No hi ha temps que no torn: decidir-ho tot – Saltant la línia\nNo hi ha temps que no torn: decidir-ho tot\nAra que s’acosten les eleccions del 25 de novembre a la Generalitat de Catalunya, sentim i sentirem parlar més i més sobre el dret a decidir. La majoria de partits plantegen l’exercici d’aquest dret des d’una sola perspectiva: decidir sobre la independència. Partits com ERC, SI i fins i tot CiU s’hi manifesten a favor, mentre que d’altres com el PP o UPyD s’hi oposen. Aquests darrers, per cert, la marea magenta, varen publicar ahir una mofa de Toni Cantó al nacionalisme català que m’estim més no comentar gaire perquè donaria per un altre article. El PSC, en canvi, planteja una alternativa a nivell nacional, el federalisme, sobre la qual en vaig exposar breument la meva opinió al meu bloc. A més, tenim ICV, que ha adoptat per lema de campanya l’eslògan “Dret a decidir, sí. Drets socials també!”. Les CUP, per la seva banda, també defensa els drets nacionals i socials de Catalunya i els catalans i es decanta molt per les consultes populars.\nLa vela negra és el logo dels Partits Pirates\nPerò jo no volia parlar de cap d’aquests partits. Ja se n’ha parlat i se’n parlarà prou. Jo volia parlar-vos d’un partit petit a Catalunya, però que es va fent gran arreu d’Europa: el Partit Pirata. Els pirates de Catalunya són, sens dubte, l’opció més radical en tot allò relacionat amb el dret de decidir i la democràcia directa. El seu lema és “Dret a decidir. A decidir-ho tot”, i aquí podeu veure l’spot que presentaren ahir. El seu ideari gira entorn a la defensa dels Drets Humans i les llibertats i drets civils, l’impuls a la Societat de la Informació i la cultura lliure, la reforma del sistema de patents i els drets d’autor i la democràcia directa. Aquest últim aspecte, la democràcia directa és el que els fa ser tan radicals (en el bon sentit) amb el dret a decidir: els pirates volen que la ciutadania s’impliqui com més millor en la democràcia, és a dir, que delegui el menys possible als seus representants polítics.\nA nivell global, el partits pirates són forts a alguns estats europeus com Suècia, on és la tercera força en número d’afiliats, o Alemanya. De fet, en les darreres eleccions a la càmera de representants al lander de Berlín comptà amb el 8.9% dels suports. Cal tenir en compte, a més, que la tasca del Partit Pirata no se centra exclusivament en les institucions polítiques ni molt manco, sinó que els pirates posen en marxa diferents campanyes i iniciatives al marge de la seva activitat política. Una d’elles, que per mi és una de les més interessants, fou la campanya de digitalització de llibres que que dugueren a terme els diferents partits pirates espanyols aquest començament de curs. Podeu llegir més sobre això aquí i veure’n un vídeo aquí d’eçà. També foren interessants les campanyes per a facilitar la presentació de denúncies després del tancament de Megaupload o a favor de The Pirate Bay a Suècia.\nEncara que en les darreres eleccions que s’han presentat han anat millorant cada vegada el seu resultat, les perspectives per als Pirates de Catalunya per entrar al Parlament no els són gaire favorables. Jo crec que el problema que pateix i encara patirà durant uns anys el Partit Pirata a Espanya són, precisament, com d’avançades són les seves propostes. Fins que la societat, especialment el jovent que és la principal font de vots pirates, no s’adapti plenament a la Societat de la Informació i prengui consciència de les possibilitats que ofereix, de què pot aportar la democràcia directa i de com funcionen les lleis de propietat intel·lectual i industrial, els pirates no obtendran els suport que necessiten. Tanmateix, és un partit amb futur, com s’ha vist arreu d’Europa. És un partit que pot fer una petita passa el 25N, però que avançarà molt més en els propers anys. I és que tal vegada les veles negres no siguin tan mal auguri.\n← No hi ha temps que no torn: ensenyar a no pensar\nNo hi ha temps que no torn: Sa Pobla no és Grècia →\n2 thoughts on “No hi ha temps que no torn: decidir-ho tot”\nUn article genial 🙂 És una alegria veure que l'esforç de molts pirates va obrint camí.\nAquest és l'objectiu, fomentar un canvi social, molt necessari i en molts sentits, posant en relleu les bases d'una democràcia millor.\nSí, está molt bé. Molt ben explicada l'essència Pirata.


Joc brut contra el cinema en català - Diari de Sabadell\nJoc brut contra el cinema en català\nEl divendres 4 de gener junt amb uns amics i canalla vàrem anar al cinema Imperial de Sabadell a veure ‘En Ralph, el destructor’. Quina no va ser la nostra sorpresa en veure que, amb el canvi de programació setmanal, havien retirat la versió en català! De manera que tant als Multicinemes com a l’Imperial només es podia veure la pel·lícula doblada al castellà. Divendres 11 veig que els cinemes de Sabadell han seguit la mateixa estratègia amb el Hobbit.\nResumint. Per una banda ens trobem que l’oferta de cinema en català no arriba al 3%. Com denuncia la Plataforma en un estudi, “el tracte discriminatori cap a la comunitat de parla catalana és únic a Europa, ja que no passa en cap altra llengua europea comparable que no sigui la llengua del doblatge i/o el subtitulat de l’oferta majoritària de les pel·lícules cinematogràfiques”. Per altra banda, als cinemes de Sabadell quan es projecten pel·lícules en versió catalana aquestes no sempre ho fan amb les mateixes condicions de permanència en pantalla (i d’idoneïtat d’horaris) que la versió en castellà.\nI el problema no és pas la manca de demanda. Informes extrets de Estadístiques Culturals de Catalunya 2007 indiquen que “la corba interanual d’espectadors en català és paral·lel a la de sessions de cinema en català: com més nombre de sessions, més nombre d’espectadors”.\nCom ja es va denunciar al 2010, arran de l’oposició del Gremi d’empresaris de cinema de Catalunya al projecte de llei del cinema, “El Gremi prefereix advocar per mantenir unes inèrcies fruit de l’època franquista en lloc d’apostar per la innovació i per un tracte responsable i respectuós amb els drets del públic.”


Trobada gegantera a Almenar amb 14 gegants i més de 100 participants - Teleponent\nInici Comarques Segrià Trobada gegantera a Almenar amb 14 gegants i més de 100 participants\nTrobada gegantera a Almenar amb 14 gegants i més de 100 participants\nLa vila d’Almenar ha acollit aquest migdia una trobada gegantera que ha aplegat 14 gegants pertanyents a 8 colles lleidatanes i un total de 106 participants, entre portadors, grallers i acompanyants. La plantada dels gegants ha tingut lloc a les 11.00 al Local Social i a les 12.00 ha tingut lloc l’inici de la cercavila, que ha recorregut diversos carrers i espais del poble i ha finalitzat una hora després en el mateix punt de sortida, on els gegants han fet una ballada d’acomiadament.\nLes colles que s’han aplegat a Almenar han estat les d’Almenar, Borges Blanques, Cappont, Ereta, Germanor, Marge Esquerre del Riu Segre, Pardinyes i Rosselló. En acabar l’acte, els participants han rebut un obsequi de l’Ajuntament i han estat convidats a un dinar de germanor.\nLa trobada ha estat organitzada per l’Ajuntament d’Almenar dins de l’agenda anual d’activitats populars i culturals.\nArticle anteriorCampionat de futbol sala juvenil sense àrbitres\nArticle següentMor d’un tret un dels atracadors d’una benzinera de Lleida


PNB i Bildu es mantenen com a primeres forces, segons un sondatge nou de les eleccions basques\nLa Junta Electoral de Guipúscoa confirma que Otegi no pot ser candidat\tLa Junta Electoral de Guipúscoa confirma que Otegi no pot ser candidat\nLa Junta Electoral del País Basc aparta un vocal que va declarar 'inelegible' Otegi\tLa Junta Electoral del País Basc aparta un vocal que va declarar 'inelegible' Otegi\nOtegi a Urkullu: 'Si Espanya no permetés de concórrer a un candidat, jo estaria disposat a no presentar-m’hi'\tOtegi a Urkullu: 'Si Espanya no permetés de concórrer a un candidat, jo estaria disposat a no presentar-m’hi'\nEls resultats són molt semblants als que va publicar el CIS fa uns dies: Podem entra amb força i patacada forta del Partit Socialista Basc\nEl Partit Nacionalista Basc (PNB) guanyaria les eleccions al Parlament Basc del pròxim 25 de setembre, segons el sondatge del sociòmetre basc del Gabinet de Prospecció Sociològica del Govern basc. Els resultats són molt semblants als que va publicar el CIS fa uns dies. El PNB guanyaria les eleccions amb 26 escons, molt lluny de la majoria absoluta (38), fet que obligaria el partit d’Iñigo Urkullu a arribar a aliances per poder emprendre una acció de govern. Bildu, per la seva banda, tal com ja apuntava el CIS, seria segona força amb 17 diputats i l’efecte de la inhabilitació d’Otegi no reeixiria.\nElkarrekin Podem entraria al parlament basc amb 15 representants, un més que el CIS, que la situarien com a tercera força de l’arc parlamentari del País Basc. El Partit Socialista Basc és el principal perjudicat per l’entrada de Podem, ja que perd la meitat de la seva representació i només assoliria vuit escons, els mateixos que el PP, que en perd un. Ciutadans, per la seva banda, es quedaria amb un.


