units,i autor de l’estudi. Heu de saber que encara "no entenem els detalls dels processos de formació de planetes i llunes, ni a on es formen", explica Stefano Facchini, investigador de l'ESO, que també participa en aquesta investigació.\nEl que sabem sobre la formació dels planetes és que es formen en discs de pols al voltant d’estrelles joves, excavant cavitats i acumulant matèria d’aquest disc circumstel·lar per créixer. Durant aquest procés, un planeta pot adquirir el seu propi disc circumplanetari, que ajuda al creixement del planeta regulant la quantitat de matèria que hi cau. Al mateix temps, el gas i la pols del disc circumplanetari es poden ajuntar en cossos cada vegada més grans a través de múltiples col·lisions, que finalment condueixen al naixement de llunes.\nCartografia molt detallada amb l'ajuda del futur telescopi gegant d’ESO\nLes darreres observacions d’ALMA han permès als astrònoms obtenir informació addicional sobre el sistema. A més de confirmar la detecció del disc circumplanetari al voltant de PDS 70c i estudiar-ne la mida i la massa, van trobar que PDS 70b no presenta evidències clares de la presència d’aquest disc, cosa que indica que PDS 70c el va privar de pols del seu entorn de naixement.\nAquest sistema planetari s’entendrà amb més detall encara amb el Telescopi Extremament Gran (ELT) d’ESO, construint-se actualment al Cerro Armazones al desert xilè d’Atacama. "L'ELT serà essencial per a aquesta investigació perquè, gràcies a la seva resolució molt més alta, podrem cartografiar el sistema amb gran detall", afirma el coautor Richard Teague, investigador al Center for Astrophyísics | Harvard Smithsonian, als Estats Units. En particular, mitjançant la càmera i l’espectrògraf METIS del ELT, l’equip podrà examinar els moviments del gas que envolta PDS 70c per obtenir una imatge 3D completa del sistema.\nClic per engrandir. Aquesta imatge, presa per ALMA (ESO), mostra una vista de gran\nangular (esquerra) i primer pla (dreta) del disc llunar que envolta PDS 70c, un jove planeta\nsemblant a Júpiter situat a gairebé 400 anys llum de distància. La vista de prop mostra\nPDS 70c i el seu disc circumplanetari al centre de la imatge, mentre que el disc\ncircumstel·lar més gran, semblant a un anell, ocupa la major part del costat dret de la\nimatge. L'estrella PDS 70 es troba al centre de la imatge de gran angular de la esquerra.\nCrèdit: ALMA (ESO/NAOJ/NRAO), Benisty et al\nEntrevista de Futura a Myriam Benisty\nFutura ha entrevistat a Myriam Benisty, investigadora de la Universitat de Grenoble (França) i la Universitat de Xile, que va liderar el nou treball publicat avui a The Astrophysical Journal Letters.\nFutura: No és la primera vegada que ALMA observa PDS 70C. Què més afegeixen aquestes noves observacions?\nMyriam Benisty: les nostres primeres observacions publicades el 2019 van aportar pistes sobre la presència d’un disc circumplanetari al voltant de PDS 70c, però no en podíem estar segurs, perquè el disc en qüestió no estava desprès, separat de l'entorn circumestelar circumdant. Posteriorment, vam obtenir observacions a una resolució més alta, cosa que permetia imaginar detalls més fins i, per tant, vam poder detectar el disc al voltant del planeta, separat del disc al voltant de l'estrella. Així, vam poder observar directament la formació d’un sistema planetari amb els seus satèl·lits, cosa que ens permet provar les teories de la formació planetària. Per exemple, hem pogut estimar amb més precisió la massa de pols disponible per formar satèl·lits, així com la mida del disc circumplanetari.\nF: Tècnicament, en comparació amb les observacions anteriors, són aquestes darreres observacions més fines en termes de resolució?\nMB: Sí, de fet, aquestes observacions tenen una resolució molt més fina. Les nostres observacions amb ALMA es van obtenir a una resolució tan fina que vam poder identificar clarament que el disc està associat amb el planeta i que podem determinar la seva mida per primera vegada. El nostre treball revela clarament la detecció d’un disc en què es podrien formar satèl·lits.\nF: Què podríem dir d'aquesta "futura" lluna i podem fer una analogia amb el Sistema Solar?\nMB: En aquest punt podem dir que el disc al voltant de PDS 70c té la capacitat de formar llunes. L’analogia que es pot fer amb el sistema solar és més general al sistema PDS70. El parell de planetes PDS 70b i PDS 70c recorda a Júpiter-Saturn, dos planetes gegants amb un reservori de matèria dins de les seves òrbites (on es podrien formar planetes semblants a la Terra) i fora de les seves òrbites (on es podrien formar altres gegants). PDS 70b es troba a 20 unitats astronòmiques (com Urà) mentre que PDS 70c orbita al voltant de 33 unitats astronòmiques (com Neptú). Júpiter i Saturn tenen tots dos molts satèl·lits ... que es van formar en un disc circumplanetari com l’observat al voltant de PDS 70c.\nF: Quin és el següent pas de la vostra investigació? Veure sorgir una lluna d’aquest disc de pols?\nMB: Amb els instruments que tenim actualment, és impossible observar una lluna en aquest disc de pols. Els nostres propers objectius són caracteritzar les propietats físiques i químiques del disc, és a dir, determinar les característiques d’aquesta pols i la composició química de la matèria propera als dos planetes i estudiar els mecanismes d’acreció de la matèria al planeta.\nEtiquetes de comentaris: ALMA, ELT, ESO, exoplaneta, METIS, VLT\nEls investigadors han creat una fibra artificial més forta que la teranyina\nInvestigadors de la Universitat de Washington a Saint-Louis (EUA) han aconseguit obtenir\nuna seda més eficient que la seda natural d’aranya. Crèdit: dachux21, Adobe Stock\nDescobriu les increïbles propietats de la seda produïda per les aranyes en vídeo.\nSubtítols en francès. Crèdit: futura-sciences.com\nLa natura sovint té bones idees. Els científics ho saben. I per això intenten imitar-la. Com aquells investigadors que van aconseguir produir una fibra més eficient que la seda d’aranya.\nSe sap que la seda d’aranya és flexible i extremadament resistent i duradora. Així que entenem què els científics busquin imitar-la. I avui, enginyers de la Universitat de Washington, a Saint-Louis (Estats Units), anuncien que han aconseguit que bacteris modificats produeixin proteïnes de seda híbrides. El resultat: fibres encara més fortes i resistents que algunes sedes naturals d’aranya.\nJa el 2018, el mateix equip va aconseguir que els bacteris produïssin seda amb un rendiment equivalent al de la seda natural d’aranya. Per fer-ho millor, aquesta vegada els investigadors van canviar la seqüència d’aminoàcids de la proteïna de la seda. L'objectiu: introduir seqüències amiloides. Com que tendeixen a formar nanocristalls, contribueixen a la resistència natural del fil de seda d’aranya.\nClic per engrandir. Gràfic comparatiu entre la duresa i la resistència de les diferents\nfibres de seda. En vermell, la fibra desenvolupada més recentment per investigadors\nde la Universitat de Washington. © Jingyao Li, Universitat de Washington\nMillorar el treball de la natura\nEl resultat supera gairebé les expectatives. De fet, gràcies a les seqüències d’aminoàcids menys repetitives, les proteïnes es fan més fàcils de produir pels bacteris modificats. I les mesures mostren que les fibres obtingudes tenen una millor resistència que l'acer i una major duresa que la fibra d'aramida, que es coneix més comunament com a Kevlar. Propietats que fins i tot superen les d'algunes sedes d'aranya naturals.\n"Aquesta és una prova que podem confiar en la biologia per produir materials que superin els millors invents de la natura", va dir l'investigador Fuzhong Zhang en un comunicat de la Universitat de Washington. I com que el seu equip només ha explorat tres dels milers de seqüències amiloides que poden millorar les propietats de la seda natural de l’aranya, aviat podrem tornar a sentir-ne parlar ...\nEtiquetes de comentaris: ciència, curiositats, divulgació, tecnologia\nDossier. 5 Els números són infinits?\nEn matemàtiques, l’infinit es presenta de moltes formes. Els números són infinits? Per esbrinar-ho, descobrim la noció de nombres irracionals (sobretot nombres transcendents) i la de seqüències.\n“Més que qualsevol altra qüestió, la de l’infinit sempre ha turmentat la sensibilitat dels homes; més que qualsevol altra idea, la dels infinits va estimular i fertilitzar la seva raó; però, més que cap altre concepte, cal dilucidar el d’infinit". David Hilbert.\nIncapaços de concebre un final del procés d’enumeració de nombres enters (vegeu el capítol 2 d’aquest dossier), estem temptats de declarar-los en nombre infinit. La seva continuació sembla infinita, però es tracta d’un potencial infinit. Podem ser més específics? Podem parlar del nombre de tots els enters i manipular-lo? Sant Agustí va concedir aquesta facultat a Déu i només a Ell: "La intel·ligència divina és capaç d'abraçar tot l'infinit i de comptar innombrables éssers sense enumeració mental". Després d'ell, un llarg procés conduirà a un "descompte" d'aquest potencial infinit: la teoria dels conjunts i l'obra de Cantor al segle XIX definiran l'infinit, o millor dit, l'infinit "cardinal".\nSorgeix una altra pregunta similar, però lleugerament diferent. Tot i que sempre sembla possible construir un nombre enter més gran que qualsevol altre nombre, ens agradaria poder parlar del "més gran de tots els enters". Si l'expressió té un significat, només pot caracteritzar un nombre infinit. Tal infinit seria anomenat "ordinal", en oposició al cardinal.\nSi una llarga història han portat les matemàtiques als grans infinits ordinals i cardinals, l’infinit es presenta en matemàtiques d’altres maneres. Abans, és important reconèixer que la manipulació de determinats nombres finits requereix recórrer a una certa noció d’infinit. Aquest és, per exemple, el cas dels nombres irracionals, és a dir, els nombres que no són fraccions.\nEls números són infinits?. Crèdit: Geralt, Pixabay, DP\nAl segle VI AC, els matemàtics grecs, influenciats per Pitàgores, creien que a tota grandesa física o geomètrica era possible associar-hi un enter, una proporció de nombres enters, anomenada "nombre racional". Molt ràpidament, es van adonar que necessitaven utilitzar nombres diferents dels racionals. Per exemple, un nombre es pot quadrar multiplicant-lo per si mateix. L’operació inversa és agafar l’arrel quadrada. Tot i això, cap racional és l’arrel quadrada de 2; tanmateix, la longitud de la diagonal d'un quadrat de costat 1 ha de tenir aquest valor, que hom anomena 2. De la mateixa manera, si calculem exactament el perímetre d'un camp quadrat amb una superfície de 2 km2, per exemple, per comprar una tanca, trobem 4√2 km. Aquest nombre també és irracional. La longitud √5 metres de la hipotenusa d’un triangle rectangle amb costats d’1 metre i 2 metres és una irracionalitat. La proporció àuria (1 + √5)/2 que, tradicionalment, defineix els cànons de bellesa, correspon al repartiment “ideal” d’una longitud en la seva proporció més justa; això es defineix de manera que la proporció de la part més petita a la més gran és igual a la proporció de la més gran a la totalitat. També és irracional. De fet, qualsevol nombre irracional combinat amb un racional per les operacions de suma, resta, multiplicació i divisió és irracional.\nEl descobriment d’irracionals va provocar la primera crisi de la història de les matemàtiques. De fet, a la pràctica demostren ser tan essencials com els enters o els racionals. Tanmateix, la seva definició i la seva escriptura apel·len a la noció d’infinit: cadascun d’ells només es pot escriure amb un nombre infinit de decimals. En el llenguatge modern, qualsevol número es pot escriure com a decimal. Per escriure un nombre irracional cal especificar la seqüència de tots els seus decimals. Tanmateix, aquesta seqüència es distingeix precisament pel seu caràcter infinit: si fos finita (o infinita però periòdica), això demostraria que podem escriure el nombre en qüestió en forma de la proporció de dos enters: seria un racional.\nAquesta especificitat no es deu al caràcter decimal de l'escriptura, sinó que reflecteix el fet que aquests nombres es conceben realment com a resultat d'un procés infinit. Suposem que simplement volem comprovar si dos nombres irracionals són iguals: això requereix comparar tots els decimals un per un, per tant, un nombre infinit d'operacions. Qualsevol càlcul numèric a partir de nombres irracionals implica una infinitat d'operacions. En certa manera, són finits i infinits, depenent del punt de vista des del qual els considerem (d’una altra manera, un segment de línia és finit des del punt de vista de la seva longitud, infinit des del punt de vista de la vista de tots els seus punts).\nTot i que la definició de nombres irracionals requereix infinit, avui manipulem sense cap mena de dubte particular nombres com ara √2 definit com el límit d’una sèrie infinita de nombres racionals (o, si es prefereix, per un nombre infinit de decimals). La infinitat que es va utilitzar per construir-los està completament enfosquida i aquests números ens semblen perfectament finits.\nConjunts de nombres: alguns decimals ...\nEls números més simples són nombres enters positius 1, 2, 3, etc., que s'anomenen amb la lletra N. A partir d’ells, l’operació de resta (inversa de suma) permet definir els enters negatius -1, -2, -3, etc.\nDe la mateixa manera, l'operació de divisió (inversa de la multiplicació) condueix a la definició, fraccions o nombres racionals el conjunt es denota per la lletra Q. Qualsevol nombre racional (és a dir, fraccionat) es pot escriure en forma decimal. Però, o bé aquests decimals estan en nombre finit (exemple 5/4 = 1,25), o bé mostren una periodicitat (exemple: 1/9 = 0,111111 ...).\nPodem considerar un nombre que tingui un nombre infinit de decimals no periòdics? La resposta és sí. Es correspon amb una fracció? La resposta és no. Aquest número és irracional.\nEntre els irracionals, alguns tenen una naturalesa encara més complicada que els altres: es tracta dels nombres transcendents, que no són l’arrel de cap equació algebraica del tipus anxn+an-1xn-1+ ... +a1x+a0=0, on els an són enters relatius. És el cas del nombre π, que expressa la proporció de la circumferència d’un cercle amb el seu diàmetre, o de e ≈ 2.71828 ..., la base dels logaritmes naturals.\nLeibniz, aplicant el seu càlcul infinitesimal a la solució de problemes físics, va trobar com a solució corbes transcendents (és a dir, solucions d’equacions no algebraiques). Aquestes corbes tenen, com els nombres que pertanyen al mateix qualificador, un caràcter infinit, cosa que fa que Leibniz digui que "l'origen de les magnituds transcendents és l'infinit". Segons ell, el fet que apareguin com a solucions de determinats càlculs físics justifica el seu estudi, així com el de l'infinit: "La natura permet a l'infinit entrar en tot el que fa". I, de fet, l’infinit es troba a tot arreu en les matemàtiques. No podem rebutjar-ne l’ús sense renunciar a utilitzar el nombre π i els altres irracionals: hi ha alguna cosa infinita en un cercle, en el segment de línia més petit, en cada nombre irracional.\nSeqüències, sèries i convergència\nLa noció de seqüència, essencial per a les matemàtiques i la física, implica infinit. Una seqüència es defineix mitjançant un procés que permet, a partir d’un element, definir el següent. Si el prototip és la seqüència de nombres enters, també podem definir la seqüència de nombres parells, la dels nombres primers, el dels quadrats, etc. Com que el procés no s’acaba mai, es diu que la resta és interminable. Una de les limitacions degudes a la naturalesa infinita d'una seqüència és la impossibilitat de respondre a totes les preguntes relatives a tots els seus elements. Podem llavors considerar una sèrie infinita com un objecte completat? Almenys alguns són certament el cas. Per exemple, cada nombre irracional es pot definir com una seqüència de nombres racionals d'un determinat tipus (anomenada "Successió de Cauchy"). Que manegem irracionals com altres nombres demostra que podem manejar almenys algunes seqüències infinites.\nEls matemàtics i els físics sovint han de realitzar la suma infinita de tots els termes d’una seqüència. Després parlem de "sèrie". Tot i que el nombre de termes és infinit, el resultat pot ser finit: la sèrie, llavors qualificada com a "convergent", manifesta una unió de finit i infinit.\nCapítol anterior: L'univers relativista i l'espai-temps\nCapítol següent: Les paradoxes de l’infinit\nEtiquetes de comentaris: ciència, divulgació, Dossiers, Luminet\nEl Hubble ha tornat!\nClic a la imatge per engrandir. El telescopi Hubble ha estat completament apagat durant diverses setmanes a causa d'una fallada de l'ordinador de bord. I ja no es podia reparar amb un transbordador espacial, com es mostra en aquesta imatge a dalt. Crèdit imatge: NASA, Smithsonian Institution, Lockheed.\nEl 24 d'abril de 2020, el telescopi espacial Hubble va celebrar el seu 30è any en òrbita estrenant una imatge mai vista abans de dues belles nebuloses anomenades NGC 2020 i NGC 2014. La Dra. Jennifer Wiseman, científica principal del projecte Hubble, ens porta a veure aquesta nova i impressionant imatge, descriu l'estat actual del telescopi i resumeix algunes de les contribucions del Hubble a l'astronomia durant els seus 30 anys de carrera. Crèdit Vídeo: NASA Goddard Space Flight Center. Crèdit: banda sonora: “Perpetual Twilight” de Christophe La Pinta [SACEM], Koka Media [SACEM], Universal Publishing.\nLa saga del Hubble encara no s’ha acabat. La NASA, després d’anunciar que creia entendre la naturalesa del problema que paralitzava durant setmanes el venerat telescopi espacial, ha realitzat fins ara les operacions que van conduir a la seva ràpida recuperació.\nLa NASA va donar a conèixer el 16 de juny de 2021 que s'havia detectat una parada completa de l'ordinador a bord del Hubble uns dies abans, concretament el diumenge 13 de juny, poc després de les 16 hores. En les setmanes següents, els enginyers de l'agència espacial nord-americana informarien regularment dels seus intents d’identificar l’origen d’aquesta aturada que va fer que el telescopi no pogués realitzar observacions mentre els seus instruments estaven en tan bones condicions de marxa com fos possible.\nAmb el pas del temps, la preocupació va anar creixent, ja que no és possible enviar una missió a aquest ull de la noosfera en òrbita des del final del programa del transbordador espacial. Tanmateix, els dissenyadors del telescopi van romandre esperançats, ja que òbviament havien previst aquest tipus de problemes proporcionant a la màquina extraordinària components redundants que podrien prendre el relleu a elements defectuosos.\nUn problema de caiguda de tensió\nEl 14 de juliol de 2021, la NASA va anunciar finalment per mitjà d’un comunicat de premsa que creia que finalment havia determinat amb precisió el problema de l’ordinador de bord. Estaria ubicat a la Unitat d’Instruments de Comandament i Gestió de Dades (SI C&DH) i, més exactament, al nivell de la unitat de control de potència (PCU) que subministra a l’ordinador de bord i a la seva memòria electricitat amb un voltatge de cinc volts. El protocol indica que si baixa aquesta tensió, s’espera que l’ordinador s’apagui. Tot i això, han fallat tots els intents de reinicialitzar la PCU.\nUn recorregut virtual per la Sala de Control del Hubble, el Centre de Control\nd’Operacions del Telescopi Espacial al Goddard Space Flight Center de la NASA\na Greenbelt, Maryland. Podeu triar l'idioma de subtitulació a la configuració del\nvídeo. Crèdit: Georgina Chiou, Centre de Vol Espacial Goddard de la NASA.\nPer tant, els enginyers de la NASA havien decidit iniciar el procediment de commutació a la còpia de l’ordinador de bord, és a dir, una altra còpia del Nasa Standard Spacecraft Computer-1 (NSSC-1) que es remunta als anys vuitanta del SXX. El procediment havia començat el 15 de juliol de 2021, ja que ja s’havien completat totes les proves dels procediments per al canvi i els exàmens associats, el Hubble hauria de poder tornar a fer observacions en pocs dies.\nEl 16 de juliol de 2021, un article de la famosa revista Science revela finalment un correu electrònic de Tom Brown, cap de la missió Hubble, enviat avui al personal del Space Telescope Science Institute : “El Hubble ha tornat!. El Hubble s’ha recuperat amb èxit en mode normal. Estic encantat de veure com el Hubble torna a explorar l'Univers”.\nUn retorn a la normalitat aquest cap de setmana?\nUn comunicat de la NASA confirma i aclareix aquestes declaracions el mateix dia. Una altra PCU, diferent de l’anterior i que subministrava específicament l’emergència NSSC-1, es va alimentar amb èxit per primera vegada. Les interfícies que connecten els diversos dispositius Hubble a aquest ordinador de bord d’emergència també han donat senyals de funcionament total i perfecte. Aquests altres dispositius que es van canviar sense problemes als sistemes de còpia de seguretat, els enginyers de la NASA van llançar el NSSC-1 en el qual van "carregar" el programa de gestió del telescopi espacial, assegurant el retorn del Hubble al mode de funcionament.\nLes darreres operacions per avaluar el correcte funcionament del telescopi estan en curs i els enginyers també han iniciat el procés de recuperació dels instruments científics fora de la seva configuració en mode segur.\nSegons el comunicat de la NASA, només haurien de passar dies abans que tornin a començar les observacions científiques.\na 8:49 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ESA, Goddard, Hubble, NASA, Telescopis\nUn gran èxit per a l'Ingenuity que ha volat més temps, més lluny i més ràpid que mai.\nClic per engrandir. Il·lustració de l'Ingenuity en vol a la tènue atmosfera de Mart.\nCrèdit: NASA, JPL-Caltech.\nUna vegada més, l’Ingenuity ha superat les expectatives inicials dels enginyers de la NASA. Pel seu novè vol sobre la superfície de Mart, es va separar del Perseverance per passar per alt les perilloses dunes.\nL'helicòpter Ingenuity de la NASA va volar durant 166,4 segons a una velocitat de 5 m/s el 5 de juliol de 2021, el que el converteix en el vol més difícil fins ara. L'helicòpter Ingenuity de Mart també va "detectar un cor" en les petjades del rover Perseverance en el seu novè vol. Crèdit vídeo: Space.com. Imagery & audio courtesy: NASA/JPL-Caltech. Produced & edited by Steve Spaleta.\nFa uns dies que no teníem més notícies seves. Però avui la NASA ens informa que l’Ingenuity ha acabat amb èxit el seu novè vol sobre la superfície de Mart. Va ser la nit del diumenge 4 de juliol del 2021. Un vol que va permetre als enginyers avançar encara més en quin son els límits del seu helicòpter.\nL'objectiu previst era efectivament, volar més temps (gairebé 167 segons), més ràpid (uns 5 metres per segon) i més que mai (625 metres). Però els equips de la NASA també volien provar l'adaptabilitat de l'algorisme de navegació de l'Ingenuity, en un "terreny hostil", com en diuen els enginyers.\nClic per engrandir. Comunicat a twitter. Crèdit: JPL-Caltech. Twitter.\nVolant sobre una zona accidentada\nTot i que fins ara l’Ingenuity havia precedit al rover Perseverance en els seus moviments, els equips de la NASA van optar, aquesta vegada, per donar-li un bon avantatge. En fer-lo prendre una drecera. Passant per sobre d’una extensió escarpada que els astrònoms han anomenat "Séítah", que significa “enmig de la sorra” en llengua navajo.\nLa zona està formada per ondulacions de sorra amb pendents de vegades pronunciades i sovint canviants que són difícils d’explorar mitjançant un rover que es mou al terra de Mart. I per al qual el sistema de navegació d'Ingenuity tampoc no va ser dissenyat originalment. Però tot va anar bé per l’helicòpter. Fins i tot si aleshores va frenar una mica. Ara esperem impacientment la publicació de les imatges en color d’aquest novè vol que romandran als annals.\nEtiquetes de comentaris: Ingenuity, JPL-Caltech, Mart, missions, NASA, Perseverance, Rover\nContinuen els avenços en les proves del telescopi espacial James Webb\nClic per engrandir. Aquí es pot veure al tècnic de Ball Aerospace Larkin Carey retirant\namb cura la "tapa de la lent" del subsistema òptic de popa que ha mantingut els sensibles\ninstruments de l'observatori nets, lliures de contaminants i protegits de la llum paràsita\ndurant tot el procés d'integració i prova. Crèdit de la imatge: NASA / Chris Gunn\nEls enginyers han avançat considerablement en la comprovació de la sèrie final de proves del telescopi espacial James Webb de la NASA. Recentment s'han completat tres grans fites, de manera que el telescopi científic espacial més complex i potent mai construït està molt més a prop d'estar totalment preparat per al seu viatge d'un milió de milles fins la seva òrbita operativa. Aquests tres fites de les proves es descriuen a continuació:\nProves de muntatge de la torre desplegable: Completades\nAquesta torre telescòpica ajuda al Webb a mantenir super fredes les seves necessàries temperatures de funcionament, separant els seus miralls i instruments de la cara que mira al Sol, comparativament més càlida, i de la plataforma de la nau. Quan està completament desplegada, la torre arriba als tres metres de longitud, el que també proporciona el para-sol de l'observatori espai suficient per desplegar els seus complexos mecanismes. Recentment, aquesta torre es va estendre completament per última vegada en les proves, tal com ho faria un cop en l'espai. A continuació, els equips de proves van baixar la torre i la van fixar en el seu lloc per preparar el llançament a finals d'aquest any. La propera vegada que aquesta torre es desplegui serà quan Webb estigui a l'espai.\nClic per engrandir. Es pot veure els equips de proves treballant amb cura en una part crítica\nde l'observatori coneguda com el conjunt de la torre desplegable que ajuda al Webb a\nmantenir la seva temperatura de funcionament sota zero separant la seva òptica freda de\nla seva càlida nau. Crèdit: NASA/Chris Gunn\nCoberta de l'AOS (subsistema òptic de popa): Retirada\nLa "tapa de l'objectiu" del Webb ha estat retirada. Es pot veure un tècnic retirant amb cura el que es coneix com la tapa del subsistema òptic de popa del Webb. Aquesta important peça de protecció ha mantingut els instruments de l'observatori nets, lliures de contaminants i fora de perill de la llum paràsita mentre s'ensamblava i es preparava completament per al vol. Ara que el llançament està tan a prop, la coberta s'ha retirat per donar llibertat als enginyers per continuar amb l'embalatge de la resta de l'observatori en la seva formació de vol.\nEstructura de paletes unificades: Estibada per al llançament\nEl para-sol del Webb, de la mida d'una pista de tennis, es plega perfectament per descansar sobre el que es coneix com a estructura de paletes unificades. Aquestes llargues estructures de suport formen part del complex mecanisme de plegat de l'observatori que li permet cabre amb prou feines dins d'un coet Ariane 5 per al seu llançament. Ara que s'ha retirat la tapa de l'objectiu de Webb, els enginyers han pogut acabar el procés de plegat de les paletes cap amunt en la seva configuració final pel llançament. A la imatge adjunta es poden veure les estructures de les paletes de Webb parcialment aixecades, però des de llavors han estat totalment aixecades i fixades en el seu lloc per al llançament a finals d'aquest any.\nLes proves es van realitzar en una sala blanca de Northrop Grumman a Redondo Beach, Califòrnia.\nClic per engrandir. Després de la retirada de la "tapa de l'objectiu" del telescopi\nespacial James Webb, els enginyers van poder plegar les llargues estructures\nde suport que mantenen el para-sol de l'observatori segur i protegit durant el\ntransport i el desplegament. Crèdit: Northrop Grumman\nEl telescopi espacial James Webb serà el principal observatori científic espacial del món quan es llanci a finals del 2021. Webb resoldrà els misteris del nostre sistema solar, mirarà més enllà, a mons llunyans al voltant d'altres estrelles, i investigarà les misterioses estructures i orígens del nostre univers i el nostre lloc en ell. Webb és un programa internacional dirigit per la NASA amb els seus socis, l'ESA (Agència Espacial Europea) i l'Agència Espacial Canadenca.\nEtiquetes de comentaris: ESA, James Webb, NASA, Telescopis\nSet estranyes propietats de l'aigua\nClic per engrandir. Més lleugers que l'aigua líquida, els glaçons suren\na la superfície. Crèdit: Paviofax, Fotolia.\nL’aigua, tan habitual i abundant a la Terra, és tanmateix una substància gairebé única: té propietats físiques i químiques molt sorprenents i es comporta de maneres estrambòtiques. Gel, líquid o vapor d’aigua: descobreix els misteris de l’aigua.\nCreus que ho saps tot sobre la molècula d’H2O? Tot i això, estudis recents acaben de demostrar que l’aigua líquida pot coexistir en dos estats diferents. No heu vist mai una barra de ferro surar sobre ferro fos? Els glaçons suren sobre l’aigua líquida. En resum, l’aigua està lluny de ser un material qualsevol.\nClic per engrandir. Líquida, sòlida o gasosa: les sorprenents propietats\nquímiques i físiques de l’aigua. © PxHere\nEl gel és menys dens que l’aigua líquida\nTot i que gairebé tots els materials són més densos en estat sòlid que en estat líquid, els icebergs suren a l’oceà i els glaçons suren en un got. Normalment, quan una substància es congela, les seves molècules s’uneixen. Però l’aigua presenta una anomalia: la seva densitat màxima s’assoleix a 4°C i comença a disminuir per sota. Això vol dir que, per al mateix volum, hi ha menys molècules en un cub de gel que en aigua líquida: per tant, és més lleugera.\nL’aigua és present a la natura en els seus tres estats: líquid, sòlid, gasós\nÉs fàcil observar gel, aigua líquida i vapor d’aigua a la natura. D’altra banda, és poc probable que trobeu vapor d’or o gel sec (la forma sòlida de diòxid de carboni: CO2) mentre passegeu per l'exterior.\nAquesta estranya propietat prové en particular de la temperatura de fusió de l’aigua particularment elevada: l’oxigen només s’evapora per exemple a -183°C, però els enllaços d’hidrogen entre les molècules d’aigua obliguen a proporcionar molta més energia per canviar a l’estat de vapor.\nL’aigua calenta es congela més ràpidament que l’aigua freda\nCol·loqueu una safata de glaçons plena d’aigua calenta al congelador i els cubs de gel estaran llestos més ràpidament que amb aigua freda. Aquest curiós fenomen, anomenat "efecte Mpemba", podria tenir diverses explicacions. Podria ser degut a l’evaporació que disminueix la massa d’aigua i consumeix calor, cosa que afavoreix el seu refredament. L’aigua calenta també seria menys sensible a l’efecte de refredament que permet que un líquid es mantingui sòlid fins i tot quan la seva temperatura hagi caigut per sota del seu llindar de solidificació. Altres hipòtesis es basen en les transferències de calor (els corrents de convecció serien majors en aigua calenta) o la modificació d'enllaços químics entre les molècules d’aigua (estrenyiment dels enllaços covalents entre els àtoms d’oxigen i hidrogen).\nHi ha dues formes d’aigua líquida\nDarrerament, diversos estudis han suggerit que l’aigua líquida conviu en realitat en dues formes: una de baixa densitat, en què les molècules formen nombrosos enllaços d’hidrogen amb els seus veïns, cosa que les manté allunyades les unes de les altres, i una altra d’alta densitat, on les molècules “s’amunteguen” les unes amb les altres i per tant, es poden unir. Tot i que és relativament comú trobar diverses formes de sòlids per al mateix material, és molt més rar per a un líquid. L'únic cas conegut fins ara és l'heli, la forma líquida de l'heli II pot arrossegar-se per les superfícies.\nClic per engrandir. L’aigua líquida pot coexistir en dues formes de densitat diferents,\ncosa que explicaria les seves estranyes propietats. © Céline Deluzarche, Futura, després\nde New Scientist.Infografia en català: Sci-Bit\nL’aigua és un excel·lent dissolvent\nNomés heu de veure com es desfà un tros de sucre al cafè o la sal en pols a la cassola per adonar-se’n: l’aigua és un excel·lent dissolvent. Per contra, és impossible dissoldre sal en oli o petroli: es mantindrà sòlida al fons del recipient. Aquesta capacitat de dissolució s’explica per la naturalesa polar de l’aigua que tendeix a atraure molècules iòniques (amb ions carregats positivament o negativament). Quan, per exemple, es posa sal (NaCl) a l’aigua, les molècules d’aigua dissociaran els ions clorur i els ions sodi; es forma una solució aquosa Na + + Cl-. De la mateixa manera, l'aigua dissol fàcilment altres molècules polars com els sucres o l'etanol.\nClic per engrandir. Les molècules d'aigua (H2O) "ataquen" les molècules de clorur de sodi\n(NaCl) i les seves molècules s'uneixen amb ions Na + i Cl-. Crèdit: OpenStax Anatomia i Fisiologia\nL’aigua pot ser líquida i sòlida\nRecentment, els investigadors van demostrar l'existència d'"aigua superiónica", una aigua sòlida i semi-líquida que es converteix en conductora com un metall. En condicions de pressió i temperatura molt altes, els enllaços d’hidrogen són destruïts, deixant que els ions d’hidrogen circulin lliurement a la xarxa cristal·lina dels àtoms d’oxigen, que romanen organitzats com si estiguessin “congelats”. L’aigua també es pot trobar en forma super refredada, on roman líquida fins a temperatures de -48°C abans de congelar-se sobtadament en contacte amb una altra superfície.\nL’aigua es redueix a mesura que es fon\nLa gran majoria de substàncies ocupen més espai en estat líquid, quan les molècules estan desordenades, que en estat sòlid, on les molècules tenen una estructura organitzada. L’aigua és un cas especial: ocupa un 10% més de volum quan es congela. Aquesta curiositat anomenada "anomalia dilatomètrica" s'explica per l'estructura particular de la molècula d'aigua, on els enllaços d'hidrogen es munten en una xarxa hexagonal, deixant molt espai entre les molècules.\nL’origen dels dolls de forats negres supermassius revelats pels camps magnètics de M87\nClic per engrandir. Aquesta recreació artística ens mostra al que es deu assemblar el llunyà\nquàsar P172+18 i els seus dolls de ràdio. Fins ara (principis del 2021), és el quàsar més llunyà\nmai trobat amb dolls de ràdio. Es va estudiar amb el VLT del ESO. És tant llunyà que la llum que\nen surt ha viatjat durant uns 13.000 milions d’anys per arribar, el veiem tal com era quan\nl’univers només tenia uns 780 milions d’anys. Crèdit: ESO, M. Kornmesser.\nEls forats negres supermassius que acumulen matèria i amb raigs de partícules es troben entre els objectes observables més energètics de l’Univers, especialment quan es produeixen en forma de quàsars. El 1977 es va proposar un mecanisme per explicar l’enigmàtica producció d’energia a la font d’aquests fenòmens i per primera vegada, avui en dia, rep confirmació gràcies a les primeres imatges d’un forat negre revelades per la col·laboració del Event Horizon Telescope (EHT-Telescopi de l'Horitzó de Successos).\nS'ha filmat l'activitat del forat negre supermassiu M87. Els èxits assolits durant més\nde 50 anys per la teoria de la relativitat general són un homenatge al geni creatiu i rebel\nd'Albert Einstein. Però aquests èxits també es basen en proves cada vegada més rigoroses i\nuna de les darreres es refereix a les imatges que el telescopi Event Horizon comença a\noferir sobre el forat negre supermassiu M87. Fins i tot comencem a poder fer-ne\npel·lícules mostrant la seva activitat.\nVa ser a finals de novembre de 1915 que Albert Einstein va exposar la forma final de la seva teoria de la relativitat general, marcada en anys anteriors per diverses publicacions que volien fer compatible la teoria de la gravitació de Newton amb la teoria de la relativitat especial.\nUn mes després, sens dubte seguint el treball d'Einstein des de feia un temps i tot i que estava al front oriental lluitant contra Rússia, l'astrònom alemany Karl Schwarzschild va trobar dues solucions a les equacions d'Einstein que descrivien el camp gravitatori exterior i després dins d'una estrella idealitzada, suposadament perfectament esfèrica i amb contingut de matèria uniformement densa. La solució no descriu una estrella en rotació i, en aquell moment, la solució relativa a l’espai buit al voltant de l’estrella encara no s’entén correctament, però ens adonem força ràpidament que pot plantejar problemes de les patologies lligades a la noció de singularitat en matemàtiques, però també en física. Com sabem avui dia, aquesta solució descriu tots els forats negres sense rotació i amb massa.\nClic per engrandir. La galàxia el·líptica M87 alberga diversos bilions d’estrelles, un forat\nnegre supermassiu i una família d’aproximadament 15.000 cúmuls globulars. A tall de\ncomparació, la nostra galàxia de la Via Làctia només conté uns quants centenars de milions\nd’estrelles i uns 150 cúmuls globulars. Aquesta imatge en fals color de M87 és\ncomposta i es va formar a partir d’observacions del Hubble en llum visible i infraroja. Podem\nveure clarament un raig de matèria associat al forat negre M87 que es va fer el 2019 ilustrat\npels membres del Telescopi de l'Horitzó de Successos. Crèdit: NASA, ESA i l’equip del\nPatrimoni Hubble (STScI / AURA); P. Cote (Institut d'Astrofísica Herzberg) E. Baltz (Universitat de Stanford)\nL’enigma dels quàsars\nPocs anys després del descobriment de Karl Schwarzschild, l'astrònom nord-americà Heber Curtis va notar el 1918 una curiosa estructura situada sobre una fotografia de la galàxia Messier 87, presa amb el telescopi de l'Observatori Lick. No podria saber en aquell moment que es trobava en presència d’un raig de matèria que s’estenia durant almenys 5.000 anys llum des d’un forat negre, M87, que contenia 6.500 milions de masses solars. Al cor de M87, una galàxia el·líptica situada A 55 milions d’anys llum de la Via Làctia.\nTampoc no es podia saber que amb l’auge de la radioastronomia, descobriríem que no només la M87 és la galàxia el·líptica més gran més propera a la Terra, sinó sobretot una de les fonts de radio més brillants del cel, cosa que la converteix en un objectiu pels membres del Telescopi de l'Horitzó de Successos (EHT).\nFem un salt enrere de dècades. A principis dels anys seixanta, Maarten Schmidt, un astrònom holandès, va fer l'anàlisi espectral d'una estrella, la contrapartida de la llum visible d'una potent font de ràdio, anomenada 3C 273. Semblava una estrella, però es trobava a més de 2.400 milions d'anys llum de la Via Làctia, que significa que per ser observable a una distància tan veritablement cosmològica, havia de tenir una lluminositat absolutament prodigiosa, superior a cinc milions de milions de vegades la del Sol, o presentada de qualsevol altra manera equivalia a la de 1.000 vegades els centenars de milers de milions d’estrelles de la nostra Via Làctia!\nEs tracta del descobriment de les fonts de ràdio quasi estel·lars, dels quàsars segons el nom proposat el 1964 per l’ astrofísic d’origen xinès Hong-Yee Chiu. Tanmateix, el mateix any, el matemàtic neozelandès Roy Kerr va descobrir una altra solució de la relativitat general. Com explica en un article d'accés obert a arXiv, el context era intentar donar compte de l'existència de quàsars mitjançant la teoria de la relativitat general. Ho sabem des de l'obra d'Oppenheimer i els seus estudiants a finals dels anys trenta que la teoria va predir que una estrella sense rotació que havia esgotat el seu combustible termonuclear havia de col·lapsar gravitatòriament, cosa que va conduir a enfrontar-se a les rareses i les patologies de la solució de Schwarzschild.\nEl matemàtic Roy Kerr explica la saga de la teoria del forat negre, amb\nproblemes de singularitat associats i el seu descobriment. Podeu triar l'idioma de\nsubtitulació a la configuració del vídeo. Crèdit: Vetenskapsakademien\nUna solució que descriu una estrella giratòria, un forat negre de Kerr\nMalgrat diversos intents, ningú no havia trobat l’equivalent a les dues solucions de Schwarzschild que poguessin descriure el que seria una estrella giratòria, cosa que és problemàtica perquè totes giren. Ara es podria pensar que una rotació, que necessàriament ha d’augmentar a causa de la conservació del moment angular (amb una força centrífuga que també ho faria durant un col·lapse gravitatori i, per tant, s’hi oposaria), havia de conduir a un moment al final de aquest col·lapse i, per tant, elimina la rellevància de la solució patològica de Schwarzschild quan la massa de l'estrella es va concentrar sota una superfície d'un radi determinat.\nInspirat i interessat en les noves tècniques de geometria diferencial, Kerr es va proposar trobar aquesta solució. Encara no ho sabem avui, llevat d’aproximacions, però és cert que Kerr havia descrit una solució rigorosament exacta que descrivia el camp gravitacional extern d’una estrella giratòria. Però quina?\nDurant la propera dècada, gràcies sobretot al treball de Roger Penrose i Brandon Carter, entendrem que la solució de Kerr descriu tots els forats negres en rotació.\nCom que l’acreció de matèria en una estrella molt compacta ha d’alliberar una major quantitat d’energia per a una quantitat determinada de matèria, en particular d’hidrogen, que per les reaccions de fusió termonuclear, es podria pensar que un forat negre de Kerr supermassiu acumula matèria i podria produir una extraordinària quantitat d’energia que explica la lluminositat dels quàsars. Per tant, es construiràn models dels discs d'acreció que envolten als forats negres, especialment per Kip Thorne i Igor Novikov el 1973 i també per Nikolai Shakura i Rashid Sunyaev.\nD'esquerra a dreta, el 2016, Roger Blandford i Roy Kerr, el matemàtic que va descobrir la\nsolució de les equacions d'Einstein que descrivien un forat negre giratori. Crèdit: Bengt Nyman, CC by-sa 4.0\nUn forat negre transformat en una dinamo magnètica\nTot i això, el que realment ho canviarà tot és el descobriment realitzat el 1977 per dos joves astrofísics relativistes de la Universitat de Cambridge, Roger Blandford i Roman Znajek. Roger Penrose ja havia demostrat a finals dels anys seixanta que era possible extreure energia alentint la rotació d’un forat negre i, per tant, aprofitant la seva energia cinètica de rotació. Els dos investigadors construiran un escenari més elaborat que el de Penrose, però basat en la mateixa idea.\nÉs l’anomenat procés de Blandford-Znajek el que prevaldrà per explicar no només la lluminositat dels quàsars, sinó l’existència de raigs de matèria sovint associats i que es pot detectar per exemple, quan produeixen dues fonts de ràdio als extrems d’aquests raigs quan xoquen amb el medi intergalàctic.\nFins ara, només s’ha recolzat en simulacions numèriques i en càlculs analítics. Però, tal com s’explica avui en un llarg article publicat per la revista Quanta, el famós i reconegut periòdic digital de la Fundació Simons que recull els darrers desenvolupaments en física, matemàtiques, biologia i informàtica, aquesta situació està a punt de ser revolucionada per les observacions de l’Event Horizon Telescope de M87.\nL’instrument va proporcionar imatges i mesures, especialment a nivell de polarització de la llum emesa pel disc d’acreció al voltant del forat negre supermassiu, que estan en línia amb les prediccions del Procés de Blandford-Znajek, més precisament d’un dels dos escenaris principals d’acreció estudiats des de fa temps amb ordinadors. Sorprenentment, no és el que semblava ser el més creïble avui provat i afavorit per les dades de l’EHT.\nRoger Blandford ens explica els forats negres supermassius i els seus dolls en aquest\nvídeo. Podeu triar l'idioma de subtitulació a la configuració del vídeo. Crèdit: Revista Quanta\nVeiem de què es tracta. Quan la matèria forma un disc d’acreció, cau en espiral cap al cos atractor, girant més ràpidament quan més s’acosta. Inicialment té la forma d’un gas, però aquest gas és viscós, cosa que significa que a causa de les diferències de velocitat entre dos anells concèntrics de material al disc, hi haurà forces de fricció que escalfaran el gas.\nPer tant, el disc de matèria al voltant d’un forat negre s’ionitzarà, els corrents elèctrics i els camps magnètics naixeran en el plasma format. Hi ha tota una teoria d’aquests fenòmens en l’espai-temps corbat. Blandford i Znajek el van utilitzar per descriure el que passava a causa de les propietats de la mètrica espai-temps de Kerr, com diuen els especialistes en el seu argot.\nAl voltant de l'horitzó esfèric del forat negre existeix llavors una àrea en forma d'el·lipsoide giratori anomenada ergosfera. Un cos de caiguda radialment lliure es veurà obligat a tenir un component de rotació addicional en entrar a aquesta regió. Això també passa amb les línies de camp magnètic generades pel disc, de manera que al final tot passa com si tinguéssim un imant giratori i l’equivalent a una dinamo que produís diferències de potencial.\nD’això se’n deriven dues conseqüències essencials. En primer lloc, aquestes diferències acceleraran les partícules carregades gairebé a la velocitat de la llum i, finalment, la rotació del forat negre torçarà les línies de camps magnètics i algunes formaran una mena de tub retorçat al llarg de l’eix de rotació del forat negre al llarg del qual les partícules carregades pujaran. Clarament, es tracta dels dolls de forats negres supermassius, que llavors comencen a radiar intensament aquestes partícules, que produiran parells de partícules-antipartícules accelerades, etc.\nClic per engrandir. Recreació artística d'un forat negre supermassiu giratori envoltat d'un disc\nde matèria. També veiem un raig de partícules pujant del forat negre. Crèdit: NASA\nUna acumulació "boja" o "sana"?\nCom connectar aquestes explicacions amb les imatges de M87 proporcionades pel EHT? Resulta que els camps magnètics poden influir en la polarització de la llum emesa, de manera que mesurant la polarització de les ones de ràdio generades pel forat negre supermassiu i la seva acreció disc -que és precisament el que pot fer l'EHT- podem formar una imatge que mostri l’estructura magnètica del disc.\nLa imatge obtinguda mostra bandes regulars resultants d’un fort enrotllament de polarització en una espiral que inclou línies de camps magnètics i un flux de plasma ordenat, exactament segons un dels esquemes autoritzats pel procés de Blandford-Znajek i que genera els dolls de partícules.\nUn altre d’aquests escenaris, l’esperat, hauria tingut la signatura d’un flux molt més turbulent i caòtic. Els camps magnètics allí són febles i és l’acreció de matèria la que controla la producció dels dolls, l’acreció que s’acompanya d’una forta turbulència del plasma. Per als "astrofísics numèrics" que estudien aquest model, que es diu Sane, acrònim de stable and normal evolution (estable i evolució normal).\nAltres investigadors van afavorir el model de disc magnètic aturat, MAD, on els camps magnètics són forts i controlen el procés de Blandford-Znajek i redueixen en gran mesura les manifestacions de turbulència i caos. Sane s’utilitza per descriure una persona sana en anglès, al contrari de la bogeria (MAD).\nLes modelitzacions amb ordinadors que havien començat durant la dècada de 1980 i que des de la dècada de 2000 van veure l'enfrontament dels escenaris Sane i MAD, finalment van entrar en contacte amb l’experiència que sembla haver decidit a favor de MAD.\nVídeo (Podeu triar l'idioma de la subtitulació a la configuració del vídeo):\nEls forats negres estan embolicats en plasma. Aquest plasma conté camps magnètics que afecten la manera com es mou la matèria. A mesura que el camp magnètic es fa més fort, canvia de forma i amb ell la llum polaritzada que mesurem, tal com explica aquesta animació. Avui revelem un descobriment innovador: les ones de llum polaritzades que observem indiquen que el forat negre M87 té forts camps magnètics. Aquests camps magnètics exerceixen una poderosa influència en la forma en què els objectes orbiten al voltant del forat negre i la formació dels seus dolls, que és un dels majors misteris de l'astrofísica moderna. Crèdit: ehtelescope.\nEtiquetes de comentaris: Catàleg Messier, EHT, Forats negres, Quàsar, relativitat\nNaixement en directe d’una lluna al voltant d’un p...\nEls investigadors han creat una fibra artificial m...\nUn gran èxit per a l'Ingenuity que ha volat més te...\nContinuen els avenços en les proves del telescopi ...\nL’origen dels dolls de forats negres supermassius ...


