S'Arracó no va ser sempre una pacífica vall | +Mallorca, la revista de Mallorca\nS’Arracó no va ser sempre una pacífica vall\nLa calma que es respira als carrers de s’Arracó, no ens fa sospitar el seu aventurer i violent passat. La vall de s’Arracó va ser, durant els segles XVI i XVII, refugi per a desterrats i escenari dels sagnants enfrontaments entre les famílies Simó i Vic, alhora que patia les incursions dels pirates musulmans, amb base logística a l’illa de Sa Dragonera.\nS’Arracó està molt proper al Port d’Andratx, a la carretera que condueix d’Andratx poble a Sant Elm.\nDurant l’època àrab hi havia diverses alqueries a la vall, però aquest petit nucli de població no es va crear fins al segle XVIII, al voltant de Església del Sant Crist (1704). L’edifici actual, de 1742, consta d’una petita nau dividida per quatre arcs, amb tres capelles a cada costat. En el seu interior podem contemplar el retaule barroc dedicat al Sant Crist, així com un retaule de la Mare de Déu de la Trapa, procedent de l’antic monestir de monjos trapencs. Actualment, tots els dissabtes hi ha un petit mercat davant d’aquesta església.\nS’Arracó, amb menys de 1.000 habitants, s’ha mantingut al marge del fort desenvolupament turístic existent en altres poblacions del municipi d’Andratx. Molts estrangers resideixen al poble durant tot l’any, especialment britànics i alemanys. El seu petit col·legi de, aproximadament, cinquanta alumnes permet una participació activa dels pares en la seva educació.\nL’arquitectura de S’Arracó presenta cases tradicionals mallorquines, amb un petit hort o jardí. Els diners guanyats amb l’emigració a França, entre finals del segle XIX i principis del XX, ens permet contemplar algunes mostres d’arquitectura modernista. Els problemes econòmics, a causa del declivi de la indústria de la fusta i de producció del sabó, antic motor d’Andratx i s’Arracó, van provocar una onada d’emigració. Els habitants d’Andratx triaven Cuba com a destinació; obstant això des de s’Arracó es preferia França. No en va el carrer principal del poble s’anomena carrer França, en homenatge al lloc on es va aconseguir prosperar econòmicament i tornar a casa per construir residències senyorials durant els anys 20.\nPreviousEl barri de Santa Catalina\nNextLa posta de sol més romàntica de Mallorca\nEl ‘llogaret’ de Jornets recupera la història viva de Mallorca\nVideo promocional de Mallorca


Carrizosa: «JxCat i ERC no poden posar un candau a les institucions»\n«Els condemnats no poden ser indultats per companys polítics a canvi de prebendes», afirma el líder de Cs\nBarcelona 19 de de setembre del 2020. Actualitzada 21 de de setembre del 2020 a les 09:33\nCarlos Carrizosa (Barcelona, 1964) agafa les regnes de Ciutadans per tal de forjar una coalició constitucionalista a Catalunya per a les pròximes eleccions catalanes.\n¿Per què no sotmetre’s a unes primàries per sortir reforçat com a candidat de Cs a la presidència de la Generalitat?\nPerquè ja vam fer primàries i la guanyadora va ser Lorena Roldán. Al fer ella un pas al costat, entra en joc un altre article dels estatuts que faculta el comitè executiu per designar un candidat. En aquest cas era el més adequat, atesa la possible imminència de la convocatòria d’eleccions que encara avui segueix pendent.\nEl relleu es va argumentar com una forma per aplanar un pacte amb el PP i el PSC per a les pròximes eleccions catalanes. ¿Què té vostè per aconseguir-ho a diferència de Roldán?\nUna cosa molt clara: Roldán és la portaveu al Senat i, per tant, té una funció de lluita política en aquesta seu que vam veure, i ella va participar d’aquesta opinió, que podia d’alguna forma entorpir que hagués d’atacar, políticament parlant, el PP o el PSOE a Madrid i, alhora, d’haver d’intentar una entesa i una coalició a Catalunya.\nDavant la previsible inhabilitació del president Quim Torra, Cs no ha exigit directament eleccions, sinó que ha cridat a buscar altres «fórmules» amb l’oposició. ¿Per què no les demana, com la resta de l’oposició?\nPer vergonya, prudència o respecte a la ciutadania. Entrar en una competència important i en una confrontació radical de les forces polítiques ens semblava un pèssim exemple per a la societat en un moment en què havíem d’estar units. No hem sigut actius demanant unes eleccions, però el que tampoc pot ser és que per desig del president Torra, si és inhabilitat, entrem en un període de paràlisi de les institucions. Ja donem per fet que o es produeix una investidura, que sens dubte no serà amb els nostres vots a un candidat nacionalista, o llavors anirem a eleccions.\nLi plantejo alguns escenaris: presentar un candidat a una investidura, sigui o no investit, o que no n’hi hagi i que, per tant, es pugui activar, si Roger Torrent ho fa, el rellotge fins a les eleccions. ¿Per quin s’inclina?\nPrimer hem de veure si el president és inhabilitat o no i després, o potser anticipadament, els partits que hem fet oposició al Govern, hem de seure i decidir quin serà l’escenari més unitari i conjunt possible per a tots els que creiem que la legislatura no pot continuar amb un president simbòlic i amb un Govern en funcions que suposa una paràlisi per a Catalunya.\n¿Quin prefereix Cs?\nFins que no parlem amb aquests grups parlamentaris seria massa poc respectuós que ens estiguéssim pronunciant per una sortida concreta. Prefereixo escoltar els altres i procurar arribar a un acord conjunt. En aquestes eleccions intentem presentar-nos amb una coalició constitucionalista, potser sigui una forma una mica estranya de començar aquest ànim d’anar en coalició si jo estigués proposant fórmules sense tenir en compte què pensen els altres.\n¿Quan els convocarà?\nRàpidament, perquè aquesta primera reunió es produeixi la setmana vinent.\n¿Abans de la resolució del Tribunal Suprem?\nCom més aviat millor. Però, per descomptat, conciliant els interessos de tothom. Crec que una vegada hagi recaigut la inhabilitació és urgent que prenguem la iniciativa i que no deixem que el senyor Torra i el senyor Puigdemont ens prefigurin quin serà l’escenari. Per això crec que és bo que ens reunim tot i que no hagi recaigut la inhabilitació.\n¿Està disposat a ser un candidat alternatiu?\nAquesta pregunta no l’hi podré respondre fins que no hàgim parlat entre totes les forces per intentar aconseguir l’acord més favorable.\nHi ha una altra via. Un informe del secretari del Parlament del 2018 diu, acollint-se al Consell d’Estat, que si no hi ha un candidat, s’activa el rellotge. ¿Vostè confia que Torrent l’activi?\nTorrent té la clau del desbloqueig. Si hi ha un bloqueig per part del senyor Torrent que no fa el que la llei li mana fer, que és cobrir una vacant a la Presidència, li exigirem que compleixi la llei. No per amor a la llei en abstracte ni perquè siguem més legalistes que ningú, sinó perquè la llei en aquest cas empara el feble. I, ¿qui és el feble? La població que no mereix que uns senyors des dels seus despatxos decideixin que no hi haurà eleccions. JxCat i ERC no poden posar un candau a les institucions.\n«Exigirem», ¿vol dir que emprendran accions legals?\nTotes les accions legals que estiguin a la nostra mà, no les descartem. Per descomptat fem el joc polític necessari perquè Torrent simplement compleixi la seva funció i faci el que ell políticament hagi de fer, igual que nosaltres políticament prendrem mesures. Anirem al Tribunal Constitucional i on faci falta si es donés aquest cas.\n¿Veu Torra amb ganes d’aferrar-se al càrrec?\nÉs impossible que en una societat tan complexa uns jutges diguin que vostè queda inhabilitat i que aquesta persona faci veure que ho està. No només ell s’arrisca a incomplir la sentència, i a les conseqüències legals que tingui, sinó que a més posa en un compromís tots aquells que l’envolten. Els funcionaris que depenen d’ell no poden admetre cap ordre ni cap escrit que vingui firmat per una persona que el jutge hagi dit que està inhabilitada. Per tant, aquest camí és inviable. El senyor Puigdemont és a Waterloo i alguns volen fer veure que és com el president de la Generalitat, però això evidentment és una ficció, i no voldria tenir jo una segona ficció, un segon Puigdemont, un altre president del president. Perquè suposo que tindríem una cascada de presidents que no exerceixen.\nEl PSC es descarta de la coalició constitucionalista i el PP no ho veu gaire clar perquè aquestes eleccions no seran tan procés, sinó més aviat Covid. ¿Com preveu posar-hi remei perquè aquesta coalició tiri endavant?\nAl votant constitucionalista cal oferir-li una alternativa que pugui alliberar Catalunya dels últims 10 anys de procés. Catalunya no pot continuar vinculada a polítiques absolutament delirants. Amb el PP crec que hi ha un context per a l’acord. És veritat que no entra en els objectius del senyor Iceta però crec que els votants socialistes poden entendre que a Catalunya vulguem girar full i que el PSOE sigui partícip d’aquesta nova època.\n¿És indispensable que vostè sigui el cap de llista? ¿Pot acabar acotant-se la coalició a Lleida i Girona?\nQuant a si seré el cap de llista, caldrà parlar-ne tot i que sembla el més lògic. Quant a Girona i Lleida, no ho podem descartar si veiéssim que a les altres províncies la concurrència per separat ens dona avantatge perquè no perdríem escons. Cal estudiar circumscripció per circumscripció i aconseguir que l’acord sigui per guanyar vots i escons.\nHi ha diverses peticions d’indult presentades. El seu partit va fer sortir al carrer un autobús el novembre del 2018 en contra dels indults. ¿Quina és la seva postura en el cas que es concedeixin?\nEls que van vulnerar les lleis i han sigut condemnats no poden ser indultats per companys polítics a canvi de prebendes, negociacions o pactes subterranis i opacs als despatxos. Tota persona a Espanya que ha vulnerat la llei sap a què s’ha d’atenir. Que els polítics tinguin aquesta portella per escapar-se de les conseqüències de les lleis ens sembla una fallada del principi d’igualtat i hi estic en contra.\n¿Una convocatòria de la taula de diàleg torpedinaria la negociació dels pressupostos entre el Govern i Cs?\nEns hem negat que aquesta taula es digui taula de diàleg perquè no representa tot Catalunya, només representa la facció que dirigeixen els polítics separatistes que volen continuar amb el cop, que no han demanat perdó, que ens han abocat a la divisió i la pobresa. El Govern, sota corda, en una taula fora de les institucions, no té res a negociar. En qualsevol cas el Govern té molt clar que si arriba a un acord amb ERC en aquesta taula de xantatge que sigui per als pressupostos, no els recolzarem. El Govern ha de triar entre Cs i ERC.\nParlament Ciutadans Catalunya Quim Torra Carlos Carrizosa


Un pressupost per a la zona euro - Joan Majó\nEnginyer i exministreDesprés d’un temps d’espera, des de l’elecció de Macron fins a la confirmació de Merkel amb el suport socialista, venen uns mesos decisius per al futur de la UE. Espero que serveixin per a la discussió i posada en marxa de noves iniciatives. Des de la mateixa Comissió per boca del seu president, i des de molts altres àmbits preocupats per la manca de respostes als reptes actuals, s’han posat sobre la taula propostes de reforma i de reforçament per resoldre problemes actuals i per prevenir-ne d’altres. Hi ha intranquil·litat en molts dirigents, i hi ha decepció o indignació en molts ciutadans, que ho demostren amb el seu vot. Vull ara només fer referència a un tema, important i polèmic: els pressupostos.\nAngela Merkel Emmanuel Macron Europa Unió Europea zona euro


