RACC_La senyalització d’orientació urbana a la ciutat de Lleida obté un aprovat just – Oficina de Prensa\nEl resultat global obtingut en l’estudi és de 3 estrelles RACC, amb 50,5 punts sobre 100\nLa visibilitat dels senyals és l’aspecte més ben puntuat, mentre que la continuïtat és el pitjor valorat\nLleida, 8 d’abril 2016 – El RACC, entitat líder en l’àmbit de la mobilitat amb més de 850.000 socis, presenta, a través de la seva Fundació, els resultats de l’auditoria Senyalització urbana d’orientació a Lleida. L’objectiu és analitzar la senyalització del municipi i promoure’n la seva millora per tal d’adaptar-la a les necessitats dels usuaris.\nActualment un 23% de les queixes del servei de Via Directa del RACC són per la senyalització urbana. Aquest nou estudi de la capital lleidatana se suma als que el RACC ja havia fet a Barcelona, Girona, Tarragona i Terres de Ponent, entre d’altres.\nTerritori Any Continuïtat Comprensió Visibilitat Manteniment Global\nBarcelona 2011 41 66 82 81 61\nGirona 2013 44 56 67 58 54\nTarragona 2014 41 45 67 56 49\nTerres de Ponent (interurbà) 2014 50 75 73 43 60\nLleida 2016 28 62 70 60 50,5\nPer detectar si la senyalització del municipi compleix les funcions bàsiques per les quals va ser dissenyada, s’analitzen els següents factors:\nQue es pugui arribar a la destinació: continuïtat de l’itinerari.\nQue s’entengui el que està senyalitzat: comprensió dels senyals.\nQue es vegin els senyals amb prou claredat: visibilitat.\nQue els senyals estiguin en bon estat: manteniment.\nMetodologia i protocol de realització\nEn aquest cas, s’han avaluat un total de 100 itineraris, entre 10 orígens estratègicament importants i 19 destinacions d’interès (equipaments de servei, elements de valor turístic, cultural o empresarial, i principals punts de sortida de la ciutat). S’han pres de referència els recorreguts inicialment proposats pels sistemes de navegació a bord (GPS) i s’han estudiat 12 paràmetres diferents de la seva senyalització, per tal de determinar-ne la nota global.\nResultats de caràcter general\nLa senyalització d’orientació urbana a Lleida obté una puntuació de 3 estrelles RACC (50,5 punts sobre 100).\nLa Continuïtat, que és un dels factors amb més pes a l’auditoria, resulta per contra el més deficient (28%). De les 19 destinacions analitzades, 16 no aconsegueixen el 50% de la nota màxima possible.\nLa Visibilitat (70%) és l’aspecte amb una millor valoració, tot i que amb alguns paràmetres a millorar.\nPer destinacions, les pitjors valorades són la C-12 (Balaguer), els Jutjats, el Palau de Congressos de la Llotja, l’Estació de l’AVE, el Polígon Industrial El Segre i el Camp de Futbol municipal.\nLes qüestions complementàries incrementen la nota global en +0,5 punts: s’assenyalen els carrers i hi ha punts d’informació però no hi ha distinció entre elements d’interès públic i privat.\nResultats de caràcter específic:\nS’avalua que durant l’itinerari es mantingui la continuïtat del missatge de la destinació, per tal que l’usuari no es perdi ni dubti. És el factor que obté els resultats més justos: únicament la sortida de la N-II i l’Hospital tenen una puntuació en aquest factor que supera el 50% de la màxima possible.\nFins a 6 de les destinacions analitzades no estan senyalitzades o només s’indiquen a les immediacions. És el cas, entre d’altres, de la Universitat de Lleida o l’Hospital, malgrat la seva importància.\nDestaca també el cas del Polígon Industrial Els Frares. No només no està senyalitzat, sinó que caldria fer-ho especialment des de l’N-II i a través de la Ronda Sud, evitant així el trànsit de vehicles pesants pel centre.\nCom a nota positiva, destaca el seguiment en la senyalització tant de l’accés a l’N-II com de l’Estació d’Autobusos.\nEs troba a faltar senyalització de les diferents alternatives d’aparcament del Centre Ciutat. Tampoc s’indica l’aparcament del Palau de Congressos.\nEn cap dels itineraris analitzats no es disposa de senyalització dinàmica referent a l’ocupació actual dels aparcaments de la zona.\nS’estudia que la senyalització sigui llegible per als usuaris i que faciliti la captació instantània i eficient del missatge. Aconsegueix una valoració mitjana del 62%.\nEn aquest factor els resultats són molt heterogenis: tres destinacions no obtenen una valoració acceptable (Centre Ciutat, AP-2 i Palau de Congressos); a més dels Jutjats i la C-12, que no obtenen cap puntuació i contribueixen fortament a la rebaixa de la mitjana.\nEn les transicions entre enllaços a vies d’alta capacitat i el tram urbà és on s’observa un nombre més elevat de cartells amb línies d’informació que superen àmpliament els límits establerts.\nUn dels paràmetres positius és l’ús de pictogrames, encara que en alguns casos n’hi ha un excés (Turó de la Seu Vella) o se n’utilitzen de diferents per a un mateix element (Hospital).\nDestaquen també canvis en la tipologia de senyal i nomenclatura d’algunes vies. La LL-11 en moltes ocasions manté el nom antic d’N-II i són molts els senyals que en comptes de posar A-22 indiquen N-240.\nS’analitza que els senyals siguin clarament visibles per a l’usuari que circula en vehicle motoritzat i és el factor que obté el millor resultat de l’auditoria (70%).\nLa mala visibilitat afecta només de forma significativa a 2 de les 19 destinacions.\nEls motius més habituals que la perjudiquen són l’existència de mobiliari urbà (enllumenat públic, altres senyals o semàfors) i la vegetació en algunes estacions de l’any.\nEs detecten alguns casos on els senyals tenen textos de dimensions reduïdes, però no és un problema generalitzat a Lleida.\nEs valora que la senyalització no es trobi en estat deteriorat, ja sigui per desgast, accidents o vandalisme. Aconsegueix un 60% de puntuació.\nTot i que en gran part dels casos no interfereix en la interpretació del missatge, aquestes incidències transmeten, a residents i visitants, certa deixadesa de l’espai públic viari.