Nou Creus: ROMÀNIC\nDotze segles enrera, es va instaurar un sistema arquitectònic únic per la seva modèstia sovint i senzillesa. La nostre comarca com moltes d’altres de Catalunya, ens va quedar un extens llegat, repartit per el nostres diferents municipis.\nNo vull parlar dels Monestirs, esglésies parroquials prou ven conservades, mimades i admirades per propis i estranys, que a la majoria dels pobles són la nineta dels seus ulls, que al seu entorn s’hi celebren festes, festetes i tota mena d’actes.\nPerò si que voldria parlar d’aquestes ermites que tenim mig abandonades, o abandonades del tot, que coronen molts turons o s’amaguen en el fons d’alguna vall. Elles si que mereixen el nostre reconeixement. La seva estructura senzilla d’una sola nau rectangular, un absis semicircular, a llevant, el campanar d’espadanya a ponent, i la porta a mig dia. Tant porta com finestres són del clàssic arc de mig punt.\nMoltes han estat modificades, tant que no es reconeixen els seus orígens, Estiula, l’Aranyonet, Fornells, Viladonja. Altres la modificació ha estat parcial un clar exemple es Sta. Maria de Bolós, (Camprodon) amb una façana nord i una part de l’absis primitiu i meravellós amb les seves arcuacions de tipus llombard, mig recobert d’heura o Nostre Sra. Del Remei de Serrat, (Queralbs) a estat allargada per la part de ponent, conservant l’absis a la part de llevant.\nAltres s’han reconstruït o restaurat, el Pont Vell, Sta. Llúcia a St. Joan, el pont de la Cabreta, Campdevànol, Sta. Magdalena de Puigsac, a Pardines, St. Cristòfol de Ventolà, a Ribes, St. Sadurní de Fustanya, Queralbs, el Barretó, Mataplana, etc. Les menys en fase de reconstrucció St. Llorenç de Campdevànol. Algunes han estat reconvertides St. Cristòfol de Nevà en cementiri.\nPerò la majoria no han tingut tanta sort, cal destacar el conjunt medieval de Puigbó Gombrèn, que en resta una torre de defensa rodona i l’absis de l’antiga església al mig de roures, sobre un turó que mira a Montgrony i a la serra de Coma Armada. St. Bartomeu, Ripoll, única del seu gènere amb l’absis i les absidioles per dintre la paret, Sta. Maria del Catllar destaca per les seves antenes, Sta. Maria de Tramulosa, a Les Llosses, quasi al terme de Sora, (Osona) el camí de difícil accés amb la porta i les finestres tapiades, Sta. Maria de Vidabona, Ogassa, notable edifici amb la teulada ensorrada i una immensa esquerda sobre la porta, que per arribar-hi cal fer una hora de camí a peu vagis per on vagis. Per acabar el recordatori anirem a la part mes occidental de la comarca ja a tocar el Berguedà al municipi de Les Llosses, antic terme de Palmerola, que a sobre d’una roca trobem St. Julià de Cosp, (foto) que per no tenir no te n’hi un camí ven definit per accedir-hi om ha de passar per la roureda com pot. El consell comarcal de Berguedà està projectant un sender de petit recorregut (P.R) de St. Jaume de Frontanyà a Vilada, passant per St. Julià.\nAl Ripollès tenim al voltant de 60 obres civils Romàniques no podem esmentar-les totes. Però si podem fer una reflexió de com volem deixar aquest important llegat artístic i cultural als nostres hereus. Reflexionar si volem deixar un munt de rocs, acompanyades d’unes col·leccions de dibuixos, maquetes o fotografies, per veure el que era o de mica en mica, posar fil a l’agulla i les institucions tan publiques, com privades, i entre tots fer alguna cosa ”Salvem el Romànic.”\nPrendre iniciatives com a St. Joan, fent la ruta de les Ermites. Podríem fer moltes rutes de les Ermites, exemple, Vidabona - Saltor ; Salarsa - Bolós- el Sitjar ; Les Llosses - Sta. Margarita - St. Martí de Vinyoles - Tremolosa - Sovelles. Al cap i a la fi molta de la gent que visita la nostre comarca ens visita per les nostres muntanyes.\nTorno a dir Salvem el Romànic.