VALER SABADUS | IN FERNEM LAND\nValer Barna-Sabadus va néixer a Romania l’any 1986, va créixer a Arad en el Banat, prop de la frontera amb Hongria.\nEl seu pare era un violoncel·lista, va morir l’any 1990 quann el seu fill només tenia quatre anys. Després de la fi del règim de Ceausescu el 1991 la seva família va emigrar a Alemanya i es va criar a la Baixa Baviera, on va rebre la seva primera educació musical en les assignatures de violí i piano. A l’edat de 17 anys va començar els seus estudis com a contratenor a la Universitat de Música i Arts Escèniques de Munich amb Gabriele Fuchs. L’any 2009 es va convertir en membre de l’Acadèmia de Teatre de Baviera d’August Everding i l’any 2013 va acabar els seus estudis de postgrau amb distinció.\nJa ha cantat sota la direcció dels més grans especialistes del repertori barroc cantant rols com Orfeo de Gluck, Rinaldo de Haendel, Endimione i Sesto de Mozart i també va ser un dels participants en aquella històrica producció d’Artaserse amb el bo i millor de la corda “contratenoril” del moment i que va ser motiu d’un apunt a IFL. Va debutar com Xerxes a l’Òpera de Düsseldorf i l’any 2013 va debutar al Festival d’Aix-en-Provence com Menelau en l’òpera de Cavalli, Elena\nL’any 2014 va signar un contracte amb Sony Classical.\nDurant el mes d’agost i en el Innsbrucker Festwochen der Alten Musik a la Hofburg, Riesensaal es va fer un concert anomenat Gala für Maria Theresia, on al voltant de Hasse i Gluck el contratenor Valer Sabadus desplega tota la seva sensibilitat i musicalitat, que és molta, acompanyat de la soprano coreana Sunhae Im, una cantant habitual dels casts de Rene Jacobs i que hem vist a Barcelona (Zauberflöte i Don Giovanni).\nJo avui “prescindiré” de la soprano, tot i que a l’enllaç teniu tot el concert sencer, però us vull fer notar la categoria de Sabadus, sobretot en la magnètica ària que canta Iarba, “Cadra fra poco in cenere” a Didone abbandonata de Hasse.\nI ara de Gluck l’ària de Paride, de l’òpera Paride ed Elena “Spiagge amante”\nPer acabar aquesta mostra amb l’emblemàtica “Che faro senza Euridice”, que agafa a Sabadus una mica esgotat.\n“Non saprei qual doppia voce” (aria di Scitalce)\nDon Juan, ballet\nChaconne espagnole, andante, danse des Furies\n“Cadra fra poco in cenere” (aria di Iarba)\nLa Gelosia (cantata)\n“Giura il nocchier al mare” (aria)\n“Va, ma tremo al tuo periglio” (duetto di Fulvia ed Ezio)\n“Misere, dove son” (recitativo ed aria di Fulvia)\n“Spiagge amante” (aria di Paride)\n“Ma, chi sei ?” (recitativo e duetto di Paride ed Amore)\n“Nell’idea ch’ei volge” (recitativo ed aria del Amore)\n“Vieni, appaga il tuo consorte” (duetto di Orfeo ed Euridice)\n“Che fiero momento” (recitativo ed aria di Euridice)\n“Che faro senza Euridice” (recitativo ed aria di Orfeo)\nValer Sabadus (Contratenor)\nDirecció musical Rüdiger Lotter\nper Joaquim a 5 de Setembre de 2015\n← FESTIVAL DEL MAR BÀLTIC 2015: GURRE-LIEDER (WEINIUS,TILLING,PAASIKIVI;ESA PEKA-SALONEN)\nUN LLIBRE IMPRESCINDIBLE: DIVAGACIONES ROSSINIANAS DE ALBERTO ZEDDA →\nValer sabadus, domingus i cada dia si vol. Valer?\nEspero que em perdonis la fàcil frivolitat però és que quan l’he vist he tingut un impacte.\nAh! A més a més canta molt bé.\n5 de Setembre de 2015 a les 0:59\nVigila la concondància, Olympia. El nominatiu de dia és dies, que és de la cinquena.\nI, compte!, que ja ve el Pare Joaquim a agafar-nos de les orelles i fer-nos fora de classe…\n5 de Setembre de 2015 a les 7:27\nNo ho faré, avui estic content. 😉\n5 de Setembre de 2015 a les 15:52\nSí Sí ja me’n recordo. Dies irae Dies Irae !\nVale que vol dir Cuida’t.\nBravo pel Pare Joaquim que no ens ha renyat.\n5 de Setembre de 2015 a les 22:53\nÉs un acudit fàcil però encertat, les casualitats han fet que el Sabadus ens visites en dissabte, però allò que és més notable, és que ho fa molt bé.\n5 de Setembre de 2015 a les 15:50\nEl que va ser un començament estrany alhora d’acceptar (musicalment) aquest tipus de veu ja fa temps l’he deixat enrera. Cada dia m’agraden més, i trobo que la música que interpreten és majoritariament excelsa. Una bona novetat la d’avui, doncs. I mala sort en la coicidència al mateix dia que ens visita amb un concert al Palau de Katia Buniatishvili.\n5 de Setembre de 2015 a les 11:17\nSi ja varem parlar d ela fatal coincidència quen la vaig evidenciar a l’agena musical del 2016. Caldrà deixar-se endur per les baixes passions;-)\n5 de Setembre de 2015 a les 16:15\nL’estiu del 2014, al Festival de la Vézère, vaig escoltar-lo en un recital que serà pràcticament un calc del que farà a Barcelona on també estava acompanyat pels Concerto Köln. Em va decepcionar força. És el que passa a vegades quan tens unes expectatives formades a partir de comentaris i crítiques en revistes especialitzades. Té bona presència, és agradable en la relació amb el públic i té un timbre bonic. Però, almenys aquell vespre, amb això no n’hi havia prou. En algunes àries conegudes de Haendel va prescindir de les agilitats i en el registre agut va tenir més d’un problema oferint una certa tibantor i perdent volum. Li vaig trobar a faltar una certa grapa i una mica d’empenta. Tot semblava massa mecànic. HI va haver moments delicats, com alguns dels que has posat, avui però vaig tenir la percepció de que estava davant d’un producte de màrqueting, lluny, molt lluny dels Fagioli, Mehta, Jaroussky, etc.\nEn justícia haig de dir que el públic el va rebre calorosament i va acabar fent-li una “standing ovation”; però d’això ja no en faig massa cas doncs a França, en els festivals d’estiu que jo freqüento, s’ha posat de moda aixecar-se a aplaudir només acabar el concert com si cada dia fos un esdeveniment i ens haguessin visitat els més excelsos artistes. Aquesta és una pràctica que m’irrita força sobretot perque està promoguda pels mateixos organitzadors dels festivals que són els primers en fer-ho i arrosseguen al públic que es veu obligat a seguir-los. Això banalitza l’apaludiment i iguala, al meu parer injustament, una prestació “normaleta” amb una d’extraordinària. Malauradament ho he començat a veure a casa nostra en algun concert d’estiu.\nEls Concerto Köln, no cal dir-ho, varen estar meravellosos i l’endemà, sense solista vocal, ens van oferir unes 4 estacions vivaldianes per sucar-hi pa.\nVull creure que aquell vespre en Sabadus o nosaltres no teniem el millor dia i espero que a Barcelona sigui tota una altra cosa. I ho vull creure així, interessadament, perque el tinc a l’abonament!!!\n6 de Setembre de 2015 a les 9:37\nSegurament Pere, en Sabadus com fa pocs dies succeïa amb Iestyn Davies són contratenors que van contracorrent, possiblement perquè les seves habilitats tècniques són més limitades que els grans contratenors del moment, ells han de fer un especialment esment en l’expressió, la línia i el detall, i quan aixó succeeix en una vocalitat tan associada al virtuosisme, Sabadus perd la partida, però quan vaig escoltar aquest concert vaig tenir una bona sensació perquè crec que conscient com és de les seves “limitacions”, ell fa un esment especial en altres coses no menys importants i que moltes vegades quedan massa en segon terme per enlluernar amb un desplegament tècnic espaterrant.\n10 de Setembre de 2015 a les 22:20\nEstic contenta de veure comentaris elogiosos envers la veu de contratenor. Espero que aviat deixi de considerar-se (per sempre més, a casa nostra) una veu “especial” i que el Liceu es decideixi a oferir-nos més òperes barroques d’aquestes que encandilen a Europa i que nosaltres hem de gastar una pastarrufa (que no sempre tenim) si les volem veure en directe.\nM’ha fet riure l’Olympia amb el seu comentari facilet, però efectiu. Si no ho tinc mal entès, en Sabadus es diu Veler Barna Sabadus. L’acudit encara pot ser més divertit, no?!!\nA mi m’agrada aquest cantant, però crec que encara s’ha de polir o que potser hauria d’escollir més bé les àries o els papers que s’adiguin millor a les seves possibilitats vocals.\nGràcies, Joaquim, pels audios preciosos que ens has ofert.\n6 de Setembre de 2015 a les 11:47\nMoltes vegades hem parlat del tema, benvolguda Mercè, però jo crec que el Liceu no és el teatre ideal,, com no ho és La Bastille, i si Barcelona fos diferent, vull dir que si Barcelona tingués més infraestructures idònies per representar l`opera barroca, seria més lògic reclamar la programació d’aquestes òperes.\nPotser el Liceu hauria de pensar en col·laborar en teatres d’aforament més petit per fer aquestes òperes, com es fa a Versailles en lloc dels grans teatres, que quan programen les grans òperes de Handel queden una mica desnaturalitzades precisament per les dimensions de l’escena i els auditoris.\nEl pitjor que li pot passar a Sabadus és que vulgui “imitar” als grans, ell pot ser gran si sap jugar les seves cartes.\n10 de Setembre de 2015 a les 22:31


Sánchez contestarà al Congrés preguntes sobre el coronavirus, Euskadi i la taula de Catalunya\nActualitzat 08/03/2020 13:19 CET\nEl president del Govern central, Pedro Sánchez, contestarà aquest dimecres en el ple del Congrés preguntes del PP, Bildu i de la CUP sobre la crisi del coronavirus, el futur del País Basc i la taula de diàleg entre els governs central i català.\nAixí, el president dels populars, Pablo Casado, demanarà a Sánchez que especifiqui les conseqüències econòmiques que el seu govern preveu que pugui partir el país arran de l'epidèmia del coronavirus.\nUn assumpte que Casado podria aprofitar per retreure al cap de l'executiu central la descoordinació que es va registrar en el Govern espanyol pel que fa a la guia que va difondre el Ministeri de Treball per actuar als centres de treball davant del coronavirus.\nNo obstant això, aquesta no serà l'única ocasió en què es parlarà d'aquest virus, perquè el PP també té prevista una interpel·lació al Govern central sobre aquesta qüestió que signa la seva portaveu, Cayetana Álvarez de Toledo.\nEUSKADI, A UN MES DE LES ELECCIONS\nPer la seva banda, la portaveu d'EH Bildu al Congrés, Mertxe Aizpurua, pretén que Sánchez aclareixi si pensa complir amb l'Estatut de Guernica. La seva resposta arribarà quan falta poc menys d'un mes perquè se celebrin les eleccions basques.\nRecentment, en un acte del PSOE a Vitòria, Sánchez va assegurar que l'executiu espanyol "complirà" amb l'Estatut d'autonomia basc, que es va aprovar el 1979, però que encara no s'ha desenvolupat en la seva integritat.\nPer la seva banda, la CUP, en el seu primer duel amb el president del Govern central, demanarà saber "quin recorregut té la taula de diàleg" entre els Governs de Pedro Sánchez i de Quim Torra, que es va constituir el passat 26 de febrer i que preveu reunir-se almenys un cop al mes. La pregunta la formularà la portaveu de la formació, Mireia Vehí.


