El Barcelona Tourism Summit creix i compleix expectatives mentre El Corte Inglés revoluciona el sector – Comunicatur\nHome/Fires i Congressos/El Barcelona Tourism Summit creix i compleix expectatives mentre El Corte Inglés revoluciona el sector\nEl Barcelona Tourism Summit creix i compleix expectatives mentre El Corte Inglés revoluciona el sector\nCoincidint amb el saló de turisme B-Travel, es va celebrar a Barcelona la tercera edició del Barcelona Tourism Summit, una jornada que reuneix a professionals i a estudiants del sector amb l’objectiu de reflexionar sobre el futur del turisme i esperonar als estudiants a buscar noves vies d’entendre’l.\nL’edició va tenir dues parts clarament diferenciades: matí i tarda. Al matí, després de breus parlaments institucionals, l’atenció es va centrar en Mark Robinson, responsable de Comunicació de Ferrari Land. Més que parlar del nou espai d’oci, Robinson va presentar el que és PortAventura World. De fet era una presentació en anglès, més adient per a un públic foraster que no pas local i bon coneixedor del parc. El més atractiu sobre Ferrari Land van ser els vídeos que va incloure en la presentació. Com a més destacat, va dir que enguany, la Setmana Santa ha estat la que més visitants ha registrat el complex de Port Aventura des del seus inicis, cosa que s’atribueix, lògicament a l’efecte Ferrari Land.\nDues taules rodones, una sobre els 25 anys dels Jocs Olímpics de 1992 i la repercussió en el turisme i un altre sobre el turisme avui, van ser els complements matiners de la jornada. Però qui va revolucionar el matí va ser Javier Fernández Andrino, director de Màrqueting Internacional i d’Estratègia del segment de luxe de El Corte Inglés.\n“En un futur immediat, el mercat xinès serà tan gran com tots els altres mercats junts”\nEn la seva intervenció, Javier Fernández va insistir en el tema que fa ja uns anys que desenvolupa: el futur del turisme només pot estar en les compres, afirmació corroborada pel darrer estudi de tendències de futur elaborat per les agències associades a l’operador de viatges de luxe Virtuoso, segons el qual, en els propers deu anys, les dues principals motivacions de viatge per aquest segment de demanda seran “el shopping i els esports”. Amb molt bona documentació i estadístiques va deixar veure que no cal fer campanyes específiques de promoció, perquè els turistes aniran als llocs que siguin efervescents. El futur està en les xifres de despesa per turista i no en la quantitat de turistes que van a una destinació. I la principal motivació és la de comprar. Això significa que el futur immediat de tota destinació és el mercat asiàtic: “el turista xinès ja fa una despesa que és el doble de la que fa el turista nord-americà, que és el segon en aquest rànquing. I s’espera que en pocs anys és quadrupliqui aquesta diferència.”\nEl futur està en el mercat asiàtic, sobre tot per part de Xina, però també per altres països en els que el món occidental no hi pensa gaire, com és el cas d’Indonèsia la qual, sempre segons els estudis al•ludits pel conferenciant, passarà a ser la cinquena economia mundial durant els propers deu anys. Tant és així que Fernández creu que qui pensi que les compres no generen riquesa a les destinacions està molt equivocat, ja que és el que genera més llocs de treball.\nLa tarda de les startups\nA la tarda les startsups van ser protagonistes. Juan Vicén, de Hyperloop, és un estudiant de la Universitat de València que va presentar una modalitat de transport basada en un tub d’acer dins del qual hi hauria un tren apta per a viatgers i per mercaderies que es desplaçaria amb aire comprimit, a altes velocitats gràcies a unes bateries al inici del tub i sense cap tipus de fregaments, per la qual cosa l’energia necessària seria molt poca i a més permetria llargs recorreguts en un temps molt reduït. Per exemple, Barcelona-Valencia en 25 minuts. O transportar mercaderies del sud d’Espanya al nord d’Europa en 5 -6 hores en lloc dels grans recorreguts que fan els camions en l’actualitat. El seu equip de la Universitat de València va guanyar un concurs convocat als Estats Units per Elon Musk, el creador de cotxes elèctrics, SpaceX, Tesla o Solar City, que està buscant aquest tipus de transport del futur.\nPerò la gran inversió i la necessitat de fer aquest tub transfronterer de centenars de kilòmetres, fa que l’invent no tingui una sortida de forma immediata més enllà de la possibilitat de crear un tub experimental de pocs kilòmetres, de moment.\nJorge Rodergas va presentar Wanup, una iniciativa que pretén crear una fidelització dels clients d’hotels molt millor que els clubs de fidelització que existeixen en l’actualitat i sobre tot, amb molts més hotels dels que una cadena pugui tenir. La iniciativa, que va partir de Hoteles Catalonia, que va aportar el capital inicial per desenvolupar aquesta idea, compta ja amb més de 400 hotels des que van començar la captació a l’octubre de 2016.\nLes principals diferències amb els clubs de fidelització ja existents que va destacar Rodergas són la flexibilitat “una persona que estigui a Londres potser necessita un passi de metro, però no un accés a una piscina, cosa que sí pot voler un client d’un hotel vacacional”; la immediatesa dels beneficis “no cal esperar a fer 50 estades per tenir un benefici”; el tractament personalitzat i la relació qualitat/preu.\nRui Fernandes, de Busup, plataforma que va néixer a partir d’Avant Grup, va explicar la seva idea de la mobilitat basada en autobusos que han de posar al servei dels ciutadans totes les empreses. En la seva presentació va fer veure que el transport públic és radial, cap al centre de les ciutats, cosa que estava bé fa cent o cinquanta anys, però avui en dia les grans empreses, fàbriques i vivendes assequibles estan a la perifèria o n no hi ha bons transports públics.“Si el Barça es gasta tants diners en la seguretat, per què no se’ls pot gastar en posar una gran flota d’autocars perquè la gent vagi al camp en ells i no en cotxes?” “El futur no és el cotxe elèctric, perquè omplirem les ciutats de cotxes elèctrics, el futur és el transport compartit”.\nCarlos Montesinos, d’Air Hopping és un estudiant que un dia va pensar perquè no és podien fer 3 o 4 vols a diferents ciutats a preus reduïts, en lloc d’haver de buscar un per un cada vol. Desenvolupant aquesta idea ha aconseguit una plataforma que et calcula el preu més barat entre 4 ciutats europees. De manera que un pot estar dos dies a cada ciutat per un preu total de 4 viatges aeris d’uns 100-150 euros.\nTambé és va presentar Waynabox, potser la més coneguda de totes, la startup que et proporciona viatges sorpresa de cap de setmana a ciutats europees per 150 euros, avió + hotel, amb la novetat de no conèixer el destí fins a 48 hores abans. La plataforma va anunciar la propera posada en marxa de viatges més llargs.\nEn definitiva, una jornada profitosa pels alumnes i una idea que sembla ja consolidada en tres edicions, ja que els seus organitzadors, BCN Moments, compten amb el recolzament de l’Obra Social La Caixa o el CETT, la prestigiosa Escola de Turisme adscrita a la Universitat de Barcelona i diverses empreses.\nRutes amb moto pels pobles més bonics d’Espanya\n“Barcelona ha d’escollir entre un model d’aeroport lowcost o en xarxa”\nLes comarques de Lleida es preparen per a l’estiu


La fiscal Fernández a Boye: "Estira i adapta les lleis a la seva conveniència"\nLa fiscal Fernández, a Boye: "Estira i adapta les lleis a la seva conveniència"\nBarcelona. Dijous, 17 de setembre de 2020. 13:53\nActualitzat Dijous, 17 de setembre de 2020. 18:21\nLa fiscal Pilar Fernández Valcárcel ha demanat al Tribunal Suprem que desestimi totes les al·legacions que ha presentat la defensa del president Quim Torra perquè no se l'inhabiliti. Així doncs, Fernández considera que han de quedar en paper mullat totes les explicacions que ha donat prèviament Gonzalo Boye sobre el dret a emparar-se en la justícia europea i el fet d'estar "jutjant un fet polític", i no jurídic, tal com ha remarcat en més de tres ocasions l'advocat del president. La fiscal ha estat força il·lustrativa: "(Boye) estira i adapta les lleis a la seva conveniència. És legítim, però no assumible".\nA més, Fernández Valcárcel reitera l'autoritat de la Junta Electoral Central (JEC) per demanar responsabilitats jurídiques, ja que la incidència i la presa de decisions d'aquest òrgan es va produir en un "període electoral". Així doncs, posa l'accent en el moment concret en què es va produir el fet de penjar la pancarta de "Llibertat presos polítics" com un dels arguments més essencials perquè Torra acabi inhabilitat.\nD'altra banda, sense citar on s'explicita, assegura que "l'Estatut no acull cap responsabilitat en l'àmbit electoral", tot i que és potestat del president de la Generalitat convocar i desconvocar les eleccions. A més, tal com recullen els estatuts de la JEC, es defineix únicament com una junta "administrativa", i afegeix: "La llei atribueix precisament a la JEC la competència per resoldre les disposicions establertes".\nAmb la mirada posada a Europa, Boye ha incidit en la importància del Tribunal de Justícia Europea per entendre les normes democràtiques de tota la Unió Europea. Fernández Valcárcel no ha volgut entrar en els arguments i s'ha quedat amb l'enunciat, clar i rotund: "No hi ha cap mena de dubte sobre la norma comunitària, per tant, totalment desestimat".\nLa fiscal Pilar Fernández Valcárcel ha estat l'encarregada de revisar la condemna i la inhabilitació del president de la Generalitat, Quim Torra, per desobediència. La fiscal va començar la seva carrera en plena Transició, l'any 1978, a Bilbao com a advocada. L'any 1993 va ser nomenada fiscal del Tribunal Suprem i, des del 2004, fiscal de Sala especialitzada en temes de víctimes del terrorisme. Des del 2012 treballa per la protecció dels interessos de les víctimes en el procés penal.\nJUDICI A TORRA Torrent diu que convocarà eleccions si Torra és inhabilitat i no hi ha candidat El Nacional\njudici a Torra L’independentisme denuncia la persecució de Torra a les portes del Suprem Nicolas Tomás


Tarannà, una manera responsable\ni sostenible de veure món\nBARCELONA - 8/03/2016\nTarannà no és una agència de viatges qualsevol. Va ser realment particular des de la seva creración fa 20 anys. Felisa Palacios, directora de RSE de la companyia explica que la idea Fonamental del seu fundador, Ferran Martín, va ser fer viatges que involucressin al viatger amb la gent local, amb projectes socials i amb la vida real dels països que visitaven.\nSegons el relat de Felisa Palacios, aquesta inquietud per ser socialment responsables es va traslladar fins i tot a la preocupació de trobar proveïdors locals que impulsessin l'economia de la zona. No obstant això, la directora de RSE de Tarannà afirma que "al llarg d'aquests 20 anys el món ha canviat i ens ha posat en situacions realment interessants i diferents, i des de la gran crisi del 2008 hem hagut de fer una anàlisi del que és la nostra casa i del que fem".\nFelisa Palacios argumenta que la crisi soferta aquests últims anys ha estat realment una pèrdua de valors, i precisament per aquesta circumstància, van decidir recuperar el concepte de valors. Segons explica, dins de la companyia van fer autoanàlisi per saber què és el que feien bé i el que no, i es van fer preguntes com si el turisme realment afecta el planeta i a les persones.\nDavant les respostes, van decidir fer alguna cosa. I aquí apareix la Responsabilitat Social Corporativa, un concepte que els va semblar molt interessant perquè van veure que donava molta importància a les persones de l'empresa. Segons Felisa Palacios, tota la companyia es va sentir molt identificada amb ser una empresa viculada a l'RSE. Així, fa cinc anys van decidir apostar per una memòria de sostenibilitat, identificant tots els grups d'interès que participen en el dia a dia de l'empresa. Felisa Palacios afirma que aquests "no deixen de ser grups de persones amb els quals treballem i ens vinculem durant la gestió de la vida de l'empresa, és a dir, clients i proveïdors del nostre entorn social tant proper com llunyà".\nSegons la filosofia de Tarannà, volen ser portaveus d'aquesta manera diferent de fer les coses, "d'aquesta manera de fer les coses amb cor, i per això, ens vam incorporar totalment al món de la responsabilitat social editant la nostra memòria", afirma Felisa Palacios. A més, s'imposen una sèrie d'objectius anuals a assolir entre l'empresa i tots aquests grups d'interès que interactuen amb la companyia.\nLes accions de Responsabilitat Social Empresasrial dutes a terme per Tarannà s'enquadren en diversos àmbits. Per exemple, en el camp mediambiental, realitzen compensacions de CO2 a l'anomenat bosc Tarannà. Respecte a l'àmbit social, l'agència de viatges col·labora amb entitats sense ànim de lucre i ONG's vinculades al món sanitari i al món de l'educació, tant a nivell nacional com internacional. Totes aquestes accions és fan visibles a través de la gala solidària, que se celebra des de l'obertura de Tarannà. S'han realitzat 22 edicions d'aquesta gala a la qual assisteixen més de 1200 persones entre les que destaquen clients viatgers, proveïdors, administració pública i entitats sense ànim de lucre.\nDesprés d'aquesta extensa descripcció de les accions concretes d'RSE de Tarannà i les línies principals de la seva filosofia en aquest camp, Felisa Palacios conclou que "parlar de la RSC és molt complex perquè és una cosa com molt etèria, però tinc una frase que defineix la RSC de tota l'empresa, i aquesta frase diu que la Responsabilitat Social Corporativa no és ser bo, sinó fer les coses bé".