\nEs percep una manca de protocol que inclogui el manteniment.\nEl sistema de senyalització de Lleida disposa d’un marge de millora en els diversos aspectes avaluats i especialment en la continuïtat i seguiment dels senyals dels elements d’interès de la ciutat. Es posa de manifest la manca d’un pla de senyalització integral i integrat en el pla de mobilitat de la ciutat.\nLa continuïtat de la senyalització està penalitzada per una manca de senyals en llocs estratègics i per una tendència a començar a senyalitzar massa a prop de la destinació final, fet que provoca un augment de la probabilitat de pèrdua. Les destinacions urbanes obtenen una pitjor nota que les interurbanes.\nLleida disposa d’oferta d’aparcaments al voltant de les destinacions més importants, però no s’indica en gran part d’elles. Resulta interessant que l’usuari conegui amb antelació la probabilitat d’estacionar el vehicle a prop de la destinació.\nEn cap cas s’usa informació dinàmica referent a l’estat d’ocupació dels aparcaments senyalitzats, tot i que podria suposar millores en la mobilitat interna dels aparcaments i des les rotondes i carrers adjacents.\nLa implementació d’un gran nombre de destinacions en cada senyal provoca un problema de comprensió rellevant, havent-se detectat aquesta situació a algunes entrades de la ciutat i en algunes cruïlles estratègiques del Centre de la Ciutat. La superació del límit de línies d’informació provoca confusió i augmenta el risc.\nLa distància entre senyals d’orientació es manté en l’àrea urbana de Lleida excepte en llocs puntuals. Els pictogrames s’utilitzen de forma generalitzada. Hi ha algun element com el Palau de Congressos on seria recomanable disposar-ne d’un per a una fàcil identificació.\nPer garantir la uniformitat seria recomanable la col·locació dels plafons segons les recomanacions de la Generalitat. Algunes destinacions com l’estació de tren, l’Hospital o la Seu Vella varien el nom i els pictogrames segons el senyal. De la mateixa manera, encara es mantenen noms antics de carreteres com l’N-II en comptes de LL-11 o d’N-230 en comptes d’A-22.\nEncara que no són molts, s’han detectat alguns senyals amb una manca de visibilitat provocada per vegetació o mobiliari urbà.\nHi ha destinacions, com el Palau de Congressos, amb dimensions de text reduïdes, provocant problemes d’interpretació per part dels conductors. També s’ha perdut color en algun senyal interurbà que dificulta la seva visibilitat.\nL’estat de conservació i manteniment global de la senyalització té marge de millora ja que es detecten disfuncions com senyals torçades i amb pintades.\nEs troba a faltar una estratègia de senyalització global de la ciutat, principalment per a dirigir els vehicles cap a aparcaments de dissuasió al voltant del Centre o per a definir itineraris per a vehicles pesants. En definitiva, manca un Pla de Senyalització d’Orientació, si bé el Pla de Mobilitat Urbana, aprovat inicialment, ja proposa una millora de la senyalització general i també dels aparcaments de dissuasió.\nDE CARÀCTER GENÈRIC\nImplementar un Pla de senyalització integral i integrat amb el pla de mobilitat de la ciutat.\nReforçar la senyalització corresponent als diferents itineraris que s’inicien en les vies d’accés a la ciutat i augmentar el seguiment de la senyalització en grans avingudes on hi ha diferents encreuaments.\nSeria recomanable l’aplicació d’un protocol de comprovació a tots els desviaments, en la incorporació de nous itineraris i també en trams llargs per a certificar a l’usuari que es troba en la direcció correcta.\nAugmentar per norma general la distància a la que es comença a senyalitzar els elements que s’ubiquen en la zona més cèntrica de Lleida.\nReforçar la indicació de les zones d’estacionament en superfície o subterranis associats a destinacions analitzades, mitjançant el pictograma d’aparcament.\nRealitzar tasques de manteniment periòdicament del sistema de senyalització per revisar l’estat dels senyals respecte a les pintades i les afectacions externes a les lames.\nEstablir un sistema de senyalització dels aparcaments de dissuasió.\nDefinir una senyalització per als vehicles pesants en els itineraris de pas.\nRealitzar tasques de manteniment en la vegetació i conservació dels senyals que garanteixin una correcta percepció dels missatges.\nOrdenar els plafons per a què s’adeqüin a les recomanacions de la Generalitat.\nReforçar la senyalització de, com a mínim, els itineraris principals cap a l’Estació de tren, el Palau de Congressos, la Seu Vella, Camp de Futbol i Universitat.\nSenyalitzar els Jutjats i la C-12 (Balaguer), que no disposen de cap senyal en els itineraris analitzats. Començar la senyalització des de més lluny, com a mínim en el cas de l’Hospital.\nIntroducció de pictogrames relatius a les destinacions que no en disposen, com el Palau de Congressos. A més, es proposa desdoblar en dues línies el nom d’aquest element per a què la lletra sigui llegible.\nHomogeneïtzar el noms de les següents destinacions: Hospital, Seu Vella i Estació de tren.\nActualitzar el noms de carreteres d’alguns senyals, principalment la substitució d’N-II per LL-11 i N-230 per A-22.\nEl RACC és una entitat que ofereix serveis d’alta qualitat a les persones i les famílies, i que compta amb més de 850.000 socis. A través de la Fundació RACC promou la mobilitat sostenible, segura i connectada, protegint els interessos dels usuaris i ajudant a millorar la qualitat de vida de la ciutadania en relació a la seva mobilitat.\nTags Nota de premsa, RACC