CELEBRITY EDGE: PREMI EXCEL·LÈNCIES TURÍSTIQUES 2018 |\nEl Celebrity Edge, últim vaixell de la família Celebrity Cruises ha estat guardonat per el Grupo Excelencias.Celebrity Cruises, la companyia de creuers Premium de Royal Caribbean, ha rebut el premi Excel·lències Turístiques 2018 que atorga el Grupo Excelencias, un referent en el sector turístic que premia per a les companyies que desenvolupen la seva activitat i projectes sempre amb la meta d’aconseguir ser excel·lents . El guardó va ser per al Celebrity Edge, últim vaixell a incorporar-se a la seva flota.\nSergio Arévalo, Head of Sales Espanya de Royal Caribbean, Celebrity Cruises i Azamara Club Cruises, va ser l’encarregat de recollir el premi en un acte celebrat a la Fira Internacional de Turisme FITUR 2019. Arévalo va afirmar: “Estem molt orgullosos per aquest reconeixement donada la importància d’aquests guardons en el sector. És a més una gran oportunitat per al mercat espanyol ja que el Celebrity Edge arribarà a Espanya al maig per oferir sortides per la Mediterrània durant tota la temporada d’estiu. A més, l’any que comptarem a Europa amb el Celebrity Edge però també amb el seu vaixell bessó Celebrity Apex, actualment en construcció, confirmant l’aposta de companyia per la innovació en les experiències per als nostres hostes “.\nEl Celebrity Edge és el primer vaixell creat usant tecnologia 3D a la indústria de creuers, el que significa que cada detall està ajustat fins a la perfecció. En el seu disseny han participat arquitectes i interioristes de reconeixement mundial com l’espanyola Patricia Urquiola, Kelly Hoppen i Tom Wright. El vaixell, amb capacitat per a 2.918 passatgers, compta amb increïbles novetats com el seu avantguardista disseny orientat cap a l’exterior. Destaca la revolucionària “Magic Carpet”, una plataforma que penja sobre l’oceà i que depenent de en quina coberta estigui es converteix en un bar, annex a la zona de piscines, la terrassa d’un restaurant d’especialitat o una plataforma de luxe per acostar als passatgers a terra.\nEntrada anteriorSOPHIA LOREN I CIRQUE DU SOLEIL AT SEA, A LA INAUGURACIÓ DE MSC BELLISSIMASegüent entradaROYAL CARIBBEAN ENCARREGA UN SISÈ VAIXELL DE CLASSE OASIS