Gabriel Cunill – Entrevistem al GabiVolador | oson@corre\nGabriel Cunill – Entrevistem al GabiVolador\nEntrevista de Victor Vilalta a Gabriel Cunill\nAvui entrevistem a en Gabriel Cunill, en Gabi per als amics i en Gabivolador per a qui sap alguna cosa més d’ell.\nEn Gabi es un cas excepcional d’esportista multifuncional. És molt polifacètic i ha participat en diferents esports, destacat sobre tot en la especialitat d’ala delta, a on ha estat diverses vegades campió d’Espanya i ha volat per cels dels llocs més remots del nostre planeta.\nEn Gabi ja feia temps que estava vinculat en el mon de l’atletisme, però ara fa uns dos anys i mig, va entrar a formar part del grup d’Oson@corre, i apart de destacar de seguida aconseguint en molt poc temps unes bones marques, destaquem d’ell sobretot la seva humanitat i afabilitat a l’hora de relacionar-se amb els companys del grup, i sobretot d’acompanyar als nous corredors que es van incorporant al grup.\nAquesta manera de fer d’en Gabi, ja el va portar l’any passat a aconseguir el guardó com atleta de l’any d’oson@corre, atorgat per el Club Atlètic Vic, en el seu sopar dels atletes.\nPerò anem a conèixer una mica mes a en Gabi:\nGabi, abans d’aprendre a córrer, ja vas aprendre a volar. Explica’ns una mica la teva evolució a dins del mon de l’ala Delta.\nÉs ben curiós, vaig començar a volar en ala delta gràcies a la meva afició a conduir cotxes. Amb només sis anys ja duia tot sol el 4L de tres marxes del pare i quan ell i el meu germà gran anaven a volar amb ala, jo amb 17 anys baixava tants cotxes com podia de dalt a Bellmunt cap a baix, el nostre o el de qualsevol altre volador. Com que sempre era l’últim de marxar de dalt, veia com s’enlairaven tots, després un cop aterrats, sentia tots els seus comentaris. Un dia, sol al punt d’enlairament vaig dir: “això ho haig de provar jo, tampoc deu ser tant difícil i ha de ser una passada, vull saber que se sent allà i com es veu el mon des d’allà dalt” De tant mirar i tant escoltar, ja tenia la teòrica feta, així que en la pràctica vaig ser una mica avantatjat. El meu esperit competitiu va portar tot el que vindria després, guanyar un campionat d’Espanya, anar a tres mundials i estar sempre als top ten de Catalunya i sovint a Espanya\nQuan i perquè vas deixar de participar en les competicions d’ala delta?\nUna malaltia greu el 2009 em va fer parar uns mesos. Aquesta aturada em va fer reflexionar i em vaig adonar que després de 25 anys volant, continuar era com una obligació. Parar se’m va posar bé i vaig creure que era el moment de provar altres coses.\nExplica’ns quin significat té la paraula Mandripor.\nNo, no, es diu “Pormandra”. És una paraula que va inventar un company meu volador i que vaig trobar molt útil temps després. Un volador deia al altre: – Vens a volar? –No – Perquè?- No ho se, em fa mandra? – Tens mandra o por? – No, no, mandra, bé… potser por… no, tinc pormandra! I així va néixer la paraula. Quan perds una mica la il·lusió, anar a volar fa molta mandra perquè surts de casa a les onze, muntes a la una, voles de dues a… Dines a les 8 de la tarda i arribes a casa tard. Si a més a més no ho fas sovint, quan més temps passa més por et fa tornar-hi, per això la unió de les dues paraules descriu exactament el que es sent.\nQuins paral·lelismes hi trobes entre volar i córrer?\nMolts, els dos són molt mentals, si no ets molt valent mentalment, no vas enlloc. També la solitud dels dos, quant surts en una cursa, encara que estiguis rodejat de gent, estàs sol amb els teus pensaments i si et canses, ningú pot córrer per tu. Volant això és més evident i a l’hora més adrenalínic, si se’t complica la situació allà dalt, has de resoldre les teves pors, els teus mals i les situacions tu sol, i allà si que no pots dir “paro i baixo” hehehe… Tot i que més d’un dia vaig estar a punt de fer-ho!\nQue t’agrada més del córrer que del volar?\nEl minimalisme del que necessites. A casa, t’entren ganes de córrer i, et despulles, et poses 4 peces i a cremar-ho tot!\nQue t’agrada més del volar que del córrer?\nÉs dels esports més autèntics que hi ha. Les sensacions donen tres voltes al compta revolucions en tots els sentits, agradables, excitants, extremes, avorriment, divertit, por, plaer, i sobre tot, llibertat, la sensació d’estar on ningú ha estat, al costat de grans ocells que mai s’acosten al home i aquell punt de tensió que mai et deixa! També els dinars, sopars i tertúlies que es fan després per explicar com ha anat, ho tornes a reviure tot i amb companyia. Encara hi tornaré hehehe…\nL’any passat vas aconseguir baixar de l’hora trenta a la mitja marató, i vas fer 3h:26 a la Marató de Barcelona. –Quins objectius et planteges per a la nova temporada que ara comencem?\nVisc el moment i les coses i persones que trobes et marquen el que esdevindrà el teu present. Si m’ho passo bé corrent, seguiré corrent, si trobo quelcom que m’atrau més la meva atenció, temps i esforços es començaran a dividir, no per això però, deixaré de viure i fer les coses intensament. La idea és gaudir del córrer i els seus beneficis al màxim. Ara bé, seria molt maco baixar dels 40 minuts en 10Km.\nQue es el què més t’agrada del món de les curses a peu, i el què menys?\nSoc molt competitiu i no se ben bé perquè, però dins una cursa m’hi trobo com a peix a l’aigua. Amb l’atletisme però aprens que el teu únic rival ets tu, llavors comences a gaudir-ho al màxim perquè és quan et comences a conèixer de debò a tu mateix.\nEl que menys m’agrada és que de vegades perdem el mont de vista i no veiem res més. Tampoc m’agrada quan el cos comença a patir i no hi puc fer-hi res perquè no en tinc cap altre o bé no el se escoltar i fer el que ell em demana. I per últim, no m’agrada que cada vegada totes les curses són més i més cares.\nCom vius les jornades abans de la competició?\nDepèn molt de l’hora i de com i quant he dormit. El meu handikap és descansar bé. Els vespres no tinc mai son i llevar-me d’hora m’és un suplici. Però si ho dius pels nervis, això ja ho he superat, corrent sempre surto molt tranquil (no hi ha cap precipici al davant), només competim dos, jo i la meva ment racional i tots dos anem a la mateixa carcassa, o sigui que…\nCom veus el grup d’Oson@corre? T’hi sents a gust pertanyent-hi?\nMolt, sempre m’hi he sentit molt a gust i ha esdevingut un pilar molt fort en determinats moments des que en formo part. Fer el que t’agrada amb companyia no té preu, i ho diu un que també l’hi encanta la solitud.\nExplica a la gent que no coneix oson@corre, què és el que hi pot trobar en el grup.\nD’entrada un assessorament tècnic immillorable. Saber que qui t’entrena ha estat atleta “professional” tota la vida et dona tranquil·litat i els resultats arriben més ràpids del que mai aconseguiria un mateix pel seu compte.\nPer altre banda, formes part d’un grup amb molt bon ambient que et permet gaudir del teu esport en companyia i enriquir-te molt més com a persona i de les persones.\nApart de córrer, tal com hem dit, ets un personatge multidisciplinari, explica’ns coses del Gospel i de les Sardanes.\nEstic descobrint que no se fer les coses a mitges, si m’hi poso m’hi poso i ho dono tot. Fa un any vaig entrar al grup de Gospel “Tastet de Gospel” de Taradell. Vaig pensar: “serà un hobbye i ho tindràs en un segon pla” però és tant divertit i enriquidor que m’omple molt i és una altre manera diferent d’alliberar i expressar emocions, a més, no val anar-hi a mitges tintes, per tal que soni bé ho has de donar tot, i amb això soc bo, quan he de treure el millor de mi, surten bons resultats.\nPel que fa a les sardanes, em pensava que era una cosa senzilla. No n’havia ballat mai ni una i l’octubre passat em vaig apuntar a un curs. Va ser tot un descobriment, conèixer la complexitat va ser un repte. De no ballar-ne mai cap vaig voler perfeccionar l’estil, saber comptar-les, repartir-les, saber-ne les diferents estructures. Quan ho barreges tot i ho poses a la pràctica, és molt excitant i produeix addicció, sobre tot si trobes una anella on tothom ho fa molt bé, t’obliga a donar-ho tot (…i ja hi tornem a ser). A més, els esforços sempre tenen premi; ara fa poc vaig ballar en una anella d’una colla i en acabar, em van demanar si en volia formar part i entrenar amb ells, tot un mèrit personal en menys d’un any. A més a més, fas molt d’exercici i referma la catalanitat amb tot el que comporta per l’esperit.\nJa per últim, et volem fer una pregunta molt compromesa…. (si vols respons, i sinó no responguis) … Aquí va la pregunta ……: Gabi: Com es que sent tant “bon nano” has acabat a la presó?\nJo també m’ho pregunto hehehe… La part racional i va voler anar per tenir més temps, per ser més “lliure”. A la part inconscient, la que mana en nosaltres i que no es deixa veure gaire, encara li pregunto: … per a què hi vaig anar? Es fa pregar en respondre, potser per servir als altres, o per… ves a saber! En tot cas, si saps el que hi vas a fer, és una bona feina.\n« Ruta dels Molins de Calldetenes – Crono Escales dels Foquers – La Merçè – Cros Ametlla de Merola – Rialp Matxicons Extrem Marató de Berlin »\nData : 1 Octubre 2012\nEtiquetes: Gabriel Cunill, Madripor, Pormandra, Victor Vilalta\nDavid soler (19:33:21) :\nMolt bé Gabi, ets un crak.\nMiseta (20:51:46) :\nOstres Gabi ara ja et coneixem una mica més… Bones preguntes, respostes genials!!\nenric (16:43:46) :\nEstà molt bé que hagis reprès el tema entrevistes d’Oson@corre!\nNo se sap mai amb qui vas a entrenar o a sopar!!!\nsalut i km’s!\nvictorvilalta (11:32:33) :\nHi ha gent realment Perillosa!!