Jorge Herralde: «Carmen Balcells i jo hem tingut una relació d’amor i odi» | política&prosa\nJorge Herralde: «Carmen Balcells i jo hem tingut una relació d’amor i odi»\nVida i obra de l’editor\nJorge Herralde retratat a casa seva el passat mes d’abril. Fotografia de Xavier Jubierre.\nJ. M. Martí Font 02 juliol 2021\nL’editor, diu Jorge Herralde, «és una altra classe d’escriptor, que opera a base de macrounitats, que són els llibres que publica, i així va construint un catàleg amb llibres d’autors diferents, però amb una harmonia interna, i això és el que fa de l’editor un escriptor una mica emfàtic». Herralde va néixer a Barcelona el 1935 i, tot i estudiar enginyeria, va acabar sent editor. Diu que li ve de quan, encara adolescent, anava a casa del seu amic Pere Duran que tenia un pare que era l’enquadernador de José Manuel Lara i de José Janés, els dos gegants de l’edició barcelonina, i allà va entendre què era ser un editor: «l’emoció artesanal de cuidar un llibre en tots els aspectes». Va fundar Anagrama el 1969 amb el propòsit de difondre el pensament de tota l’esquerra radical, però la febre de l’assaig polític va passar i es va fer fort amb la narrativa, fins a convertir-se en un dels grans referents universals de la literatura en castellà. El 2010 va vendre Anagrama als seus amics italians de Feltrinelli i es va donar un termini de cinc anys per jubilar-se. Malgrat que ja no porta el dia a dia de l’editorial, no es pot dir que estigui jubilat. Ara, Jordi Gràcia acaba de publicar Los papeles de Herralde. Una historia de Anagrama. 1968-2000.\nJa havia escrit Por orden alfabético i Opiniones mohicanas sobre l’ofici d’editor i sobre les seves aventures professionals, però aquest llibre entra dins del taller, de l’ofici, especialment la correspondència que no només revela els tripijocs amb autors, agents, crítics et al., sinó que a més mostra l’humor sarcàstic que molt sovint destil·len les seves cartes, com per exemple les que escriu a l’agent Carmen Balcells.\nSí, aquest llibre li agrada a vostè i a molts amics i enemics, però els llibres sobre l’edició interessen moltíssim a poquíssima gent, has d’estar en el ajo. Carmen Balcells i jo hem tingut una relació molt curiosa, d’amor i odi. Amor al començament, i després, quan ella va començar a fer peles, ja dominada pels diners, volia fer passar els editors per l’adreçador. La tàctica era la següent: si tenia Gabo (García Márquez) intentava endossar-te tres o quatre desconeguts com a compensació en el mateix paquet. Si ho aconseguia t’obligava a editar el llibre d’un jove mediocre que, una vegada passat per les llibreries, acabava sent pasta de paper. Jo sempre m’hi vaig resistir.\nQuan Anagrama, després d’uns inicis complicats, ja s’havia convertit en una editorial important que publicava autors importants, ella ho considerava un afront i això va donar peu a moments tensos i de mal rollo. Ella va ser l’agent de Bolaño quan ell començava, els primers quatre o cinc anys, i no va aconseguir que publiqués ni un sol llibre. A mi em va enviar una novel·la que no vaig publicar. Aleshores el mateix Bolaño m’envia un llibre, Estrella distante, m’agrada, el publiquem i és un èxit. I a partir d’aquell moment Bolaño va començar a ser conegut a tot el món. Això encara la va cabrejar més.\nPodríem dir que, en certa manera, sou el culpable del fenomen Bolaño; d’aquesta crescuda exponencial. De cop i volta comencen a sortir crítiques extraordinàries al New York Times i a tot arreu als Estats Units i a parlar-se de metaliteratura. Com va ser?\nHe de dir que en bona part va ser Susan Sontag, que era amiga meva. New Directions, una editorial de molt prestigi però amb poca massa muscular, va publicar el 1996 La literatura nazi en América amb una cita a la contracoberta de la Sontag, que la recomanava amb molta passió. A més a més, a cada sopar, a cada trobada que feia, la recomanava. I com era, ella! Quan prenia possessió de la paraula es passava tot el sopar parlant de Bolaño. New Directions va publicar les seves dues primeres novel·les, però després vaig decidir treure’m el barret d’editor i posar-me el d’agent.\n«Quan Susan Sontag prenia possessió de la paraula es passava tot el sopar parlant de Bolaño.»\nA contracor, perquè no és el que jo faig, vaig començar a buscar el que creia que necessitava: una editorial molt literària, sí, però també amb una gran potència. Vaig pensar en Farrar, Straus and Giroux. Jo sabia que el director era poeta i que també escrivia en italià, i li’n vaig enviar la traducció italiana. La va llegir, li va entusiasmar i aquí comença el gran boom de Bolaño. Es va convertir en l’escriptor més important en llegua espanyola des de Gabo.\nPotser aquest barret d’agent li hauria estat útil amb algun dels autors importants que van marxar d’Anagrama?\nEp, en van marxar dos de rellevants [Marías i Vila-Matas] i un de prometedor [Martínez de Pisón]. Tot va ser una jugada de Mónica Martín, que havia estat molt bufona i molt simpàtica quan era cap de premsa d’Anagrama. Va estar molts anys tractant aquesta gent i fent-se’n molt amigueta. Quan decideix muntar l’agència, que ens ho va amagar fins a l’últim moment i no ho havia d’haver amagat perquè era lliure d’anar a on volgués, el primer que va fer, d’un dia per l’altre, va ser anar a buscar Vila-Matas i Pisón. Els va vendre que podia aconseguir-los grans contractes, i sí, si no grans, almenys en comparació amb les vendes, enormes. Sobre Javier Marías, estic una mica tip de parlar d’aquesta història. Li respondré amb una frase de Truffaut: parlem tan sols d’aquelles coses que ens agraden.\nA les seves cartes insisteix molt en la perversitat de la pràctica de fer bestretes molt superiors a les vendes previsibles i a la lluita permanent de les petites editorials contra els grans grups. Però vostè també els feia por. És famosa la frase del vell Lara referint-se a Anagrama com «la pesta groga», pel color de les cobertes.\nHi ha una cosa que tothom sap al món de l’edició. Els grans grups tenen de tant en tant la temptació d’apuntar-se un punt de qualité, per la raó que sigui. I per a Planeta o Bertelsman, perdre uns quants milers d’euros amb un contracte és una minúscula esgarrapada en el compte de resultats. Va així a tot el món. És cert que és emprenyador com passa i amb qui passa. Si mires la llista dels grans noms del catàleg de Seix Barral veuràs que hi ha Vila-Matas, pisones i anagrames, d’autors propis, ni un. Hem perdut alguns autors, però també Alfaguara perdia autors i entre els grans grups també hi ha un tràfic dominat per l’oferta més alta.\nCom és que un afrancesat com vostè acaba sent un editor molt més anglòfil? La «British invasion» és una de les senyes d’identitat d’Anagrama.\nJo sóc francòfil de naixement, gairebé. Com molta gent de Barcelona, d’una certa edat, llegim en francès i anàvem a París més que a Madrid, si és que hi anàvem. Les meves lectures eren en castellà, algunes en català, com el memorable Josep Pla, i en francès. Quan vaig començar com a editor anava a París molt sovint; recorria les llibreries, era amic d’editors i d’escriptors… Però és cert, en realitat el que més hi ha al meu catàleg són americans, amb diferència, i després anglesos.\nAl començament hi havia molts escriptors francesos, tan memorables com Perec o l’Albert Cohen de Bella del Señor, i grans assagistes que durant molts anys vaig publicar profusament. Però després, és veritat que els americans i anglesos estan a dalt de tot, malgrat que en els últims deu o quinze anys a França han sortit autors boníssims que ja són també a dalt de tot com Michel Houellebecq o Emmanuel Carrère. A Houellebecq el vaig descobrir en un saló del llibre de París perquè Maurice Nadeau, que durant molts anys havia estat al capdavant de La Quincéenne Littéraire, havia publicat la seva primera novel·la, Ampliació del camp de batalla.\nNadeau era un editor extraordinari que feia unes col·leccions fantàstiques, però que sempre buscava protecció d’editorials més importants per sobreviure. Amb aquest aval, vaig agafar el llibre, me’l vaig començar a llegir i em va entusiasmar. Poc després el vaig conèixer personalment en una reunió dels quatre o cinc editors que el publicaven. Houellebecq estava molt borratxo, però tenia una claredat mental extraordinària. Semblava que se n’anava pels núvols i després quan començava a parlar et quedaves bocabadat de la precisió del seu pensament.


Tots tenim molt a aprendre. Vine a fer suport acadèmic! | voluntariat sant boi\nTots tenim molt a aprendre. Vine a fer suport acadèmic!\nL’Aula d’estudi és un servei diari fóra de l’horari escolar que pretén oferir un espai i uns materials adients com a suport de la tasca educativa de les escoles.\nAquest servei s’adreça a infants, adolescents i joves escolaritzats que tinguin necessitat d’un suport escolar, en edats compreses entre els 12 i els 17 anys, que viuen al barri i que no disposen de cap persona que els pugui ajudar i/o motivar i reforçar en la tasca escolar, o no disposen d’un lloc adient per estudiar i fer els deures.\nDonem una atenció personalitzada i integral al nostres destinataris amb l’objectiu de generar hàbits d’estudi, estratègies d’aprenentatge, eines i recursos per fomentar la pròpia autonomia i aprendre a gaudir del procés formatiu.\nLes funcions i tasques de la persona voluntària són: resoldre dubtes, donar suport acadèmic i ajudar en la preparació d’exàmens i la realització de treballs dels usuaris del servei.\nPersona major d’edat amb coneixements suficients per donar suport a alumnes de l’ESO. Necessitats específiques en matemàtiques, física i química.\nDe dilluns a dijous de 17 h a 18.30 h\nDe dilluns a dijous de 18.30 h a 20 h\nUn dia a la setmana una hora i mitja, d’acord amb la franja horària escollida.\nPES Sant Boi Salesians Sant Jordi\nLa Plataforma d’Educació Social dels Salesians de Sant Boi va néixer el curs 1997-1998, amb la finalitat d’atendre infants, joves i famílies de Sant Boi. Es dedica principalment a prevenir i tractar diferents situacions de vulnerabilitat i en especial el risc d’exclusió social. S’emmarca sota el paraigües de les Plataformes d’Educació social salesianes, distribuïdes al llarg de Catalunya i la resta de l’Estat Espanyol.\nActualment en la seu santboiana s’està atenent a un total de 105 infants/adolescents i les seves famílies en diferents projectes entre els que es destaca el Centre Obert Don Bosco, el projecte Atles (adolescents nouvinguts/des), Aula d’Estudi, Fes-te Jove, i Servei d’Atenció Familiar.\nCompta amb un equip de 12 persones contractades, i 20 persones voluntàries o en pràctiques.\nPES Sant Boi- Salesians Sant Jordi\nC/Salvador Allende 2, 08830