PAU Comunitat Valenciana 2003 Setembre - Ciències de la Terra i Mediambientals\nBarem: L'alumne haurà de triar un dels dos exercicis proposats (Exercici A o B) i respondre totes les qüestions de les tres preguntes del exercici triat. Cada pregunta es puntuarà sobre 10 i el total es dividirà entre tres.\nPregunta 1. Efecte hivernacle\nObserva el dibuix i expliqueu què s´entén per efecte hivernacle com a procés natural i quines conseqüències beneficioses ha tingut i té, fins a l´actualitat, al planeta Terra.\nCiteu quines són les causes perqué l´efecte hivernacle es considere ara per ara un problema mediambiental i quines conseqüències negatives pot produir al planeta Terra i als seus habitants.\nComenteu breument dues mesures preventives i dues mesures correctores per reduir els efectes perjudicials de l´increment de l´efecte hivernacle.\nPregunta 2. El sòl i els impactes ambientals\nConsell d´Europa. Carta europea dels sòls (alguns punts)\nEl sòl és un dels béns més preuats de la humanitat. Permet la vida als vegetals, dels animals i de l´home sobre la superficie de la Terra.\nEl sòl és un recurs limitat que es destrueixen fàcilment.\nEls agricultors i els forestals han d´adoptar mesures adecuades per a preservar la qualitat del sòl.\nS´ha de protegir el sòl contra la contaminació.\nAnalitzant el significat dels punts que s´indiquen en el text de la Carta Europea dels Sòls, en la situació actual, podríem incrementar la producció agrícola sense tenir en comte les conseqüències ambientals d´aquestes pràctiques? Justifiqueu la resposta.\nAnalitzeu les conseqüències del punt 6 de la carta anterior. Quins contaminants podríeu citar que tingueren una incidència molt marcada en el desenvolupament de la cadena tròfica de producció d`aliments?\nCom es produeix el procés de salinització de les aigües que utilitzem per al rec. En quina mesura podria afectar el que s´inicia en cadascun dels punts anteriors de la Carta de Sòls.\nMapa d´isòbares que representa la situació meteorològica a les 12.00 hores del 25 de març de 1990.\nRealitzeu una interpretació elemental (vent, precipitacions, etc.) d'aquest mapa del temps per a cada una de les zones indicades amb les lletres X (Golf de València), Y (Golf de Cadis) i Z (Açores)\nConceptes de: clima, temps atmosfèric, anticicló, borrasca, isòbara.\nExpliqueu quin és l'efecte dels núvols en el calentament de latmosfera.\nPregunta 1. Recursos energètics\nA la vista de la seqüencia d'esquemes que es presenta, descriviu el procés geològic pel qual arriben a formar-se els embosaments confinats de petroli.\nEnumereu la seqüencia d'etapes que s'estableixen entre l'extracció del cru fins a l'obtenció dels derivats del petroli. Indiqueu quants en coneixeu i quina utilitat tenen.\nQuins són els pros i els contres del petroli convencional en el panorama global dels recursos energètics? Indiqueu les zones geopolítiques on es troben els majors jaciments i els països de major consum.\nPregunta 2. Biodiversitat\nEls boscos tropicals són la més monumental celebració de la naturalesa. Són excepcionalment complexos com a ecosistema i notablement rics en biodiversitat. La intervenció de l'ésser humà en els boscos tropicals i en la resta del planeta s'ha de veure com un dels problemes més desafiadors que ha acarat la humanitat. La modificació dels ecosistemes pot causar greus conseqüencies en la preservació de la biodiversitat. Això no obstant, conservar aquesta biodiversitat és un objecte prioritari per a l'èsser humà, per la qual cosa el 21 de desembre de 1993 es va signar el Conveni sobre la Diversitat Biològica.\nDescriviu quatre causes de la pèrdua de biodiversitat i esmenteu tres mesures concretes dirigides a la protecció d'aquesta.\nDefiniu els termes següents: biodiversitat, riquesa, ecosistema i expliqueu per què és necessari conservar la biodiversitat.\nEspanya és el país amb major biodiversitat d'Europa. Indiqueu les causes d'aquesta major biodiversitat i esmenteu quatre àrees d'especial importància per la seu biodiversitat.\nPregunta 3. Cicle hidrològic i teoria de sistemes\nExpliqueu el cicle que representa el dibuix.\nRefletiu mitjançant relacions causals aquest cicle, si hi haguera un canvi climàtic i pujaren les temperatures. (Incloeu els elements: temperatura, precipitació, núvos i evaporació-evapotranspiració). Quines conseqüencies tindra aquest canvi climàtic sobre les zones terrestres sense vegetació?\nDefiniu: relació causal simple, complexa, directa, inversa i bucle de realimentació.


Món Capmany – Pàgina 6 – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\nAureli Capmany, el mestre\n16 març 2018Món Capmany\nL’activitat pedagògica d’Aureli Capmany és força desconeguda. Capmany té voluntat de mestratge, de traspassar o transferir coneixements. I aquesta voluntat es fa palesa en part de la seva obra i en l’exercici de la tasca de mestre en la qual es defensa l’ús de la cançó, la dansa, el joc, la paraula, el teatre i …\nAureli Capmany, la persona\n15 febrer 2018Món Capmany\nAureli Capmany Farrés neix el dia 26 de febrer de 1868 al desaparegut carrer de Joan de Montjuïc, del barri del vell. Ell mateix s’autodefinia com “un barceloní de la Barcelona Vella. La seva família procedent per part de pare de Rubí i de Sant Boi i La Garriga per part de la mare, viu …\nAureli Capmany Farrés neix l’any 1868 al desaparegut carrer de Joan de Montjuïc. La seva família procedent per part de pare de Rubí i de Barcelona, per la mare, viu al barri del Born. Aureli Capmany és barceloní de naixement i de vocació. La ciutat de Barcelona és la protagonista de bona part de la …