Jornades Productors - La Selecta Gastronomia\nUn punt de trobada amb productors,\namb l'origen dels productes.\nEl catàleg de\nLa Selecta en viu.\nData: dilluns, 25 de maig de 2020\nHora: de 10 a 20 hores\nLloc: El Prat Verd (Malla)\nUna trobada gastronòmica professional que et permetrà conèixer i degustar les últimes novetats del sector de la mà dels seus productors.\nUs convidem a participar i formar part d'aquesta primera trobada oberta a professionals del sector de la gastronomia per tal de presentar-vos els nostres productes en viu de la mà dels seus productors.\nComptarem amb més de 25 expositors que ens oferiran un contacte directe amb els seus productes per provar-los i conèixer-los d'una manera molt propera en una jornada professional i gastronòmica que ens permetrà, a tots, SIMPLIFICAR CAMINS.\nPer què n'has de formar part?\nPodràs conèixer productors excepcionals i degustar els seus productes en una jornada tranquil·la i professional, en un entorn natural.\nPodràs intercanviar coneixements i experiències amb professionals del sector.\nDescobriràs noves marques i nous productes.\nTindràs noves oportunitats per ampliar la teva agenda de contactes.\nComprovaràs la capacitat de La Selecta per ajudar-te a optimitzar els teus recursos.\nPassaràs una estona agradable i distesa.\nPor favor, revise los campos requeridos (los marcados con *)\nOmple aquest formulari o envia'ns un correu electrònic amb les teves dades (a simplifiquemcamins@gmail.com). Gràcies.\nAquesta inscripció és individual. Cada assistent i acompanyant ha de completar-la amb les seves dades. Gràcies.\nNo parece ser correcta. Revísela\nAquest camp és requerit\nEl Prat Verd és un espai artístic, un bosc amb un recinte adequat per a la celebració d'actes i trobades. El seu emplaçament és ideal per facilitar l'accés a les persones que s'acostin al nostre territori\na 5 minuts de Vic\na 40 minuts de Barcelona\na 25 minuts de Manresa\nal costat de la C17 (alçada Esclat de Malla)\nLa Selecta és una empresa de distribució alimentària que, des de fa 32 anys, ofereix solucions de confiança, qualitat i proximitat al sector HoReCa i a botigues especialitzades.\nLa nostra funció va més enllà de la simple distribució: tracem camins, descobrim noves rutes i enllacem productors i professionals que comparteixen una passió amb nosaltres: l'amor pel producte honest i ben fet i l'entusiasme per fer-lo arribar, de la millor manera, al nostre públic.\nDurant la jornada del proper 16 de març podreu compartir una bona estona amb productors que us acostaran a l'origen dels seus productes per degustar-los de la millor manera:\nCarn de vaca madurada\nSom experts en carn madurada. Realitzem la maduració en sec a les nostres cambres a través d’un procés controlat d’humitat i temperatura que aporta textura, melositat i intensitat de gust.\nFruit d’una llarga trajectòria i del coneixement de l'ofici elaborem una selecció de formatges honestos, autèntics i artesans que conservem a la nostra cava oferint varietat i estoc permanent.\nDesenvolupem i distribuïm bases culinàries per donar resposta a les noves necessitats del sector. Una solució gastronòmica que permet gestionar millor el temps a la cuina. Ideals per a les puntes de feina a restaurants, per a banquets, cadenes hoteleres i càterings.\nDes de 1985, Angelo Corvitto elabora gelats d’autor i personalitzats. La seva innovació els porta a aconseguir creacions sorprenents amb els millors ingredients naturals i utilitzant la millor tècnica d’elaboració. El seu secret: la tradició familiar.\nL'excel·lència de la terra\nMés de 50 anys mimant la naturalesa. Arotz elabora productes silvestres com la tòfona, els bolets, les fruites del bosc i fruites tropicals, purés de fruites, verdures i castanyes en diversos formats. Des de 1960 acompanyen la gastronomia a restaurants i botigues gourmet.\nA través de les millors matèries primeres, Artipasta ofereix una pasta d'elaboració artesana de gran qualitat. Un producte que esdevé garantia d'èxit. L'empresa ofereix la creació de nous productes adaptats a les necessitats de cada client.\nVinagre de categoria\nNomés dels millors vins neixen els millors vinagres. Un producte de gran qualitat i versatilitat elaborat en unes vinyes amb molta història, entre els vestigis de l'antiga Via Augusta romana, a només 3 km del Mar Mediterrani.\nLa Brújula ofereix "joies del mar": conserves d'alta qualitat; alta cuina enllaunada que permet assolir l'excel·lència amb aquest producte d'origen gallec.\nEspecialistes en hortalisses per al sector gourmet, ofereixen microverdures, microbrots, herbes, tops, fulles i flors de km.0 i producció artesanal que recullen, a demanda, cada dia. Gràcies al seu coneixement i a les innovacions més revolucionaries aconsegueixen petites joies culinàries comestibles produïdes a partir de llavors collides poc després d’haver començat a germinar que donen un toc divertit i gustós als plats.\nSalmó de qualitat\nLa passió pel producte i el seu gran criteri de selecció de salmons, juntament amb un procés de despecejament i desespinat totalment manual i la seva tècnica de fumat contribueixen a l'elaboració d'un producte excepcional: qualitat, gust, aroma i una textura intacta del salmó.\nConserves gourmet vegetals\nMés de 70 anys en el sector de les conserves vegetals gràcies al seu compromís amb la qualitat i al seu respecte pels productes naturals. Conserves seleccionades i conservades amb rigor, de la forma més natural, per mantenir el sabor, la textura, l’aroma i l’autenticitat.\nEls mestres de la xocolata\nExperts en xocolata, especialitzats en pastisseria i bomboneria artesana. Des de 1872 ajuden els artesans xocolaters a projectar tot el seu potencial acompanyant-los en l’elaboració de les seves creacions, responent els teus dubtes, formant-los en tot allò que els cal perfeccionar. Un producte que esdevé inspiració.\nArtesana i autèntica\nLa coca de Folgueroles és un producte original, de producció artesana i de qualitat. És el resultat d'un treball artesanal fet amb paciència, seguint un criteri selectiu per aconseguir un producte original. El procés d'elaboració és 100% natural, amb una fermentació lenta (fins a més de 8 hores) que li dona una viscositat i tacte molt característic a la coca.\nProductes de l'ànec\nUna empresa pionera en l'elaboració de fetge d’ànec natural i fresc, amb més de 35 anys de trajectòria. Ofereix productes frescos, conserves, semiconserves i embotits que són protagonistes a moltes de les cuines dels professionals de renom.\nEl bon pernil\nConsorci de Jabugo mima amb cura cada peça de forma individualitzada. L'elaboració dels pernils, espatlles i embotits segueix el mètode tradicional de la Serra de Huelva: curació en assecadors naturals on la saviesa del mestre artesà s'aplica en tots els detalls.\nConserves i productes del mar\nEmpresa líder en l’elaboració de conserves i semiconserves de peix d’alta qualitat. Gràcies al seu rigor a l'hora de seleccionar les matèries primeres, la seva cautelosa elaboració, la diferenciació basada en la qualitat i el seu desenvolupament, ofereixen productes d’alta qualitat que són garantia d'èxit a taula.\nESPECIALISTES EN HAMBURGUESES\nLa primera empresa dedicada exclusivament a la producció d’hamburgueses a Espanya. Ofereixen hamburgueses elaborades amb matèries primeres de qualitat i amb ingredients 100% naturals. Un producte convencional que esdevé excepcional.\nArròs d'alta qualitat\nSeleccionadors de llavors i cultius d’alta qualitat. Més de 100 anys conreant les terres del Delta de l'Ebre. Produeixen llavor certificada d’arròs amb Títol Oficial com a Seleccionadors de Llavors, per tal d’obtenir varietats d’arròs que aporten diferenciació i qualitat a les elaboracions culinàries.\nCafè intens i autèntic\nDe l’experiència de gairebé 80 anys, les millors tecnologies i la passió familiar i empresarial, en resulta el millor cafè que la naturalesa pot oferir. 9 varietats de pura Aràbiga, seleccionades de les millors collites del món i sense additius. L'experiència d'un bon cafè és la millor manera d'acabar un gran àpat.\nOlis, vinagres i gourmanderies\nLa combinació de l’alquímia i la sostenibilitat en la producció i l’elaboració ofereixen productes amb personalitat: oli d’oliva verge extra, vinagre i gourmanderies. Un projecte singular de la mà de Martí Terés, que combina l'elaboració en terres treballades i cuidades amb els més estrictes controls de qualitat, amb la tradició, la història de la finca i el respecte per l'entorn.\nPlancton Marino porta l'escència pura del mar a la cuina. Un aliment únic, una autèntica revolució a la culinària, un producte capaç de fer que els plats tinguin, de forma natural, un intens i exquisit gust de mar.\nPurés 100% fruita i verdura\nDes del Sud-Oest de França, Ponthier produeix purés i coulis de fruita i verdures d'una manera artesanal seleccionant la fruita madura al seu punt d'origen.\nL'autèntic sofregit de l'Empordà\nL’autèntic sofregit empordanès considerat un dels elements imprescindibles de la cuina tradicional catalana. Un producte artesà on no s’utilitza cap altre ingredient més enllà de la ceba de figueres i l'oli d’oliva verge extra. Un producte òptim per a l’elaboració de guisats, fideuades, arrossos, platets, salses...\nFa més de 70 anys que elaboren el bacallà mantenint el sistema tradicional. El seu compromís diari els porta a apostar per l’autèntic bacallà salvatge Gadhus Morua, provinent dels països nòrdics, que es caracteritza per la seva textura suau i una melositat excepcional.\nMúltiples solucions tècniques\nProductor i recol·lector d'ingredients naturals. Abarca un concepte molt ampli de la gastronomia, aportant solucions des d'un punt de vista saludable, modern i compromès amb l'origen dels productes. Textures, fruites i verdures liofilitzades, colorants...\nLES OSTRES PER EXCEL·LÈNCIA\nJuntament amb el cridador i proveïdor de referència Huîtres Pleiade Poget, Thierry Guillemet ofereix les millors ostres dels diversos caladors francesos: des de Marennes Oléron, al sud-oest de França, fins a Normandia, al nord. Un producte fresc, de qualitat, considerat la millor ostra francesa del 2016.\nMés de 20 anys d’experiència elaborant aperitius (canapès, petits fours), postres individuals, verdures preparades i ajudes culinàries d’alta qualitat, especialment pensades per als professionals de la restauració. La seva forma de preservar l’excel·lència dels seus productes és a través d'un procés de congelació molt acurat\nPolígon industrial El Verdaguer\nJoan Vilaregut, 9\n+34 938 507 315\nEns encantarà comptar amb vosaltres i, entre tots, SIMPLIFICAR CAMINS.


Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! | IGNASI TAXONERA ISART | El lector escriu | El Punt Avui\nTamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! + Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! E-mail\nTamariu (Palafrugell): sant tornem-hi!\nTamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! Tamariu (Palafrugell): sant tornem-hi! E-mail\nIGNASI TAXONERA ISART\nA Tamariu, aquests dies nadalencs, els restaurants han tornat a fer l’agost en ple desembre en detriment dels visitants i fent de Tamariu la zona de restauració de Palafrugell. Taules ocupant tot el passeig a mig fer, envaint espais veïns i dificultant les passejades. Existeix una ordenança reguladora de l’ocupació de la via pública, molt ben escrita, però que no ha servit de res a Tamariu. Res a dir als restaurants, tothom té dret a guanyar-se el jornal, sinó a la falta de seguiment d’aquesta ordenança per part del responsable, l’Ajuntament. Ja són massa les accions de millora realitzades a Calella o Llafranc (compari els passejos marítims de Llafranc i Tamariu) i cap posada en marxa amb un control efectiu al merendero Tamariu. A les cinc, tots cap a casa que s’amaga el sol i fa fred!