Josep Puntí, blog incondicional: ENTREVISTA A ADRIÀ PUNTÍ DESPRÉS DE LA DISSOLUCIÓ D'UMPAH-PAH\nENTREVISTA A ADRIÀ PUNTÍ DESPRÉS DE LA DISSOLUCIÓ D'UMPAH-PAH\nADRIÀ: "La desaparició del grup va ser un cop molt fort per a mi. Umpah-Pah ha estat un de les coses més importants de la meva vida i, encara que hàgim viscut moments de tot, no vull pensar en el grup d'una altra manera que no sigui en positiu."\n-Ets conscient que algunes opinions atribueixen la dissolució del grup a un pressumpte afany de protagonisme per part teva?\nADRIÀ: Aquesta interpretació és molt gratuïta perquè, com ja es va dir llavors, en cap moment es va establir un enfrontament personal meu contra la resta del grup. Érem sis i estàvem dividits en tres o fins i tot en quatre grups. És allò de tants caps, tants barrets.\n-Potser tot es deu a una qüestió d'immaduresa i de no saber superar una crisi que podia haver estat passatgera.\nADRIÀ: No et diré que no, fins i tot crec que tens molta raó quan et refereixes a la nostra incapacitat de no saber superar una crisi, però quan els problemes es planten al davant hi ha moments en què no hi veus un pam més enllà. Però que hi havia una malaltia interna i incurable era claríssim i més tard o més d'hora s'hagués acabat prenent la decisió de dissoldre el grup. Sempre vaig veure clara la malaltia però el que em va sobtar va ser que esclatés en aquell moment. Qui sap? Potser si ens haguéssim mantingut, la història s'hagués anat degenerant. Ara, en canvi, ens truquem, ens parlem i, com aquell qui diu, anem a sopar plegats. Potser si haguéssim continuat haguéssim acabat a bufetades.\n-Fins a quin punt pesarà la teva identificació amb Umpah-Pah amb la teva nova carrera en solitari?\nADRIÀ: Tot i que no seré exactament el mateix perquè no estaré en el mateix vehicle, és evident que la meva veu i algunes composicions pròpies faran que em continuïn identificant amb Umpah-Pah encara que jo no ho vulgui. La meva veu, per exemple, no pot canviar així com tampoc la línia d'alguns dels meus temes que tothom coneix i que vaig compondre com a membre del grup.\n-Continuaràs impostant la veu, com feies amb el grup i com també fas a Culpido?\nADRIÀ: Sempre m'ha agradat jugar amb la veu i intento servir-me'n com si es tractés d'un instrument més. Potser en forçar-la d'aquesta manera l'acabaré espatllant del tot però el que puc perdre per un costat l'hauré guanyat per l'altre. La impostació em permet donar varietat i diferents lectures a una mateixa cançó i sempre que la utilitzo no ho faig gratuïtament.\n-El fet de treballar per un mateix però, suposarà un canvi substancial?\nADRIÀ: Em permetrà una llibertat absoluta a l'hora de treballar al meu aire totes les cançons que ja tinc preparades. A diferència d'un grup, el mètode de treball en solitari em concedeix la potestat d'eliminar i posar els instruments que més em convinguin. Això ho podré fer sense remordiments de cap mena.\n-Vols dir que amb Umpah-Pah et senties condicionat en aquest aspecte?\nADRIÀ: No exactament, però sempre havia estat al marge de la producció i ara, com a mínim, vull coproduir els meus treballs per tenir més control sobre el resultat final del disc. Aquesta nova etapa em permetrà aprendre més coses i tenir més poder de decisió. Tampoc no voldria que això s'entengués des d'un posicionament egoista sinó des de la inquietud personal per investigar, experimentar i conèixer una nova faceta en el meu procés de treball. Precisament per això no vull fer-m'ho jo tot solet sinó que vull compartir aquesta feina amb un altre productor.\n-Continuaràs amb una multinacional o tornaràs a un segell independent?\nADRIÀ: Tinc ofertes de diversos segells i estic obert a tot tipus de propostes, però encara no ho tinc clar. Encara que no dependrà del caràcter del segell, independent o multinacional, sinó que arribem a un acord amb les xifres. I quan dic xifres no em refereixo a la quantitat del meu contracte sinó als mitjans que es destinaran al meu projecte. El que vull és que tècnicament sigui un bon disc i que soni molt bé. Amb això no voldria que s'entengués que pretenc fer un treball sofisticat a nivell artístic o estètic sinó que senzillament vull que sigui el màxim d'acurat tècnicament possible.\n-Potser no estàs prou content de com sonaven els teus treballs anteriors amb Umpah-Pah?\nADRIÀ: Realment en aquest aspecte no estic satisfet de gairebé cap dels discos del grup. És evident que hi ha una progressió de menys a més però el que emprenya molt és que posin un disc teu a la ràdio darrere d'un d'estranger i la diferència de qualitat de so sigui escandalosa.\n-Pel que fa a la llengua, continuaràs mantenint el bilingüisme?\nADRIÀ: Tot dependrà de la discogràfica que aculli el projecte i la realitat del mercat. Ara mateix tinc cançons en català, castellà i anglès però el que no faré serà un disc amb quaranta temes. Segons les condicions del mercat em decantaré per una llengua o per una altra.\n-Tens previst incloure alguna versió?\nADRIÀ: És massa aviat per parlar de totes aquestes coses, però és clar que si incloc alguna versió no ho faré perquè no tingui temes propis sinó perquè cregui que puc aportar alguna cosa en el tema que decideixi adaptar.\n-El temps i la distància t'ha permès veure la dissolució d'Umpah-Pah d'una perspectiva més objectiva?\nADRIÀ: Continuo afirmant, com ja he dit moltes vegades, que no m'esperava que el grup es dissolgués en aquell moment. Sabia que hi havia coses que no funcionaven, que hi havia divergències i que havia desaparegut aquella mena de química que existia uns anys enrere, però em va sorprendre que precisament en aquell moment prenguéssim l'opció de dissoldre el grup.\n-Creus que va ser una decisió precipitada?\nADRIÀ: Només en certa manera. Podíem haver buscat fòrmules per continuar, però quan vam adonar-nos de la desídia i de les poques ganes que hi havia a l'ambient vam ser conscients que no podíem fer res amb aquella desmotivació. D'altra banda, en aquell precís moment teníem set bolos programats després d'un estiu bastant pobre a causa del disc que havia sortit amb retard i just la setmana abans de separar-nos la discogràfica havia iniciat la campanya de promoció. Si el grup havia de demostrar alguna cosa aquell era precisament el moment més oportú, el que havíem esperat, però amb el desànim que s'imposava era impossible plantejar-se res,\n-El fet de ser un "objectiu" més dins una multinacional i la discreta resposta del mercat estatal va ajudar-vos a prendre aquesta determinació?\nADRIÀ: Tot i que alguns mitjans considerin que no havíem fet feina a nivell estatal personalment crec que això no és cert. És veritat que a nivell quantitatiu encara ens faltava molt però en una mesura qualitativa teníem presència a tots els mitjans i el nom del grup començava a ser conegut arreu de l'Estat. La projecció que teníem, tot i no ser un grup prioritari per a una multinacional, era suficientment bona com per a donar-nos ànims. Però mentre jo m'ho havia agafat amb molta il·lusió, hi havia gent del grup que potser no es trobava tan seduït per aquesta història. De vegades des de fora les coses es veuen d'una manera i quan ets a dins tot canvia. Potser trobàvem a faltar més comoditat, no ho sé.\n-I què és el que saps?\nADRIÀ: El que sí tinc clar és que la dissolució del grup no va ser per motius externs. El càncer del grup estava a dins i provocat per múltiples causes.\n-Com ara quines?\nADRIÀ: Sóc dels que pensen que els draps bruts s'han de rentar a casa perquè d'opinions cadascú té la seva i totes poden ser igual de vàlides com d'injustes. Prefereixo pensar en Umpah-Pah en positiu, és un propòsit que em vaig fer i que vull complir. A més, no crec que serveixi de res remoure la merda.\n(Entrevista realitzada per la revista Enderrock)


Govern estudia un canvi legislatiu per aplicar prejubilacion al cos general - Altaveu el diari digital d'Andorra\nGovern estudia un canvi legislatiu per aplicar prejubilacions al cos general\nLa ministra de Funció Pública i Simplificació de l'Administració, Judith Pallarés reconeix a la comissió legislativa que hi haurà treballadors que no s'adaptaran als canvis de l'Administració\n30/11/2020 (16:54 CET)\nLa ministra Judith Pallarés abans de la compareixença. Liberals d'Andorra\nLa ministra de Funció Pública i Simplificació de l'Administració, Judith Pallarés ha reconegut que el Govern estudia efectuar un canvi legislatiu per tal que es puguin aplicar les prejubilacions al funcionariat del cos general.. Pallarés ha comparegut aquest dilluns a la comissió legislativa de Justícia, Interior i Afers Institucionals.\nHa indicat que hi haurà treballadors que no s'adaptaran als canvis i, per tant, una solució seran les prejubilacions. "Ja ho hem fet saber als sindicats". Ha destacat que l'esborrany dels canvis legislatius a la llei de la Funció Pública, unes modificacions imposades pel Tribunal Constitucional (TC), podria ser compartit amb els grups parlamentaris abans que acabi l'any, de tal manera que el text podria entrar a tràmit parlamentari a principis del 2021. Amb els nous processos de transformació digital amb què treballa l'executiu, " hi haurà treballadors que no s'adaptaran, que normalment són aquells que tenen major edat".\nLa ministra ha explicat que digitalitzar ens permet accedir des de casa a fer les gestions, reduint els desplaçaments i elimina part del paper. "Però digitalitzar sense fer una anàlisi de tot el tot el procediment no significa simpificat la digitalitzacio". Això justifica, segons Pallarés, la creació de l'oficina de processos per una fer una anàlisi funcional dels procediments externs o intern o definir-ne de nous.\nEl nou model suposa un canvi de perspectiva en el plantejament de la carrera professional i de l'avaluació de l'acompliment amb l'elaboració d'un nou catàleg de competències amb la integració de les digitals, i d'un catàleg de formació vinculat a la carrera professional i a la capacitació dels llocs de treball i de les noves funcions.\nEls plans de formació serviran també per la mobilitat dels treballadors entre els departaments i es concretaran durant l'any vinent. Es crearà un portal de l'empleat amb el seguiment de la carrera, la nòmina, la formació, els edictes o la informació sindical. L'ojectiu és tenir una comunicació dinàmica entre els treballadors i Funció Pública..Altres aplicacions que es posaran en marxa són la denúncia telemàtica, la borsa de treball, la història social, lo a gestió de l'Oficina de Marques i Patents (OMPA).\nLa transformació digital de l'Administració és un procés de llarg termini com ha dit la ministra. "Hi ha una aposta tecnològica molt important per als pròxims dos anys. Gran part d'aquesta transformació s'haurà efectuat a nivell tècnic". En l'apartat de preguntes ha afirmat que la digitalització provocarà canvis en els edictes perquè es prioritzaran altres competències. "Això provocarà un canvi generacional important a l'Administració".


The Hall Holiday Home Akureyri Islàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre The Hall Holiday Home\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, The Hall Holiday Home és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Akureyri. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nThe Hall Holiday Home ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb rentadora, plat de dutxa, cafetera/tetera, nevera, assecador de cabell a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, The Hall Holiday Home és una selecció idònia per a la vostra estada a Akureyri.\nEspai comú 1 llit individual, 4 llits dobles, 3 futons\nCal que informeu el The Hall Holiday Home de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


IniciNostres ProductesReceptesTapes I Entrants Receptes\nRSS Pel seu format i perquè van bé amb tot. Posa-hi damunt tot allò que la teva imaginació pugui inventar.\nBombetes de patata i porc arrebossades amb Quely Picada amb all i julivert\n21-6-2010 | Tapes i entrants\nDe les bombetes: Bulliu les patates en aigua i, quan siguin cuites, escorreu-les i reservau-les.\nUna vegada fredes, pelau-les i passau-les per un passapuré.\nMesclau el puré de patates amb la carn de porc picada, i afegiu-hi la sal, el pebre i…\nLlegiu més Broqueta de xot amb bolets arrebossats amb Quely Picada\nDe la broqueta: Tallau daus de xot i daus de bolets i macerau-los durant 5 minuts amb el brandi, el vi blanc, sal i pebre.\nDesprés, col·locau alternadament un dau de xot i un de bolet a cada broqueta i reservau-les.\nLlegiu més Calamar farcit de sobrassada, gambes al forn amb cremós d?ametles i Quely Tres\nNetejau els calamars (reservau-ne el cos).\nTallau els caps, la ceba i les gambes en trossos petits.\nSofregiu-ho tot amb el llorer; afegiu-hi la sobrassada i la nou moscada, i retirau-ho.\nOmpliu els calamars amb tota la mescla, tancau-los amb un escuradents…\nLlegiu més Croquetes de pollastre, cuixot salat i curri arrebossades amb Quely Picada i sèsam\nDe la massa: Daurau en una paella ben calenta el pollastre i el cuixot.\nSalpebrau el pollastre i flamejau-lo amb brandi.\nDeixau-lo refredar i tallau-lo en quadradets petits.\nFoneu la mantega en una olla i, després, afegiu-hi la farina.\nSalpebrau-ho i agregau-hi…\nLlegiu més Pàgina 1 de 4 1 2 3 4 | Següent › Site Map