Meteo Garraf: A poc temps de l'inici de l'hivern ...\nEl dijous 22 de desembre, a les 6h 30m hora oficial peninsular, s'inicia l'hivern a l'hemisferi nord, segons el conveni astronòmic. Aquesta estació, la més curta de l'any des de fa alguns segles, durarà 88 dies i 23 hores. La primavera s'iniciarà el dia 20 de març de 2012.\nAnem a veure com serà a casa nostra aquest hivern que de moment sembla que no hi sigui, o almenys pel que apunten els mapes:\nEl mes d'hivern, veient els models estacionals, fan pinta d'anticiclònics, ja que no es preveuen anomalies negatives pel que fa a les temperatures. Fins i tot, aquestes temperatures, una mica per sobre de la mitjana tot i que sense ser exageradament altes.\nAmb el mapa d'anomalia pluviomètrica es pot reafirmar, que és més possible, mapes en mà, que tinguem llargs períodes d'anticiclons. Tot i això fa un mes aquests mapes feien mal a la vista de les taques vermelles que apareixien a la Península Ibèrica i, em aquesta última actualització el tema de la precipitació s'ha normalitzat.\nQUE ESPEREM PER LA PROPERA QUINZENA?\nSegons el mapa per a la propera quinzena, exactament fins el dia de reis, les temperatures no tindran cap variació respecte la mitja. Així que encara que veiem que en els propers dies l'anticicló se'ns tirarà al damunt, ningú ha de patir perquè aquesta és la típica monotonia dels hiverns a Catalunya, encara que els últims hiverns hagin estat més moguts.\nEl mapa de precipitacions per a la propera quinzena, ja és prou explícit. No esperem precipitacions fins mínim el dia de Reis, a Vilanova i la Geltrú. Tot això sempre que els mapes encertin.\nPer acabar us penjo les fotos que he fet del cel rogenc aquesta tarda a Vilanova i la Geltrú.\nMés informació al twitter...\nFONTS: NOAA, AEMET.\nPublicado por Marc Lemus a les 20:05\nDoncs quin rotllo, es per fer-se l'harakiri, jeje! Vinga, merci per l'informació i salutacions!\n21 de desembre de 2011, a les 23:55\nDoncs sí la veritat. Sempre és un plaer !:)\n22 de desembre de 2011, a les 14:01