Data i hora oficials: 19/05/2022 00:27\nL'emissora municipal Ràdio Súria emet per la freqüència 107.8 FM. També es pot escoltar en directe a través del web de l’emissora.\nLa seva primera emissió va tenir lloc el 3 de setembre de 1983, coincidint amb la celebració de la 4a Fira de Mostres de la vila. Prèviament, a mitjans dels anys cinquanta del segle XX havia funcionat a la vila una altra emissora, també anomenada Ràdio Súria, i que havia estat impulsada per un grup d’afeccionats suriencs.\nEls primers estudis de l'emissora municipal Ràdio Súria eren ubicats a la planta superior de la Casa de la Vila, i la seva freqüència original era el 102.6 FM. En aquella primera etapa, la gestió de l’emissora era a càrrec de l’entitat Ràdio Club Súria.\nAl llarg de la seva història, Ràdio Súria ha estat nexe d’unió de moltes persones, especialment joves, amb una programació basada en la música, l'esport i la informació local. En alguns casos, l’emissora ha estat el punt de partida per a periodistes suriencs que posteriorment han treballat en altres mitjans d’àmbit comarcal o nacional.\nA començaments de 2022, la Generalitat va guardonar el programa de sensibilització mediambiental 'Climàtics', elaborat per alumnat de les Escoles Francesc Macià, Salipota i Fedac, amb el Premi Escoles Verdes.\n- Adreça: carrer Tarragona, 15-17, primera planta, 08260-Súria.\n- Telèfon: 93.869.63.90.\n- Adreça electrònica: radiosuria@suria.cat\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 30-03-2022 17:47


Creix l'afiliació internacional d'organitzacions catalanes - FOCIR\nCreix l’afiliació internacional d’organitzacions catalanes\nPublicat per FOCIR 03 Feb 2010 / 0 Comentari\nL’afiliació internacional d’organitzacions catalanes és una constant en augment. Segons dades publicades recentment per la DGPIOC- Direcció General de Projecció Internacional d’Organitzacions Catalanes- actualment hi ha 200 organitzacions catalanes registrades que pertanyen a 293 entitats internacionals.\nL’increment d’afiliació detectat en els últims sis anys és del 188% respecte al passat, el que evidencia la tendència creixent de les organitzacions catalanes de treballar conjuntament amb entitats internacionals per a dur a terme els seus projectes. El sector que lidera els processos d’afiliació internacional és el de les organitzacions de caràcter científic, seguit del sectors de les entitats esportives, les socials i les culturals. Entre les noves entitats registrades hi ha institucions mèdiques, professionals, juvenils, socials o culturals. Al llistat que publica la DGPIOC s’han incorporat 21 entitats noves en el darrer trimestre de l’any passat.\nPel que fa a la FOCIR, en els dos darrers anys, l’entitat ha passat de tenir 29 entitats membres a tenir-ne prop de 40. Així, d’acord amb la tendència a la internacionalització de la societat civil catalana, el potencial de la Federació segueix augmentant.


josep a camerun: de març 2009\nHola a tots i a totes un altre cop!\nDesprés de ses renyades que he rebut per part d'algunes persones, sobretot germanes, per lo molt que m'havia torbat en escriure el darrer pic, ara he anat més aviat, i així no passau tanta pena...\nAquest mes de març ha estat un mes amb moltes festes i cel·lebracions; la festa del dia Internacional de la Dona, el 8 de març, el meu sant i l'aniversari de la meva tia, que és el mateix dia, ho celebràrem amb una gran festa, i això que encara no ha acabat i queda celebrar el meu aniversari!\nEl dia de la Dona ho celebràrem “a lo grande” a la comunitat, amb totes les dones del poble i dels voltants. Vàrem fer distintes activitats durant tota la setmana, i també el diumenge.\nEls drets de la dona és un tema que s'ha de treballar molt aquí, ja que la gran majoria no tenen consciència dels seus drets i el sida, el matrimonis forçats i poligàmics aquí estàn a la ordre del dia. La gent és molt maxista, sobretot al nord de Cameroun, i la dona es troba en el darrer escaló de la societat. Per això s'ha de treballar fort aquest tema, sobretot amb les futures generacions, a les escoles, ja que la gent gran dificílment canviaran de parer i d'opinió, però queda l'esperança dels més petits, que l'endemà seràn els que formaran la societat.\nDegut a que els drets de la dona són una de les prioritats de les missioneres de Zamay, són elles les més beneficiades de les activitats que es fan a la comunitat: xerrades de sida, de nutrició per als infants, dels drets que tenen, se les ensenya a fer coses com cosir, o fer pa, per tal de que després puguin guanyar alguns doblers al mercat venent alguna coseta... La veritat és que sa Tia Joana, na Ximena i na Nyimi, que ara mateix són les meves companyes "de pis" fan una graan feina. Però com he dit abans, encara queda molt per fer...\nAra xerrarem un poc d'en Josep, aquest que escriu tan poc al blog (jeje). Jo estic continuant amb les activitats d'Educació Física, però el darrer dia ho vaig fer d'una manera diferent, degut a que hi ha dies que vé qui vol, independentment de si els toca o no. Abans mirava de dividir-los per grups, però vaig provar de fer una altra cosa: treball per grups d'edats al mateix moment: primer arribàren un bon grapat d'al·lots i al·lotes per jugar a Handbol. Després d'una estona de jugar, se varen acumular a un racó un bon grup de petits, però com que no poden jugar amb els més grans, i tampoc els volia deixar sense jugar. Per això vaig deixar els grans (que tanmateix se'n desfeien ben bé tot sols) i amb una corda varem començar amb els petits. Va ser molt divertit, i pareixia que havien saltat a la corda tota la vida! Aquests aprenen súper aviat! I com és lògic, i amb la novetat, els més grans també s'hi varen apuntar.\nTambé vos xerrarré del recull de contes que estic intentant fer. En tenc un bon grapat, alomillor 3 o 4 que valen la pena, però com diuen els castellans “mas vale pácaro en mano que sientos volando”, i només en tenc un d'acabat, és a dir traduit al francès i a la llengua original de la persona que el va contar. És molta feina, però quan hi ha un bon conte és un gustasso. Els que m'agraden més són les fàbules, és a dir, que els protagonistes són els animals. Els més comuns són l'esquirol, la granota, el lleó, l'ocell... i normalment cada animal té les mateixes caracterítiques en els distints contes, per exemple, l'esquirol sempre mira de passar-se de llest, però acaba rebent una lliçó.\nBé, amb això ja me despediré. Esper que hagueu disfrutat, i esper el proper pic no torbar-me tant a escriure...\nAh! Avui no he posat fotos per què no he tengut temps de seleccionar-ne, el proper pic en posaré algunes més.\nUna abraçada ben grossa a tooooots!\nMolt bones a tots i a totes!!\nEl temps passa molt aviat, pareix que fa dos dies que vaig arribar, però deu ni dó, ja fa dos mesos! Han passat molt ràpid, però si m'atur a pensar veig que m'han passat moltes coses, i també que he evolucionat respecte al principi.\nDe cada cop vaig tenint més amics, més coneguts: per exemple, a Mokolo (a uns 20 KM del poble), on hi vaig per connectar-me a l'internet, he fet alguns coneguts africans i també alguns d'europeus: uns nord-americans, dos canadencs, una francesa, un grup d'italianes... encara no sé per on parar! jaja. D'aquests la majoria fan un període de voluntariat amb distintes organitzacions. Per suposat que el grup més nombrós d'amics són els d'aquí, de Zamay, de Mokolo o de Mekelek, un petit poble molt guapo, a la montanya a una hora a peu de ca nostra, ja que en cotxe no s'hi pot arribar. Allà he fet algunes col·laboracions recíproques amb l'escola. Jo hi vaig els dimarts per fer Educació Física amb els alumnes, i en Joseph, el mestre de l'escola ha col·laborat amb la recerca de contes tradicionals. De moment en tinc 4, dels quals dos els va contar un home gran, un el president de l'associació escolar i l'últim un alumne, que se va oferir voluntari per contar-lo, i és curiós que el més divertit, més bo i que m'ha agradat més ha estat el del nin. Bé, tot això me pareix que ho explicaré en el proper escrit, ja que se mereix un capítol especial.\nLa vida continua i el temps passa sense aturar-se, per això pens que encara me queda molt per fer i no és qüestió de fer es beneit. De cada cop tinc l'agenda més ocupada: que sí les activitats d'Educació Física, que sí he d'anar fins a Hodango, Mekelek, Mouda per fer la recerca de contes amb les escoles... hauré de comprar una agenda per planificar-me per què no me'n record de tot. El més bo de tot és que m'agrada el que faig, que més puc demanar!\nDe cada cop vaig coneixent més racons, de Zamay, dels seus voltants, o bé de ben lluny, i a poc a poc, vaig coneixent la seva forma de vida. És molt guapo veure com tots els pobles tenen la costum de fer algunes feines del camp tots junts, ajudant-se els uns als altres. Vaig veure aquesta costum un dia que vaig anar amb na Ximena i en Samuel (l'infermer de Zamay, i també col·lega) a un poble molt petit a uns 20 KM de casa, anomenat Udagaza, per veure les condicions de seguretat d'un pou. Donçs aquell dia hi havia la mitat del poble damunt una era i batien el mil. És tot un espectacle, ja que per fer més bona de dur la feina ho fan a la manera africana; cantant, fent els moviments amb ritme i, durant les pauses per descansar, bevent bilbil (la cervessa de mil típica de l'Extrem-Nord de Camerún). De la feina del camp en fan una festa, més o menys com noltros fa molts d'anys a alguns pobles de Mallorca, i que algunes encara continuen, però amb la diferència que ells treballen de veres, i nosaltres feim festa, però fer feina al camp no gaire, bé, exceptuant mumpare, el tio Pep o el tio Tomeu, que aquests en saben una estona.\nA la comunitat ens ha arribat un nou membre; és una missionera de l'Índia, molt alegre, se duu be amb tots, però no xerra gaire, ja que coneix menys els francès que jo, i degut a que sóc gairebé l'única persona que xerra anglès, he hagut de treure la meva part anglesa de dins meu, i m'és super difícil! Mira que abans de venir me'n desfeia amb aquesta llengua, però ara només pens en francès, i per parlar en anglès primer pens en català lo que he dir, després ho tradueixo al francès per després tornar a traduir, aquest cop a l'anglès, uuuuufffff quins embulls! i una vegada fet tot aquest esforç mental i m'escolt a jo mateix me'n adon que la meitat de paraules les he dites en francès pensant que són angleses! Hauré de practicar, però almenys me servirà d'alguna cosa, n'est pas?\nBé, fins aquí les meves novetats. Esper que no vos hagi avorrit gaire amb les meves historietes.\nGràcies Catalina, Jacinta, Cati, mare de l'Isma... per els comentaris que m'heu anat deixant. Són molt guapos i m'animen molt. Una besada ben grossa per vosaltres, i també a mumpare, mumare, família, amics, amigues, coneguts...