La coach comercial i executiva consultora en vendes impartirà una ponència el dijous 22 en el Espai de la Música\nL'Ajuntament de Benicàssim, a través de l'àrea de l'Agència de Desenvolupament Local (Aedl), continua potenciant el talent local amb tallers i ponències amb professionals d'alt nivell per a mantindre viu i actiu els comerços i els projectes emprenedors de Benicàssim. La programació, que forma part del programa Benicàssim Activa, per a aquest mes contempla la participació de Ada Morales. La coach comercial i executiva consultora en vendes, abordarà el sector retail (comerç minorista) i la seua adaptació a la nova realitat per la crisi del Covid-19 en una ponència que tindrà lloc en el Espai de la Música el dijous 22 de 19.00 a 21.00 hores. Durant aquest temps, els assistents al costat de Ada Morales abordaran la figura del nou consumidor, la seua nova manera de comprar i les noves formes de connexió amb el client. Com ha explicat la regidora de Promoció Econòmica, Vanessa Batalla, per motius de seguretat sanitària l'aforament és limitat i es requereix realitzar subscripció per a poder gaudir d'una plaça, “i des de l'ajuntament es garanteixen les mesures sanitàries i protocol de seguretat necessari”. Per a formalitzar l'assistència, els interessats poden trucar al telèfon 673306011 o enviant un correu electrònic a info@benicassimactiva.com.\nSeguint amb la programació, el mes de novembre comptarà amb dues ponències. La primera està programada per al dia 5 de 19 a 21 hores en el Espai de la Música de la mà d'Andrea Villalonga. La ponència #Mírate té l'objectiu que les persones es qüestionen, milloren la seua influència, es comuniquen de forma més àgil i treballen la positivitat dins de la seua autenticitat personal.\nFinalment, Carlos G. Almonacid protagonitzarà el 26 de novembre de 19 a 21 hores en el Espai de la Música la ponència Intel·ligència emocional per a l'èxit amb la qual els assistents podran adquirir eines essencials per al maneig del conflicte, com ara el Llenguatge assertiu o la Comunicació no verbal entre altres, a fi de millorar l'estàndard de qualitat d'una manera amena i divertida.\nEl termini d'inscripció per a les dues ponències del mes de novembre ja està obert i es pot reservar plaça trucant al telèfon 673306011 o enviant un correu electrònic a info@benicassimactiva.com


Revitalitza rostre i cos per nadal - Nou Horta\nRevitalitza rostre i cos per nadal\nDivendres, 07 Desembre 2018 10:12\tEscrit per Redacció Publicat en Moda i bellesa Vist 106 vegades\nComença el compte enrere per a les festes i en Institut Mèdic Ricart han dissenyat un pla que no va a contra rellotge i que inclou tractaments amb efecte flaix per a rejovenir i brillar en nadal.\nSón tractaments que inclouen diferents combinacions aptes per a totes les pells amb resultats immediats i la clau del seu èxit com sempre és la naturalitat.\nA punt de canviar a l'estació més freda de l'any encara són molts els rostres que reflecteixen mal solar. Els dermatòlegs d'Institut Mèdic Ricart situat en l’avinguda del Vedat 147 a Torrent analitzen en profunditat la dermis per a veure el grau de pigmentació que existeix en les capes mes profunda de la nostra pell. Combaten les taques amb diferents tipus de peeling, amb mesoterapia blanqueant o utilitzant la tecnologia làser. El IPL no només fa front a la pigmentació, també elimina rojeces, aranyes vasculars, i arrugues. A més els especialistes d'Institut Mèdic Ricart recomanen el seu tractament PRX t 33 que és una solució de bellesa expressa per a lluir de forma immediata un rostre lluminós, ferm i rejovenit a prova de rojeces i hematomes. Juntament amb el Peeling Taleum amb el qual s'aconsegueix regenerar la capa més profunda de la pell sense deixar marques i aportant llum de forma gairebé instantània, forma el pack perfecte per a preparar la pell de cara a realitzar-se altres tècniques facials per a lluir radiant per Nadal.\nMenys és més per a aconseguir un rostre sucós i natural\nEl bótox contínua sent la primera opció de tractament de bellesa en aquesta època, ja que es tracta d'una intervenció senzilla amb efecte gairebé flaix ja que aconsegueix eliminar arrugues en qüestió de 4 o 5 dies. Els dermatòlegs d'Institut Mèdic Ricart aposten per menys és més, ho apliquen en la seua justa mesura per a aconseguir rostres naturals que no perden gens d'identitat. Els farciments facials li segueixen molt de prop. És la solució expressa a per a corregir solcs, reposar volums perduts i projectar pòmuls i mentó caiguts.\nSubtils i poderosos llavis\nNo fa falta maquillar-los de vermell nadalenc perquè per si solos ja són el centre d'atenció de totes les mirades, per això en Institut Mèdic Ricart recomanen recolzar-los en la base i textura adequada. Les seves tècniques de farciment i perfilat amb infiltracions d'àcid hialurònic hidrata i retorna als teus llavis el volum perdut, respectant sempre les proporcions de cada rostre.\nFigura a prova de dolços i torró\nUna dieta saludable acompanyada d'un pla d'exercici marquen el tret de sortida per a tenir el cos apunto de cara a Nadal. En Institut Mèdic Ricart a més t'ajuden a drenar i depurar l'organisme, i a reafirmar i modelar la silueta amb tècniques exclusives basades en alta aparatologia per a aconseguir resultats reals, duradors i visibles al 100% per Nadal.\nLa primera visita diagnòstica en medicina estètica i remodelació corporal és gratuïta.\nInstitut Mèdic Ricart: Avinguda al Vedat, 147 Torrent. Demani la seva cita en el: 960 619 002 - Whatsapp: 647 591 423 - 1a visita de medicina estètica gratuïta\nwww.institutomedicoricart.com · instmedricart · Concert amb les principals companyies asseguradores.\nModificat el Divendres, 07 Desembre 2018 10:18\nTorrent reparteix més de 5.000 joguets perquè cap xiquet o xiqueta es quede sense regal este Nadal\nMés d'un centenar de xiquets i xiquetes participen en el programa municipal Apunta't al Nadal d'Alaquàs\nEl Mercat Municipal d'Alaquàs premia la fidelitat dels seus clients repartint 10 cistelles de nadal\nMés en esta categoria: « La simplicitat del mocador\tCompte arrere núvies 2019 per Institut Mèdic Ricart »


La defensa de Besolí estudia accions per reparar "la mort social i professional" de l'empresari lauredià | Ràdio SER Principat d'Andorra | Cadena SER\nÚltimas noticias Hemeroteca 13 de octubre de 2019 Actualizado a las 22:47 CEST\nLa defensa de Besolí estudia accions per reparar "la mort social i professional" de l'empresari lauredià\nLa fiscalia ha presentat recurs a la sentència absolutòria de l'Audiència Nacional\nJudici a Sandro Rosell i Joan Besolí / Pool - Archivo (Europa Press)\n25/04/2019 - 16:08 h. CEST\nLa defensa de l'empresari i exconseller de finances lauredià, Joan Besolí, considera que els gairebé 2 anys que ha passat en presó preventiva li ha provocat "la mort social i professional".\nL'advocada, Anna Solé, ha explicat a la SER que l'absolució per part de l'Audiència Nacional de Besolí, l'ex president del FC Barcelona, Sandro Rossell i altres tres acusats, és "una molt bona notícia" i ha tillat la sentència de "demolidora".\nEs tracta de 61 folis on s'analitza tota la prova que que portava tant el Ministeri Fiscal com la defensa. En aquest sentit, assegura que l'absolució és "la màxima garantia de la innocència de Besolí", tenint en compte que "no s'ha provat que hagin comès els delictes pels quals se'ls acusava" i que eren blanqueig de capitals i pertinença a organització criminal.\nHa criticat els 22 mesos que tant Rosell com Besolí han estat en presó preventiva privats de llibertat. Considera que aquest factor ha suposat "un greu perjudici" per al seu client tenint en compte que ha hagut de tancar totes les seves empreses i ha perdut el seu patrimoni.\nSobre les possibles accions a emprendre com demanar danys i perjudicis, Solé ha dit que durant els propers dies estudiaran el camí que duran a terme.\nLa fiscalia, d'altra banda, ha presentat recurs contra la sentència absolutòria de l'Audiència Nacional. Creu que la decisió es basa en criteris tècnics que són perfectament revisables en un altre tribunal.\nEn canvi, les defeses de l'expresident del Barça, Sandro Rosell, i de Besolí, veuen difícil que prosperi davant la contundència de la sentència, en base a les proves practicades durant el judici.\nEl recurs es veurà en la sala d'apel·lació de la mateixa Audiència Nacional.\nEl ministre portaveu en funcions, Jordi Cinca, de la seva banda, ha celebrat que la sentència de l'exconseller comunal lauredià Joan Besolí sigui absolutòria. "El sol fet que una persona que estava acusada de delictes molt greus sigui absolta, ja és positiu", ha valorat el portaveu de l'executiu. D’aquesta manera, considera que la seva "honorabilitat queda lliure de tota sospita" i que podrà tornar a la "normalitat", a la "seva vida" laboral i familiar, la qual cosa –ha conclòs– "ha de satisfer a tothom".\n"És una satisfacció i una alegria per ell i la seva família", ha insistit Cinca, recordant, tal com ja ho havia fet en ocasions anteriors en què havia estat qüestionat sobre la situació de Besolí, que es tractava d’una actuació judicial en un altre país i que "el Govern poca cosa podia fer més enllà del suport", ja que no es podia incidir de cap de les maneres en el procés i tampoc es tenia coneixement del dossier. Era, en definitiva, "un judici en un altre estat" amb unes acusacions fetes per persones d’altres estats que no eren l’andorrà, ha incidit.\nEl partits es van deixar mig milió d'euros en la passada campanya\nEl Raonador reclama més recursos\nEncamp descarta finalment la compra del Prat Gran


Esdeveniment Cloud Microsoft i Softeng\nInici / Notícies / Esdeveniment Cloud Microsoft i Softeng\nEl núvol està ajudant a les organitzacions de tot el món a transformar digitalment per aconseguir un avantatge competitiu i alhora un ràpid impacte en el seu negoci.\nTant si ja has començat a donar passos cap al núvol com si no, en aquest esdeveniment pensat per decisors de negoci, aprendràs sense tecnicismes com les últimes innovacions de Microsoft en el núvol al voltant de l'Office 365 i Azure t'ajudaran a millorar la productivitat, innovar i reduir costos en la teva empresa.\nPlaces exhaurides! Oberta llista d'espera\nInscriu-te gratis a la llista d'espera!\nRegistre (Imprescindible presentar DNI)\nDirector general a Catalunya\nEl paper del núvol en la transformació digital de les empreses\nEl camí cap a la competitivitat total.\nQuè ens demanen els nostres clients AVUI?\nDEMO: Descobreix com modernitzar la teva empresa gràcies a Microsoft Azure\nCom adaptar-se ràpid als canvis de negoci.\nProtegint la teva empresa contra desastres.\nTreballant amb aplicacions de negoci en el núvol.\nCom optimitzar el consum d'Azure, al màxim.\nDEMO: Com I ncrementar la productivitat de la teva empresa amb Office 365\nLa revolució del nou SharePoint Online: Més potent. Més senzill. Més accessible.\nConnecta amb tothom gràcies al nou Skype per a empreses.\nCom automatitzar els teus processos de negoci connectant aplicacions i serveis en el núvol amb el nou Microsoft Flow.\nDEMO: Com impulsar el treball en equip en la teva empresa amb Office 365\nReinventant la col·laboració de la mà d'Office Groups, Microsoft Teams i Yammer.\nDescobreix com, quan i on usar aquestes noves eines.\nMillora el coneixement i la capacitat de reacció del teu equip gràcies a Power BI.\nDEMO: Descobreix com generar més demanda per la teva empresa a través del web\nCom atraure més clients mitjançant la teva pàgina web.\nLa importància de tenir el teu web adaptada per a tots els dispositius i com fer-ho fàcil.\nCom Azure i el nou Portal Builder t'ajuden a tenir un web rendible.\nIbon Uría & Jordi Marxen\nDEMO: Les claus per a protegir en el núvol les dades i aplicacions de la teva empresa\nObserva com les teves dades poden estar més segurs en el núvol que en qualsevol altre lloc.\nCom evitar fuites d'informació en la teva empresa.\nCom controlar l'accés dels empleats a les teves aplicacions i dades.\nTot el que ve a l'Office 365 i més ...\nAnunci de novetats imminents.\nEl nou que ve en els pròxims mesos (no es permetrà fer fotos en aquesta part).\nTorn obert de preguntes i tancament\nSOFTENG i MICROSOFT\nBuffet informal en què tindràs l'oportunitat de conversar amb els especialistes en Office 365 i Azure de Microsoft i Softeng.\nDescobreix en 60s com va ser l'edició anterior\nDirector División empresas y partners\nAuditori oficines Microsoft MADRID\nPasseig del Club Esportiu, 1\nDes Atocha: Temps aproximat del trajecte: 30 minuts Veure ruta\nDes Chamartín: Temps aproximat del trajecte: 30 minuts veure ruta\nDes de Plaça Castella: Temps aproximat del trajecte: 30 minuts Veure ruta\nDes Aeroport Madrid Barajas Adolfo Suárez: Temps aproximat del trajecte: 30 minuts Veure ruta\nAparcament del CC Soc de Pozuelo - Carretera M-502 de Pozuelo a Carabanchel. Les dues primeres hores són gratuïtes, únicament cal creuar la passarel·la cap a La Finca i l'edifici de l'Esquerra és Microsoft. Temps aproximat del trajecte: 7 minuts\nDes Aluche: 562, 564 i 561. Temps aproximat: 50 minuts\nDes Moncloa: 658. Temps aproximat: 50 minuts\nDes Chamartín: 815. Temps aproximat: 1 hora\nTren i Metro lleuger\nTren rodalies: Estació Aravaca amb enllaç directe a Metro Lleuger L2, baixar a la parada Somosaguas Centre i caminar durant 7 minuts fins Microsoft veure ruta Temps aproximat del trajecte: 30 minuts\nMetro lleuger: Línia 10 fins a Colònia Jardí i transbord amb el metro Lleuger L2, baixar a la parada Somosaguas Centre i caminar durant 7 minuts fins Microsoft veure ruta