'Enlloc, mai', d'Iban Zaldua, un llibre molt estimat\nLes veus literàries del Pallars, juntes en una exposició\tLes veus literàries del Pallars, juntes en una exposició\n‘Enlloc, mai’, d’Iban Zaldua, un llibre molt estimat\nL'autor basc va presentar dimecres a Barcelona el seu primer recull de contes traduït al català, gràcies a Godall Edicions\nAl desembre vaig tenir l’oportunitat d’experimentar un llarg cap de setmana d’immersió cultural basca a la Durangoko Azoka, la principal fira del llibre i el disc d’Euskal Herria. Després de cinc dies de parlar amb representants de tots els camps de la cultura en èuscar i de descobrir-hi les novetats musicals i literàries de l’any, vaig tornar cap a casa amb desenes de referències al cap i unes ganes irrefrenables de llegir autors bascs. Un exercici –me’n vaig adonar de seguida– una mica més complicat que no preveia. I és que, descartant ara com ara de devorar-los en versió original, les traduccions al català s’han limitat durant molt de temps als grans èxits de Bernardo Atxaga. Però aquests últims anys, gràcies sobretot a petites editorials independents, la cosa ha començat a canviar. Sortosament.\nA banda l’èxit de vendes Kirmen Uribe, un fenomen fins i tot al Japó que ha estat pescat per Edicions 62 a casa nostra, Pol·len Edicions s’ha encarregat de traduir recentment dues obres referencials de Joseba Sarrionandia, ‘Som com moros a la boira‘ i ‘Jo no sóc d’aquí‘. I ara mateix Godall Edicions acaba de presentar el recull de contes ‘Enlloc, mai‘, la primera traducció al català d’un altre nom consolidat de les lletres basques, Iban Zaldua.\nLa presentació es va fer dimecres a Contrabandos, l’espai del llibre independent i el pensament crític del Raval barceloní, amb la intervenció de l’autor i de mitja dotzena de persones més que, gràcies a la seva col·laboració entusiàstica i il·lusionada, han ajudat a esquerdar una mica més el gran mur aixecat per l’estat espanyol entre les cultures basca i catalana (i gallega), en paraules del presentador oficial de la vetllada, Màrius Serra. Perquè va ser una vetllada festiva, sí, la presentació de ‘Enlloc, mai’, com es va encarregar de remarcar amb sons i gloses híbrids basco-catalans el músic i cantant Carles Belda, que va obrir l’acte amb un encertat resum de les casualitats, complicitats i caramboles humanes perquè aquella traducció fos aquí, ara.\nUna a una, Belda va anar esmentant les persones que acompanyaven Zaldua i Serra al fons de l’Espai Contrabandos, ple de gom a gom: l’escriptora i correctora Tina Vallès, que per mitjà de Francesc Serés va poder conèixer l’autor basc i es va entestar a presentar-lo a l’editora de Godall, Matilde Martínez; Ainara Munt, una de les dues traductores de ‘Enlloc, mai’, vella coneguda de Vallès (amb qui havia fundat l’APTIC) i amb contacte indirecte professionalment –quasi sense saber-ho– amb Martínez; Xavi Simó, dissenyador de la portada i del llibre, marit de Vallès…\nRas i curt, un llibre estimat per molta gent, fet d’il·lusions compartides i escrit, això sí, per una sola ploma, des d’Euskal Herria i en èuscar, però amb influències i deixos de tot el planeta. Màrius Serra, en la introducció, va esmentar els ressons que li havia despertat el recull de la quarantena de contes de Zaldua: Franz Kafka (‘hi ha molt de món kafkià, als relats’), Jorge Luis Borges, Julio Cortázar, Antonio Tabucchi. Ací i allà, jo també hi afegiria l’esmentat Francesc Serés, més com a reminiscència que no pas com a influència. Quant a temes clau, l’escriptor i ludolingüista en qualitat de presentador va enumerar l’aïllament i l’espera, les petites quotidianitats, els dilemes morals, la contemporaneïtat (especialment en el terreny tecnològic) i, per damunt de tot, ‘la circularitat narrativa’ a l’hora d’explicar el conflicte basc, present en molts dels texts: ‘Zaldua adopta una estratègia de cinta de Möbius per a parlar d’un conflicte tan i tan profund.’\nEn efecte, els contes de ‘Enlloc, mai’ foren escrits entre el 2006 i el 2014, els últims anys del conflicte armat basc o ‘la cosa’, com va confessar Zaldua que en deien amb la seva colla d’amics. ‘Hi ha un eix central al llibre, titulat inversament (“Aquí, ara”), que és una microcrònica o narració dels últims anys del conflicte en conte’, va explicar seguidament l’autor: ‘Les altres dues parts sí que són una compilació aleatòria i sense tant de lligam intern entre relats: a la primera, “Enlloc”, potser tenen a veure més amb l’espai; i a la tercera, “Mai”, amb el temps.’\n‘Però és només una possible guia de lectura del llibre, la meva’, es va afanyar a emfasitzar Zaldua, per deixar clar que els trenta-vuit contes, més l’apunt final i el microrelat de la contraportada (‘en comptes del text publicitari o de lloa redactat per l’autor, que a mi em sol fer molta vergonya’), es poden llegir en realitat de manera separada i sense cap ordre pre-establert. ‘És un llibre construït per acumulació, una compilació de contes independents entre si, i no pas units per un fil conductor, sinó per l’autor.’ Cada conte, afegia, és un llibre en miniatura, i en conjunt volen reivindicar la ficció, ‘la gran eina dels escriptors’. ‘M’han dit que era el llibre més realista dels que he escrit, però no m’ho sembla. Hi continua predominant la literatura fantàstica, però potser el pes que hi té “la cosa” el porta més cap al realisme.’ Fos com fos, Zaldua va voler tancar el debat amb una citació de Borges: ‘Tota la literatura és fantàstica o amb el temps s’hi converteix, fins i tot la més realista.’\nI ens va regalar dos ‘bonus tracks’, dos contes escrits posteriorment a la publicació de ‘Enlloc, mai’, un dels quals va llegir a manera de cloenda:


Premier Inn Ashford Central Ashford Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 32 allotjaments a Ashford.\nHall Avenue, Orbital Business Park, Highfield, Ashford, Regne Unit, TN24 0GN - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Premier Inn Ashford Central\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Ashford, Premier Inn Ashford Central és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Club de Golf Ashford (Kent).\nPremier Inn Ashford Central ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, habitació familiar, restaurant per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Premier Inn Ashford Central es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, aparell de televisió, articles de tocador, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Premier Inn Ashford Central és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Ashford.\nWe had great weather and had a great time ”\nStaff were friendly, the room was spacious and we got a great deal.