Crònica del 1er.Congrés Gestió Pública de l’aigua, i presentacions. | Taula del Llobregat\n← Conviure amb els rius\n2022 , Predir el futur? →\nCrònica del 1er.Congrés Gestió Pública de l’aigua, i presentacions.\nPublicat el 27 de desembre de 2021 per taulallobregat\nEl passat 24 i 25 de novembre es va celebrar a Terrassa l’important Primer Congrés per la Gestió Pública de l’aigua, que des de la TAULA DEL LLOBREGAT vam anunciar i recomanar en el seu moment.\nFaltava fer-ne la crònica: Com que l’hem trobat feta a la revista Sostenible de la Diputació de Barcelona, us la transcrivim . Nosaltres hem enllaçat al resum de les xerrades les presentacions que s’hi van fer servir . D’aquesta manera, els que no hi vau poder assistir en tindreu una aproximació més cabdal. Totes les presentacions existents són aquí: https://amap.cat/ca/1er-congres-de-la-gestio-publica-del-servei-daigua/\n“Més de 200 persones han participat a Terrassa durant dues jornades al Primer Congrés de la Gestió Pública del Servei d’Aigua . Diferents moviments socials prenen la paraula a la segona jornada aliant-se amb tècnics i polítics per millorar la gestió del cicle de l’aigua als municipis.\nAquest 2 de desembre s’ha celebrat la segona jornada que ha conclós el Primer Congrés de la Gestió Pública del Servei d’Aigua al Vapor Universitari de Terrassa. En el total dels dos dies, hi han participat més de 200 persones entre personal tècnic, gestor, polític, acadèmic i entitats que treballen al o per al sector públic de l’aigua a Catalunya.\nLa taula de clausura del Congrés l’ha començada el periodista de Crític Roger Palà, que ha recollit exhaustivament les principals conclusions del Congrés i ha recordat la necessitat de tenir mitjans de comunicació lliures i independents per poder continuar avançant en la conquesta de més i millor gestió pública de l’aigua als municipis. La Míriam Planas, en nom del comitè organitzador del Congrés, ha estat l’encarregada d’acomiadar a les persones assistents agraint la seva participació. Abans, però, ha encoratjat a tothom a participar de les diferents concentracions en contra de la violència masclista que se celebraven immediatament després per ser justament el dia 25N, i apostant per un proper Congrés on s’abordessin nous temes que s’han quedat en el tinter com és la relació del gènere amb l’aigua, entre d’altres”. (Revista “Sostenible” de la Diputació de Barcelona: https://www.sostenible.cat/node/125864)\nAquesta entrada ha esta publicada en Aigua pública i democràtica, AMAP, Congrés, Distribució mail list, Dret humà a l'aigua i al sanejament, Jornades, OAT, Terrassa. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Empresa de neteja a Barcelona | Comercial Elmin\nSom una empresa de neteja a Barcelona que ofereix serveis professionals i personalitzats\nEstà buscant una companyia de neteja professional que es faci càrrec de la seva comunitat de propietaris? És vostè dels que aposta per la neteja de qualitat a les seves oficines? Per trobar la resposta a aquestes i altres preguntes, poseu-vos en contacte amb Comercial Elmin, la seva empresa de neteja a Barcelona. Oferim serveis personalitzats de neteja a empreses, autònoms, comunitats de veïns i particulars de tota l'àrea metropolitana de Barcelona i municipis propers, com Sant Joan Despí, Terrassa i Sabadell, entre d'altres.\nOferim serveis professionals de neteja i manteniment\nA més a més, a Comercial Elmin, també posem a la seva disposició serveis professionals de manteniment, dirigits tant a professionals del sector privat com a institucions. Si hi ha alguna cosa pel que ens caracteritzem a la nostra empresa de neteja a Barcelona no és altra cosa que per la serietat. Si a això li sumem la professionalitat i l'eficiència de tota la nostra plantilla, el resultat ens converteix en una de les empreses més preparades i amb més recursos de la zona. Si desitja ampliar informació o demanar-nos un pressupost sense compromís, poseu-vos en contacte amb nosaltres mitjançant telèfon o enviant un correu electrònic a la nostra adreça: coelmincetcoelmincet.es\nSom un Centre Especial de Treball, basat en una organització empresarial que facilita la integració laboral de les persones amb discapacitat física i/o sensorial mitjançant el treball remunerat i dels serveis socials i personals.\nPer poder afrontar aquest repte amb èxit, tenim un sòlid equip tècnic encarregat de gestionar i estimular les potencialitats professionals de la plantilla.\nLa nostra orientació, però, no és només cap a les PERSONES sinó també cap a les EMPRESES; el CET proporciona solucions legals a les empreses perquè puguin complir amb la Llei General de la Discapacitat (LGD).\nA més a més, de complir amb una funció social, la nostra empresa ha desenvolupat un saber fer propi tant tècnic com organitzatiu que ens homologa amb les empreses ordinàries de neteja.\nOferim, com les empreses ordinàries, tots els serveis que integren el concepte de 'gestió integral de la neteja'


Des del Sindicat d’Estudiants condemnem amb contundència aquests actes de terrorisme que es porten per davant les vides de persones innocents i que només busquen sembrar el terror entre la població. Però quan la barbàrie es manifesta d’aquesta forma tan cruel a Europa, no podem deixar de pensar en qui ho sofreix dia sí i dia també a tot el món. En aquests últims mesos centenars de milers de famílies, de nens, de joves i gent gran es juguen la vida per a fugir d’aquesta mateixa barbàrie, travessant el mar Egeu, creuant filats, dormint al fang, passant gana, fred i malalties, rebent cops i amenaces, sent extorsionades per intentar escapar del que s’ha convertit en un autèntic infern. Milers d’ells han mort mentre els governs d’Europa miren cínicament cap a un altre costat i no fan res per donar-los l’ajuda necessària. Avui només podem comprendre millor les raons de la seva fugida i sentir-nos més a prop d’ells que mai al veure les seves mostres de solidaritat amb el poble de Brussel·les des del camp d’internament de Idomeni.\nQuan ens preguntem el perquè de tot aquest horror no podem deixar d’assenyalar a les seves veritables responsables: les polítiques imperialistes dels governs occidentals que han generat les condicions per al desenvolupament de grups gihadistes –com els que el dia 22 de Març provocaven la mort i el caos a Brussel·les–. Les guerres per petroli i matèries primeres, per controlar àrees i països estratègics per al benefici d’unes quantes multinacionals han arrasat nacions (Iraq, Afganistan, Síria...), han alimentat a grups com l’ISIS i han provocat la mort de centenars de milers de persones innocents i la fugida de milions, convertits en refugiats sense drets.\nI són aquests mateixos governants, que han liderat l’ofensiva imperialista a Àfrica i Orient Pròxim, els que ploren llàgrimes de cocodril mentre els joves i els treballadors d’Europa hem de patir a la nostra pell el terrorisme i la mort. Hollande, Merkel, Cameron, Rajoy... tots aquests participen en actes d’homenatge on parlen de la lluita contra el terrorisme, de la defensa de les llibertats, dels ideals de la civilitzada Europa, dels drets humans i de la necessitat de remar tots junts en moments com aquests. Però quan sentim aquest tipus de discursos no podem sentir més que una profunda repugnància per qui utilitza el dolor i el sofriment de milions de persones per justificar les seves polítiques imperialistes o acords vergonyosos com el que recentment han realitzat amb Turquia. Aquests mateixos governants no tenen escrúpols en firmar un pacte amb el règim dictatorial d’Erdogan per deportar massivament i condemnar a la misèria i a la mort a milers de persones tan innocents com les que van sofrir a la seva pròpia pell els terribles atemptats a Brussel·les. Exactament igual van fer després dels atemptats de París per justificar la intervenció imperialista a Síria, o després del 11S per justificar les guerres a Iraq i Afganistan.\nNo, nosaltres no som iguals que ells, ni estem al mateix vaixell. La joventut i la classe treballadora d’Europa no tenim cap interès en defendre les guerres de rampinya que ells han impulsat, ni en arribar a acords amb dictadors com Erdogan per a deportar als nostres germans i germanes refugiades, ni que milers de nens hagin de créixer entre el fang dels camps de concentració on estan sent amuntegats. Mai hem tingut res a guanyar amb aquestes actuacions criminals! En canvi, uns altres sí: les grans multinacionals, els banquers, les elits financeres sempre han fet bons negocis amb aquest tipus d’actuacions. Són els mateixos que a Europa retallen la sanitat i l’educació públiques, els que aplaudeixen les reformes laborals que abarateixen l’acomiadament i ens condemnen a la precarietat, els que ens obliguen a anar-nos a altres països per tenir un futur millor, els que celebren els atacs als drets i llibertats democràtiques i criminalitzen la mobilització social.\nTant és el nostre color de pell, nacionalitat o religió. Sempre som els mateixos, joves i treballadors anònims, els que paguem les conseqüències de les guerres imperialistes. Per això som conscients de que per a acabar amb aquest horror sense fi necessitem, més que mai, de la mobilització massiva i unitària de tots els oprimits per a transformar la societat i escombrar el sistema capitalista.\nDes del Sindicat d’Estudiants estem amb els joves i treballadors de Brussel·les, amb els que també van sofrir el terrorisme gihadista a París, i amb els nostres germans i germanes refugiats.\nNo a les guerres imperialistes! No al terrorisme gihadista!\nNo al acord de la vergonya amb Turquia!


Interpretació, assessora de moviment i coreografia “Via con Me” – miranfú\nInterpretació, assessora de moviment i coreografia “Via con Me”\nNascuda a El Milà (Tarragona), es trasllada a Barcelona per especialitzar-se en Mim Corporal Dramàtic i Teatre Físic a MOVEO-Escola Internacional de Barcelona. És graduada en el Programa de Tècnica Meisner per actors amb Javier Galitó-Cava i completa la seva formació amb cursos de dansa, acrobàcia còmica, clown i xanques. També és llicenciada en Història de l’Art (UB).\nHa treballat amb diferents companyies de teatre, teatre gestual i teatre de carrer, actuant en diferents països com Espanya, Portugal, Romania, Itàlia, Bèlgica i Argentina. Va ser actriu en l’espectacle “ARA!” de Moveo Teatro, guardonat amb l’e-MIX Quality Label, segell de qualitat per al teatre físic i visual europeu 2011. De creació pròpia realitzà “Des espera”, direcció de Maria Södermark, solo de teatre físic que va rebre la menció especial del jurat al Festival Troia Teatro 2011 (Itàlia).\nVa ser actriu de la Companyia Plaetix amb l’obra “Piensa mal y acertaràs”, espectacle de creació col·lectiva sobre el mòbbing immobiliari (Residència de creació a Fabra i Coats-Fabrica de Creació 2014).\nÉs sòcia-fundadora de ToTum TeaTre, companyia i xarxa d’artistes dedicats a promoure el teatre físic. Plataforma a través de la qual crea espectacles, imparteix classes i col·labora amb companyies d’altres disciplines escèniques com a suport en la direcció i composició visual, com en l’espectacle i concert “MÀGIC” entre d’altres.