Cinc minuts més: de juliol 2014\nDeco idees: unes espelmes diferents.\nAvui us vull ensenyar una idea per decorar la taula molt senzilla, estiuenca i fàcil de fer.\n- Pots de vidre: jo en vaig guardar de conserves vàries.\n- Algun tipus de sorra de colors: són molt fàcils de trobar, les vénen a les botigues de decoració, a Ikea, etc.\n- Retalls de drapet\n- Espelmes petites.\nÉs ràpid i fàcil. Només heu d'omplir els pots amb una mica de sorra i posar-hi l'espelma dins. Després lligueu el drapet al voltant i ja està. Aquí teniu el resultat.\nPublicado por Gemma Diaz en 12:00\nEtiquetas: decoració, estiu, fet a mà, sopars\nQuan els somnis es fan realitat.\nAquesta és la història d'un somni. D'un somni fet realitat. Podria ser un somni meu, però no ho és. Podria ser un somni teu. Podria ser el somni de qualsevol persona.\nAquesta és la història d'un somni que tothom deia que era una bestiesa, que havien de passar moltes coses per poder fer-lo realitat, que hi havia molts passos per endavant.\nUn somni i molt per caminar.\nJo sense creure-me'l gaire un dia li vaig dir: Si tens un somni has d'anar fins al final, lluita i fes-lo realitat. Jo ho vaig dir per dir, perquè m'agrada veure que la gent somnia, i s'anima i creu que serà capaç. Perquè en aquell moment l'eufòria em va poder i ho vaig dir sense pensar.\nPerò aquell somni no era una ximpleria, ni una cosa momentània, era un somni de veritat.\nHo va fer, pas a pas va anar construint-lo. Contra tot pronòstic, en contra del que tothom li deia, va treballar molt molt i molt pel seu somni i no es va deixar aturar per ningú.\nI ara el somni s'ha fet realitat. No ha estat el destí, si no l'esforç, la persistència, les ganes i la valentia. I poder també un punt la bogeria.\nI ara que el somni s'ha fet real, té molt per caminar.\nEtiquetas: Sensacions per recordar\nSeguim, Cheesecake I


De Cadiz Cadi Hostel Cadis Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nDe Cadiz Cadi HostelSoledad 4, Cadis, Cadis, Espanya, 11003 - Veure al mapaExcel·lent8,4Basada en454comentarisDe Cadiz Cadi HostelVeure més fotos"The staff were extremely helpful,the room well appointed,the..."JohnNew ZealandVestíbulVeure més fotosVeure totes les 34 fotosMolt bona ubicació 8,8Veure al mapa8,8Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióL'alberg De Cadiz Cadi Hostel està ubicat en un edifici històric del centre de Cadis i ofereix esmorzar, WiFi gratuïta i aire condicionat. La famosa platja de la Caleta es troba a 10 minuts a peu.\nEls dormitoris compartits del De Cadiz Cadi inclouen lliteres, armariets individuals, llençols d'ús gratuït i bany compartit amb dutxa. L'establiment també disposa de cuina compartida amb forn i microones i sala d'estar d'ús comú amb TV.\nL'establiment és a 2 minuts a peu d'una gran varietat de bars i restaurants de cuina tradicional andalusa.\nLa catedral de Cadis és a 10 minuts a peu del De Cadiz Cadi i el gran teatre de Falla es troba a només 2 minuts a peu. L'estació d'autobusos de Cadis està situada a 1 km.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantSi teniu previst arribar fora de l'horari de recepció, cal que ho comuniqueu a l'hotel amb antelació.\nL'establiment es troba en un edifici sense ascensor. Comentaris recents de clients


Racons - La Segarra - avance - RTVE.es\nEns apropem al poble de Montfalcó Murallat, una petita vil·la closa medieval amb el castell del segle XI i unes poques cases adossades.\nA dins hi podem trobar restes medievals com un forn, la cisterna que recollia l'aigua de la pluja o el lloc on elaboraven el vi.\nContinuem per arribar a Florejacs, un altre vil·la medieval on el seu castell també és el nucli de la població. També entrem al Castell de Les Sitges, que té la imatge clàssica de la fortalesa medieval i està integrat dins del projecte de la Ruta dels Castells de Sió.\nI arribem a Cervera, capital de la Segarra. Una petita ciutat carregada d'història i de cultura. L'historiador i escriptor lleidatà Jordi Soldevila ens explica la història de la ciutat i de la l'Església gòtica de Santa Maria, amb el seu fantàstic conjunt de vitralls.\nEn aquest mateix temple, el rei Pere III el Cerimoniós va convocar Les Corts l'any 1359 per tal d'elegir el primer President de la Generalitat de Catalunya.\nEns endinsem en el brogit de l'Aquelarre de Cervera, una festa d'origen popular que ha arrelat a la ciutat i que atreu a persones desenfadades amb ganes de gresca i diversió d'arreu de Catalunya.\nViatgem a la Vall del LLobregós, un espai singular, conegut per la seva formació guixenca i per la seva varietat paisatgística.\nAllà hi trobem diverses rutes que s'adapten a totes les necessitats, i es poden fer a peu o en bicicleta.\nLa vil·la de Guissona està impregnada de vestigis romans, testimoni de l'antiga ciutat de Iesso que fou fundada cap a l'any 116 aC.\n"El Petit de Cal Eril", grup de música guissonenc, ens mostra quins vestigis en queden i ens acompanya, tot posant la seva particular banda sonora a uns paisatges amb els que s'identifica plenament.\nLa Segarra és coneguda per la qualitat del seu bestiar i concretament per la cria del porc. No és casualitat que una de les explotacions porcines més importants de Catalunya i Espanya, Bon Àrea, provingui d'aquí. Visitem una petita granja de cercle tancat a Guarda-si-venes, on ens ensenyen com crien el seu bestiar.\nGastronomía i aromes de la Segarra\nCom que el porc és l'indiscutible protagonista de la cuina segarrenca, un cuiner fill i net de cuiners ens prepara el plat més típic de la zona: "L'ofegat de la Segarra", un estofat a base de porc d'imprescindible tast pels visitants de la comarca.\nEl cultiu de cereal a la Segarra ha estat sempre un motor econòmic, així com l'elaboració de pans, coques i una gran varietat de dolços relacionats amb aquest.\nUn pastisser tradicional ens mostra com s¿elaboren els aliments més típics de la comarca: els "Panadons" i les "Sabines".\nI per acabar de pair..., un industrial dels licors artesans ens explica els secrets dels "Aromes de la Segarra" un licor digestiu que conté més de vint herbes aromàtiques i medicinals i que esdevé el sabor característic de la comarca.\nveure més sobre "Racons - La Segarra - avance" veure menys sobre "Racons - La Segarra - avance"


PRIMER TALLER PER ELABORAR EL PLA DE MEDI AMBIENT – Cerdanya, 13-06-18 – Pirineus TV\nPRIMER TALLER PER ELABORAR EL PLA DE MEDI AMBIENT – Cerdanya, 13-06-18\nLa seu del Consell Comarcal de Cerdanya ha acollit aquest dimarts a la tarda el primer dels tres tallers que han de permetre elaborar el Pla sectorial de Medi Ambient de la comarca. Els responsables de l'ens cerdà volen comptar amb la veu del territori per definir conjuntament les mancances, necessitats, oportunitats que s'han de contemplar de cares a definir les línies d'acció d'aquest pla. En aquest primer taller, anomenat Energia, s'ha parlat sobre les energies renovables, la mobilitat o l'edificació sostenible.\nEl segon taller serà al Centre Cívic de Bellver el dimarts 19 i es centrarà en el patrimoni natural, parlant dels camins, els boscos i rius, la fauna, la flora o el paisatge. En el darrer taller, que es farà el dimecres 20 a la seu del Consell Comarcal, es parlarà sobre els residus centrant-se en la minimització i la valorització.\nTot i que els tallers són oberts a tothom qui vulgui aportar la seva opinió, s'ha convidat aquelles persones vinculades en els sectors que es treballaran.\nTot plegat servirà per determinar el marc d’actuació per millorar la valorització del patrimoni natural, contribuir a la mitigació i adaptació al canvi climàtic i incidir en una millor gestió dels residus.\nPer poder impulsar el pla sectorial, el Consell cerdà ha rebut una ajuda del SOC de 16.000 euros.\nParlen al vídeo: NÚRIA SERENA, RESPONSABLE ELABORACIÓ PLA


Els Mossos reforçaran la seguretat als punts més turístics de Barcelona durant 3 mesos\nJa ha començat el desplegament especial dels Mossos d'Esquadra a la ciutat de Barcelona. Un dispositiu especial format per 200 agents vigilarà set de les zones més turístiques de la ciutat. El desplegament és excepcional i es fa per substituir els efectius de la Policia Nacional que s'han destinat al recinte del Fòrum. Les zones que vigilaran són: la plaça Catalunya, el carrer Escudellers, la Sagrada Família, la catedral, el passeig del Born i també tots els accessos a les platges de la ciutat. El motiu és que en aquestes zones s'incrementa l'afluència de gent durant l'estiu i hi acostuma a haver més incidents.\n21/06/2004 - 00.00 Actualitzat 30/06/2004 - 08.15\nEls 200 agents dels Mossos d'Esquadra que aquest estiu s'encarregaran de la vigilància a set de les zones més turístiques de Barcelona ja han començat a patrullar, segons ha informat la policia autonòmica. Aquest "predesplegament" dels Mossos d'Esquadra a Barcelona s'emmarca en una operació per garantir la seguretat a la ciutat davant el previsible augment de visitants atrets pel Fòrum 2004 i va ser acordat a principi d'aquest any per l'ajuntament i el departament d'Interior. Els 200 mossos no reforcen el dispositiu de seguretat, sinó que substitueixen les vacants que la Policia Nacional ja va advertir a principis d'any que no podria cobrir aquest estiu, i treballaran de forma coordinada amb els agents d'aquest cos i els de la Guàrdia Urbana.