ESCOLA DE SERVEI: Homilia, La ciutat de la lluna\nHomilia, La ciutat de la lluna\nDIMARTS DE LA SETMANA XXXIII DURANT L’ANY (I)\n2Ma 6, 18-31; Sl 3, 2-3. 4-5. 6-7 (R.: 6b); Lc 19, 1-10\nCamí de Jerusalem, el lloc de l’acompliment i de l’adveniment del Regne, Jesús passa per Jericó. Jericó és la ciutat de la lluna, la ciutat de la nit. Sí, perquè l’arrel de la paraula Jericó, en hebreu, és la mateixa de la paraula lluna (iareah): Orígenes, comentant Josuè, ja se n’havia adonat. Jesús, anant a Jerusalem, passa per la ciutat de la nit. Nosaltres, fills de la nit, que vivim en tenebres, també hi passem, com Jesús, sobretot en aquests dies que són els darrers. Dies que marquen la fi d’un cicle i el començament d’un de nou, un any que se’n va i n’empeny un altre, fins a la plenitud, fins que Crist, Rei de l’univers, ho sigui tot en tots, i ens faci, de fills de la nit i de les tenebres, fills del dia i de la claredat.\nJesús, a la ciutat de la nit, és portador de llum. El Fill de David, el Messies, el qui té la clau i el sentit dels esdeveniments i de la història, el qui torna lluminosa la nostra fe i li dóna plenitud, surt a l’encontre del cec, que li clama, i nosaltres amb ell: «I quan s’acluquin aquests ulls humans, obriu-me’n, Senyor, uns altres de més grans, per contemplar la vostra faç immensa!». A les portes de Jericó Jesús ens obre els ulls de la fe.\nZaqueu fa un pas més. És l’home que ha perdut la seva identitat teològica. És Israel sumit en la nit de la cobejança i de l’egoïsme. Som tots nosaltres, en aquests dies darrers. És l’església que no sap mirar ni reconèixer la salvació quan passa. Jesús, a la ciutat de la nit, el Fill de David, el Messies, retorna a Zaqueu la seva dignitat de fill d’Abraham, de fill de Déu: «Avui la salvació ha entrat en aquesta casa». I la salvació, en el relat de Zaqueu, pren els colors i les veus de l’alegria i del compartir.\nJesús passa per la ciutat de la nit, passa per Jericó. Pels nostres Jericó, també, a nosaltres que ja endevinem, rere un vel de boires, en la llunyania, les torres i els merlets de la ciutat feliç de Jerusalem, la nostra mare. Ell, «que ha vingut a buscar i a salvar allò que s’havia perdut», ens porta la llum de la fe i de la vida, ens porta la joia de la nostra identitat i de la nostra filiació divina. Rebem-lo, doncs, amb alegria, tot just d’ací uns instants, que la Paraula es farà Pa partit i compartit per a tots els convidats a casa seva, nosaltres que no som dignes de rebre’l a la nostra.


Fondeguilla obre el Cronos a Foc | Sense Límits Aventura\nHome » NOTICIES TRAIL » Fondeguilla obre el Cronos a Foc\nLa primera cita proposa 7,3km de carrera individual amb 520 metres de desnivell\nArriba la competició regular, explosiva i emocionant que compta amb cinc proves fins el desembre\nCronos a Foc ja ha arribat. Aquesta competició regular, explosiva, vertical i sobretot emocionant, té el cap de setmana la seua primera cita. Fondeguilla, localitat de tradició trailera. Serà la prova que establirà els primers líder d’aquesta competició que s’allarga fins el mes de desembre amb altres quatre proves programades.\nAquesta mitjanit es tanquen les inscripcions:\nLa primera de les cites és a Fondeguilla, dissabte, a les 19:30 hores. Es tracta d’una crono individual de 7,3km i un desnivell positiu de 520 metres. La carrera es mou entre sendes i camins, i és una lluita personal contra el temps. Ni més ni menys. Eixida, córrer a full i arribar, clicar el crono i a la classificació.\nEls corredors i les corredores prendran l’eixida cada 30 segons a partir de les 19:30h. Això sí, els grans favorits, que seran els últims a eixir, ho faran cada més temps. Seran els 20 últims participants, que correran amb eixides cada 60 segons.\nLa prova de 7,3km i 520m/+ té més números i dades que ens poden ajudar a fer-nos una idea del que els participants tindran al seu davant. La carrera compta amb un coeficient de 39, una altitud màxima de 557 metres i una mínima de 191. L’altitud mitjana serà de 335 metres.\nAquesta primera edició del Cronos a Foc formarà part del calendari oficial de la ITRA-International Trail Running Asociation i tindrà també la certificació mediambiental d’AETRAIL-Asociación Española de Trail.\nPerò la festa de la carrera del Cronos a Foc tindrà un primer aperitiu una hora abans. A les 18:30h hi haurà carreres infantils. Els més xicotets viuran l’adrenalina de la competició sempre adaptada a les seues capacitats i edats, sense perdre de vista el caire social i de diversió.\nSón diferents els detalls que es tindran amb els i les participants. Així, a Fondeguilla seran uns mitjons model competició blanc-taronja, a l’Aldea de las Hortichuelas-Alpuente un Band Lurbel; a la Crono Nocturna Individual Barranco de las Cañadillas-Chiva una Visera Lurbel; al Mig KmV Corremón Alcoi uns mitjons negre-taronja; i a la Crono Nocturna Individual Sot de Chera, una Malla Spirit Lite.\nEstrena emocionant de Cronos a Foc | Sense Límits Aventura - […] Fondeguilla obre el Cronos a Foc […]


Audi celebra 40 anys del Quattro | ElMotordeGirona.cat\n8 febrer, 2020 albertalsina 0\nLa celebració de l’aniversari del Quattro tindrà una vintena de cites\nEls esdeveniments tradicionals en el calendari d’Audi Tradition per aquest 2020 inclouen, entre altres, el Goodwood Festival of Speed, els Classic Days a Schloss Dyck o l’Eifel Ral·li a Daun. També el Donau Classic.\nUn coupé esportiu que va causar sensació\nAudi va presentar el Quattro a Ginebra el 1980. El públic va quedar entusiasmat amb aquest Coupé esportiu. A més va ser el primer vehicle d’alt rendiment amb tracció total. La idea d’aquest automòbil de quatre rodes motrius va sorgir a l’hivern de 1976-1977.\nLlavors Audi estava desenvolupant un tot terreny per a l’exèrcit alemany. Les qualitats dinàmiques d’aquest vehicle sobre gel i neu van portar a l’equip d’enginyeria a la idea d’instal·lar el sistema de tracció total de l’VW Iltis en un Audi 80 de producció en sèrie.\nLes proves posteriors van resultar positives i el resultat va ser el Quattro.\nAUDI Q2 TDI QUATTRO Amor a primera vista\ntags: aniversari Audi Audi Quattro coupé esportiu\nprevious Hyundai Ioniq Plug-in 1.6 GDI DCT\nnext Nissan renova el seu Navara més potent, l'Off-Roader AT32