Badanotis :: Cap de setmana musical amb l'Orfeó Badaloní\nDissabte i emmarcat en el 40è Aniversari de la Tragèdia de Haissa portarà a escena per tercera vegada l'espectacle Acords Animats; pel que fa a diumenge 15 de febrer una nova edició del Cicle Joves Músics a Badalona, amb el concert Veus Llatines\nPrepara la teva agenda perquè aquest diumenge dia 15 de febrer l'Orfeó Badaloní estrenarà una nova edició del Cicle Joves Músics a Badalona, amb el concert Veus Llatines. En aquesta ocasió, seran les cordes de vuit violoncels i la veu d'una soprano les que s'harmonitzaran entre si en un recital de músiques brasileres, espanyoles i catalanes sota la direcció de Emmanuel Niubó. Veus Llatines ens proposa un recorregut per la música de tres grans compositors dels seus països respectius: Heitor Villa-Lobos pel Brasil, Manuel de Falla per Espanya i Eduard Toldrà per Catalunya.\nLa combinació inhabitual d'una voluptuosa veu de soprano amb la sonoritat càlida d'un conjunt de vuit violoncels transmet la calor, la passió, la poesia i també l'humor d'aquests països de cultura llatina, endinsant-nos en aquest gran conjunt cultural que ens uneix, més enllà de les fronteres i els oceans. Aquesta original simbiosi de melodies, arranjades totes pel mateix director, ha estat l'escollida per ser la protagonista de la quarta edició d'aquest cicle de concerts que va iniciar-se al Novembre del passat any i que, segons la mateixa organització, atrau cada vegada a més públic.\nEl concert tindrà lloc el diumenge 15 de febrer, a l'Església Santa Maria de Badalona, a les 18.00 hores de la tarda.\nI dissabte 14 de febrer, concert emmarcat en el 40è Aniversari de la Tragèdia de Haissa\nEl dia d'abans, però, el dissabte 14, i participant dels diversos actes en commemoració del 40è Aniversari de la Tragèdia de Haissa, l'Orfeó Badaloní portarà a escena per tercera vegada l'espectacle Acords Animats, concert que la coral de l'entitat interpreta conjuntament amb músics i cantants de l'Escola de Música Moderna de Badalona, i que repassa les melodies més conegudes de pel·lícules d'animació dels últims temps. Aquest concert, dirigit i arranjat per Óscar Peñarroya, va ser estrenat per primera vegada amb motiu de la Marató de TV3 del 2014, i també en aquesta ocasió tindrà un caràcter benèfic del qual es lliurarà íntegrament la recaptació a l'organització encarregada de gestionar aquests actes. Això serà el dissabte 14 de Febrer, al Círcol Catòlic, a les 21.30 hores.


FOC D'ENCENALLS: d’agost 2011\nEn la mort del president Barrera\nM’assabento de la mort del president Barrera pel Twitter, que és com darrerament ens assabentem de massa morts. Tot seguit, penso en el darrer cop que hi vaig parlar, el setembre del 2010, a Vilassar de Mar, en l’acte d’homenatge a un altre homenot, el senyor Josep Fornas.\nL’any 1983, amb dinou anys –i essent ell aleshores president del Parlament–, vaig entrar a treballar en aquesta institució. Puc dir que ha estat el meu primer –i únic– lloc de treball. Em sento privilegiada per veure com passa la història de ben a prop. I potser hi ha gent que ho troba estrany, però encara ara entro al palau, després de gairebé vint-i-vuit anys, amb les mateixes ganes amb què ho feia al principi.\nEl dia de l’homenatge a Josep Fornas, amb el president Barrera vam parlar una mica de tot, però també d’aquella època: de l’Emília, de la Núria, i d’aquells primers anys on tot estava per fer i tot era possible. Però també de les seves memòries i d'un projecte que ara no vé a tomb.\nDe tots els president, potser ha estat amb qui menys tracte he tingut, però també qui més respecte m’ha fet.\nI tot i que la d’avui era una notícia que vèiem a venir, no per això deixa de ser trista. Ens estem quedant orfes de gent íntegra, de pedra picada, amb discursos ben travats i contundents.\nJoan Colomines, en el llibre El rostre humà del Parlament, en va fer aquest retrat, que m’ha vingut de gust rellegir:\nRetrat d’Heribert Barrera: “Un home de pedra picada que, quan escolta, no saps si mira, pensa o dorm. Només ens alerta el giny de la seva comissura labial esquerra, que és la força que se li veu i li dóna vida. L’entramat de les seves neurones li permet connexions i reflexions imprevisibles. Assegut a la trona presidencial, inspira un gran respecte, no només per la seva història sinó per un domini que imposa. Conjumina el seu giny amb un somriure fàcil. És un home difícil, tanmateix. L’entendreix el passat. Insubornable, arrelat a uns principis, no votà l’Estatut. El seu entorn de jove i la moral paterna, i més enllà l’exili, el feren tal com és. Camina sense arrogància pels salons de palau. Il·lusionat , encara. I net de cor. I sempre decebut. Ara com mai.”\nPresident Barrera, no era l'únic que tenia pressa. Ja ens som molts!\nPublicat per Neus Pinart a 0:56 Cap comentari:\nEnric Valor, a l'Epistolari Joan Fuster-Vicenç Riera Llorca #100anysdeValor\nM’assabento per @1entretants i per @vilaweb de l’homenatge catosfèric que es prepara per a commemorar el 100 anys del naixement d’Enric Valor, i veient les narracions que darrerament n’ha fet Vilaweb m’interesso pel personatge. Em sap greu dir-ho, però el desconec força.\nBusco referències a la biblioteca personal i m’adono que només tinc un llibre seu: L’ambició d’Aleix, de Gregal Llibres, comprat l’hivern de 1985.\nDe seguida topo amb Epistolari Joan Fuster-Vicenç Riera Llorca, a cura de Josep Ferrer i Joan Pujadas (Curial, Barcelona, 1993). Per les cartes, sé que l’estiu de 1950 Joan Fuster ja va regalar a Vicenç Riera el primer volum de Rondalles valencianes, replegades en una contrada alacantina, per Enric Valor i Vives.\nAl cap d’uns dies, Vicenç Riera contesta Joan Fuster dient-li: ‘Em dieu que les Rondalles valencianes de Valor i Vives són d’una contrada alacantina. De quina contrada? No conec res d’aquest autor, que darrerament veig citat en les notícies que ens arriben de València. És alacantí, ell? La meva família és de la Marina, d’Altea i de Benidorm, i m’agradaria llegir coses sobre el país; però no sé que se n’hagi escrit res. Si reproduíssim alguna de les rondalles de Valor, es queixaria algú?'\nJoan Fuster clarifica, pocs dies després: ‘No hi ha cap inconvenient que reproduïu alguna rondalla del llibre de Valor. (...) Us he de remarcar que les rondalles de Valor –que són de Castalla i Penàguila, pobles de la Serra– estan escrites en un llenguatge popular que, per bé que és del més pur del País Valencià, conté alguns barbarismes i castellanismes (algun puix en comptes de doncs, etc.), que vós mateix podeu subsanar si us enutgen.’\nFuster puntualitza: ‘Valor és un magnífic patriota, de gran eficàcia. Està fent una replega de rondalles per la Serra de Mariola, contrada on se’ conserven moltes i molt saboroses, encara. Ha dictat cursets de llengua al Rat Penat (del qual s’ha separat, naturalment) i enguany potser en donarà un altre si trobem un lloc adient.’\nI quan cau a les mans de Vicenç Riera Llorca, a Mèxic, ‘El camí’, un conte d’Enric Valor, escriu a Fuster les següents paraules: ‘El tema no és original; j el coneixia tractat per Gautier, en Avatar, i per Conan Doyle en un conte el títol del qual no recordo; però és força original la manera de tractar-lo i el desenllaç de Valor, que revela una gran traça de contista; si ha conservat la seva afició al gènere i ha tingut lleure per a seguir cultivant la literatura, suposo que avui deu ser un excel·lent contista.’\nDe la mateixa manera, quan llegeix, el novembre de 1950, les Rondalles de Valor, Vicenç Riera assegura que en el llibre de Valor veu sàviament combinats el sabor popular i la correcció literària. ‘Encara que la comparació potser no sigui escaient, donades les diferències de gènere, m’arrisco a dir que trobo l’estil de Valor més madur i reeixit, que en els treballs que li conec a ‘El camí’ i a ‘La República de les Lletres’. (...) El seu lèxic m’ha dut mots ja oblidats que m’eren familiars en la meva infantesa.’\nDoncs res, que cal llegir Enric Valor.\nPublicat per Neus Pinart a 9:46 2 comentaris:\n50è aniversari de la mort de Josep Maria de Sagarra #50jmsagarra\nLa meva contribució a la crida que la Institució de les lletres Catalanes (@lletres) ha fet per recordar Josep Maria de Sagarra a twitter.\n“6 de gener de 1942\nAquest vespre hem estat a can Manuel Serra, on he portat en Sagarra, que ha llegit la traducció de l’Otel·lo. Per compte d’un tal senyor Martí –que jo no conec, i a qui li diuen “dels ferros”–, tradueix ara, successivament, tota l’obra teatral de Shakespeare, i el que ell li’n paga, li permet de viure. La traducció és magnífica. Ens diu que, dintre de la major fidelitat possible, l’ha enfocada de cara al teatre, és a dir que no pretén fer unes traduccions literals o erudites, ni tampoc estrictament literàries, sinó unes traduccions que puguin ésser representades, que s’aguantin a dalt de l’escenari.\nAvui he anat a fer tertúlia, havent sopat, a can Sagarra; ben acollit, com sempre. Em parla de la traducció de Shakespeare, que segueix endavant. Llegeix fragments de La tempestat, excel·lents; hi ha alguna descurança de forma, però diu que encara ho ha de repassar. Parlem també de coses a fer en aquest país. Ell és escèptic, però sent els problemes.”\nDel passat quan era present, I\nDietari de Maurici Serrahima\nPublicat per Neus Pinart a 23:03 Cap comentari:\nEnric Valor, a l'Epistolari Joan Fuster-Vicenç Rie...\n50è aniversari de la mort de Josep Maria de Sagarr...