El PP denuncia que Ribó es gasta 14 vegades més en impremta i disseny per al Rasca i Gana del comerç que en premis per a clients | Valencia Extra\nEl cost d’impressió de bitllets, cartelleria i disseny és de quasi 40.000 euros, mentre que per als premis dels clients dels comerços sol s’han destinat 3.000 euros, 30 vals de 100 euros per a gastar als comerços\nEl despropòsit del concurs Rasca i Gana per a impulsar les compres continua augmentant després de conéixer que ha costat 14 vegades el disseny i la impremta del Rasca i Gana que els premis als quals poden accedir els clients dels comerços de la ciutat.\nS’han destinat 3.000 euros per a premis en vals de compra de 100 euros, mentre que el Govern de Ribó i PSOE es gasta prop de 40.000 euros en el disseny, impremta i distribució dels bitllets així com cartelleria.\nEl regidor del Grup Municipal Popular, Santiago Ballester, ja va qualificar de “ridícula” la campanya de suport al comerç local llançat pel Govern de Ribó i PSOE i que ara “podem qualificar ja d’un despropòsit després de conéixer que ha costat 14 vegades més la impremta i distribució que els premis en bitllets per a consumir en els comerços”.\nEl Govern de Ribó i PSOE va llançar una campanya de Gana i Rasca en els comerços de la ciutat que repartirà 3.000 euros en 30 vals de 100 euros per a gastar en els comerços de la ciutat. A la ciutat hi ha 35.000 comerços que poden adherir-se a la campanya.\n“Una xifra més que ridícula en una campanya res motivant, ja que hi ha més probabilitats que et toque un premi en el sorteig de Loteria de Nadal, un 15,3%, mentre l’Ajuntament ha repartit 105.00 bitllets de Rasca i Gana entre els 35.000 comerços però només 30 dels bitllets estarà premiats, un 0,0286% de probabilitats”, va explicar Santiago Ballester.\nBallester ha posat com a exemples campanyes en altres municipis valencians que tenen menys habitants que València i menys comerços però on es destina fins a deu vegades més que a València.\nLa campanya contrasta amb altres similars llançades per Ajuntaments més xicotets i menys comerços com és l’Ajuntament de Riba-roja destinarà 40.000 euros en premis en la seua campanya similar de Rasca i Gana faig costat al comerç local. Mentrestant, a Borriana destinarà en una altra campanya de suport al comerç local 8.0000 euros o Vila-real que repartirà entre els comerços 25.000 Rasca i Gana dels quals 5.000 tindran premi directe o Pedreguer destina 40.000 euros en descomptes en els comerços del municipi.\nApagada per Nadal a València\nAquest despropòsit s’uneix a l’apagada aquest Nadal als carrers i places de la ciutat. El PP va presentar una moció fa més de mes demanant una major inversió en la il·luminació de la ciutat per a donar suport a les compres en els comerços i que va ser rebutjada per Compromís i PSOE. “Ara han rectificat, però com sempre ho fan tard i malament, ampliant en 23.000 euros més en llums de Nadal”, va explicar Ballester.\n“L’alcalde no pot sentir-se orgullós de la gestió que ha fet perquè València lluïsca hui com mereix la tercera capital d’Espanya. Ens hem quedat en el furgó de cua quant a inversió en il·luminació nadalenca, molt per davall de ciutats com Sevilla (962.000€) Saragossa (700.000€), Màlaga (532.000 euros) i Vigo (prop de 800.000 euros)”, ha destacat.