Guia d’autodiagnosi per a organitzacions - Lafede.cat\nGuia d’autodiagnosi per a organitzacions\nLa Guia «Sembrem Cures per a Cultivar canvis» està organitzada en 6 eixos, que es poden treballar de manera independent, en paral·lel, un darrere l’altre o de manera aleatòria:\nConciliació, coresponsabilitat i organització dels temps\nCadascun dels eixos conté els següents apartats:\nDescripció: breu explicació de l’àmbit de treball en qüestió i la importància de mirar-lo des d’una perspectiva de gènere i de l’ètica de la cura.\nRadiografia: retrat de la situació en la que es troben les entitats federades respecte a cada eix. No es tracta d’una anàlisi representativa, però sí significativa.\nAvisos per a navegants: alertes útils alhora de treballar cadascun dels eixos, amb l’objectiu de tenir en compte la perspectiva feminista i l’ètica de la cura, així com d’adequar-se a les particularitats de cada entitat i/o persona que realitzi l’autodiagnosi.\nAutodiagnosi: preguntes per a prendre consciència de l’estat en el que es troba l’entitat respecte l’eix a treballar. N’hi ha que són de percepció individual i n’hi ha que són objectives.\nResultats de l’autodiagnosi: en funció de les respostes a l’autodiagnosi s’han perfilat quatre possibles escenaris de l’estat de l’entitat en relació al tema en qüestió. La idea no és donar un retrat objectiu, sinó apuntar idees que ajudin les entitats a conèixer en quin punt es troben i què poden fer per millorar.\nConsells, tips i bones pràctiques: conjunt de suggeriments i actuacions recomanades per incorporar progressivament l’ètica de la cura i la perspectiva feminista a les entitats. Estan ordenats en funció de la seva aplicació a curt, mitjà o llarg termini.\nExercici grupal: breu dinàmica per guiar la reflexió i facilitar l’anàlisi col·lectiva de cada eix.\nAmplieu la participació. Siguis membre de la junta, part de l’equip tècnic o voluntari/a de l’entitat, pots utilitzar cadascun dels eixos de la Guia per fer una autodiagnosi de la teva entitat, individualment o en col·lectiu, i facilitar la reflexió conjunta al voltant d’aquests temes.\nL’ordre dels factors si altera el producte. Us recomanem que primer respongueu el qüestionari d’autodiagnosi de manera individual, després feu l’exercici de reflexió grupal i finalment poseu en comú de forma col·lectiva els resultats de l’autodiagnosi individual i les reflexions suscitades per l’exercici de reflexió.\nSempre es pot anar més enllà. A l’apartat “Recursos”, trobareu materials (guies, manuals, enllaços a exemples de bones pràctiques…) i informació sobre entitats que us poden ajudar a treballar cadascun dels eixos amb més profunditat o en algun aspecte concret.\nDesitgem que això sigui l’inici d’un camí curós, ple de curiositat i ganes de transformar la vostra entitat per incorporar-hi l’ètica de la cura i la perspectiva feminista!


Zurich Seguros i el RACC analitzen els hàbits en la pràctica del Running des d’una perspectiva de gènere - MARATÓ BARCELONA\nZurich Seguros i el RACC analitzen els hàbits en la pràctica del Running des d’una perspectiva de gènere\nL’objectiu de les enquestes realitzades a més de mil corredores i corredors a Madrid i a Barcelona, va ser analitzar la percepció de seguretat i les diferències en els hàbits de dones i homes quan practiquen running.\nA la capital catalana, el 19% de les dones manifesta haver sofert algun tipus d’assetjament verbal o físic mentre entrenen i es plantegen abandonar la pràctica del running a conseqüència de les situacions viscudes. A Madrid la proporció augmenta fins al 25% i el 28%. En el cas dels homes, el percentatge dels quals es van sentir assetjats es va reduir a la meitat en totes dues ciutats. Aquestes són només algunes de les conclusions de l’estudi realitzat per Zurich Seguros i el RACC (Real Automòbil Club de Catalunya) que us detallem a continuació.\nLes dones prefereixen córrer en companyia a la nit\nSegons les dades recollides, les situacions violentes, ja siguin físiques o verbals, es produeixen amb més freqüència als carrers mal il·luminats, amb poca gent i a la nit. Tant a Madrid com a Barcelona, pràcticament la totalitat de les dones prenen mesures de seguretat personal, com evitar vies mal il·luminades i solitàries (76%), triar franges horàries amb més gent (65%) i anar acompanyades (41%).\nEl 74% dels homes segueix pràctiques similars de protecció, però només un de cada cinc decideix córrer en companyia, el 35% si ho fan a la nit.\nDins les ciutats, algunes zones són percebudes com més insegures tant per les dones com pels homes. En el cas de Barcelona destaquen l’Avinguda del Paral.lel durant el dia i el Parc de Montjuïc a la nit. En el cas de Madrid, s’assenyalen com més insegures la Casa de Campo i el Parque del Retiro.\nLa Covid-19 ha augmentat l’interès per la salut i pel running\nMalgrat la sensació d’inseguretat que poden tenir en algunes zones i horaris, el 87% de runners a Barcelona i el 82% a Madrid no es plantegen deixar de fer aquest esport saludable.\nLa pandèmia ha afectat de manera diversa als runners. Uns corren més que abans i altres menys, però el 47% a Barcelona i el 38% a Madrid afirmen que ara els preocupa més la seva salut que abans de la pandèmia.\nPer a totes els amants de l’esport, Zurich Seguros ha creat la comunitat “De pies a cabeza”, amb receptes de cuina saludable, motivació i humor per a entrenar i les últimes notícies, que ja compta amb més de 17.000 usuaris.