Les misèries d'en Flea: de novembre 2010\nEl semàfor del dimecres\nAvui he constat tres coses:\nRoig: Volien un mètode que els ordenara i aquest, justament gaudia de cap ordre. Bruce Lee, al Tao del Jeet-kun-Do (art marcial que m'agradaria copsar del tot) postula el "no camí com a camí", és a dir, l'adaptació modelada polivalent i constant. Malgrat que la penya se'n riga del be water, my friend!\nAmbre: En la pregunta SEMPRE està la resposta. La praxi com a observació (Aaron dixit), les preguntes són de fet, constatacions. Aquí i en la China popular. Converses sobre física quàntica, pedagogia...\nVerd: Morro, ganes i més cara que un trinquet. Haurem de vendre enciclopèdies o a fer mitings!! (què bo!)\nP.d: Satisfacció total. La segona criatura ens ha eixit ben traginera.\nPublicat per Flea a 16:48 Cap comentari:\nL'inventari pudent (modesta elegia i homenatge)\nA l'Àlex, que em va reconciliar amb Estellés tres anys després.\nAmb tota l'estima que li puc professar a Vicent Andrés Estellés, el meu inventari, que és pudent:\nSempre a la nit il·luminat enterc,\nDel plaer més obscur m'intoxico amb la nit\nEn Ànimes, 73. Prop de la Plaça de bous.\nEnfront hi ha l’avinguda i, més amunt, l’ermita.\nDes d’on escric es veuen les terrasses del barri.\nDes d’on escric es veuen, primerament, els refrigeradors.\nQuan es mou un poc l’aire escolte les portades dels terrats,\nvells, una mainada de gossos domèstics.\nQuan van soterrar les coves, s’hi veien, des d’ací, els bonys\nd’un menut que jugava a indis i vaquers.\nEls dies clars hi veig, l’escriptori i les cuines dels veïns.\nL’era entre terrasses, feta un mocador faller.\nA l’horabaixa m’assetgen tambors i trompetes militars.\nEls que vénen al carrer, malden per una bossa de cuc, sempre\nun instant abans de mitjanit i bramen: ja t’ho pagaré!\nÉs un espectacle dolorosament explícit.\nAleshores el mocador s’esdevé plàcidament meu.\nJa no puc revelar cap falsa modèstia\nentre les quatre pobres parets de casa meua:\nnomés tinc guitarres, postals i llibres, hòstia:\na penes, uns acords, unes melodies\nrecordades d’alguns dels meus mites;\nperò aleshores pense: Ara em veuràs tu.\nI la puge al segon pis i li dic: què tal, al meu damunt?\nEl pis s’esdevé meu. És com una obra seua.\nÉs com un poema, un dels poemes que m’ha tatuat.\nI tots diuen: el cuc! Esnifen, anihilats.\nEm distreuen amb ronquits, com qui no pot\nfer, de tanta farlopa, l’interacció necessària.\nPublicat per Flea a 16:09 1 comentari:\nLa inevitable tendència a grapejar cap a amunt\nSembla certa aquella afirmació que quan toquem fons, només queda tornar a pujar. El màster "frustra-vocacions" comença a agafar una altra tonalitat. Continuen essent eternes les classes sense descans de dues hores. No obstant, l'ambient s'ha relaxat, ben al contrari que no la feina, potser haja estat que el primer "gran" treball ja l'hem ejaculat.I NO (Fuster dixit), la veritat és que l'hem parit. Si bé tot allò capitalitza d'una forma extraordinàriament friki les nostres vides, hi han(sí,sí, rotllo Abelard, que a voltes el trobes a faltar) petites escletxes que resulten engrescadores. M'agrada quan posem entre l'espasa i l'envà a alguns professors, m'agrada quan Anna ens encoratja a ser crítics(sempre partint d'una situació real d'aprenentatge), m'agrada veure com Pilar VIU l'ofici, m'agrada com l'Àlex m'ha tornat a emocionar amb Estellés a les 9 de la nit. M'agraden els cafés, els cigarrets i la confiança amb l'Aaron, inclús m'agrada la mala hòstiö del tio del bar, i estacionar al carrer de la sort, i filosofar al "carreró", i comprar tabac a l'escorial, i cantar Ken Zazpi a viva veu mentre conduïm cap a la facultat, i bramar consignes ausiasmarquianes com si no estiguérem bé, i...les coses(no les d'Estellés) que vindran.\nIrat me trob vers femení linatge!!!!\nPublicat per Flea a 14:17 4 comentaris:\nA propòsit d'un exercici d'escriptura automàtica, per evocar el Surrealisme, L'Aaron, la Isabel i un servidor vam haver de vomitar:\ncansado de los coches, de la inècrcia,\nal camp voldria,\ninjectant-lo en vena,\na la terra, a la mar, a la muntanya,\na la plaça, al manicomi, a l'esglèsia\nel metge beu: apreta i engull\nuna altra ovella al geriàtric.\nSativa que em satura\ni sadolla les suors.\nDe bon matí tusc\nel verí que compre durant les nits...\nGütentag mein harz!!\nPublicat per Flea a 17:09 1 comentari:


Card. Omella: «Consagrats, esteu cridats a ser creadors de fraternitat» - Arquebisbat de Barcelona\nLa celebració de la Jornada Mundial de la Vida Consagrada recorda els religiosos i religioses victimes de la Covid i posa l'accent en el dolor compartit per tots\n03 febrer, 2021 -\nLa Catedral de Barcelona ha acollit un any més la festa de la Jornada Mundial de la Vida Consagrada. Enguany, la XXV edició marcada per la pandèmia, que ha impossibilitat l’assistència d’un gran nombre de religiosos i religioses, que mai faltaven a la cita, molts dels quals ho van seguir des de casa a través de la retransmissió en directe.\nUn any més, les candeles, tot i que més separades entre elles, es van encendre. Una flama viva que recorda la presentació del Senyor al temple i que va acompanyar l’inici de la celebració. Presidia l’arquebisbe de Barcelona Card. Joan Josep Omella, que va fer la tradicional benedicció a l’interior del cor del temple, acompanyat dels bisbes auxiliars, Mons. Antoni Vadell i Mons. Sergi Gordo.\nLa presència i els estralls de la Covid en el darrer any va ser el tema principal. Tant per part del cardenal Omella, com pel president de la Unió de Religiosos de Catalunya, fra Eduard Rey, en les paraules de benvinguda.\nUna pena i esperança que ens uneix\n«El goig i l’esperança, el plor i l’angoixa de l’home contemporani, sobretot el dels pobres i tota mena d’afligits, són també goig i esperança…» Aquesta cita del Concili Vaticà II, va introduir benvinguda del president de l’URC, en una celebració diferent de la de l’any anterior on la Covid era «un rumor» que ara compartim. «Avui, forma part del plor i l’angoixa i és el rerefons inevitable de tot goig i esperança que compartim amb tota la humanitat», va dir.\nVa fer una menció especial «per aquells religiosos que ens han deixat i pels qui han sofert o estan sofrint la malaltia en la mateixa pell». També va referir-se a tots aquells que d’alguna manera han patit també aquest «enemic invisible assetjant-nos», una amenaça per a tots. «Ens han tocat també, com a tothom, les conseqüències econòmiques d’aquesta aturada forçosa que, en diferents graus, ja fa gairebé un any que dura».\nAmb aquesta pena compartida, va animar els religiosos i religioses a «redescobrir en aquest moment, més que mai, la dimensió més interior de la nostra vocació». «Tot el que és humà, tota la fragilitat, la por, però també el descobriment d’oportunitats inesperades – continuava fra Eduard- gràcies a les noves tecnologies o l’admiració davant de l’heroïcitat de molts conciutadans, ha estat també nostre. Fem avui que ressoni en el nostre cor fins al santuari íntim on Ell resideix», va dir.\nMoments per a créixer en col·laboració\nTambé, el cardenal Omella va destacar el canvi de l’any anterior al present. Així i tot, va recordar com «afortunadament, avui, la Santíssima Trinitat ha volgut que ens puguem trobar aquí per agafar forces, per renovar la nostra consagració per pregar pels germans i germanes que han perdut la vida». En la mateixa línia que el president de l’URC, va destacar com «hem viscut moments eclesials i socials complexos, però els hem viscut també com oportunitats per créixer en la col·laboració, en l’entesa i en el diàleg».\nOmella va agrair l’entrega als religiosos i religioses. Especialment, aquells del sector sanitari i al servei dels més vulnerables. «Agraeixo el servei amorós i l’acompanyament espiritual que heu fet i feu a tantes persones víctimes de la malaltia i a aquelles que pateixen les conseqüències de la pandèmia», va dir.\nCom a recomanacions, en primer lloc el Cardenal va alertar a què la intensitat no ens desviï d’allò que és principal. Igual que Simeó i Anna que ja grans anaven al temple, Omella va recordar que, tot i la situació i el context, «necessitem aquest flama que ens alimenta». Per això va animar a «reservar les energies per tenir cura de la trobada amb Déu que aviva diàriament la nostra consagració».\nCreadors de fraternitat\nUn dels trets significatius de la vida consagrada és la vida comunitària, en fraternitat. Precisament, el cardenal va subratllar aquest concepte, en segon lloc. Recollit en el lema d’aquest any «La vida consagrada, paràbola de fraternitat en un mundo ferit». També un dels eixos del Pla Pastoral Diocesà i tema principal de l’encíclica del papa Francesc, Fratelli Tutti.\n«Esteu cridats a ser creadors de fraternitat, especialment els consagrats», deia l’arquebisbe. «Teniu un paper preeminent com a escola i model de fraternitat- continuava-. Les comunitats de vida consagrada ens mostreu com l’Esperit Sant pot fer possible la comunió i la fraternitat entre persones diferents». Amb aquest paper de fons, els va convidar a «vetllar per la vida comunitària». «Viva i joiosa que ens ajuda a créixer humanament i espiritualment és molt, molt atractiva per al món, és autèntica profecia per a una humanitat sovint dividida».\nPrevenir excessos i confiar en els laics\nFinalment, va aconsellar prevenir els excessos pastorals per no desgastar. Tal com va dir, «el nostre servei pastoral no pot ofegar les nostres vides. No pot esgotar totes les nostres forces fins al punt de no tenir l’energia necessària per cuidar la nostra vida interior i conrear la nostra vida comunitària. Cal el descans que ens faculta per estimar Déu i als germans».\nCom va fer Sant Josep, va convidar a mantenir l’equilibri entre servei pastoral, vida comunitària i Déu. També, a confiar amb els laics, per delegar «allò que poden fer millor que els consagrats», va dir. «Sapiguem confiar més en ells per poder cuidar la nostra vida consagrada, la nostra vida comunitària – va continuar el cardenal-. Siguem testimonis de l’esperança que neix de la trobada amb Déu i de l’alegria que brolla d’una sana vida fraterna».