Digikam/Correcció de la lent amb el digiKam - KDE UserBase Wiki\nDigikam/Correcció de la lent amb el digiKam\nThis page is a translated version of the page Digikam/Lens Correction Using digiKam and the translation is 100% complete.\nCorrecció de la lent amb el digiKam\nTranscrit des d'un article al blog d'en Mohamed Malik, el 18 de març de 2011\nCap lent és òpticament perfecte. Fins i tot les lents més cares tenen imperfeccions, però digiKam pot corregir les imperfeccions de la lent com la distorsió, l'aberració cromàtica, vinyetes, el color i la geometria.\nEscolliu la fotografia en que voleu afegir correccions i premeu F4 al teclat. D'aquesta manera passareu a la vista Editor. En la vista Editor aneu a Millora -> Lents -> Correcció automàtica.\nAquesta característica utilitza les dades de lents des de la biblioteca lensfun i aquesta té una base de dades molt actualitzada de les lents que estan disponibles. Compta amb més d'un centenar de lents en les seves bases de dades actuals. També utilitza les metadades de la imatge per trobar la que s'utilitza. Si està disponible exactament la utilitzada per prendre la fotografia, la que coincideixi amb les metadades, però, si no està disponible el resultat exacte, es tria l'ajustament de les més coincidents. En aquest cas també es permet a l'usuari seleccionar la lent.\nPodeu activar o desactivar les línies de la graella. Seleccioneu les correccions que voleu aplicar movent el ratolí cap a dintre i fora de la finestra de vista prèvia que us mostrarà un abans i un després. Quan esteu satisfet amb el resultat premeu Bé.\nRetrieved from "https://userbase.kde.org/index.php?title=Digikam/Lens_Correction_Using_digiKam/ca&oldid=320297"\nThis page was last edited on 6 December 2013, at 13:19. Content is available under Creative Commons License SA 4.0 unless otherwise noted.


Catalunya com Grècia: O ens indepentitzem o patirem!\nDIJOUS, 18 DESEMBRE DE 2014\nAquests són els números reals, i no hi ha més cera que la que crema. Montoro pot dir el que vulgui, però així són la “generositat” i la “solidaritat” espanyoles. A Espanya ja hi ha qui comença a adonar-se que Catalunya, tal com està el sistema de finançament actual, és com Grècia: mai no podrà pagar el que deu. Per això afluixen la soga del coll. L’afluixen una mica, només. L’afluixen per no matar del tot la gallina dels ous d’or.\nLa pregunta és: ¿serem els catalans capaços de treure’ns la soga del coll per ser lliures i pagar honradament les nostres factures? No hi ha molt on triar: o la independència o ser la segona Grècia.


Els partits catalans es disposen a negociar una resposta unitària a la sentència però amb matisos i advertències\nVacuna Covid Catalunya\nDesprés de la manifestació històrica de dissabte contra la sentència de l'Estatut, els partits tenen ara el repte de mantenir, en la resposta política, la unitat exhibida pels ciutadans al carrer. El PSC manté que la unitat catalana ha de passar per defensar i recuperar íntegre l'Estatut del 2006. Ho ha explicat aquest dilluns el diputat socialista Daniel Fernández, que ha demanat que la resposta catalana es consensuï primer a Catalunya i es visualitzi després a Madrid. La resta de formacions hi estan d'acord però demanen més. CiU vol que el PSC no supediti les propostes al PSOE, ERC exigeix una resolució efectiva i ICV diu que les coses han canviat després de la marxa multitudinària de dissabte. L'estratègia es podria veure ja en el Debat de Política General, que comença dimecres al Congrés.\n12/07/2010 - 12.39 Actualitzat 13/07/2010 - 08.15\nEl PSC defensa, en la línia de la proposta del govern, que la unitat catalana passi per defensar i intentar recuperar la integritat de l'Estatut votat en referèndum l'any 2006. Una oportunitat que tindran els polítics catalans per plantejar les primeres iniciatives serà el debat de política general que dimecres comença al Congrés.\nEl diputat socialista Daniel Fernández creu, però, que la resposta unitària de les forces catalanes a la sentència del Constitucional s'ha d'acordar primer a Catalunya, l'ha de liderar el president, José Montilla, i només pot incorporar el que ha definit com a "propostes guanyadores", és a dir, plantejaments polítics que puguin ser assumibles pel PSOE.\nDe la seva banda, CiU veu factible que la unitat es mantingui en la intenció de recuperar els apartats retallats de l'Estatut, però el portaveu a Madrid, Josep Antoni Duran i Lleida, reclama al PSC que no supediti la proposta unitària al que pugui assumir el PSOE. Duran ha lamentat el que considera "la incapacitat" dels socialistes catalans per "no subscriure allò que pugui molestar el PSOE".\nTambé n'han parlat des d'ERC. Després que Joan Ridao va dir aquest cap de setmana que la marxa suposava un pas endavant cap a la independència, Joan Puigcercós es mostra disposat a mantenir la unitat amb els mínims plantejats pel govern, si realment el text que es planteja en el Debat de Política General a Madrid no queda en paper mullat.\nI el candidat d'ICV, Joan Herrera, entén que recosir l'Estatut només serveix per al moment immediat. Joan Herrera demana "anar més enllà" perquè considera que hi ha un abans i un després de la manifestació multitudinària de dissabte pels carrers de Barcelona.\nFora d'aquest discurs, la presidenta del PP català, Alícia Sánchez-Camacho, ha demanat a tots els anteriors que prenguin l'exemple de la selecció espanyola de futbol. Segons Sánchez-Camacho, els polítics han d'aprendre dels futbolistes com "treballar en equip i amb germanor" i "sentir-se alhora catalans i espanyols".\nL'estratègia unitària o no dels partits catalans es posarà a prova en diverses cites clau aquesta setmana i també la propera, quan està previst que es reuneixin José Montilla i José Luis Rodríguez Zapatero.\nEl públic ja pot votar la millor foto de natura de l'any d'entre les 25 finalistes\nEntre la unitat per l'Estatut i la "Catalunya real"\nEl Suprem manté els líders independentistes a presó perquè el tercer grau és "prematur"\nDistribució directa, ultracongeladors i equips mòbils per a la vacuna de la Covid\n"El que més vull és tornar a jugar amb Messi"\nAntoni Trilla: "Si l'Rt continua pujant i es manté per sobre del 0,9, no hauríem de canviar de tram"


European Blockchain Convention - Agrònoms - Enginyers Agrònoms de Catalunya\nInici » Esdeveniments » Formació » European Blockchain Convention\nGran Via de les Corts Catalanes, 144 barcelona\nUn any més aterra a la ciutat de Barcelona l’European Blockchain Convention, l’esdeveniment sobre tecnologia blockchain líder a Europa que reuneix els principals players de l’ecosistema blockchain: reguladors, empreses, organismes, inversors i desenvolupadors. La tercera edició de l’esdeveniment se celebrarà a l’hotel 5 * Hesperia Barcelona Tower el pròxim 20 de gener de 2020.\nLa trobada reunirà més de 600 assistents arribats de tot Europa i comptarà amb les ponències de més de 50 experts, entre els quals destaquen noms com Mariya Gabriel (Comissió Europea), Michael Kumhof (Banc Central d’Anglaterra), José Mínguez ( Endesa), Cristina Carrascosa (Observatori i Fòrum Blockchain de la Unió Europea), Dirk Bullmann (Banc Central Europeu), Maria Concepcion de Monteverde (Banc Santander), José Daniel García Espinel (Acciona) i Joshua Klayman (Linklaters).\nLa novetat d’aquest any és el llançament de RACE by EBC, una trobada en què les startups de blockchain més prometedores d’Espanya i Europa presentaran els seus projectes davant d’una audiència i un jurat professional formats pels principals agents de l’ecosistema blockchain, inversors i grans corporacions. L’objectiu de l’esdeveniment és connectar startups, inversors i corporacions i fomentar així les col·laboracions entre els principals agents de l’ecosistema emprenedor. RACE by EBC es celebrarà el 21 de gener 2020 i reunirà més 300 assistents.\nDescompte exclusiu per a col·legiats/des\nSol·licitan’s el teu codi i estalvia un 25% a la teva entrada si t’inscrius abans del 31 d’octubre.