guerra civil Archives | mrh-udg\nCol·loqui Internacional Walter Benjamin 2016\n22 de setembre de 2016 mrh\nEl proper divendres 30 de setembre a les 9:30h, a la Sala de Graus de la Facultat de Lletres de la UdG, s’inaugurarà el Col·loqui Internacional Walter Benjamin 2016, aquest any dedicat a “Les guerres civils a l’època contemporània”. En el col·loqui, que comptarà amb la presència a la sessió inaugural del Conseller d’Afers i Relacions Institucionals i Exteriors i Transparència, Sr. Raül Romeva, hi participaran, entre altres, el professor Robert Gerwarth, director del Centre d’Estudis de la Guerra de la University College de Dublin, que obrirà la sessió del dia 30 amb una panoràmica sobre les violències en l’Europa de després de la Gran Guerra.\nJordi Guixé, director de l’Observatori de les Memòries Europees, es referirà a les memòries públiques que persisteixen de les guerres en l’Europa d’avui. El periodista i director del Memorial Democràtic, Plàcid Garcia-Planas, es referirà a una qüestió tan rellevant com és el tractament visual de les guerres des dels mitjans de comunicació i l’ambit visual. Aquest assumpte serà també objecte de discusió en una taula rodona en què hi participen Imma Merino (UdG), Nicolás Sánchez-Durà (UV), Xavier Antich(UdG) i que modera Lluïsa Faxedas (UdG). Situat també en el terreny del present, Rafael Grasa (UAB i expresident de l’ICIP) abordarà la utilitat del pensament de Walter Benjamin en la resolució de conflictes armats i la construcció de la pau.\nAixí mateix, Rafael Grasa també participarà en una taula rodona sobre les guerres civils actuals, la Unió Europea i les problemàtiques dels refugiats a la Mediterrània al costat de Blanca Garcés-Mascareñas (UPF i CIDOB) i el fotoperiodista Ricard Garcia vilanova, recent arribat de Libia. La qüestió nacional i les guerres civils serà tractada per l’historiador Xosé Manoel Núñez Seixas (Lugwig Maximilians Universitat de Munich). Finalment la Guerra Civil espanyola serà atesa des de la mirada literària i cultural per Miquel Berga (UPF) i a través d’un debat, moderat per Jordi Font (MUME), en què hi participaran José Luis Martin Ramos (UAB), Sandra Souto (CSIC) i Javier Rodrigo (UAB).\ncol·loqui internacionalguerra civilwalter benjamin


RECURSOS DIGITALS I EDUCACIÓ INFANTIL | Altre lloc Formació XTECBLOCS\nRECURSOS DIGITALS I EDUCACIÓ INFANTIL\nPublicat el 16 de gener de 2022 per Cristina Pena Garcia\nMIREM EL NOSTRE VOLTANT\nPublicat el 11 de gener de 2022 per Cristina Pena Garcia\nLa perspectiva dels infants és diferent a la dels adults, per tant, segurament la seva percepció del món també serà diferent a la nostra. Com podem aprofitar aquesta percepció i treure’n profit? A partir de les fotografíes.\nPartint de la proposta de realitzar fotografies els mateixos infants, farem que aquests facin aprenentatges de manera autònoma però sempre amb la companyia de l’adult. Aquestes fotografies fetes pels infants ens poden servir per després continuar treballant amb elles. Per exemple: fer fotografies de formes geomètriques que trobem a l’aula per després classificar-les i fer-ne un mural; fer trencaclosques a partir d’imatges; fer un experiment i recollir fotos del procés per després poder-lo memoritzar; fotografiar lletres del carrer per després construir paraules amb elles; fotografiar a companys/es per després fer retocs fent servir diferents tècniques, etc. També podem proposar de fer fotografies quan són amb la família i es puguin expressar a través d’elles.\nAixí doncs, hem de confiar en els infants i dóna’ls-hi l’oportunitat de fer servir una càmera, una eina que pot ser molt útil en dia a dia de l’aula per capturar moments quotidians i després explicar perquè s’ha fet la foto o quina sensació ens dona. D’aquesta manera, totes les fotos es podrien anar penjant al bloc de classe per anar explicant tot el que anem fent.\nEn definitiva, crec que la facilitat d’ús de les càmeres digitals, tablets i dels dispositius mòbils permet que els alumnes puguin fer fotos, participant així d’una manera més vivencial i propera per a ells i a elles. Per la qual cosa, hem d’aprofitar aquest recurs per crear interès i fer recerca d’allò que realment els hi interessa. Se’ls hi obra un món per fotografiar, una nova mirada a l’entorn.\nPublicat el 14 de novembre de 2021 per Cristina Pena Garcia\nEns convertim en Jackson Pollock!\nPublicat el 30 d'octubre de 2021 per Cristina Pena Garcia\nTreballem els colors a partir de l’obra de Jackson Pollock. Dibuix fet per una nena de P3.\nExperimentació a l’escola!\nPublicat el 26 d'octubre de 2021 per Cristina Pena Garcia\nUn espai ple de creativitat, joc i diversió!\nUs dono la benvinguda al meu bloc.\nEm dic Cristina i treballo a una escola concertada d’una sola línia a Nou Barris. Aquest curs sóc tutora de P3 i estic amb 24 nens.\nEspero poder compartir molts aprenentatges amb tots vosaltres.


La neu cobreix Montblanc i la Conca de blanc – Radio Montblanc\nLa neu cobreix Montblanc i la Conca de blanc\nLa nevada no ha parat des de primera hora del matí\nLa nevada ha estat intensa aquesta nit a la Conca de Barberà, deixant gruixos d’entre 3 i 6 centímetres a cotes inferiors als 500 metres d’altitud. A Montblanc, la nevada ha emblanquinat tot el municipi. Protecció Civil ha estat treballant tota la nit tirant sal als carrers i carreteres, i des de primera hora del matí estan treien neu dels llocs més complicats.\nLa nevada, a més, no ha parat, i des del matí que continua caient neu a Montblanc, amb força intensitat. Això ha obligat a suspendre el transport escolar i també les classes, que mantindran serveis mínims.\nTambé han passat la nit a Montblanc alguns dels camions que feien ruta passant per l’AP-7 o per la N-240. Ahir la Generalitat va prohibir el pas de camions de gran tonatge per totes les carreteres catalanes, i molts d’aquests camions que passaven per Montblanc van haver de parar i fer nit aquí. N’hi havia a la zona de l’antiga comissaria dels Mossos, al costat del cementiri i també al capdamunt de l’avinguda Manel Ribé.