En el marc del cicle Studio inframince, el programa d’activitats al voltant de l’exposició Saâdane Afif. Els arxius de la Font i més enllà, a cura d’Erich Weiss, la Fundació Antoni Tàpies ens ofereix una conferència de la historiadora, crítica i comissària, especialitzada en art femení, Victòria Combalia.\nLa xerrada tindrà lloc el 10 d'octubre del 2021, a les 18.00 h, a la Fundació Antoni Tàpies i podeu reservar lloc al correu activitats@ftapies.com\nElsa Hildegard Baroness von Freytag-Loringhoven (nascuda de cognom Plötz; 12 juliol 1874 – 15 desembre 1927) fou una artista i poetessa dadaista avantguardista alemanya, que va treballar alguns anys a Greenwich Village a la ciutat de Nova York. Hi ha qui sosté que és l'autora de l'obra Font, usualment atribuïda a Marcel Duchamp. La seva prosa provocativa fou publicada pòstumament el 2011 a Body Sweats: The Uncensored Writings of Elsa von Freytag-Loringhoven. The New York Times va elogiar el llibre com un dels llibres d'art destacats del 2011.\nVictòria Combalia Dexeus (Barcelona, 1952) és una crítica i assessora d'art catalana. També és comissària d'exposicions. És una especialista en l'obra de Dora Maar i Joan Miró. Fou nomenada Chevalière des Arts et des Lettres pel Ministeri de Cultura de la República Francesa. És historiadora i crítica d'art, amb una dilatada experiència en diferents àmbits relacionats amb l'art modern i contemporani.\nLabels: Activitats Artistes Barcelona Catalunya Conferències Història Investigadors Museus Poesia Xerrades


1101 - Search Results - UAB Digital Repository of Documents\nHome > Search Results: 1101\n2 p, 273.3 KB Àlgebra lineal i geometria  / Cedó, Ferran (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 185.7 KB Àlgebra lineal i geometria  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 243.1 KB Àlgebra lineal i geometria  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 109.1 KB Àlgebra lineal i geometria  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 375.0 KB Àlgebra lineal i geometria  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


Hotel les Rambles en el centre de Barcelona :: Hotel barat a Barcelona prop de les Rambles, del Teatre Liceu i Plaça Catalunya.\nPer arribar a l'Hotel Curious disposes d'una gran varietat de transport públic.\nPots arribar amb:\nAutobusos: 14, 15 i 16\nFerrocarrils de la Generalitat: Plaça Catalunya\nEn bus desde l'aeroport de Barcelona OPCIÓ RECOMANADA\nDes de la sortida principal de l'aeroport, buscar el bus anomenat “AEROBÚS”, que connecta l'aeroport amb la “PLAÇA CATALUNYA”, situada a la part alta de La Rambla. Duració del trajecte: 40-45 minuts. El viatge costa 5,30 euros (1 persona) i es pot comprar al mateix bus. De “Plaça Catalunya” es pot baixar xino-xano a peu per La Rambla (5 minuts) fins arribar al carrer Carme, situat a la dreta. L'entrada de l'Hotel es troba al Carrer Carme, número 25.\nEn tren desde l'aeroport de Barcelona\nDes de l'aeroport, buscar l'estació de tren “RENFE”. S'ha d'agafar el tren de la línia 10 fins a l'estació “PASSEIG DE GRACIA”. Aleshores s'ha de canviar al metro línea 3 (verda) direcció “ZONA UNIVERSITÀRIA”, i baixar a l'estació “LICEU”. Si s'utilitza la sortida “Rambles- Mercat Boqueria”, se surt just a La Rambla. Pujant per aquesta (direcció Plaça Catalunya), es traba a mà esquerra el carrer del Carme. L'entrada de l'Hotel es troba al Carrer Carme, número 25. Cost del trajecte: 3 euros.\nÉs l'opció més complicada i llarga, però la més econòmica. Necessitaran un tiquet de transport públic especial: el tiquet aeroport (4,5€). Ho poden comprar en qualsevol estació de metro.\nAgafin en l'aeroport el metro (línia 9) i baixin en l'estació Zona Universitària, on cal fer transbord a la línia 3 del metre i prendre-ho en direcció Trinitat Nova. Per arribar a l'Hotel Curious hauran de viatjar fins a l'estació Liceu i estaran a 5 minuts a peu de l'Hotel.\nDurada aproximada del trajecte: 1 hora.\nEn bus desde l'aeroport de Girona OPCIÓ RECOMANADA\nA dins de l'aeroport s'ha de comprar el bitllet del bus que connecta Girona amb Barcelona – Nord Estació (de la companyia SEGALÉS). El trajecte costa: 12 euros anar / 21 euros anar i tornar. En arribar a l'estació de Barcelona “NORD ESTACIÓ”, s'ha de sortir per la porta principal per trebar l'estació de metro “ARC DE TRIOMF” (línia 1 vermella). Heu d'agafar el metro direcció “HOSPITAL DE BELLVITGE” i baixar a l'estació “PLAÇA CATALUNYA”. De “Plaça Catalunya” es pot baixar xino-xano a peu per La Rambla (5 minuts) fins arribar al carrer Carme, situat a la dreta. L'entrada de l'Hotel es troba al Carrer Carme, número 25.\nEn bus desde l'aeroport de Reus OPCIÓ RECOMANADA\nLa companyia d'autobús Hispano Igualadina connecta el centre de Barcelona Sants Estació amb l'aeroport de Reus. El horaris a vegades canvien, els recomanem mirar la pàgina web de la companyia Hispano Igualadina.. Una vegada a Sants Estació s'ha d'agafar la L3 del metro (línia verda), direcció "Trinitat Nova". Baixar a Liceu i sortir per la boca 'Rambles – Mercat de la Boqueria'. Després pujar per la Rambla (direcció Plaça Catalunya) fins a trobar el carrer del Carme a l'esquerra (menys de 5 minuts). L'hotel es troba al número 25 del mateix carrer. Preu: Anada: 14€ Anada i tornada: 24€\nEn tren desde l'aeroport de Reus\nEl tren arriba des del centre de Reus a Sants Estació a Barcelona. Des de l'aeroport de Reus fins a l'estació de tren hi ha un servei de bus i el trajecte dura uns 20 minuts. Els horaris dels autobusos estan connectats amb els vols i el preu del bitllet és de 2 €.\nEn aquesta web es pot saber quin és el seu autobús: Transport de Reus.\nUna vegada a Sants Estació s'ha d'agafar la L3 del metro (línia verda), direcció "Trinitat Nova". Baixar a Liceu i surtir per la boca 'Rambles – Mercat de la Boqueria'. Després pujar per la Rambla (direcció Plaça Catalunya) fins a trobar el carrer del Carme a l'esquerra (menys de 5 minuts). L'hotel es troba al número 25 del mateix carrer.


CorDflow – art d'A prop\nJa fa cinc anys des de la primera festa participativa dels alumnes d’Eso a l’escola Cor de Maria Sabastida, el CorDflow!\nEl que va començar com una proposta agosarada en una reunió de l’equip d’atenció a la diversitat per repensar des de la base, la festa del Cor de Maria adreçada als joves, es consolida!!! I per celebrar aquest aniversari tant especial hem recuperat el primer logo de la festa, dissenyat pel Jose i la Daniela!\nEnguany 50 alumnes voluntaris s’han reunit per organitzar els tallers del CorDflow per als seus companys/es en hores del pati. Tot un èxit de voluntariat!\nDes d’aquí reiterem les nostres felicitacions a tots/es els alumnes que han cedit el seu temps i esforç a preparar els tallers de la festa i les competicions esportives!\nEls tallers del CorDflow van funcionar molt bé i els alumnes van gaudir d’una tarda on ells eren els màxims protagonistes, ensenyant i aprenent d’igual a igual als tallers de: cuina, ball, “urban sports”, futbol, bàsquet, art i foto.\nUs deixem l’enllaç amb algunes imatges, en breu penjarem un vídeo resum dels cinc anys!\nImatges CorDflow 2015-16\nPublicat a 1er ESO, 2on ESO, 3er ESO, 4rt ESO, Atenció a la diversitat, Creativitat a Sabastida, Educació emocionalPer desdelsofa\n← Fent xarxa\nOkupa’t 2015-16 →


Notícies :: Notícies ICO :: Seguiment de la migració prenupcial al llac Yasmina (Marroc)\nSeguiment de la migració prenupcial al llac Yasmina (Marroc)\nGràcies a la col·laboració de l'Austrian Ornithological Centre, la Universitat de Rabat i l'Institut Català d'Ornitologia, l'estació d'anellament de Yasmina tornarà a estar plenament operativa aquest 2018.\nL'estació està situada al llac estacional de Yasmina (https://goo.gl/maps/E6zLbRemUZE2), prop de Merzouga, al sud-est del Marroc. Aquest espai, malgrat que sovint no té aigua, és un punt d’aturada per a molts ocells que just han creuat el desert del Sàhara. Per aquest motiu s'hi ha estat anellant des de 2008 i, especialment entre els anys 2009 i 2013, quan es van cobrir entre dos i tres mesos de campanya cada primavera.\nLa campanya d'enguany començarà a principis de març i acabarà a finals d’abril. Dintre d’aquest període, l’estació comptarà amb un anellador responsable (Marc Illa) i alguns estudiants que realitzaran els seus projectes de recerca, aprofitant la situació geogràfica particular de l’àrea d’estudi. S’anellarà cada dia (excepte si fa molt mal temps), amb una petita parada al migdia quan faci més calor.\nPer a tots aquells interessats, la visita i col·laboració a l’estació d’anellament del Yasmina està oberta a tothom. L’anellament es realitzarà al mateix lloc on s’allotjaran els participants, a l’Hotel Yasmina (www.hotelyasminamerzouga.com). El preu que hem pactat per als voluntaris és de 250 MAD (uns 22-23 €) per nit en habitació (amb lavabo i dutxa), o de 200 MAD (uns 18 €) per nit en haima (tenda amb lavabos i dutxes compartits). La diferència de comoditat entre habitació i tenda no és molt gran, la diferència principal està relacionada amb els lavabos. El preu inclou també l’esmorzar i el sopar, però no el dinar.\nEls interessats en baixar a la campanya us podeu posar en contacte amb el Marc Illa (marc@illa.cat) i comuniqueu quines dates voldríeu visitar l’estació, quanta gent i com arribareu fins allà. És imprescindible que feu la reserva a través del Marc per garantir els preus esmentats anteriorment.\nPer arribar a la zona d’estudi hi ha diverses opcions. A banda del cotxe propi, es poden aconseguir vols força barats fins a Fez o Marrakech. Fez és segurament la millor opció, tot i que les dues ciutats queden encara força lluny de l’estació. Fa falta llavors llogar un cotxe i arribar fins a Yasmina, o agafar un bus fins a Erfoud o Rissani. També hi ha vols interns fins a Errachidia, però és una opció força més cara que la resta.\nPodeu trobar més informació sobre aquesta estació d'anellament al bloc: yasminaprimavera.wordpress.com.


L'exposició ‘Wonder Women: Mujeres maravilla y otras heroínas cotidianas’ de l'artista Zarva Barroso arriba al Mario Monreal\nWonder Women és un projecte que mescla còmic i àudio, amb retrats de dones que inspiren l'artista i que, en la seua opinió, són inspiradores per al món que les envolta per la seua lluita, ideals i personalitat\nEl Centre Cultural Mario Monreal acollirà dijous que ve, 3 de desembre, a les 19 hores la inauguració de l'exposició Wonder Women: Mujeres maravilla y otras heroínas cotidianas’ de l'artista Zarva Barroso. Esta exposició estarà oberta al públic fins el pròxim 2 de gener de 2021 de manera gratuïta i amb aforament limitat.\nWonder Women és un projecte en el qual Zarva Barroso mescla còmic i àudio, amb retrats de dones que li inspiren i que, en la seua opinió, són inspiradores per al món que les envolta per la seua lluita, ideals i personalitat.\nFins al moment les dones que protagonitzen el projecte (algunes famoses i altres no, però sí pròximes per Barroso) són Virginia Rodrigo, PercuAutora, Laverne Cox, Brenda Kelleher i María José Torres De la Osa, Antonia Domínguez, així com les artistes visuals i contemporànies Mónica Del Rey Jordà i Gema Del Rey Jordà d’Art al Quadrat i les seues amigues María i Sarai Inés Ochoa.\nAixí mateix, Wonder Women és un projecte en evolució. Durant els anys 2017 – 2019 va comptar amb la col·laboració de diverses dones que des de la seua professió i experiència van aportar el seu testimoni al projecte. Per a enguany, el projecte comptarà amb l'ajuda d’YMCA que des del seu programa d’Empoderament en la Comunitat Migrant, obrirà el projecte a la col·laboració de dones migrants amb les quals es treballarà l’empoderament i el treball en comunitat com a ferramentes transformadores i d'integració.\nZarva Barroso és un dibuixant i artista plàstic, l'obra del qual té temàtica social i el concepte d'identitat com a fils conductors. Compromés amb l'art i amb el còmic, trenca la línia que dividix estes categories utilitzant el còmic com a llenguatge artístic en diverses instal·lacions i festivals europeus. Col·laborador en diverses publicacions, Don Barroso és la seua primera novel·la gràfica, guanyadora del Premi Divina Pastora de Novel·la Gràfica Social, un retrat metafòric de la vivència del càncer en algú tan pròxim com el pare del propi dibuixant.