Les lluminàries porten el foc i la música medieval a les Pedreres - Diari de Girona\ntapi carreras girona 03.11.2017 | 07:15\nL´espectacle Lluminàries s´esta consolidant a les Fires. Diversos centenars de persones van seguir dimecres al vespre aquest muntatge de música i foc que es desplaça des del Jardins de la Infància fins als Jardins de les Pedreres a ritme pausat. La proposta, feta pels grups Taller de Magnèsia i Els Berros de la Cort. Alguns dels components porten el foc a la mà i aquest esdevenia itinerant. Altres punts de foguera estaven escampats pel recorregut, il·luminant la muralla. S´anaven encent al pas d´una ruta de la llum itinerant acompanyada amb música d´arrels medievals.\nA l´esplanada dels jardins de les Pedreres hi va haver l´espetacle final, amb desenes de punts de foc que feien diferents formes i que envoltaven de màgia a tots els espectadors que havien anat seguit l´espectacle des de la part baixa de la muralla fins a aquell punt. Molts no es van voler perdre l´oportunitat de tirasr fotoso gravant jugant amb la foscor, les flames i la música que semblava balancejar en l´ambient. Un petit castell de focs va servir per cloure la representació, que va durar aproximadament una hora.


La patronal del motor demana la dimissió de Janet Sanz, que no vol que es reactivi el sector després de la crisi La República\nLa patronal del motor demana la dimissió de Janet Sanz, que no vol que es reactivi el sector després de la crisi\nFoment considera “inadmissible” un “atac tan gratuït i sense fonament”\nLa Federació Catalana d’Automoció (Fecavem) ha demanat la dimissió de la tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona, Janet Sanz, després que en un seminari digués que calia aprofitar la crisi del coronavirus per “evitar” que “es torni a reactivar” la indústria de l’automòbil un cop se superi la situació i donar a la gent que hi treball sortides per exemple cap a la “mobilitat sostenible”.Des de Fecavem han considerat que “aprofitar una crisi sanitària i econòmica sense precedents per carregar-se un dels motors vitals a Catalunya és d’una irresponsabilitat i una manca de respecte inacceptable”. Foment del Treball s’ha manifestat en el mateix sentit, i ha considerat “inadmissible” un “atac tan gratuït i sense fonament”.\nSanz va participar el 20 d’abril en un seminari virtual organitzat per l’entitat impulsora de la bicicleta Ciclosfera a l’entorn de la mobilitat sostenible. En un dels torns de paraula de la tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona, Sanz va advocar per una “reconversió industrial” del sector automobilístic del país.\n“És ara o mai. Moltes d’aquestes empreses han quedat afectades per ERTO i amb molt excedent sense vendre. Cal evitar que es torni a col·locar al mercat. Cal evitar que això es torni a reactivar. Cal un pla segurament estatal perquè aquesta indústria i aquests treballadors trobin altres sortides per fomentar per exemple la mobilitat sostenible”, va subratllar.\nFecavem ha reaccionat a aquesta opinió amb un comunicat que compta amb el suport de Foment del Treball o de la Cambra de Comerç de Barcelona, entre d’altres. En aquest escrit la patronal de l’automoció opina que el discurs de Sanz “és tan buit que ni planteja alternatives, ni dona dades empíriques, ni te present la reconversió, la inversió i l’aposta ferma en la lluita contra el canvi climàtic” que, segons l’entitat, ja fa el sector.\nEn aquest sentit, recorda que la planta principal de Seat a Martorell ha reduït “un 34%” l’impacte ambiental des del 2010 i té com a objectiu arribar al 50% l’any 2025. A més, “s’aposta per l’electrificació sempre que aquesta preservi els recursos naturals”. Des del punt de vista de l’ocupació, Fecavem subratlla també la crisi que travessa Nissan, els treballadors de la qual han anunciat vaga indefinida davant la incertesa del futur de les plantes de la marca japonesa a Catalunya.\nA més, Fecavem subratlla que el sector de l’automoció “genera 143.000 llocs de treball directes i\nindirectes” i factura “23.800 milions d’euros, és a dir, més del 10% del PIB de Catalunya”.\nDe la seva banda, Foment del Treball s’ha pronunciat en el mateix sentit i ha expressat la “decepció” i “frustració” del món empresarial de la capital catalana davant “l’atac injustificat” de l’Ajuntament de Barcelona. La patronal confia que el consistori demostri “amb fets” el suport a la indústria.\nEl president de la patronal, Josep Sánchez Llibre, ha recordat el “compromís” de les empreses automobilístiques amb Barcelona i ha assegurat que es tracta d’un sector “líder” que s’està “reconvertint” per donar resposta als reptes mediambientals i de mercat. Sánchez Llibre ha considerat “inadmissible” un “atac tan gratuït i sense fonament”.


Les estacions d'esquí andorranes perden aquesta temporada 40 milions d'euros per culpa de la pandèmia - La Valira\nLes estacions d’esquí andorranes perden aquesta temporada 40 milions d’euros per culpa de la pandèmia\nEl president de Ski Andorra, Francesc Camp, ha explicat que les estacions d’esquí andorranes han tancat la temporada 2020-2021 amb unes pèrdues de 40 milions d’euros per culpa de la pandèmia.\nEn aquest sentit Camp, en declaracions a ATV, ha indicat que “són pèrdues que vénen de la suma del que es perd d’explotació i de les lligades a les amortitzacions que es fan de totes les inversions dels darrers anys”.\nEl també consol de Canillo ha reconegut que aquesta ha estat la pitjor temporada en molts anys quant a facturació, però ha volgut elogiar el treball de les estacions per donar un mínim de servei i per oferir un producte de qualitat adaptat a les circumstàncies. A més, ha afegit que “no era rendible obrir tots els dominis, però sí que hem ofert un producte per a la gent que ha vingut adaptat a la demanda.\nTanmateix ha alertat que les estacions s’hauran d’estrènyer el cinturó les pròximes temporades “prioritzant inversions i centrant-se en les més estratègiques, i intentant ser el màxim d’austers en les despeses”.


Alternativa Ciutadana de Rubí » Renuncia25%grupmunicipal\n25 setembre 2013 | Cap comentari\nACR considera que l’equipament rubinenc ofereix un ‘servei molt important’ a entitats i ciutadans\nL’assemblea d’Alternativa Ciutadana de Rubí (ACR), reunida aquest cap de setmana, ha decidit ampliar l’aportació econòmica que fa el partit al Centre Rubinenc d’Activitats Culturals (CRAC). Així doncs, ACR destinarà cada mes 1.400 euros al CRAC, cinc-cents més que fins ara. D’aquesta manera, l’equipament sociocultural tindrà més recursos per poder mantenir el seu catàleg d’activitats. Per poder assumir aquesta despesa econòmica, ACR continuarà renunciant al 25% del que li pertocaria com a grup municipal. La formació renuncia a aquests diners perquè consideren que no és necessari rebre una quantitat econòmica tan elevada per al funcionament d’un grup municipal i creuen que els diners que rebrà el CRAC seran molt més útils. Per a ACR, el CRAC ‘és un projecte que ha donat un servei important a les entitats de Rubí i a la ciutadania en general’. Per aquest motiu, la formació assembleària ha de continuar donant-li ‘tot el suport possible’.\nD’altra banda, un altre dels temes que ha tractat l’assemblea d’ACR ha estat la situació política de Rubí. Alternativa creu que és necessària una millor comunicació entre els diversos partits polítics de Rubí i unificar esforços. Durant la trobada també s’ha analitzat l’actual situació de crisi interna que viuen els socialistes rubinencs.\nFinalment, ACR ha oficialitzat el relleu en l’àmbit de comunicació, fins ara a càrrec de Mireia Gascon. Ara, el nou responsable de contacte amb els mitjans serà Falet Bosch, futur regidor d’Alternativa Ciutadana de Rubí.\n(extret de RubiTV)