El nou BMW M3/M4 ja està aquí – Colla Verglas\nNo entraré a valorar la cagadíssima que BMW ha fet amb la nomenclatura del nou M4, perquè és una cagada d’aquestes que fan època. No obstant, aquest no ha estat l’únic front on els alemanys han patinat una mica. El motor, un sis cilindres en línia de 3.0 litres i twin turbo, també trenca amb una tradició de motors atmosfèrics d’alt rendiment. No és que sigui una cagada al mateix nivell que la del nom, ni molt menys. Diguem que és una cagada menor i en certa mesura fins i tot justificada. Tot i així, la veritat és que tampoc em puc queixar. Els 430 CV de potència i els 500 Nm de parell-motor que rendeix són arguments de pes per estar contents.\nBMW ha fet coses malament, cert, però també ha fet coses bé. Aquí com a mínim han mantingut la opció de canvi manual (no com altres, eh Porsche?), tot i que un servidor probablement s’acabaria decantant pel DSG de set relacions. Diguem que és una declaració d’intencions, un “mireu que puristes que som” per més que a la pràctica les unitats amb canvi manual segurament acabaran sent una fracció molt petita del total.\nFa uns anys, quan els canvis semi-automàtics com el SMG no eren ni la meitat de bons del que avui en dia ho són els canvis de doble embragatge, els de Münich van decidir oferir el M3 CSL només amb canvi automàtic. D’aquí que em resulti curiós que ara que el pedal d’embragatge sembla que està en perill d’extinció, a can BMW semblin decidits a defensar el canvi manual com a reducte d’esportivitat old-school. En fi, qui els entengui.\nSeguint amb els gadgets que a mi tant m’agraden, el nou M3/M4 equiparà diferencial autoblocant, direcció electro-mecànica (meh!), frens carbon-ceràmics i Launch Control. Suposo que amb el comunicat oficial encara hi haurà alguna que altre sorpresa adicional, però la veritat és que de moment no ens podem queixar. La cosa promet.\nEl pes ha estat un dels elements on més s’ha treballat. En total el nou M3/M4 pesa uns 1.500 kilos, una xifra que queda per sota del que pesava l’anterior generació i molt aprop del que pesava la generació E46. Això s’ha aconseguit gràcies a un material que es diu CFRP (que si no vaig errat es tradueix com a Carbon Fibre Reinforced Plastic), i que està present al sostre, al capó davanter, al maleter posterior, a l’arbre de transmissió i al suport del paracops davanter.\nCoses que m’agraden del nou M3/M4? Que és agressiu. Molt. També m’agrada que hagin mantingut el canvi manual, tot i que a mi m’interessi més l’automàtic. I m’agrada que BMW hagi presentat la berlina al mateix temps que el coupé, enlloc d’esperar quatre anys per fer-ho.\nCoses que no m’agraden del nou M3/M4? El fet d’haver d’escriure M3/M4 cada cop que faig referència al model, o el fet d’haver-se petat 30 anys d’història canviant de la nit al dia la nomenclatura d’una icona. Hagués preferit un motor atmosfèric, però tampoc em queixo, que els turbo també tenen la seva gràcia. Tampoc m’agrada que s’hagin oblidat de la versió familiar, que són les que a mi m’agraden. En aquest sentit, kudos extra pel C63 AMG i per l’RS 4.\nI no m’ha agradat gens veure que per vendre el nou M3 a can BMW hagin trobat convenient comparar-lo amb el M3 original. Perquè són dos cotxes que no tenen res a veure l’un amb l’altre. Tot i així, com a berlina d’altes prestacions, com a gran turismo amb el que creuar les autobahn alemanyes a velocitats obscenes, la nova joguina de BMW no em sembla del tot malament. Tenint en compte el que he escrit darrerament sobre BMW, crec que fins i tot podria considerar-se una victòria.\nBMW, F30, F30 M3, F32, F32 M4\nMisteri resolt: el Porsche LMP1 equiparà un quatre cilindres turbo híbrid.\nEl hype al voltant del nou Ford Mustang i altres coses que no entenc.


Reflexions d'en Fantassin a Barcelona: Religions violentes\nLa polèmica entre el Papa catòlic i els musulmans ha arribat al carrer, com no podia ser d’altra manera. Els que llegeixen més la premsa saben que la frase del Papa ha estat malinterpretada, alguns afirmen que ha estat manipulada expressament pels dirigent musulmans, aprofitant el baix nivell formatiu de la majoria de la seva població (així s’expressa un treballador de La Caixa que està acabant el cafè amb llet a la taula del costat).\nSi, el carrer és llest. Però com a tot arreu, hi ha de tot, i la majoria de comentaris que he escoltat corresponen a gent que tampoc no llegeix gaire ni escolta prou bé la TV, i molts estan convençuts que el Papa ha fet una arenga contra el caràcter dels musulmans, que hauria qualificat d’inherentment violent.\nEl rebuig massiu al Papa en què se significa la majoria de la població musulmana, segons reflexen els sondejos que publica la premsa, així com les reaccions violentes de molts islamistes front l’acusació de tenir un caràcter violent, estan servint per a confirmar allò que creuen que ha dit el Papa.\nEs a dir, que uns i altres, cristians i musulmans, s’estan polaritzant en base a percepcions falses, quan no mentides, sota el liderat dels seus dirigents, els quals, per definició, cerquen l’adhesió incondicional de les masses; adhesió que sempre és usada al servei d’accions polítiques amb objectius d’accés al poder o de mantenir el poder als seus respectius països, així com de guanys econòmics a nivell regional per als grups socials als quals pertanyen.\nFa mitja hora, a l’entrada d’un col·legi, un grup de dones llatinoamericanes –crec que dominicanes en la seva majoria- s’exclamaven d’allò que creien és un caràcter violent inherent a la religió musulmana. Entre elles hi havia una dona amb accent semític i origen probablement marroquí que ha protestant dient que l’islam precisament és tot el contrari, es basa en la misericòrdia i la protecció dels innocents. Llavors les altres (que em sembla que tampoc no sabien el significat del mot “misericòrdia”) li han tirat el cara “el terrorismo y lo de las torres gemelas”, i la musulmana, tan manca de formació com les seves interlocutores, ha respost que s’estava confonent terrorisme amb autodefensa i amb guerra. A partir d’aquí les postures ja s’han enrocat i no ha hagut res més d’interessant.\nPrimera proposta de definició, des de la terrassa d’un bar i a punt de menjar-me un croissant: Tot cos ideològic (religiós o no), exitós entre les masses, serà sempre usat per les classes socials, en conflicte, per tal de guanyar-se l’adhesió acrítica de les masses, en la seva lluita pel poder.\nPublicat per Fantassin a dimarts, de setembre 19, 2006\nEls altres espanyols\nAlatriste hauria d'haver mort a la Batalla de Mont...