La gastronomia de la comarca es presenta a la Berlinale de la mà de L'Escaleta\nEl llarg 'Y en cada lenteja un Dios' arriba al festival de cinema alemany amb una pel•lícula i un sopar retrospectiu sobre el restaurant de Kiko Moya\nAUDIO Informativo comarcal (05/02/2019)\nLa comarca i la província estaran representades en la 69 edició de la Berlinale amb la cinta 'Y en cada lenteja un Dios'. El llargmetratge documental, que pren com a protagonista al restaurant contestà de L'Escaleta, es presenta el 12 de febrer en el prestigiós Festival de Cinema de Berlín.\nSeran en total deu documentals i dues pel·lícules de ficció les que formaran part de l'apartat més gastronòmic de la Berlinale. La història Y en cada lenteja un Dios narra, des de la mirada de Luis Moya Redrado, germà de Kiko, guionista de professió i productor de la cinta, el retorn a Cocentaina per a ajudar els seus familiars a escriure un llibre sobre la cuina que s'elabora en L’Escaleta. El desenvolupament de la història, al llarg de 95 minuts, es fila entre la passió per la gastronomia i la identitat familiar.\nA la projecció de la cinta li seguirà un sopar retrospectiu que recordarà els 38 anys de vida de L’Escaleta. Un menú dissenyat per Kiko Moya i el seu equip del qual podran gaudir 200 comensals i serà el colofó de la jornada a Berlín.\nTags: Cocentaina, Gastronomía, L'escaleta,


Lleida » Urgell » Tàrrega\nCapital del municipi de Tàrrega, situat a una altitud sobre el nivell del mar de 373 metres i amb una extensió de 88,0 km2.\nCompta amb una població de 13.468 habitants.\nCelebra les seves festes majors el dia 13 de Maig i el dia 13 de Septembre.\nAntigament Tàrrega va ser una vila medieval que es va formar als voltants del castell, durant el segle XI.\nLa visita a la capital de l'Urgell es centra en dos itineraris, el primer és pel centre històric i comercial, on podem passejar i gaudir de l'ambient peculiar de l'antic nucli medieval amb el barri jueu i els diversos edificis monumentals, i l'altre la visita al Parc de Sant Eloi.\nDintre de la plaça Major de Tàrrega estan els edificis més emblemàtics, l'església és de línies classicistes i va ser finalitzada l'any 1742, declarada bé cultural d'interès nacional integrada dintre del conjunt artístic l'any 1980.\nLa creu del Terme és gòtica i data del s. XV.\nEl carrer del Carme té una especial personalitat pels seus porxos i per l'imponent presència del campanar.\nEl palau dels Marquesos de la Floresta és un edifici del s. XIII, que té la façana d'estil romànic civil, declarat bé cultural d'interès nacional integrat dintre del conjunt artístic.\nCarrer del Carme a Tàrrega


Bloc d'en Pep Castells Casellas: El metallenguatge polític (1)\nEl metallenguatge polític (1)\nEl metallenguatge polític. (1)\nL’entrevista a Jordi Fàbrega a El Temps, com a paradigma.\nAlcalde de l’ajuntament de Sant Pere de Torelló, president d’EPM (Entesa de Progrés Municipal), portaveu de Decidim.cat (plataforma de càrrecs electes per a l’independència) i delegat del govern de la Generalitat a la Catalunya central i, tanmateix, amic meu.\nUn país o una nació (per tant un barri, un poble, un edifici...) pot dormir, somniar, despertar-se?. Abstracció ja utilitzada per en Jordi en una article d’ El 9 Nou d’aquest mes (Catalunya es desperta). Es veu que la consulta popular als ciutadans d’Arenys de Munt desperta a Catalunya: l’efecte de la consulta d’Arenys de Munt “penso que té un efecte d’abast profund, de despertar Catalunya”. Catalunya potser estava dormida, com tu suposes, però un munt de catalans estan sempre desperts: et faig una llista els catalans molt desperts? (És cert que semblaria que precisament això fa que els altres semblin adormits, com tots els que, havent de vetllar no varen sentir l’orfeó català; per exemple).\nL’efecte Obama. En l’entrevista també es diu que “accedir a la independència nacional és a les mans del poble de Catalunya. Si volem, podem. (És el nostre We can ?). Només falta la voluntat... “. Voluntat que més endavant queda definida com “la voluntat de la gent del poble, però, sempre passa davant de la decisió dels partits polítics”. No em queda gens clar a través de quins mecanismes aquesta voluntat del poble pren cos, substancia i s’expressa... si no és a través de (avui encara) l’expressió política formal que resideix en el sistema democràtic que vivim (o sofrim). Per què ser candidat en les llistes al parlament d’ICV, per exemple?, doncs.\nNo existeix la ( o una) voluntat de la gent del poble. Hem de trobar alguna manera que les pretensions (interessos) dels ciutadans es vagin satisfent, amb la menor càrrega possible per a la menor part possible....\nL’estat espanyol en boca d’en Jordi es personifica. De tal manera que “la concepció de l’estat espanyol..”. Jordi, l’estat és una forma, una manera d’organitzar-se una determinada societat. L’estat espanyol no pot concebre, no pot tenir la concepció... democràtica ni poc democràtica... A l’estat espanyol hi ha un govern, que el formen persones , com passa també a la Generalitat o a l’ajuntament de Sant Pere de Torelló, que en tal que persones sí que poden tenir una concepció democràtica o no de les coses que passen pel món. Però l’estat (l’espanyol o el català que reclames ben legítimament) no té sentiments, ni percepció, ni esperances.... És mort, és fred. No oblidis que la constitució i forma d’aquest estat espanyol també es fruït de la participació, molt indirecte per alguns ciutadans, certament, de catalans.\nDius que l’estat no accepta el dret a l’autodeterminació. L’estat, repeteixo, no accepta, no dona, no prega, no menja ni es desperta i, afortunadament, no procrea. Són persones que estan en les institucions dels estats que mengen, procreen, dormen, es desperten i accepten o no els drets. Els drets no els concedeix mai ningú, es tenen o no es tenen. El dret a la vida no me’l concedeix el meu govern o el meu estat. Una altra qüestió és que des del poder (en acte o en potencia, no ens enganyem) hi hagi persones i institucions als que se’ls en refot el meu dret a la vida.\nDe veritat creus que el fet que es generi una dinàmica d’impulsar consultes serà la prova i farà evident que “el conflicte català no s’ha resolt” ?. Si existeix el tal conflicte, que no has definit, que anomenes com si fora un lloc comú per a tots els mortals (com Deu, la mort o l’infinit), existeix més enllà dels efectes que pugui portar o no una o moltes consultes a un o a molts ciutadans.\nPublicat per Pep a 17:13\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, estat, Independència., Poder\nutopic ha dit...\nExcel·lent reflexió, Pep.\nEl problema és que totes les pureses i minoritzacions que s'esgrimeixen des del no-Estat, s'esvaeixen quan l'Estat és té, es somnia, es descriu o -llavors pla!- es té a tocar...\n21 d’octubre de 2009 a les 23:19\nEl metallenguatge polític (i 2)


Notícies del col·legi: ACOLLIM LA PRESENTACIÓ DEL LLIBRE 'DE TONY BLAIR A ZAPATERO', DE TONI CRUANYES\nACOLLIM LA PRESENTACIÓ DEL LLIBRE 'DE TONY BLAIR A ZAPATERO', DE TONI CRUANYES\nPresenta Martí Anglada\tEl Col·legi de Politòlegs i Sociòlegs de Catalunya acollirà, amb Angle Editorial, la presentació del llibre 'De Tony Blair a Zapatero. Una autòpsia de l'esquerra europea', escrit pel periodista i politòleg Toni Cruanyes, cap de la secció d'Internacional de TV3. L'acte serà presentat pel també periodista Martí Anglada.\nL'àmplia experiència professional del periodista Toni Cruanyes a la Gran Bretanya -ex corresponsal a Londres i redactor de la BBC-, ha donat com a fruit aquest assaig 'De Tony Blair a Zapatero. Una autòpsia de l'esquerra europea', on el reporter català ens submergeix en les interioritats de la vida política britànica alhora que analitza el decliu de l'esquerra arreu d'Europa en els darrers anys.\nL'autor posseeix una àmplia trajectòria en la informació internacional, cobrint les guerres de l'Afganistan i l'Iraq i havent treballat com a corresponsal a Washington, Cuba, Argentina i Líban, entre altres càrrecs desenvolupats.\nDurant la presentació del llibre comptarem amb la presència del seu autor i del també periodista, i corresponsal a Brussel·les i Berlín, Martí Anglada.\nLa presentació tindrà lloc el dimarts 22 de març, a les 19 hores, al Col·legi (c/ Roger de Llúria, 155-157, entresòl 1a). L'entrada és lliure però cal confirmar l'assistència al correu electrònic activitats@colpis.cat o bé al telèfon 93 241 41 22.


TIPUS DE FOTOGRAFIA – Un altre punt de vista\nAquest és el conjunt de la fotografia on el propòsit és capturar un moment determinat de la realitat de forma fidel. Els moments que queden a la imatge no són alterats per cap perspectiva o subjectivitat de part del fotògraf. En aquest sentit, la imatge és en si un mitjà per donar a conèixer una cosa que està passant.\nÉs un tipus de fotografia documental, on es busca retratar l’essència social d’un ambient; és a dir, la naturalesa cultural ja sigui d’un determinat lloc o d’un context.\nUna fotografia artística és la que busca transmetre un sentiment o causar una impressió en què la veu. Es captura aquesta imatge en base a un concepte o idees, que solen ser profundes i fins i tot esbojarrades. Normalment, es crea tot un muntatge per aconseguir aquest tipus de resultat juntament amb l’ús d’una il·luminació professional, No obstant això, les fotografies artístiques també poden donar-se de forma espontània. Depèn del talent del que utilitza la càmera.\nÉs un tipus de fotografia artística on es busca captar l’atenció del públic, mitjançant l’embelliment surrealista de l’objecte retratat. És dcir, busca mostrar una il·lusió, una fantasia. Respon a fins comercials, però mai descuida l’essència estètica de la imatge.\nAquí, l’objectiu primordial de la imatge és capturar l’atenció d’un determinat públic. És a dir, es busca la comercialització d’un producte o un servei mitjançant una imatge altament atractiva o escandalosa, que aconsegueixi modelar els sentiments de l’espectador cap a certa marca.\nAquesta fotografia té fins pràctics, ja que s’encarrega de capturar en imatges el contingut d’experiments i d’informació científica. Busca mostrar a l’ull humà coses que no es podrien conèixer d’una altra manera. Aquí entra la fotografia ultraviolada, la fotografia infraroja, els raigs X o les imatges tèrmiques.\nAquest conjunt de fotografia requereix de molta paciència i interès en el tema per part del fotògraf. A més de que es necessita coneixement i un bon maneig a nivell professional de les eines de la càmera que controlen la llum, la velocitat i l’enfocament, s’ha de saber en quin moment exacte realitzar la presa. Després de tot, aquí es busca retratar un moment espontani, emocionant i ple d’adrenalina. A més, es busca capturar la dinàmica general de l’esport en qüestió costat de la imatge final.\nLa fotografia d’arquitectura s’encarrega de capturar els elements i espais creats per l’home . Inclou tant el exterior dels edificis com el interior o els detalls que converteixen aquesta obra en única.


Avantatges i desavantatges d'un descalcificador d'aigua Notícies de l'aigua Aiguapura Fadecen\nAvantatges i desavantatges d'un descalcificador d'aigua\nData: 13/02/2013, Font: Aiguapura Fadecen\nEls descalcificadors d'aigua més comuns treballen filtrant l'aigua a través de la sal i eliminen la calç present en l'aigua. Els resultats de la utilització d'un descalcificador d'aigua són molt notables, molta gent prefereix l'aigua tova perquè causa menys acumulació de minerals en les canonades i en electrodomèstics. El sodi s'utilitza més sovint per filtrar minerals en un descalcificador d'aigua, però hi ha altres opcions per a aquells que no vulguen utilitzar sal. Hi ha avantatges i desavantatges en utilitzar aquest sistema de tractament d'aigua a les nostres llars.\nPrevenint l'acumulació de calç a les nostres canonades i desguassos\nL'aigua passa a través del sòl sota la terra, recollint fragments solubles de minerals quan entra en contacte amb ells. Aquests minerals d'aigua dura, com magnesi i calci, poden formar l'acumulació dins dels seus canonades i desguassos. Aquesta acumulació pot formar embussos en l'escalfador d'aigua i evitar que funcioni correctament, el que produirà un augment en el consum d'electricitat, a part de reduir la vida de l'escalfador. Amb l'ús d'aquests descalcificadors podrà ajudar a perllongar la vida útil del seu escalfador d'aigua, evitar l'acumulació de calç i estalviar diners, en factures d'electricitat i costoses reparacions.\nLes partícules de sabó\nUn descalcificador d'aigua reduirà els efectes negatius de l'ús de sabó amb aigua dura. Quan rentem a la nostra llar, l'aigua dura pot atrapar partícules de sabó i brutícia en la roba, fent que el teixit es trobi molt més aspre. El sabó no es dissol totalment en l'aigua dura i pot deixar residus en tot que renta, des dels plats del nostre rentavaixelles, fins i tot quan rentem els nostres vehicles. Un descalcificador d'aigua elimina el calci i magnesi, que són els minerals causants que el sabó perdi la seva efectivitat.\nUn dels inconvenients de tenir un descalcificador d'aigua és que la sal que s'utilitza pot ser corrosiva. Un descalcificador d'aigua afegeix sodi a l'aigua com a part del procés d'eliminació mineral. La roba que estigui en contacte molt de temps amb l'aigua que conté sodi es deteriorarà, com l'escalfador d'aigua també es pot corroir causa de l'exposició perllongada de sodi. És una bona idea no tenir acumulació en les canonades, però com contraposició pot tenir la possibilitat de corrosió.\nGust i tacte\nAlgunes persones que tenen i utilitzen els descalcificadors d'aigua noten una sensació viscosa en l'aigua, com si el sabó mai rentés totalment la pell, i això pot provocar irritació. A més, l'aigua descalcificada té un sabor lleugerament salat i pot produir problemes de salut per a les persones que estan en una dieta restringida en sodi. Una alternativa al sodi són els descalcificadors d'aigua Freestone (Inhibidors), els quals tracten tant els problemes de la calç com els de la corrosió, no utilitzen productes químics ni magnetisme, no modifiquen les propietats minerals necessàries per a la nostra salut ia més sense cap tipus de manteniment.