Curs: Anglès. Informació i atenció turística en llengua estrangera\nInicio » Listado de cursos » Curs: Anglès. Informació i atenció turística en llengua estrangera\n28 agosto, 2016 en Listado de cursos Etiquetado cursos / cursos gratis / cursos inem por CursosYBecas\nAquest curs va dirigit exclusivament a treballadors/es ocupats/des. Per tant, no permet la preinscripció de presentes aturades.\nDotar l’alumne/a de les expressions i vocabulari suficients per poder administrar amb èxit les interaccions, pròpies del lloc de treball, amb visitants que parloteen llengües estrangeres.\n-Terminologia concreta en les relacions turístiques amb clients en situacions específiques: establiments de restauració, transport, indicacions, etcétera-Expressions i estructures habituals en l’atenció al visitant\nTipus de la prova: Prova escritaDurada i lloc de realització: cuarenta minuts i es farà a l’aulaCaracterístiques: veinte preguntes tipus test sobre conceptes i vocabulari. Els ítems tipus test poden ser d’un únic tipus o bien bé una combinatòria entre selecció múltiple, compleció de text i resposta breu.\nValoració: Es puntuarà de l’1 al diez. Les respostes correctes a les preguntes de continguts es valoren amb 0,5 punt cadascuna. L’alumne ha d’obtenir una puntuació mínima de cinco.Temporització: Desde la penúltima sessió\nTipus de la prova: Prova pràcticaDurada i lloc de realització: sesenta minuts i es farà a l’aulaCaracterístiques: Simulació pràctica d’una situació d’informació turística, en parelles, cuatro minuts cadascuna.Valoració: Es puntuarà de l’1 al diez, per aprovar caldrà obtenir una puntuació mínima de cinco punts, atenent els següents criteris:\n– L’empatia i assertivitat– L’escolta activa– La dicció i entonació en llengua estrangera– L’expressió verbal en llengua estrangera– FluïdesaTemporització: Desde la penúltima sessió.\nLa nota final s’obtindrà de trobar la mitjana entre les aprecies de la prova teòrica i la prova practica.\n← Curso gratuito: Seguridad informática en Madrid\nCurs: Atenció al client del petit comerç en llengua estrangera →


Biblioteca Marc de Vilalba Filmosofia: tertúlia de cinema i pensament: Fences (2004) del dir. Denzel Washington\nOn està ara: Biblioteca Marc de Vilalba > Activitats > Filmosofia: tertúlia de cinema i pensament: Fences (2004) del dir. Denzel Washington\ndivendres, 25 d gener 2019 - Horari: 18h\nSinopsi: “Fences” significa mur o tanca, per tant, allò que marca una separació, una frontera, un límit entre un dins i un fora. Per tant, entre un nosaltres i un els altres, amb els quals no ens reconeixem, car llur diferència se’ns fa incòmode i incomprensible, intolerable i perillosa. Lluny d’acceptar la possibilitat de conviure plegats en “un món comú”, seguint la terminologia de la Marina Garcés, el racisme, la xenofòbia i el supremacisme es caracteritzen per configurar-se des de la confrontació i la intolerància. Quines poden ser les claus per superar els prejudicis que les retroalimenten per tal d’aconseguir crear societats no només multiculturals sinó també interculturals?\nLa pel·lícula Fences és una pel·lícula dirigida i protagonitzada per Denzel Washington. Va ser estrenada l’any 2016, amb una rebuda excel·lent per part de la crítica. Guanyà importants premis i fou nominada a quatre premis Òscar de l’acadèmica de Hollywood en les categories de millor pel·lícula, actor, actriu de repartiment i guió adaptat. Finalment assolí un d’ells, el de millor actriu de repartiment, per l’extraordinari treball de la Viola Davis, en el paper de la dona del protagonista, un exjugador de beisbol que havia destacat en la lliga per a jugadors negres, però que mai va poder competir en les categories més altes perquè no era permès als negres participar en aquests nivells, i ara treballa recollint les escombraries per tirar endavant la seva família.\nLa història se situa a Pittsburgh, en la dècada de 1950. Ens mostra la manera com viu justament Troy, el protagonista, amb els seus, i la petjada de desconfiança que ha quedat en ell cap a la possibilitat que les coses puguin arribar a canviar algun dia de debò. De fet, el menyspreu que ha hagut de viure a causa del racisme en la seva vida professional han provocat que tingui una molt baixa autoestima i que hagi desplegat un caràcter depressiu que dóna lloc a què no sàpiga tractar a les persones que més estima amb l’amor i respecte que mereixen. Tant és així, que anirem veient com, dramàticament, Troy va fent de la seva existència un cúmul de despropòsits, per la seva incapacitat d’articular cap esperança que la societat pugui arribar a acceptar les persones negres amb un pla d’igualtat. Tanmateix, hom comprèn finalment que no hi havia malícia en ell, sinó frustració i necessitat de sentir que val més com a persona del que el món en el qual li ha tocat viure ha volgut reconèixer.\nA càrrec de: Joan Méndez.\nCalendari: divendres 25 de gener a les 18h.\nCost: 1’5€ en concepte de prèstec interbibliotecari (si no disposeu ja del film).\nCalendari de festius 2018: La Biblioteca tanca tots els festius i els dies: dj. 29 i ds. 31 de març i dll. 2 d’abril (Setmana Santa) / ds. 19 i dl. 21 de maig (Sant Isidre) / ds. 23 de juny (Revetlla de Sant Joan) / dl. 13, dt. 14 i dc. 15 d’agost (Festa Major) ds. 13 d’octubre / dl. 24 i dl. 31 de desembre (Vigília de Nadal i cap d’any) / ds. 5 de gener 2019 (Vigília de Reis)


Merkel assumeix la responsabilitat del sofriment grec en el nazisme\nMerkel assumeix la "responsabilitat" pel "sofriment infligit a Grècia" en el nazisme\nLa cancellera prova d'apaivagar les relacions amb Atenes en el seu primer viatge al país des de la crisi financera grega\nAtenas - Divendres, 11/01/2019 - 13:19\nAlemanya és "conscient" de la seva "responsabilitat històrica" pel "sofriment infligit a Grècia" durant el període nazi, segons ha declarat la cancellera Angela Merkel durant un viatge oficial a Atenes.\n"Som conscients de la nostra responsabilitat històrica i sabem quin sofriment van infligir a Grècia [...] durant el període del nacionalsocialisme", ha dit la dirigent abans de reunir-se amb el president grec, Prokopis Pavlópulos. "És per això que la lliçó per a nosaltres és que fem tot el possible per tenir bones relacions amb Grècia i que ens donem suport mútuament pel bé de Grècia i Alemanya", ha afegit.\nLa reclamació de compensació financera a Alemanya en concepte dels delictes comesos durant l’ocupació del país pels nazis (1941-1944), així com el deute d’un préstec forçat a Atenes contret el 1942, és un antic debat a Grècia que ha ressuscitat en els últims temps per la crisi del deute sobirà. Segons els comptes grecs la suma d’aquestes reparacions s’eleva fins als 162.000 milions d’euros.\nDurant la seva primera visita a Grècia des del 2014, la cancellera ha volgut apaivagar el tens clima entre els dos països en l’apogeu de la crisi grega (2010-2014) i l’alineació d’Alemanya amb les mesures d’austeritat. En la seva reunió amb el primer ministre, Alexis Tsipras, d’aquest dijous, Merkel va elogiar els sacrificis dels grecs durant la crisi i va reconèixer el coratge de l’Executiu grec en el tema crucial del nou nom de Macedònia.\nOficialment, per Berlín, el tema de les reparacions i les reparacions de guerra s’ha resolt definitivament a través de tractats internacionals, però alguns funcionaris són menys categòrics.\nIannis Varufakis: "La tragèdia d'Europa és que els seus estats no són sobirans"\nTemes: Nazisme Angela Merkel Grècia Alemanya


Enxarxa't a la Biblioteca: La moda que més ens agrada\nLa moda que més ens agrada\nLa campanya "Leer está de moda" circula per la xarxa, com podeu veure, i ens fa reflexionar sobre una de les activitats que més valoram: llegir. Què us sembla...?\nPublicat per Biblioteca a 5:45 p. m.\nEtiquetes de comentaris: book, lectura\nMontserrat Francesc Alcaraz Vich dijous, 13 de maig, 2010\nA Aquest que ens promociona el llibre de tota la vida li hem de reconèixer que la raó li vessa.Només per anomenar un aspecte del seu discurs; certament el tema del llibre electrònic té un impacte mediambiental important. Pensem en el material amb el qual estan fets els components electrònics i les bateries... altament contaminants a més que per fer-los es fa ús de l'explotació laboral a països pobres. Sembla una broma però crec que com sempre cal optar per la senzillesa. Sobre el tema de la quantitat d'informació que podem dur dins un llibre electrònic; realment té sentit dur dins la butxaca milers de volums virtuals? Res més que desitjar-vos salut i bones lectures; això sí, en el format que volgueu. Tanmateix el continent no és tan important com el contingut.\nBàrbara dijous, 13 de maig, 2010\nEl vídeo és molt divertit. Avui l'hem visionat amb alumnes de 2n d'ESO i no han acabat de captar l'ironia: el que fa ser joves!\nTal i com diu en Monserrat, l'important és el contingut, no el continent. Semblava que els vinils havien de desaparèixer i ara s'estan recuperant. Si el llibre tradicional ha de perdurar ho sabrem amb el temps.\nL'important és llegir, llegir, llegir. I gairebé tot val!\nAnònim divendres, 21 de maig, 2010\n2n A.Creem que el video és divertit,una bona manera de divulgar la lectura.Utilitzant una manera divertida per presentar el llibre com a una nova eina revolusionari.\nAnònim dimecres, 26 de maig, 2010\nEncara que el que es diu tothom ho sap, ho diu d'una forma original. És una bona idea i a la vegada molt senzilla. Simple però divertit\nAnònim dilluns, 31 de maig, 2010\nEns ha agradat perquè ha estat una manera divertida de presentar els llibres com una nova eina revolucionària.També trobam que ha exagerat el missatge per aconseguir l'atenció de la gent.Un quants alumnes de la classe opinen que és un anunci fastigós, perquè per la seva manera d'explicar ens tracta com incults.\njajaja,es divertit. Es graciosa la manera com parla. El fet de parlar poc a poc fa que l'espectador el segueixi atentament.