Comença a caminar el Compromís per Cerdanyola | Compromís per Cerdanyola\nAlguns membres del Compromis després de la primera assemblea\nEl Casal Popular i Cultural La Clau acollia ahir dissabte la primera assemblea del Compromís per Cerdanyola, on es van aprovar les bases d'aquesta candidatura que ja treballa per presentar-se a les eleccions municipals que tindran lloc al maig del 2011. Impulsat en el seu inici pel PAS (Participació Activa i Social), la CUP (Candidatura d'Unitat Popular) i el FEC (Fòrum d'Esquerres de Cerdanyola) i altres persones vinculades a moviment socials cerdanyolencs, aquest moviment polític i social neix amb la voluntat d'aglutinar altres forces polítiques de l'esquerra alternativa amb presència a la ciutat.\nEn la roda de premsa celebrada després de l'assemblea Carles Escolà explicava que el Compromís per Cerdanyola és el fruit d'un procés de debat endegat mesos enrere al si dels moviments socials locals. Escolà, que va dimitir com a regidor d'EUiA en considerar aquesta organització política "esgotada com a projecte polític alternatiu i de transformació social", va afirmar que els partits tradicionals d'esquerres de la ciutat han traït sistemàticament les lluites populars i s'han convertit en part del problema, portant la ciutat a una situació de caos polític i un total descrèdit de l'ajuntament. Aquest motiu, explicava, fa que avui sigui més important que mai bastir una candidatura àmplia i unitària que sigui capaç d'incorporar les reivindicacions ciutadanes i convertir-se en el referent ampli de les esquerres a la ciutat.\nMaurici Jaumandreu, cap de llista pel PAS a les eleccions municipals del 2007, va declarar que el Compromís per Cerdanyola formarà part de les Candidatures Alternatives del Vallès, de les que el PAS ja va ser co-fundador. El també portaveu de la CUP local va explicar que a partir d'ara s'obre un procés de treball intens per elaborar, de forma participativa i oberta a la ciutadania, un programa electoral que concretarà les bases aprovades per la primera assemblea del Compromís: dret a la participació i la democràcia directa; defensa del territori, dels recursos naturals i del medi ambient; defensa dels serveis públics i rebuig a les diferents formes de privatització; reivindicació de la justícia social i suport a les reivindicacions sindicals i socials en favor dels interessos col·lectius; defensa dels drets i llibertats de totes les persones; reivindicació de l'Autodeterminació del pobles i del dret del poble català a decidir lliurement el seu futur; suport a lluita antipatriarcal i assumpció dels principis d'alliberament de gènere.\nPer la seva part, Jordi Haro, impulsor de la candidatura Els Verds-Opció Verda a les darreres eleccions municipals, recordava que el passat mes de desembre un grup de persones van presentar públicament una manifest titolat "Crida al compromís, per una Cerdanyola lliure, digna i democràtica" que denunciava el descrèdit de la política oficial, esquitxada per diversos casos de corrupció. Aquest manifest, va afirmar, va ser un dels primers fruits del procés de debat que ahir dissabte desenvocava en la creació oficial del Compromís per Cerdanyola.


El Saló Internacional del Còmic, vist des de les seves exposicions\nEl TBO, Lucky Luke, caricatures de Donald Trump i un homenatge al pare de la novel·la gràfica Will Eisner, entre les més destacades\nAcaba d’arrencar l’edició més ambiciosa del Saló Internacional del Còmic de Barcelona, que es farà fins diumenge al recinte de la Fira de Montjuïc. Ocupa 50.000 metres quadrats –un 10% més que l’any passat– i té 197 expositors. Aquest augment també ha fet créixer el nombre d’activitats i se’n faran més que en cap dels 35 anys d’història. Un dels principals reclams són les exposicions, que reflecteixen molt bé la riquesa i la varietat de l’univers del còmic. Entre les més destacades d’enguany n’hi ha de dedicades a clàssics com ara el TBO o Lucky Luke, d’actuals com la de caricatures de Donald Trump i també n’hi ha que homenatgen els herois més heterogenis del món del còmic o les grans aportacions del gènere.\nCent originals per a commemorar el centenari del TBO. Enguany la mítica revista infantil TBO fa cent anys i el Saló del Còmic s’afegeix a les celebracions amb una gran mostra antològica. Aplega un centenar d’exemplars originals i descobreix al públic les millors sèries i autors de la publicació. La mostra es divideix en quatre apartats: un recorregut cronològic per la història del TBO, des que va aparèixer –el 17 de març de 1917– fins a l’última època, publicada per Ediciones B –entre el 1988 i el 1998. També hi ha una secció dedicada a les principals sèries de la revista, com ara els grans invents, la família Ulises i la Rue del Percebe, i una altra als autors de referència: Opisso, Benejam, Coll, Arturo Moreno, Sabatés i Urda, entre més.\nLucky Luke, setanta anys cavalcant per les pàgines dels còmics. ‘Li deien Lucky Luke’ és una exposició que homenatja un dels personatges més populars del món de la historieta. La mostra, en què es recrea un poblat de l’Oest, serveix per a conèixer el protagonista, el seu inseparable i fidel cavall Jolly i també alguns dels seus enemics, com ara els populars germans Dalton. També aplega un bon reguitzell de curiositats: per exemple, que tot i ser un heroi nord-americà va ser concebut per un dibuixant francès i durant molts anys René Goscinny, el creador d’Asterix, en va fer els guions.\nLes mil cares (caricaturitzades) de Donald Trump. En nou president dels Estats Units no deixa ningú indiferent i, d’ençà que va guanyar les eleccions, desenes de caricaturistes de tot el món l’han retratat. Per això l’humorista gràfic Jaume Capdevila, Kap, comissaria la mostra ‘Retratant Donald Trump’, que aplega tot de dibuixos satírics del president dels Estats Units fets per dibuixants de la premsa d’arreu. Hi haurà il·lustracions de Forges, Manel Fontdevila, Ferreres, Andreu Buenafuente, vinyetes aparegudes a El Jueves, Mongolia i Orgullo y Satisfacción, i també una bona mostra d’obres fetes per dibuixants que treballen per a capçaleres internacionals com ara The New York Times, The Washington Post, The New Yorker o Charlie Hebdo.\nAviació i còmic. Un dels eixos temàtics del saló és l’aviació, que centra el cartell d’enguany. La relació entre el món del còmic i els avions és llarga i fructífera, i n’han sortit obres mestres com ara Steve Canyon, Buck Danny, Tanguy y Laverdure, Hazañas Bélicas, As de Pique o El piloto del Edelweiss. Per això el certamen ha produït una exposició amb avions reals d’èpoques diverses i una bona colla d’activitats pedagògiques i lúdiques.\nSuperherois fora de control. A vegades hi ha personatges de còmic que, sense ser dolents, no són uns herois clàssics perquè no respecten ni les normes ni les autoritats. És el cas de Hulk, Harley Quinn, Masacre, Deadpool, Juez Dredd, la Máscara o Lobo. Per lluitar contra el crim utilitzen la violència amb desmesura, no tenen en compte els danys col·laterals i, sovint, són afectats per algun trastorn de personalitat. La mostra ‘Superherois fora de control’ vol homenatjar 25 d’aquests personatges més extrems que han fet la guitza als arquetípics superherois però que han proporcionat tantes hores de diversió als lectors.\nWill Eisner, pare de la novel·la gràfica. Enguany es compleixen cent anys del naixement d’un dels grans noms del còmic universal, el nord-americà Will Eisner. El Saló del Còmic ret homenatge a l’iniciador del concepte de la novel·la gràfica amb una gran exposició dedicada a la seva trajectòria excepcional. L’any 1978 Eisner va encetar un nou subgènere amb la publicació de Contrato con Dios, la seva primera novel·la gràfica. La va titular així per diferenciar-la dels còmics tradicionals i amb la intenció clara d’adreçar-la a un públic de lectors adults.


171 persones van desaparèixer l'any passat a la Catalunya Central - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n171 persones van desaparèixer l'any passat a la Catalunya Central\nEl 94% de les denúncies s'acaben resolent abans d'un mes, en la majoria de casos per retorns voluntaris\nUna patrulla dels Mossos d´Esquadra ARXIU/E. P.\nEls Mossos d'Esquadra van gestionar l'any passat 4.356 denúncies per desaparicions, un 94% de les quals es van resoldre abans d'un mes, i un 4% més es van poder localitzar abans d'un any. El 72% de les persones que van retornar voluntàriament ho van fer els primers 4 dies. Per regions policials, la Catalunya Central va registrar 171 desaparicions, és a dir, el 3,9% del total de Catalunya.\nDel total de les persones desaparegudes l'any passat, un 41% eren dones i un 59% homes. Per edats, el 38% eren menors d'edat i d'aquests 6 de cada 10 eren noies. Els desapareguts de més de 65 anys corresponen al 6% del total i d'aquests el 63% tenia una malaltia mental. Del total de desapareguts, un 46% tenien una malaltia mental, com ara un procés degeneratiu o depressiu. En aquest cas, quan hi ha malaltia mental és menys probable que el retorn sigui voluntari (40,2%).\nDes de l'any 2010, els Mossos d'Esquadra disposen d'una Unitat Central de persones desaparegudes, convertint-se en l'únic cos policial que té una unitat específica i especialitzada de desaparicions en l'àmbit criminal.\nAquesta unitat ha estat pionera en aconseguir dues primeres sentències a l'estat en base a la construcció de la prova per indicis, és a dir, sense localització del cadàver, sense cap indici biològic (sang o ADN), sense arma del delicte, sense testimonis i sense cap mena de confessió per part de l'autor dels fets. El primer cas està relacionat amb la doble desaparició d'un home i una dona als Pallaresos, els cossos dels quals no es van localitzar mai però es va detenir i condemnar un home pels fets. El segon cas es refereix a la detenció i condemna d'un altre home per assassinar i fer desaparèixer el cos de la seva exdona a Mataró.