Guiu de Chaulhac « Figures singulars, 500-1500\nCategory Archives: Guiu de Chaulhac\nGuiu de Chaulhac, metge i cirurgià\nChaulhac (França), ca. 1300–prop de Lió (França), 1368\nÀrea: Regne de França, Avinyó\nNascut en una família de pagesos de l’Alvèrnia, Guiu de Chaulhac (en francés, Guy de Chauliac) va poder rebre una formació intel·lectual gràcies al patrocini del baró de Mercoeur, senyor de la comarca. Clergue, va estudiar a Tolosa de Llenguadoc i després a Montpeller. Amb el títol de mestre en medicina (1325), va continuar la formació a Bolonya, tenint com a professor un dels anatomistes més reconeguts, Nicolò Bertruccio. Més tard va estudiar a la universitat de París.\nL’ofici de curar\nExercí la medicina sobretot a la vall del Roine. El 1344 era canonge de Sant Just, a Lió, i més tard, a cavall de la seva fama, canonge de Reims (1353) i de Mende (1367), la seva diòcesi natal. Entre els seus pacients, el reis Carles V de França i Joan I de Bohèmia; de tota manera es distingí especialmente com a metge dels papes Climent VI (1342-1352) -a qui va practicar una trepanació-, Innocenci VI (1352-1362) i Urbà V (1362-1370), establerts a Avinyó.\nEl 1348 la nova seu dels papes fou atacada per l’epidèmia de pesta negra que en pocs anys va reduir una quarta part la població europea. El metge occità va descriure la malaltia, en distingí dues varietats: la bubònica i la pulmonar, més letal. Ell mateix va contraure la pesta, però en va sobreviure.\nUn fet destacat, Chirurgia magna (1363)\nL’obra, un compendi sobre cirurgia, exposa de manera metòdica, didàctica i realista malalties i tractaments. Reivindica també que l’ofici dels cirurgians ha d’anar acompanyat de l’estudi de la medicina i l’anatomia; dissortadament fins el segle XVI cirurgia i medicina van restar separades, en mans de barbers i metges. El manual combina més de 3000 citacions d’autors, com Galè i els àrabs Avicenna o Abulcasis amb l’experiència mèdica de l’autor. Amb grans encerts, com el tractament de les hèrnies, l’obra inclou errors com considerar el pus una substància terapèutica.\n“Convé que el cirurgià sigui agosarat en les coses segures i prudent en els perills, que eviti les males cures i els tractaments defectuosos. Ha de ser amable amb els malalts, considerat amb els companys, caute en els pronòstics, sobri, devot i misericordiós, ni cobdiciós en la recompensa.“\n“Un cirurgià ignorant en anatomia opera el cos com un cec tallaria la fusta.” (fragments de Chirurgia magna)\nGuiu de Chaulhac fou també metge de campanya en un dels enfrontaments de la Guerra dels Cent Anys. A la batalla de Crecy (1346) va atendre els ferits, alguns a causa de les primeres i rudimentàries armes de foc del continent.\nDeixa un comentari Posted in 2. Cristiandat, Fe i raó, Guiu de Chaulhac Tagged metges, occitans, segle XIV


(S'ha redirigit des de: Citroën ZX)\nrue Fructidor, 6\nEl 1924, Citroën encetà una relació amb l'enginyer americà Edward Gowan Budd. Des del 1899, Budd havia treballat per crear xassissos d'acer per vagons, per a Pullman en particular. Budd va continuar fabricant xassissos d'acer per molts fabricants d'automòbils, essent Dodge el seu primer gran client en la indústria. El 1928, Citroën va introduir el primer xassís fet completament d'acer a Europa. Ja el 1930, Budd havia creat per a Citroën un prototip d'unibody i tracció davantera. Va ser aquest prototip el que va evolucionar en l'Onze Légère i el 7 CV Traction Avant de 1934. Aquests cotxes marcarien el camí a seguir trenta anys més tard pel Mini, Volkswagen i gairebé qualsevol altre fabricant.\nEl 1955 va veure la introducció del DS, que va ser la primera utilització de l'ara llegendari sistema de suspensió hidropneumàtic de Citroën, que va ser provat primerament a la suspensió darrera dels últims Tractions. El DS duia conducció assistida, frens i suspensions. El mateix sistema d'alta pressió era utilitzat per activar pistons situats a la coberta de la caixa de canvis per operar la transmissió en el "Citromatic", la versió de Citroën d'una caixa de canvis semiautomàtica. Aquest sistema hidràulic d'alta pressió conformaria la base de molts cotxes Citroën a la segona part del segle 20, inclòs els SM, GS, CX, BX, XM and Xantia.\nMalgrat els problemes entre Peugeot i Citroën, Citroën ha continuat la seva tradició innovadora, representada per nous vehicles com el C2 i el Xsara Picasso. Fins i tot s'ha expandit a nous mercats, per exemple a la Xina on el C3 i el Xsara es venen al costat dels models locals ZX Fukang i Elysée. La introducció de models encara més nous, com l'esperat substitutori del XM, el C6, indica l'afecció contínua de Citroën a la innovació en el segle 21.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Citroën&oldid=26503870»\nDarrera modificació: 28 feb 2021 a les 17:40\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 feb 2021 a les 17:40.


Dues Dores – La Lectora\nPublicat a 26 novembre, 2020 25 novembre, 2020\nEls versos primerencs d’Anna Akhmàtova (1889 – 1966) despleguen tots els matisos de la coqueteria femenina. En un poema cèlebre, «Amb mans crispades, sota el vel obscur», publicat el 1911 i profusament parodiat pel seu to emfàtic, Akhmàtova fa un retrat magnífic en primera persona d’una noia que rep el seu enamorat, el rebutja i, quan ell està a punt de marxar per la porta principal de l’edifici, corre escales avall per retenir-lo. Ell es gira, li diu que no es quedi allà, palplantada, perquè fa corrent d’aire i es podria refredar, i li regala «un somriure tranquil i esgarrifós». És evident que l’atracció de la noia per l’home es deu al seu posat segur, agosarat i burleta, i encara l’atreu més després de refusar-lo.\nEl poema «Dora», escrit per un Carner madur i inclòs a La primavera al poblet (1935), presenta una situació inversa.\n—Tant peca mon promès de bon minyó\n—diu Dora, que en farà mil contarelles—,\nque, tots sols, he de cloure les parpelles\nperquè entre ell i la nit em facin por.\nLa gràcia d’aquests quatre versos es deu, en gran mesura, a dos plans temporals superposats, que Carner presenta en ordre anticronològic: el futur, on Dora «farà mil contarelles» d’un festeig massa innocent —és a dir, ampliarà la realitat amb l’ajut de la fantasia i el llenguatge—, i el present, on es lamenta de la timidesa del noi i convoca —aquest cop, en silenci— la imaginació per donar més intensitat a l’encontre. Només amb un traç ràpid el caràcter del personatge queda perfectament definit. Les «contarelles» futures seran adreçades, segurament, a les amigues de Dora. I la queixa present, a qui es dirigeix? Això que diu, ho diu de debò a algú o només ho pensa i s’ho confessa íntimament?\nVint-i-dos anys més tard, a Poesia (1957), el poema apareix en una versió lleugerament modificada:\n—Tant peca el meu promès de bon minyó\n—diu Dora, la dels llavis de rosella—,\nque, tots sols, he de cloure la parpella\nAquí la complexitat i la picardia del personatge que parla es redueixen a la meitat. El retrat és més esquemàtic, i tot passa en un present instantani. El tret moral que suggeria «en farà mil contarelles» és substituït per una característica física, els «llavis de rosella», que no serveix per distingir Dora de qualsevol altra noia apetitosa en plena joventut. Per què Carner va voler canviar-ho? Perquè buscava un to més sobri? Perquè volia que tot el que sabéssim de Dora ens ho digués ella mateixa?\nSigui com sigui, el darrer vers, afortunadament, va quedar intacte. És significatiu que la por, en lloc de ser una força paralitzadora, es converteixi en l’avantsala de l’emoció i el desig. La manera com Dora en parla, sincera, encantadora i gairebé pueril, fa pensar en la devoció dels nens pels contes terrorífics i la seva necessitat instintiva d’espantar-se per poder somiar. El que Dora voldria és, potser, un home amb un somriure tranquil i esgarrifós, que la faria patir i l’excitaria. En un text posterior a les dues versions del poema, La teoria de l’ham poètic (1961), Carner escriu, en referència al subconscient o, com en diu ell, l’oblit, on fermenta la imaginació creadora: «Allí es conserven, dissimulats però potencialment actius, tresors acumulats des de la infantesa: paisatges sense nom, d’ombres i clarors incertes i prenedores, desigs en poncella abandonats en un racó, temences barrejades amb temptacions…» Allò que intimida i allò que sedueix són dues cares de la mateixa moneda, la divisa recòndita que brilla al fons d’una mirada o d’uns versos bells i delicats.\nSi voleu crítica literària catalana de qualitat i independent, subscriviu-vos aquí a La Lectora. Amb el vostre suport feu possible que la revista es consolidi i pugui créixer.\nEtiquetes: Anna AkhmàtovaContarellesJosep CarnerLa primavera al pobletPoesiaPoesia (1957)poesia catalanaPoesia russa\n(Sant Petersburg, 1985). És Llicenciada en Teoria de la Literatura i Literatura Comparada. Ha publicat tres llibres de poemes en rus i dos en català, Per l'inquilí anterior (2015) i Dos viatges (2020), a part d'un grapat de traduccions de literatura russa. És guanyadora del Premi Vidal Alcover de Traducció (2016) i del Premi PEN de Traducció (2018). Imparteix classes a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès i col·labora amb el diari Ara.\nLa princesa i les comtesses. A propòsit de La dama de piques, el llibre i l’òpera\nEpíleg a El doble de Fiódor Dostoievski\nLectures poloneses, VI. Una playlist per a Zagajewski\nApunts sobre alguns intertextos ferraterians\nAlgunes notes de mòbil sobre els poemes i les coses abans de llegir Serrallonga i Verdaguer\nClassificar és angoixant, i el cap em fa que sí\n(Aquest text és la primera part de la ponència «Verdaguer,


Asteroide - NASA\nUn gran asteroide de la mida del Monument a Washington es dirigeix a la Terra a finals de desembre i, si impacta, causaria una devastació molt més gran que una bomba atòmica, segons el rastrejador d'asteroides de la NASA. Conegut com a '2018 AH', s'estima que aquest asteroide té uns 190 metres d'amplada i passarà per la Terra el 27 de desembre.\nEl '2018 AH' ha passat per la Terra abans, i a una distància molt més propera. El 2018, va passar volant pel planeta a una distància de 296,758 km, tres quartes parts de la distància entre la Terra i la Lluna. Va passar desapercebut a causa de la manca de llum i, per tant, els científics no ho van veure venir.\nDes de llavors, cap asteroide de tal grandària s'ha acostat tant a la Terra, i no s'espera que es torni a produir fins al 2028, quan arribarà l'enorme 153.814 (2001 WN5) de gairebé un quilòmetre de longitud. Però tampoc es preveu que colpege el planeta, ja que passarà a una distància de prop de 249,000 km, fins i tot més a prop del que ho va fer 2018 AH.\nPerò, què passaria si un asteroide de la mida de 2018 AH colpegés la Terra?\nEn general, pot ser difícil d'endevinar amb precisió, ja que la mida sovint varia. Però en aquest cas, els astrònoms tenen una molt bona idea de com destructiu seria exactament, perquè una cosa així va passar abans.\nL'última vegada que un gran asteroide va colpejar el planeta va ser el 2013 a Rússia , quan un asteroide de 17 metres va explotar a l'atmosfera. Però l'últim impacte d'un asteroide d'aquesta mida va ser el 1908 sobre el riu Podkamennaya Tunguska a Rússia, i ara es coneix com l'esdeveniment de Tunguska.\nEs creu que aquest asteroide va tenir aproximadament la mateixa mida que 2018 AH, si no més petit. Quan l'asteroide va explotar a l'aire a diversos quilòmetres per sobre de l'àrea, va produir una explosió massiva de 12 megatons i va causar una destrucció generalitzada al llarg de milers de quilòmetres. Això ho faria al voltant de 800 vegades més poderós que "Little Boy", la bomba atòmica d'aproximadament 15 quilotons que va detonar durant la Segona Guerra Mundial sobre Hiroshima, i 600 vegades més que "Fat Man", la bomba de 20 quilotons que va detonar a Nagasaki.\nSegons l'Enciclopèdia Britànica, un informe del govern dels Estats Units en aquell moment afirmava que Hiroshima va patir 135.000 baixes, o més de la meitat de la població, i Nagasaki 64.000, un terç de la població. No obstant això, el nombre de morts per l'esdeveniment de Tunguska va ser extremadament baix, i es creu que només al voltant de tres persones van morir, a causa de la remota i escassament poblada que hi havia la regió. Però el mal encara era evident, amb uns 80 milions d'arbres completament aplanats. Un segon esclatant i un fort soroll que es va escoltar de llarg a llarg. Els tremolors i les ones d'aire es van sentir a llocs tan llunyans com Washington i Indonèsia.\n"El cel es va partir en dos i el foc va aparèixer alt i ample sobre el bosc", va relatar un home que era a uns 65 quilòmetres al sud de l'explosió. "L'esquerda al cel es va fer més gran i tot el costat nord es va cobrir de foc", va dir. "En aquell moment vaig sentir tanta calor que no vaig poder suportar-lo com si la meva camisa estigués en flames; del costat nord, on hi havia el foc, va venir una calor forta. Volia arrencar-me la camisa i llençar-la, però després el cel es va tancar, i un fort cop va sonar, i em van llançar uns metres, vaig perdre els sentits per un moment, però després la meva dona va sortir corrent i em va portar a la casa", sentencia.\n"Després d'això va venir aquest soroll, com si caiguessin roques o disparessin canons; la Terra va tremolar, i quan estava a terra, vaig pressionar el meu cap cap avall, tement que les roques l'esclafessin", ha assegurat. "Quan el cel es va obrir, entre les cases corria un vent calent, com de canons, que deixava empremtes a terra com senders, i feia malbé alguns cultius. Més tard vam veure que es van trencar moltes finestres, i al graner, una part del pany de ferro es va trencar".