L'últim viatge de Tortell Poltrona a 'Grimègies' - El Gerió Digital\nL'últim viatge de Tortell Poltrona a 'Grimègies'\nEl pallasso escenifica l'arribada de la mort en una representació plena de tendresa i humor\nDivendres, 7 d'octubre de 2011 02:00h\nTortell Poltrona a punt per enfilar el seu darrer viatge © M. Estarriola\nTothom a la seva vida passa per moments de crisi existencial. Qui som? Què hi fem al món? Quin és el nostre propòsit? Sovint aquestes preguntes obtenen una mateixa resposta i va dirigides cap un final molt concret. Jaume Mateu (Tortell Poltrona) ha arribat en aquell punt de la seva vida que la mort deixa de ser un tema amagat al seu subconscient i el treu a la llum en una representació teatral. Amb 'Grimègies', Poltrona ens presenta un pallasso que ha de sortir de viatge i ho vol tenir tot a punt. Aquest viatge serà l'últim de la seva vida, el darrer tram fins a la mort però ell no és coneixedor d'aquest fet, només ho és l'espectador.\nJaume Mateu Bullich, conegut també per Tortell Poltrona, és fundador i president de l'ONG Pallassos Sense Fronteres amb la qual ha fet expedicions a Croàcia, Sèrbia, Bòsnia, Kosovo, Sahara, Armènia, Chiapas, Sri Lanka, Colòmbia, Brasil, Cuba, Sierra Leone, Costa d'Ivori, Benín i Haití, entre d'altres.\nDes de l'any 1978 participa a Festivals Internacionals de Teatre d'Europa i d'Amèrica. A l'escenari ha treballat amb il·lustres pallassos com Charlie Rivel, Oleg Popov, i també davant d'artistes com Joan Miró, J. V. Foix i Joan Brossa. També ha produït, dirigit i participat en diferents sèries de televisió, com ara "Els Pallassos", "Poltrona Express" i "Frekuencia Pirata".


Què passa amb el full de ruta sobiranista si hi ha canvis a l’Estat?\nEl Quebec i Escòcia demostren que es poden retocar els plans inicials per donar més legitimitat al projecte\nEL PATI DESCOBERT* 24/01/2016 00:00\n651x366 El 2012 va ser el govern britànic el que va mostrar-se disposat a cedir la competència a Escòcia per a un referèndum a canvi de modificar els plans de Salmond. / ACN El 2012 va ser el govern britànic el que va mostrar-se disposat a cedir la competència a Escòcia per a un referèndum a canvi de modificar els plans de Salmond. / ACN\nEl nou president, Carles Puigdemont, va afirmar en el debat d’investidura que aposta per seguir el full de ruta establert i caminar “a la llum” de la declaració del 9-N. Ara bé, l’inici de la feina de la comissió constituent -amb la participació de Catalunya Sí que es Pot-, la insistència que els 18 mesos no han de ser una “cotilla” i un escenari incert a Madrid apunten a la possibilitat que el full de ruta acabi variant. Després de les eleccions espanyoles del 20 de desembre, força veus han apuntat a la necessitat de tornar a posar sobre la taula el referèndum, atès que una proclamació d’independència amb les forces polítiques actuals (majoria parlamentària però un 48% de vots) podria resultar mancada de legitimitat. Què ha passat en altres ocasions semblants? ¿Han canviat els plans inicials? Si fem un cop d’ull a les experiències del Quebec i Escòcia, la resposta és que sí.\nEl Partit Quebequès (PQ) es va trobar amb una situació similar quan va guanyar les eleccions el 1994: ho va fer amb un 44,75% de vot. Al programa hi duia un pla clarament independentista: preveia la convocatòria d’un referèndum “tan aviat com fos possible”, entre vuit i deu mesos més tard, ja que el Quebec disposava d’aquesta competència. Abans, però, el govern preveia: a) declarar solemnement al Parlament la voluntat del Quebec d’esdevenir sobirà; b) autoimposar-se la responsabilitat de planificar la negociació amb el govern canadenc, i c) establir una comissió constitucional per redactar un projecte de Constitució.\nLa realitat política, però, va fer modificar ben aviat els plans. Després d’un procés de consultes a la societat civil, el PQ va abandonar la idea constitucional i es va centrar a pactar amb altres forces polítiques un projecte sobiranista que oferís un acord econòmic clar al Canadà. Tot plegat, precisament, per mirar d’eixamplar la legitimitat i la transversalitat del procés. El referèndum es va fer el 30 d’octubre del 1995, tretze mesos després de les eleccions, preveient un termini de 12 mesos per negociar un acord econòmic amb el Canadà després d’una victòria del sí i abans de proclamar la independència. El nou pla, doncs, fet sobre la marxa, va fer entrar el Bloc Quebequès i els autonomistes d’Acció Democràtica del Quebec al procés sobiranista, però va acabant deixant de banda el projecte constituent, un fet que, per als analistes, ajuda a explicar la derrota independentista per la mínima al referèndum.\nSalmond i l’acord britànic\nL’experiència escocesa també assenyala que els fulls de ruta han comptat amb una certa ductilitat. El primer govern independentista del Partit Nacional Escocès (SNP), liderat per Alex Salmond, no disposava de majoria al Parlament. Així, va posar en marxa l’anomenada National Conversation (Conversa Nacional), de la qual van sorgir diversos escenaris possibles per a Escòcia. El maig del 2011 el partit de Salmond assolia la majoria: 44% de vot per llista i 45,4% per circumscripcions, amb el mandat clar de celebrar un referèndum sobre els escenaris d’autonomia (des de la devolució a l’ statu quo o la secessió) durant la segona part de la legislatura (més de 24 mesos).\nEl gener del 2012 va ser el govern britànic el que va mostrar-se disposat a cedir la competència per fer un referèndum a Escòcia, a canvi de modificar els plans de Salmond. Cameron va proposar un referèndum “just, legal i decisiu”. Així, l’acord d’Edimburg, signat l’octubre del 2012, aplanaria el camí cap a un referèndum amb una única qüestió sobre la independència. Inspirat en el divorci de vellut entre Txèquia i Eslovàquia (1993) i la reunificació Alemanya (1990), el govern escocès proposaria un nou full de ruta en cas d’una victòria del sí el setembre del 2014, un full de ruta que preveia una transició negociada de 18 mesos amb el govern britànic. El març del 2016 unes eleccions constituents havien d’escollir el primer Parlament de l’Escòcia independent que promulgaria la nova Constitució.\nL’experiència comparada mostra, doncs, que els fulls de ruta s’han modulat, sobretot amb l’objectiu de fer-ne créixer la legitimitat. La gran diferència en el cas català, però, és la negativa rotunda del govern central de permetre un referèndum. El procés haurà d’encaixar diverses peces: l’avenç de les estructures d’estat, l’eixamplament i l’obtenció de la legitimitat necessària, dins i fora del país, i un procés constituent que difícilment es podrà iniciar dins el marc espanyol.


Redactor/a: Francesc Massip\nÉs la representació més paradigmàtica del teatre popular català, inscrita en el context de Nadal. Com a estructura teatral, les mostres més reculades s'han de situar a l'edat mitjana en els anomenats drames litúrgics que es feien pels volts de Nadal dintre dels temples. Els primers textos escènics conservats en català sobre el tema són del segle XV, però l'evolució i pervivència és extremament prolífica. Del segle XVI es conserven una dotzena de textos del cicle nadalenc, encara ajustats a la tradició antiga i fidels als relats evangèlics. A partir del segle XVII els episodis bíblics van perdent relleu, mentre que l'element còmic i laic es va emparant de la representació, de la qual es multipliquen les versions tant d'inspiració popular com culta. A Catalunya, a banda del text anònim de Mataró (1774), el notari Ignasi Planes escriví uns exitosos Pastorets (1799), Jaume Piquet una Degollació dels ignocents (Barcelona 1871) i Miquel Saurina Los pastorets de Betlem (Vic, 1887). Ara bé, les obres clau que han mantingut una llarga vitalitat durant tot el segle XX són les de Serafí Pitarra (El bressol de Jesús o en Garrofa i en Pallanga, 1891) i de Josep M. Folch i Torres (Els Pastorets o l'adveniment de Jesús infant, 1916). Entre altres moltes versions vuit i noucentistes, encara sovintegen les de Lluís Millà (Borrego i Carquinyoli, 1931), Ramon Pàmies (L'Estel de Natzaret, 1933) i Francesc d'Assís Picas (La flor de Nadal, 1956). La popularitat dels Pastorets no va passar desapercebuda a les forces d'ocupació franquistes, que el 1939 en prohibiren la representació pública. Tanmateix les parròquies, els col·legis religiosos i els centres catòlics acolliren i sostingueren aquest teatre, que dramatitza tres nuclis temàtics essencials: primer, la lluita del bé contra el mal, que expressen tota una concepció del món en què els àngels (comandats per Miquel, el guerrer, i Gabriel, el missatger) s'enfronten als diables (Satanàs, el brutal, i Llucifer, l'astut); segon, el naixement de Jesús, com a història messiànica de la redempció de la humanitat, amb les seqüències típiques (Maria al temple de Jerusalem, la vara florida de Josep, les castes esposalles de tots dos, l'Anunciació, els dubtes i la gelosia de l'ancià davant l'embaràs de la Verge, l'edicte d'empadronament, el viatge de Natzaret a Betlem, el naixement de l'infant en un lloc humil —pessebre, cova o corral)—, l'anunci dels àngels als pastors, l'adoració dels rabadans i l'apoteosi final); tercer, la trama còmica entorn de l'individu i a càrrec dels pastors protagonistes que, com els pallassos de la tradició, representen l'espavilat i el ximple, i que inclouen temes fantàstics com la baixada als inferns d'en Garrofa.\nA les Illes abunden les representacions de Pastorells (com els de Ciutadella i Maó, a Menorca) i, sobretot, L'adoració dels Reis o Representació d'Herodes, com la que encara es fa a la plaça des Sitjar de Capdepera (Mallorca), amb la participació de 120 actors i en què destaquen les hilaritats entorn d'Herodes, el dimoni i els doctors de la Llei —que proven de calmar l'enrabiada del reietó de Judea—, la presència lírica de la Sibil·la i la d'un nen que porta l'estel que guia els Reis al capdamunt d'un pal. A Palma, polítics i personatges del món de l'art i la cultura representen anualment Els Reis en la versió que Llorenç Moyà Gelabert de la Portella va escriure el 1966 d'acord amb les estructures tradicionals i inspirada en la consueta oral de Binissalem. A Sant Julià de Lòria (Andorra), d'ençà del 1994 es representen amb gran èxit els Pastorets de Folch i Torres, amb actors del poble i sota la direcció de Frederic Roda Fàbregas. Des de fa 250 anys es representa a Canyada de Biar (l'Alcoià) una representació dels Mags itinerant i a l'aire lliure en què el públic ha de desplaçar-se per seguir els distints episodis, que s'escenifiquen en diferents lloc del poble i de la muntanya veïna.\nEntre les iniciatives més recents, destaca la creació de la Coordinadora de Pastorets de Catalunya, l'any 2006, que ofereix unes 150 representacions amb la participació d'unes 4.000 persones entre actors i actrius, músics, cantors, balladors, tècnics, tramoies i organitzadors.\nI és que els grans mites de condemnació o salvació i els grans conceptes ideològics que Els Pastorets transmeten continuen tenint la seva incidència i vigència en l'imaginari de la societat actual.\nFàbregas, Xavier. Josep M. Folch i Torres i el teatre fantàstic. Barcelona: Editorial Millà, 1980.\nHuerta, Ferran. «Els drames de Nadal Teatre Medieval Català i les tradicions llegendàries». A: El Teatre durant l’Edat Mitjana i el Renaixement. Barcelona: Universitat de Barcelona, 1986, p. 39-47.\nPrat, Joan. «Dels Evangelis apòcrifs als Pastorets d’autor: continuïtats i discontinuïtats d’un mite bíblic». A: Simposi d’antropologia cultural sobre Xavier Fàbregas. Barcelona: Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 1990, p. 57-84.