Enorme altura artística\n© Chano Domínguez i Mariola Membrives, a l'Auditori de Lleida.\nArtistes: Chano Domínguez & Mariola Membrives.\nFestival Jazz Tardor de Lleida.:\nSala: Auditori Enric Granados.\nEl primer concert en viu de la ciutat, després del tancament obligat de les sales de concerts a causa de la maleïda pandèmia, ha estat el d’obertura del Festival Jazz Tardor 2020 que, per desgràcia, va veure com s’anul·laven o postergaven els dos primers, anteriorment assenyalats, de Rick Margitza i Scott Hamilton. Aquest tercer recital del cartell, doncs, a càrrec de l’elegantíssima cantant Mariola Membrives, acompanyada del gran pianista Chano Domínguez, s’ha revelat un espectacle de gran categoria i enorme altura artística. El xou, de naixement recent, segons ells mateixos van explicar, presenta, com no podria ser de cap altra manera, una molt bonica simbiosi musical amb el flamenc com a principal ingredient sonor.\nNo en va, tant la trajectòria de la cantant cordovesa com la del pianista gadità han transitat sempre per camins flamencs d’índole diversa, encara que observant vaivens cap a altres gèneres, majoritàriament el jazz, però tornant sempre, com en aquesta nova experiència, a les seues arrels culturals de bressol. Amb tot just una o dos actuacions anteriorment a aquesta de l’Enric Granados, Chano i Mariola o Mariola i Chano –és igual l’ordre– van demostrar un grau de compenetració admirable i l’aparença de portar anys actuant en aquest format de tan indubtable atractiu i que han de repetir tot el que puguin.\nElla, elegant i entregada com sempre, va lluir grandiosa en la part vocal i en les seues formes interpretatives sobre l’escenari. Ell, inspiradíssim i precís com acostuma a ser-ho, va extreure del piano sonoritats inversemblants que van donar a cada cançó boniques aures diferents. El repertori a base d’estàndards de jazz, copla, flamenc, clàssics llatinoamericans i una mica de pop, barrejat tot amb habilitat, va fer les delícies del públic, que va gaudir sense treva de tanta emoció i sensibilitat a doll.


rei mitològic de Tràcia\nHigí dona una altra versió. Diu que Licurg havia expulsat Dionís del seu reialme i havia posat en dubte el seu origen diví. Després, embriagat pel vi que havia pres, va voler violar la seva pròpia mare. Recuperat, va voler impedir actes tant vergonyosos i va arrencar els ceps de les seves terres, però Dionís el tornà boig i Licurg matà la seva esposa i el seu fill. Tot seguit Dionís va deixar Licurg al bosc a mercè de les panteres.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Licurg_(fill_de_Driant)&oldid=27661087»\nDarrera modificació: 28 juny 2021 a les 18:15


El calendari que lliga integració i castells es distribuirà amb el diari "Ara"CCCC\nEl calendari que lliga integració i castells es distribuirà amb el diari "Ara"\nEl calendari editat per la Fundació Mas Albornà, amb la col·laboració de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, tindrà una tirada total de 50.000 exemplars i es distribuirà gratuïtament amb el diari Ara el pròxim diumenge 16 de desembre, i amb el setmanari penedesenc El 3 de Vuit dos dies abans. Això suposarà una molt àmplia difusió per aquest calendari de l'any 2013 i que recull l'essència del fenomen casteller: reflectir l'existència de valors compartits entre els castells i la integració de persones amb discapacitat i trastorn mental (objectius de la Fundació Mas Albornà).\nD'una manera simpàtica i des d'una òptica allunyada de les actuacions, diferents membres de la fundació vilafranquina es fotografien amb castellers de setze colles diferents en actituds relaxades, quotidianes i normalitzades. "És així com pretenem que es visibilitzin les persones amb discapacitat, des d'un punt de vista de normalitat", explica Xavier Cartanyà, gerent de la Fundació. El calendari s'ha realitzat en dues sessions fotogràfiques que s'han realitzat a la TAP (Tarraco Arena Plaça) per considerar-se aquest espai, un punt neutre i significatiu per al món casteller. "No pretenem reflectir castells, colles o places, sinó castellers, persones i valors", afirma Cartanyà.\nEl calendari es realitza a través de la feina desinteressada d'un fotògraf i un equip de disseny gràfic. En aquesta sisena edició han estat Jemi Paretas (fotògraf) i Pep Casanellas de l'estudi CP Gràfics (estudi de disseny gràfic) els quals s'han encarregat de la imatge, la creativitat i el disseny. A més, el calendari ha comptat amb el patrocini de Motor Albet, Grau Maquinària, Heliexport, Unipresalud, Canon, Cafès Novell, Vaq Consulting i Gràfiques del Foix. Aquesta és la sisena edició del calendari de la Fundació Mas Albornà i la més ambiciosa pel que fa a la seva distribució.\nVídeo del calendari:


La falta d'encert i les exclusions condemnen l'Associació Lleidatana\nLes lleidatanes cedeixen davant del líder Benidorm, un dels rivals més forts de la categoria\nL’Associació Lleidatana va caure ahir contra el líder, el Benidorm, en un partit en el qual la falta d’encert i algunes decisions arbitrals van condemnar les lleidatanes (36-24). L’Associació continua d’aquesta forma amb la mala dinàmica de resultats i encadena la tercera derrota.\nEl matx va estar igualat fins al minut 20, quan per una sèrie de decisions arbitrals molt protestades per part de les lleidatanes l’Associació va jugar durant deu minuts amb una jugadora menys després d’encadenar quatre exclusions de jugadores lleidatanes. Així, el Benidorm va aprofitar per aconseguir una renda de sis gols al descans (17-11). A la segona meitat, l’Associació va intentar atansar-se al Benidorm, però la falta d’encert de cara a porteria i els contraatacs de les locals van acabar sentenciant la derrota lleidatana.


Docents d'educació infantil | Sigues TU\nEn base als bons resultats de la prova pilot que es va iniciar el curs 2020-2021, la proposta Descobrint per Educació Infantil es fa arribar a tots els centres de la demarcació de Girona que ho sol·licitin pel proper curs 2022-23.\nPer dur-la a terme, una de les tècniques del programa impartirà als centre participants una formació inicial específica per Educació Infantil, que inclou el marc de referència teòrica del programa, la metodologia de treball i la utilització dels materials del Descobrint.\nEstà demostrat que l’escola és un bon context per promoure l’aprenentatge dels principals temes de salut i de les habilitats per a la vida. En aquest sentit, les recomanacions nacionals i internacionals argumenten que és fonamental fer-ho des de la primera infància. Tanmateix, no es pot fer de qualsevol manera, sinó que l’educació per a la salut a l’escola ha d’estar planificada i seqüenciada al currículum dels infants i presentada per facilitadors entrenats per tal de promoure el coneixement sobre salut, les habilitats relacionades amb salut i actituds positives envers la salut i el benestar (OMS, 2003).\nEn el currículum d’infantil, les habilitats per a la vida i els continguts de salut es poden relacionar amb les tres àrees de coneixement: descoberta d’un mateix i dels altres, descoberta de l’entorn i comunicació i llenguatges. En aquest sentit, els objectius d’aquesta etapa educativa van molt més enllà d’adquirir coneixements i impliquen sobretot reptes cognitius, facilitar les relacions humanes i reforçar la pròpia confiança i l'autoestima. De la mateixa manera, l’aula ha de ser un espai de benestar, on l’infant se senti segur, atès, acceptat i apreciat (Gencat, 2016).\nClicant a la pestanya trobareu informació concreta sobre la proposta pedagògica:\nCal tenir en compte que a l'hora de treballar les competències psicosocials a l'aula, la persona docent esdevé l'eina clau. Des del «Sigues tu» ens agrada anomenar persona facilitadora aquella que acompanya, que es comunica de manera coherent i respectuosa i que és capaç de crear, adaptar, organitzar i propiciar una sèrie d’elements per a l’aprenentatge de les habilitats per a la vida. En aquest sentit, ha de parlar poc i escoltar molt, per entendre i no per donar una resposta, ha d’estar atenta a la comunicació no verbal, retornar preguntes, resumir, fer reflexos…\nClicant a la pestanya trobareu unes pautes bàsiques que us poden ser útils per acompanyar l'alumnat en el seu aprenentatge de les habilitats per a la vida:


S'esvaeix la Lliga Catalana d'EBA\nPublicat 11 de febrer de 2020. 10.41 hores -Webmaster-.\nEls dos jugadors colomencs del CB Mollet, Javi Rodriguez i Imanol Martinez, no van poder aconseguir, juntament amb el seu equip, la Lliga Catalana de la Lliga EBA, desprès de guanyar la semifinal i caure a la final davant del CB Vic.\nEl CB Mollet s’enfrontava el dissabte en les semifinals al CB Quart, que jugava com amfitrió, i a qui va guanyar per 73 a 67 després de dominar la gran majoria de partit.\nJavi Rodriguez (a la fotografia) va anotar 7 punts, amb una sèrie en el tir de 1 de 9 en tirs de dos punts, i 1 de 7 en tirs de tres punts, més 2 de 2 en tirs lliures, en 33 minuts de joc, en una jornada desencertada per el jugador colomenc.\nL’altra jugador colomenc, Imanol Martinez, va jugar 13 minuts, amb 2 punts anotats, i 2 de 2 en tirs lliures i 0/1 en tirs de 3 punts.\n"El jugador colomenc més encertat en aquesta final va ser Imanol Martinez, amb 9 punts anotats en 16 minuts de joc, corresponent un 50% en tirs lliures (2/4), 100% en tirs de 2 punts (1/1) i 50% en tirs de 3 punts (1/2)”\nA la final, també a Quart, el diumenge, el CB Vic es va imposar al CB Mollet per 79 a 71, on per part dels de La Plana, va destacar Pep Ortega, amb 19 punts, jugador que va a estar a les ordres d’Andreu Casadevall a l’Autocid Ford Burgos, a la LEB Or.\nEl jugador colomenc més encertat en aquesta final va ser Imanol, amb 9 punts anotats en 16 minuts de joc, corresponent un 50% en tirs lliures (2/4), 100% en tirs de 2 punts (1/1) i 50% en tirs de 3 punts (1/2).\nJavi, va acabar amb 8 punts en 31 minuts jugats, amb un 25% en tirs de 2 punts (1/4) i 50% en tirs de 3 punts (2/4).


El millor golf, a Lleida | Lleida.com\nEl millor golf, a Lleida\n“Disfrutarem de la festa del golf a Lleida i estic molt content de poder jugar a casa meua amb molts dels companys amb qui jugo en els circuits. A més, hi serem els tres lleidatans i és un gran orgull”, va declarar ahir el golfista professional Carlos Pigem durant la presentació oficial del II Pro Am Lleida Atlas Energía, que es disputarà al camp del Raimat Golf Club demà i dissabte.\nUn total de 243 jugadors, dels quals 216 són amateurs i 27 professionals espanyols de nivell internacional, entre ells els lleidatans Carlos Pigem, Emilio Cuartero i Gerard Piris, componen aquest cartell de luxe.\nLa competició, que compta amb la col·laboració de les institucions i de SEGRE, consisteix en dos tornejos paral·lels, el Pro Am, que es disputarà a 18 forats en la modalitat Scramble Stroke Play, amb equips formats per quatre jugadors amateurs i un de professional, i el torneig destinat als professionals, que es disputarà a 36 forats (els dos dies sumaran), en la modalitat Stroke Play. La competició començarà demà a les 9.30 i acabarà dissabte.\nEls premis en aquesta edició s’han incrementat superant els 26.000 euros. Es premiarà els quatre primers equips de la classificació handicap i el primer classificat scratch.\nTambé hi haurà premis especials, per als amateurs, a la bola més propera als forats 4, 6, 13 i 17 indistinta, i al drive més llarg al forat 12, tant en categoria masculina com en la femenina.\nEl torneig pretén ser una immillorable ocasió per divulgar aquest esport, ja que serà d’entrada lliure, i es podrà rebre “un bateig de golf” a tall d’iniciació prèvia reserva.\nL’alcalde Àngel Ros va destacar que “el golf de Raimat posa una vegada més Lleida al mapa de l’esport mundial amb aquest torneig”.\nPer la seua part, el president del Raimat GC, Josep Ramon Gabàs, va destacar que serà “una gran festa esportiva” i Nèstor Gutiérrez, d’Atlas Energía, va valorar la decidida aposta que està fent la firma patrocinadora del torneig “pel golf i el futbol base”.