Josep Lleixà: “Tot el que et fa remoure el teu interior en positiu és poesia”\nEl proper 11 d'octubre organitza un recorregut poètic al Mas de Barberans\nLa jornada s'inaugurarà a les 10:30h al Museu de la Pauma, on exposaran la seva obra pictòrica diferents artistes, entre les quals destaca el recull de fotografies d'escales antigues i rehabilitades que presenta l'ideòleg de la jornada. El recorregut poètic començarà a les 12h i s'allargarà fins a les 14h. A partir de les 17h, al Centre Cívic tindran lloc les actuacions previstes, entre les que destaca la del cantautor Jordi Mauri, el duo Tangos Girona i el guitarrista Dani Llasat, que acompanyarà tots aquells poetes que vulguin seguir recitant.\nTot i que visc a Torredembarra, conec aquestes iniciatives, ja que tinc molts amics poetes ebrencs. Crec que "Escales que pugen al cel" pot contribuir a reforçar aquestes col·laboracions. Penseu que participaran poetes representant bona part dels Països Catalans, des de Colera a Algemesí, Girona, Barcelona o Tarragona. Més, òbviament, un grup nombrós de poetes de les Terres de l'Ebre.\nAquesta és la opinió que jo tenia per desconeixença. El Mas de Barberans és un poble viu, amb diferents entitats que treballen des de diferents vessants per la cultura, per la conservació de la natura i les seves tradicions, així com per la seva projecció fora. Ara bé, estic d'acord que la cultura, i en aquest cas, la poesia, és una eina molt important per apropar gent al poble i per establir complicitats entre artistes. Crec que hem de tornar a rascar a l'interior de les persones per despertar l'essència. És molt important l'educació que els donem als més joves, però la poesia és una bona mitjançera. Tot el que et fa remoure en positiu el teu interior és poesia.\nFitxa d'agenda de Surtdecasa.cat\nEls 5 imperdibles del DeltaChamber Music Festival


Jo mai mai | Toni Aira\nEtiquetes: #LaCortinaDeFum, agenda política, articles, Convergència, Homs, Iglesias, Junqueras, Junts pel Sí, Mas, Partit Demòcrata Català, Pedro Sánchez, política, PP, PSOE, Rafael Hernando, Rajoy\nHi ha un joc, d’aquells de nit amb amics, que comença amb un «jo mai mai…» i que acaba amb algun, tots o cap membre del grup, bevent si és que han fet allò que descriu la frase culminada. Si ha passat allò que en teoria «mai mai» has fet, beus. Els partits, a Catalunya i a Madrid, acabarien ben entonats, si s’apliquessin el joc tot parlant d’una (antiga) Convergència que diuen que està amortitzada però que segueix estant en el centre del tauler polític. Sense Convergència no hi ha independencia, diuen. Però ja unes quantes coses no s’explicarien ara per ara sense aquest espai polític, tampoc a Madrid.\nEl de moment pretès (com a nom) Partit Demòcrata Català passa un moment crític, i així ens ho projecten els seus representants, encapçalats per Artur Mas, que constantment surten als mitjans en clau de plany, de queixa. És com un partit Calimero, que a l’estil d’aquell aneguet lleig de dibuixos animats, està trist i plora constantment perquè troba que ningú l’estima i que tots l’odien. ¿I té raó quan creu que fa nosa? Sí, però això no en justifica el pensament negatiu, sobretot si es fixen en com la resta de partit els segueixen concedint la talla d’interlocutor i d’adversari a batre, amb fets que contradiuen paraules.\nPodem critica Convergència per corrupta i l’estigmatitza com «la dreta» amb qui la lògica diria que no hi tenen res a parlar, però en volia els vots (gratis) per tenir un president de l’escola Pablo Iglesias al Congrés dels Diputats. No feien mala cara als vots del grup de Francesc Homs, si la cosa anava d’una bona butaca. De fet, el PP, amb el seu ínclit portaveu parlamentari, Rafael Hernando, assumint-ho en públic, va acceptar aquests vots per compondre una mesa cómoda al Congrés, a canvi de no se sap què però claríssimament contradient el veto, per independentistes, que tenen penjat com a llufa als convergents. Un estigma que pesa molt sobre un PSOE que també va dir fa uns mesos que mai no faria res amb el PDC mentre fos independentista, i de fet va dir que no s’hi reuniria per mirar de formar govern alternatiu a Mariano Rajoy, però ara sí, Pedro Sánchez s’hi troba per sondejar. Ells mai mai. Diuen.\nCom aquí a Catalunya, que després de mesos de desgast amb els d’Oriol Junqueras assegurant que de cap manera no anirien amb Convergència en una llista electoral conjunta, van compartir el projecte de Junts pel Sí. Ara formen govern amb una Convergència que aspiren a rellevar com a partit sobiranista hegemònic. La donna e mobile, diu la mítica cançó, com una ploma al vent. La política també, és mòbil, i fa que de moment Convergència encara pinti coses, no tant per encerts propis com perquè així li ho reconeixen els seus adversaris.\nPer llegir l’article a EL PERIÓDICO, cliqueu aquí)


Equip Open guanya la tercera edició de les 24 Hores de resistència de kàrting al Circuit d'Osona\nEquip Open ha guanyat la tercera edició de les 24 Hores de resistència amb karts de lloguer, que aquest cap de setmana s’han celebrat al Circuit d’Osona. El podi l’han completat P Team 1 i Homobarrakus Kart.\n- Fotos: 24 Hores de kàrting al Circuit d'Osona (Escuderia Osona)\nLa prova, que es va iniciar a les 12 del migdia de dissabte, ha comptat amb un temps esplèndid, amb una mica de xafogor i sense pluja. Finalment, hi han participat nou equips i un total de 51 pilots (cada equip estava format per entre quatre i vuit pilots).\nNo hi ha hagut sorpresa i la victòria se l’han jugada Equip Open, bon coneixedor del Circuit d’Osona, amb membres habituals en les distintes curses que s’hi celebren durant l’any (Xavier Puigdelliura, Patrik Tessma, Marc Egea, Alex Lumbrera, Josep Bigas i Ivan Noguera); i P Team 1, amb pilots molt experimentats (Carles Creixans, Jacint Clopès, Eduard Bertrana, Santi Mercader i Ramon Trilla).\nEl ritme ha estat un xic més lent que en les edicions anteriors. Equip Open ha tancat les 24 Hores amb un total de 1.323 voltes, lluny de les 1.345 que va marcar Craksracing 1 l’any passat i que va significar el rècord de la prova. P Team 1, per la seva banda, ha signat 1.319 voltes.\nEls dos equips capdavanters han mantingut un frec a frec, amb intercanvis constants de lideratge, fins a la 14a hora. En aquest moment, Equip Open ha canviat el kart, amb el qual havia tingut problemes elèctrics, i ha accelerat la marxa, mentre que P Team 1 ha baixat el ritme.\nTambé ha estat emocionant la disputa per la tercera posició, que finalment s’ha emportat Homobarrakus Kart (Nicolas Decamps, Joan Corbatera, Àlex Verdaguer, Adrià Santos, Marcel Abad, Alain Sánchez, Jaume Escofet i Arnau Cabrera), a vuit voltes del vencedor. En quart lloc, a tres voltes, s’ha classificat SRK 24 (Elba Martinez, Xavi Fernandez, José Gonzalez, Xavier Gayan i Daniel Guerra).\n- Classificacions de les 24 Hores de kàrting\nActualitzat el 23/07/2017 13:44


Rocafort i València signen un conveni de col·laboració per a millorar el funcionament del Casal d’Esplai - Nou Horta\nDimecres, 17 Octubre 2018 09:52\tEscrit per Redacció Publicat en Rocafort-VAL Vist 1435 vegades\nRepresentants municipals i tècnics de Rocafort i València s'han reunit aquest migdia a l'Ajuntament de Rocafort per a negociar un conveni de col·laboració per a atendre a les persones que s'allotgen al Casal d'Esplai, que s'aprovarà pròximament en les respectives juntes de govern local.\nEl Casal és un immoble propietat de l'Ajuntament de València situat a Rocafort anteriorment destinat a activitats de joventut. Des de fa aproximadament un any, està sent utilitzat com a lloc d'acolliment en el qual conviuen unes 40 persones amb necessitat de refugi.\nLa reunió de treball d'aquest migdia ha comptat amb la participació de tècnics i regidors d'Urbanisme, Serveis Socials, Cultura i Esports de Rocafort, a més de representants del Servei de Cooperació al Desenvolupament i Migració de València, que gestiona l'atenció en l'immoble.\nEl conveni contempla desenvolupar accions que faciliten la integración social amb les persones allotjades. En aquest sentit, Rocafort complementarà aquesta intervenció facilitant que facen ús gratuït dels serveis públics municipals, com ara el poliesportiu, la biblioteca, les sales de lectura i els equips informàtics, o l'accés a la programació d'activitats culturals i festives.\nPer la seua banda, l'Ajuntament de València posarà a la disposició de Rocafort les dades bàsiques de les persones allotjades per a facilitar el seu accés als serveis municipals locals. A més a més, entre altres accions, es realitzaran jornades de portes obertes del Casal amb la participació de grups polítics municipals, associacions veïnals i d'altres associacions rellevants en el municipi, així com fomentar la coordinació estreta amb els diferents serveis de Rocafort en tasques d'informació, orientació i assessorament jurídic en matèria d'estrangeria, i en el desenvolupament d'un protocol de comunicació entre la Policia Local i el Servei de Cooperació al Desenvolupament i Migració de València.\n“Hem parlat en un ambient de col·laboració i cooperació. Tots estem treballant en positiu en les diferents àrees implicades. Volem que aquestes persones amb necessitat provisional de refugi s'integren en la vida quotidiana del poble”, ha apuntat el regidor d'Urbanisme, Eduard Comeig.\nLa declaració de Rocafort com a ciutat refugi va ser aprovada pel ple municipal en 2015 per a donar resposta a la crisi humanitària actual i preparar la localitat per a acollir i assistir a les persones refugiades, proveir-les dels serveis necessaris i garantir els seus drets. València va fer el mateix eixe any. Per açò, tots dos consistoris estan interessats a mantenir una coordinació i cooperació estreta i continuada. La durada del conveni serà d'un any i tres addicionals.\nLa setmana que ve hi haurà una altra reunió tècnica entre ambdues parts per a revisar conjuntament el projecte d'obres presentat per València per a millorar el Casal, ajustar-lo a la normativa i que els treballs en l'espai puguen començar com més prompte millor. El Consistori de Rocafort considera que la regularització del funcionament del Casal d'Acolliment és necessària i urgent, així com la millora de les instal·lacions per a l'atenció dels usuaris.\nMés en esta categoria: « Nou local d'assaig de l'Agrupació Musical de Rocafort\t'Tardor per l'Horta' promociona i defensa el patrimoni natural de Rocafort »