2018, l'Any Maria Aurèlia Capmany\nEnguany es commemoren els 100 anys del naixement de Maria Aurèlia Capmany\nNovel·lista, dramaturga, assagista, traductora, activista cultural, antifranquista i feminista\n03.01.2018 | actualització 15:49 hores\nEnguany es commemoren els 100 anys del naixement de Maria Aurèlia Capmany, a Barcelona, ciutat on va morir el 1991. Des de TVE Catalunya i amb material del nostre arxiu, recordem aquesta dona de gran caràcter que va treballar les lletres i la vida social i cultural del país.\nRes millor que començar amb les seves pròpies paraules amb l'entrevista que li va fer Montserrat Roig al programa que dirigia i presentava Personatges, i que tantes entrevistes biogràfiques ens ha deixat amb persones destacadíssimes del panorama català de l'actualitat.\nMària Aurèlia Capmany\nCapmany va ser novel·lista, dramaturga, assagista, traductora, activista cultural i política i socialment va destacar el seu pensament antifranquista i feminista.\nVa ser una de les escriptores catalanes més polifacètiques de la seva època: va escriure escriure narrativa, teatre, assaig i altres gèneres literaris. També es va dedicar a la traducció.\nEls premis que la van destacar van ser el Joanot Martorell el 1948 amb la novel·la El cel no és transparent i Sant Jordi de 1968 amb Un lloc entre els morts, novel·la que el 1977 es va emetre com a peça de teatre amb realització de Sergi Schaaff al programa Lletres Catalanes.\nDe la gran implicació de Capmany amb el món del teatre en nasqué la fundació del’Escola d’Art Dramàtic Adrià Gual, que pertanyia al Foment ide les Arts Decoratives de Barcelona. L'Adrià Gual desaparegué el 1975 per motius econòmics.\nEl seu compromís polític la portà a ser regidora del 1983 al 1987 i responsable de les àrees de Cultura i d’Edicions a l’Ajuntament de Barcelona.\nTambé va ser membre de la Diputació de Barcelona des del 1983 fins a la seva mort. El 1982 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat.\nDurant tota la seva vida va defensar les dones i fins i tot és seva la lletra d'una cançó que el 1978 vam poder escoltar al programa de TVE Catalunya Varietats, La dona emancipada.\nA continuació, algunes de les obres de teatre que es van produir, realitzar i emetre des de TVE Catalunya escrites per Maria Aurèlia Capmany:\nUn lloc entre els morts - 1977\nVent de Garbí - 1981\nLayret - 1979


QOO Hotel Allotjaments : Reservar ara\nQOO Hotel Buriram : Confirmació immediata i preus baixos per a QOO Hotel Buriram amb Agoda. Construit a l'any 2016, QOO Hotel és un extra de distinció per a Buriram i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. L'hotel és a del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més i\nConstruit a l'any 2016, QOO Hotel és un extra de distinció per a Buriram i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. L'hotel és a del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix QOO Hotel asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de taxi, accés per a cadires de rodes, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara tovalloles, televisió de pantalla plana, mirall, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia) per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. QOO Hotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Buriram.\n54/56 Thani road, , Buriram City Center, Buriram, Tailàndia, 31000


L'arquitecta Carme Pinós participarà als Diàlegs Capitals\nLiteratura, ecologia i arquitectura són alguns dels temes que s’abordaran entre experts locals i pensadors d’àmbit nacional\nDiàlegs Capitals és el cicle de pensament organitzat a Igualada amb motiu de la capital de la cultura catalana, uns diàlegs que conviden a reflexionar entorn dels reptes del segle XXI, explorar diferents àmbits del pensament i la cultura contemporània. S’organitzaran un cop al mes i s’abordaran temes d’actualitat a través d’un diàleg entre experts locals i pensadors d’àmbit nacional. Tots ells tenen entrada gratuïta i cal reservar-la prèviament a través de la web de Tiquets Igualada. Durant el primer quadrimestre de l’any, s’han plantejat tres diàlegs enfocats cadascun d’ells a literatura i pensament, ecologia i crisi climàtica i arquitectura. Quins seran aquests primers diàlegs?\nEl filòsof igualadí Arià Paco | Foto: Cedida\n1. La literatura, una eina per pensar (Arià Paco i Borja Bagunyà)\nEl primer dels Diàlegs Capitals anirà a càrrec del filòsof igualadí Arià Paco i l’escriptor Borja Bagunyà i portarà el títol de 'La literatura, una eina per pensar'. En un món cada vegada més compartimentat, la literatura sembla cosa d'uns quants entesos. Però és aquest el lloc de la literatura? O és una interlocutora central del pensament? Quin és el lligam actual entre el pensament i la literatura? I quin és el lligam que haurien de tenir? A través d'autors com Plató, Tabarovsky, Bagunyà i Paco miraran d’oferir una visió del paper de la literatura en el pensament. Borja Bagunyà és escriptor, professor del grau d’Estudis Literaris de la Universitat de Barcelona i doctor en Teoria de la Literatura i Literatura Comparada. El 2016 funda l'Escola Bloom amb Lana Bastasic. Arià Paco Abenoza actualment fa un doctorat en filosofia a la Universitat d'Arizona. Ha col·laborat en diversos mitjans culturals, i és professor d'oratòria.\n> Quan? Dimarts 22 de febrer, 19:30h\n> On? Teatre Municipal l'Ateneu\nL'antropòloga i enginyera Yayo Herrero | Foto: Cedida\n2. El repte del segle XXI: el col·lapse ecològic (Yayo Herrero i Pere Fullana)\nEl repte del segle XXI: el col·lapse ecològic serà el següent dels Diàlegs Capitals que abordaran l'antropòloga i enginyera Yayo Herrero i l’enginyer especialista en anàlisi del cicle de vida i canvi climàtic, Pere Fullana. Un dels principals reptes del segle XXI és el canvi climàtic i la crisi ecològica. Cal fer una transició cap a un model econòmic i social diferent? És possible el creixement econòmic i la regeneració de la naturalesa? Com podem evitar el col·lapse ambiental? Els dos experts exposaran els principals reptes mediambientals actuals, través d’una narrativa que faci intel·ligible la noció de col·lapse ecològica i oferir noves fórmules per conjugar la vida i el medi ambient.\n> Quan? Dijous 17 de març, 19:30h\n3. El Zementiri d’Igualada, una joia de l’arquitectura contemporània (Carme Pinós)\nEn el tercer dels Diàlegs Capitals i amb el títol 'El Cementiri Nou d’Igualada, una joia de l’arquitectura contemporània' al mateix cementiri, s’hi trobaran l’arquitecta Carme Pinós, recentment guardonada amb el Premio Nacional de Arquitectura 2021 que atorga el govern espanyol, coautora del Zementiri, i un col·lectiu d’arquitectes joves igualadins. Conversaran i reflexionaran al voltant de l’arquitectura en l’actualitat i aprofundiran en l’obra arquitectònica igualadina de més prestigi internacional. Algunes de les qüestions que es plantejaran són: com ha de ser l’arquitectura actual? Ha mort l’arquitectura d’autor? Quins són els conceptes vertebradors del projecte Zementiri?\n> Quan? Dissabte 30 d'abril, 11h\n> On? Cementiri Nou\nWeb Igualada Capital de la Cultura


Hi havia númides a Catalunya abans dels romans? - Recerca en Accio\nEl poble preromà que havitava les nostres terres abans de l'arribada dels romans eren els ibers. De fet, ja en el segle VI aC., podem parlar de cultura ibèrica. Aquesta s'extengué amb certs trets diferencials, segons les tribus, des del litoral andalús i llevantí fins a les nostres terres de Catalunya i parcialment vers l'interior.\nLa civilització ibèrica pot dividir-se en tres fases:\n1.- Ibèric antic, entre mitjans del segle VI aC i mitjans del V aC.\n2.- Ibèric ple, entre mitjans del segle V aC i principis del segle II aC. (època de la conquesta romana)\n3.- Ibèric Final o fase ibero-romana. Des de principis del segle II aC fins a la seva desaparició, engolida en la cultura romana.\nRecordeu que a Althiburos hem arribat ja a nivells corresponents al segle VI aC (missatge 10), i fins i tot, segurament, ja debem estar a nivells anteriors en aquests moments, i, per tant, a mida que anem avançant amb la investigació podrem veure els paral·lelismes i diferències evolutives entre ambdues societats indígenes, fins a llur extinció ocasionada per l'entrada dels romans en els seus dominis i per llur aculturació (s'adaptaren als costums o modus vivendi romà).\nPenseu, però, que de poblats ibèrics n'hi ha molts excavats o en procés d'excavació, identificats, museïtzats i per tant visitables. Així mateix tenim un ampli coneixement en referència als seus costums, la formació social i respecte a llur arquitectura i demés aspectes materials; tot i que és cert que encara no sabem desxifrar correctament la seva escriptura. De fet en Joan Sanmartí i en Joan Santacana són grans especialistes en la matèria. Però us ha de quedar clar, que l'estudi enfocat als númides tot just l'hem encetat i queda molta feina per fer.\nSi voleu saber-ne més d'aquesta fascinant cultura, contemporània dels númides, i sobre la qual, avui dia, ja en tenim molta informació i que, a més, podeu trobar-la al costat de casa vostra, podeu visitar diversos enllaços referents a aquesta temàtica, com ara aquests:\nEl sistema ibèric d'escriptura\nEn aquesta imatge veiem materials de diverses procedències d'època ibèrica: ceràmica pintada de Terol i Alacant; el tresor de les peces de plata del Castellet de Banyoles (Tivissa, Baix Ebre) i una espasa junt amb una falcata d'Albacete. Prova de la gran dispersió de la cultura ibèrica.\nVols saber-ne més sobre els Ibers? Mira la resposta a la pregunta Hi havia númides a Catalunya abans de l'arribada dels romans?\nEn aquesta imatge veiem una estela funerària dels segles II – I aC. Amb inscripció ibèrica apareguda a Santa Perpètua de la Moguda (Barcelona).\nPlànolts de diversos poblats ibèrics situats a Benifallet, Calafell, La Moleta del Remei i Santa Coloma de Gramanet.


Pla Estratègic de Subvencions 2022-23 - Ajuntament Roda de Berà\nAquest Pla dona suport al compliment de les línies estratègiques fixades pel mandat dels anys 2022 i 2023.\nLa Llei 38/2003, de 17 de novembre, General de Subvencions, estableix a l’article 8.1 la necessitat d’elaborar un Pla Estratègic de Subvencions que expressi la connexió entre els objectius i els efectes que es pretenen assolir amb l’aplicació de les subvencions, els terminis necessaris per a la consecució dels objectius establerts, juntament amb una previsió dels costos i les fonts de finançament de les subvencions, tot supeditat al compliment de la Llei d’Estabilitat Pressupostària.\nAquest Pla té com a finalitat dotar d’una major transparència la despesa pública que tingui caràcter de subvenció, tot aconseguint un increment dels nivells d’eficiència i eficàcia en la seva gestió.\nLa naturalesa del Pla és la d’instrument de gestió de caràcter programàtic sense rang normatiu. La seva virtualitat es desplega a l’àmbit intern de l’Ajuntament, sense incidència directa en els particulars i no crea, d’aquesta forma, ni drets ni obligacions.\nLa seva efectivitat queda condicionada a l’establiment de les diverses línies de subvencions, atenent, entre d’altres condicionants, a la disponibilitat pressupostària de cada exercici, i al compliment dels objectius d’estabilitat pressupostària.\nNo obstant, la seva aprovació fixa una línia a seguir per la Corporació Municipal en el foment d’activitats d’interès general.\nPodeu descarregar el Pla íntegre aquí.


El somriure de Jun Rail: Llenguatge i relacions humanes\nPublicat per mendoloiro a 2:02\nJoel Roset 27 d’agost de 2010 a les 6:54\nParaules. Quin gran acert i quin gran error.\nOptimització per la comunicació. Pràctiques i complexes però insuficients. Massa objectives, limiten l'expressió.\nMestre Oriol, aquest és un d'aquests escrits que un podria dir: "ah, això ja ho sabia". Però materialitzar-ho no és tan fàcil. Caure en l'error al escriure-ho és molt senzill pels motius que exposes en el propi escrit. L'ambigüitat en l'expressió de les paraules. I jo veig el meu pensement aclarit en paraules surtides de la teva reflexió. Majestuós!\nCert que sembla sempre hi ha un buit a l'hora de definir o esculliir paraules pels sentiments. Estic d'acrod en que hi ha una simplificació extrema en existir poques paraules per coses tan ambigües i canviants. Però alhora veig que aquesta és la raó.\nDescriure algu subjectiu és sobint innviable. Com expressar una cosa que potser només sents tú? Com ho comprendrà algú que no ho ha sentit mai?\nDoncs, com fer objectius els sentiments? Simplificant-los en poques opcions.\nQue portarà al error moltes vegades? Segurament. Però entenc que és la solució social actual.\nandrea tavi 27 d’agost de 2010 a les 7:47\nNecesitava llegir alguna cosa com aquesta. Gràcies Mendo, m'has fet obrir el cami!\nMariona Monrós 27 d’agost de 2010 a les 14:05\nL'altre dia a la Vanguardia llegia un article dels típics americans "cercadors de talents empresarials". Deien que cada cop es valora més la intel·ligència emocional a l'hora de seleccionar persones. Ja no se li dóna tanta importància al currículum, als 10 màsters que pugui tenir, etc... sinó la capacitat de relacionar-se amb les persones.\nI crec que la intel·ligència emocional és la capacitat de ser empàtic i alhora de saber comunicar conceptes immaterials. I recorda, les persones no només ens comuniquem amb paraules. Potser allò que et falta en les paraules per transmetre sentiments ho trobaràs en el llenguatge corporal (NO ens podem oblidar que no deixem de ser animals...). Una mirada, una olor, una encaixada de mans, ens pot transmetre molt... potser no ho podem definir en paraules, però sabem el que és.\nmendoloiro 9 de febrer de 2012 a les 4:48\nEDUARD Espinosa?! EDUARD?!?! En què collons estaria jo pensant?!\nALBERT, ALBERT ESPINOSA.


Vista parcial: Sis coses sense importància que et fan feliç\nEm passa com a Urbà, que no m'agraden aquelles rodes epistolars en les quals has d'enviar no sé qué a no sé quants. Però m'ho proposa el mateix Urbà i amb un compliment tal (ser un filòsof a qui se li entén el que diu) que no he pogut negar-me.\nDe tota manera, i abans de procedir, no puc estar-me de dir que el títol de la proposta és una contradictio in terminis. Potser és deformació de filòsof, però pense que si són coses que et fan feliç no poden ser (per això mateix) coses sense importància. Ja ho he dit! Ho sent, no ho he pogut evitar.\nEl que no faré és encolomar el tràngol a ningú.\nI ara ací van (no necessàriament en aquest ordre).\n1) Eixir en bicicleta dissabtes.\n2) L'esmorzar dels dissabtes quan eixim en bicicleta.\n3) Tenir (tots) els meus fills asseguts a taula.\n4) Llegir al tren.\n5) Eixir d'excursió amb la meua dona.\n6) Conèixer en persona algun blogaire que ja considerava amic.\nPublicat per Vista Parcial a 12:52 p. m.\njosepamontagut ha dit...\nPot ser que el que és important per a un no ho siga per a un altre.\nQue les coses senzilles poden ser d'allò més important. Però això no lleva que sense ser pretensiós/osa, es puga pensar en allò social per a participar i compartir. Ser Filòsof és ja ésser ser pensant i per tant alguna cosa més que individu aillat.\n20 de desembre de 2012, a les 16:59


Sanitat expedientà 11 piscines el 98 perquè no complien la normativa\n27 setembre 2020 21:00\nAlgunes de les sancions es varen posar perquè l'establiment no tenia cap socorrista\nJ.F. | 29 juny 1999\nLa Conselleria de Sanitat i Consum del Govern balear va assegurar ahir que la piscina de l'hotel Helios de Can Pastilla, on va morir negat el nin francès de cinc anys, i la piscina d'un hotel del port d'Alcúdia en què una nina va estar a punt de morir per les mateixes circumstàncies, estaven autoritzades i complien la normativa.\nLa Conselleria, que ahir va enviar un inspector de Sanitat per comprovar les instal·lacions de l'hotel de Can Pastilla, va afirmar que desconeixia si diumenge passat hi havia els dos socorristes exigits en aquest hotel quan va ocórrer el desgraciat accident. No obstant això, Joan Crespí, director general de Sanitat, va matisar que aquesta investigació és competència de les autoritats policíaques i judicials, «nosaltres inspeccionam, no investigam». De fet, Sanitat va obrir el 1998 10 expedients a establiments amb piscines turístiques i municipals per no complir els requisits.\n«Almenys a dues o tres piscines se'ls va obrir un expedient sancionador per falta de socorrista», afirmà ahir el director general de Consum, Joan Crespí, que assegurà que «cap d'aquests expedients no va ser atorgat a les dues piscines en les quals es negaren el diumenge un nin i una nina». Les multes imposades oscil·laren entre les 100 mil i les 500 mil pessetes. La quantitat més gran a pagar va ser precisament per falta de socorristes.\nEn total, la Conselleria de Sanitat va fer 720 inspeccions a piscines turístiques i municipals des del 15 de juny del 98 al 15 de juny del 99. D'aquestes 720 inspeccions, només 109 corresponen a enguany. «Aquest baixa xifra es justifica perquè la temporada turística acaba de començar», afirmà Crespí. S'ha d'assenyalar que 183 inspeccions s'han dut a terme al sector de Palma, 245 al sector de Manacor, 129 a Inca, 84 a Eivissa i 51 a Menorca.


Los Corderos, Agrupación Señor Serrano i Leandro Mendoza, Premis Ciutat de Barcelona - Teatre Barcelona\nL’ICUB, Institut de Cultura de Barcelona, ja ha donat a conèixer els guanyadors dels Premis Ciutat de Barcelona 2016, que es lliuraran el proper 16 de febrer al Saó de Cent.\nEn la categoria de dansa, els premiats són la companyia Loscorderos.sc, per l’espectacle Afasians – The Last Conference, estrenat durant el passat Festival Grec i que, Segons el jurat, reflecteix la maduresa artística de la companyia.\nEn l’àmbit del teatre, els guardonats són una altra companyia que destaca per les seves propostes innovadores, Agrupación Señor Serrano. El reconeixement els arriba pels espectacles Katastrophe, Brickman Brando Bubble Boom i A House in Asia, que es van poder veure a principis de temporada al Teatre Lliure i el més recent, Birdie, estrenat al Festival Grec. El jurat en destaca la barreja “brillant” de llenguatges i el seu caràcter innovador.\nLeandro Mendoza, que s’estrenarà com a director del Festival Trapezi de Reus en l’edició d’enguany, s’ha endut el guardó en la categoria de circ per un altre espectacle estrenat durant el Festival Grec, Guadual. El jurat considera que revisa la relació amb el públic i que Mendoza mostra en aquest treball el seu vessant “aglutinador i polifacètic”.\nA més, en la categoria d’arquitectura, el guardó se n’ha anat cap a la Sala Beckett. El jurat reconeix la tasca de Ricardo Flores i Eva prats per convertir l’antiga cooperativa Pau i Justícia en la nova seu del teatre. En paraules del jurat, “un cant a l’ofici exercit amb una cura gairebé artesanal” i perquè la seva reforma d’una antiga cooperativa per convertir-la en teatre “és un joc on el que era vell pot haver canviat de lloc i el que és nou sembla haver-hi estat sempre”.


Voltants de 1980\nSr. Bones (avi) †\nSra. Bones (àvia) †\nAmèlia Bones (tieta) †\nEdgar Bones (tiet) †\nSra. Bones (tieta) †\nCosins no identificats †\nLongitud, fusta i nucli desconeguts\nLa Susan Bones va ser una bruixa de sang mestissa, estudiant de Hufflepuff a l'Escola de Màgia i Bruixeria Hogwarts. La majoria dels membres de la seva família, incloent els seus avis, el seu tiet Edgar, la seva dona i els seus fills, van ser assassinats per Lord Voldemort durant la Primera Guerra Màgica. Un altre parent d'ella va ser la seva tieta Amèlia Bones, que va ser un membre d'alt rang del Wizengamot a la Conselleria d'Afers Màgics, abans de ser assassinada també per Voldemort, el 1996. Al seu cinquè any, la Susan es va convertir en un membre de l'Exèrcit d'en Dumbledore, una organització fundada i dirigida per en Harry Potter. El 1998, la Susan va lluitar a la Batalla de Hogwarts contra Voldemort i els seus Cavallers de la Mort. La seva vida després de la Segona Guerra Màgica es desconeix, però es diu que es va casar amb en Justin Finch-Fletchley.\nPoc se sap sobre la vida primerenca de Susan. Provenia d'una família en gran mesura màgica, i també d'una família més aviat poderosa i respectada. No obstant això, a causa de la posició de la seva família, els Cavallers de la Mort van voler reclutar la seva família durant la Primera Guerra Màgica, i, en negar-se, la gran majoria va ser assassinada. Cap dels seus pares ha estat esmentat i no se sap si són vius o morts. La Susan va néixer al voltant de 1980, un any abans del final de la primera guerra, i va entrar a estudiar a Hogwarts el 1991, on va ser seleccionada per a la casa Hufflepuff.\nLa Susan Bones va començar els seus estudis a l'Escola de Màgia i Bruixeria Hogwarts el 1991. Ella va ser la segona estudiant anomenada per Minerva McGonagall a la cerimònia de selecció i va ser triada a Hufflepuff, casa la qual la cap era la Pomona Coliflor, professora de Herbologia. Ella va ser classificada en aquesta casa juntament amb la Hannah Abbott, en Justin Finch-Fletchley, en Zacharias Smith, la Megan Jones, i l'Ernie Macmillan. Durant el seu primer any, la Susan aprendria tot sobre els fonaments de l'actuació de màgia, igual que els seus altres companys de classe.\nObtingut de «https://harrypotter.fandom.com/ca/wiki/Susan_Bones?oldid=2901»