La màgia dels dracs protagonitza l’"Hora del conte" a les biblioteques de les escoles d’Olèrdola — Ajuntament d'Olèrdola\n10:02 del 24 de juliol de 2021\nLa màgia dels dracs protagonitza l’"Hora del conte" a les biblioteques de les escoles d’Olèrdola\nLa màgia dels dracs protagonitza l’"Hora del conte" a les biblioteques de les escoles d’Olèrdola Membres del grup MARC(Mestres Àvies Recuperadores de Contes) han explicat els contes aquest dilluns i dimarts http://www.olerdola.cat/news/els-dracs-han-sobrevolat-l2019hora-del-conte-a-les-biblioteques-de-les-escoles-d2019olerdola http://www.olerdola.cat/news/els-dracs-han-sobrevolat-l2019hora-del-conte-a-les-biblioteques-de-les-escoles-d2019olerdola/@@download/image/Contes1.JPG\nMembres del grup MARC(Mestres Àvies Recuperadores de Contes) han explicat els contes aquest dilluns i dimarts\nDilluns la sessió es va fer a l'escola Rossend Montané\nHistòries de dracs de diferents països han protagonitzat les sessions de l’”Hora del conte” realitzades aquesta setmana a les biblioteques de les escoles d’Olèrdola. Era la tercera sessió de “l’Hora del conte” que aquest curs programava l’Ajuntament d’Olèrdola. El propòsit de l’activitat és el de dinamitzar el servei de biblioteca que s’ofereix, obert a tots els públics, les tardes del dilluns a Sant Pere Molanta i les de dimarts i dijous a Moja. En aquesta ocasió, l’Hora del conte ha comptat amb la participació del col·lectiu MARC(Mestres Àvies Recuperadores de Contes), que reivindiquen la capacitat evocadora de la paraula com a vehicle per a despertar la imaginació dels infants, sense artificis. Responent a una demanda de les mateixes biblioteques, i tenint en compte la proximitat de Sant Jordi, es van oferir històries de dracs que permetien comprovar el caràcter universal d’aquests éssers fantàstics.\nEls contes “La perla màgica” , d’origen xinès; “La mare de l’assassí de dracs” i la “Princesa Dragulina” s’han pogut escoltar aquest dilluns a la tarda a l’escola Rossend Montané de Sant Pere Molanta i dimarts a la tarda a l’escola Circell de Moja.\nÀngels Ollé i Carme Mestres, dues de les membres de MARC que han estat a Olèrdola aquesta setmana, recordaven que expliquen els contes sense teatralitzacions ni l’ús d’imatges, recorrent a l’entonació i adaptant el ritme de la narració a la recció que van tenint els infants mentre escolten la història.(àudio)\nMalgrat que el drac és una figura que apareix en contes de tot el món, en aquestes sessions es va poder comprovar com en alguns casos és un personatge positiu, com en la tradició xinesa.(àudio)\nUn dels aspectes que més destaquen de les sessions d’Olèrdola les membres de MARC és que, com en la majoria d’hores del conte, els infants van acompanyats de familiars. Això també permet difondre entre els més grans la importància de no perdre la oralitat a l’hora de transmetre històries als més petits. (àudio)\nMARC forma part del grup de mestres Rosa Sensat. Cada any realitzen prop d’una vuitantena de sortides arreu del país explicant una gran diversitat de contes que contribueixen a transmetre a les noves generacions aquest patrimoni oral.\nEscolta l'entrevista a Àngels Ollé i Carme Mestres, realitzada per Canal 20-Ràdio Olèrdola, clicant aquí


L’APADOC està d’aniversari, avui celebrem el primer any com a membre de la comunitat del Facebook. - APADOC\nAvui estem de celebració, ja fa 1 any que ens varem estrenar a les xarxes socials amb un compte a Facebook, un canal de Youtube i amb aquesta pàgina Web.\nSom una Associació de Persones Afectades de Dolor Crònic de la població de Tàrrega (APADOC), sense ànim de lucre que dona suport a les persones afectades de dolor crònic des de fa més de quinze anys.\nFa un any ens vàrem animar a tenir més presència a través de les xarxes socials per tal de compartir amb tothom experiències i activitats. El nostre objectiu és fomentar la convivència, l’ajuda mútua, la col·laboració i la comunicació entre les persones afectades de fibromiàlgia, síndrome de fatiga crònica i síndrome de sensibilitat química múltiple. A través d’aquesta convivència i col·laboració es busca aprendre a conviure amb la malaltia i afrontar el futur amb esperança.\nA l’APADOC gaudim de moltes activitats, xerrades, demostracions, celebracions i festes populars… i setmanalment disposem d’un calendari d’activitats fixes: tallers de psicomotricitat, classes de català, taller de labors, Chikung i xerrades quinzenals amb una psicóloga.\nTot i ser una associació petita podem dir que alhora som una associació molt gran, atès que els valors que treballem son l’amistat, l’ajuda, el companyerisme, el compromís i la bona actitud davant la salut i la vida.\nMoltes gràcies a tot@s els qui esteu al nostre costat recolzant les nostres publicacions que amb tanta il·lusió compartim!!!!.\nLa junta de l’APADOC\nTàrrega, 29 d’abril de 2020\n⟵L’ APADOC de Tàrrega i SANT JORDI 2020, abraçant la cultura i tradició popular del poble català.\nReunió virtual de l’APADOC amb el grup de treball del programa sempre acompanyats⟶


Sánchez ha de fer més passos si vol el suport dels independentistes\nEl president electe del consell europeu, Charles Michel, i el president del govern espanyol en funcions, Pedro Sánchez, a la Moncloa EFE\nBarcelonaGir de guió: els independentistes ja no són uns empestats ni els seus vots són rebutjables. Aquesta és la principal conclusió de la compareixença de Pedro Sánchez aquest dijous al costat del president del Consell Europeu, el belga Charles Michel. Sánchez, que parlava per primer cop després de la seva abraçada amb Pablo Iglesias, va mesurar amb cautela les seves paraules. Ja no va parlar de "crisi de convivència" sinó de "crisi política" i "crisi territorial". I va interpel·lar directament ERC perquè faciliti la seva investidura amb l'argument que ell i Iglesias poden conformar l'únic govern possible a Espanya favorable al diàleg.\nNo hi ha dubte que cal saludar el canvi de to i, sobretot, de llenguatge. Però Sánchez ha de comprendre que les coses han canviat molt últimament i que no pot pretendre esborrar només amb bones paraules nou mesos durant els quals s'ha dedicat a competir amb la dreta per veure qui era més dur amb Catalunya. El president espanyol té ara un problema de credibilitat, i per resoldre'l haurà d'anar molt més enllà i tornar al paradigma de Pedralbes, és a dir, acceptar una taula de negociació de govern a govern on es pugui parlar de tot, cosa que no vol dir que ningú hagi de renunciar als seus posicionaments. Ara bé, cal esperar que si Sánchez ha sigut capaç de girar com un mitjó en la seva relació amb Pablo Iglesias, també ho hauria de poder fer en la qüestió catalana.\nD'altra banda, Sánchez i el partit socialista també han d'assumir que ERC i JxCat ho tenen molt més difícil ara per facilitar la seva investidura que abans de la sentència. L'impacte de les condemnes als líders del Procés ha sigut molt profund a Catalunya, ha provocat un veritable sisme que s'ha traduït en protestes i mobilitzacions de diversa índole, algunes no exemptes de certa violència. La prioritat de Sánchez hauria de ser abordar les causes del malestar i posar les bases per a la resolució del conflicte a través del diàleg.\nSabem, però, que no serà fàcil, perquè hi ha molts sectors de l'Estat, del deep state, que s'estan posant molt nerviosos davant la possibilitat que es pugui obrir una etapa de distensió i negociació. Un entrebanc per facilitar l'acostament és la intenció de l'Audiència Nacional d'agrupar en una sola causa per terrorisme el cas dels CDR detinguts i tots els detinguts en les protestes postsentència organitzades per Tsunami Democràtic. Aturar la via repressiva hauria de ser una prioritat si de veritat es vol entrar en una fase de resolució.\nVist amb perspectiva, aquests dies encara es fa més evident l'error tàctic que va cometre Sánchez al forçar la repetició de les eleccions. Refer la relació que hi havia abans de la manifestació de la plaça Colón entre el PSOE i els independentistes costarà molt més que la reconciliació exprés amb Pablo Iglesias, abraçada inclosa. La part positiva és que encara hi ha temps i hi ha un camí per recórrer. Encara que sigui un camí complex i ple de dificultats.\nPedro Sánchez Investidura espanyola\nDona suport als indults, passa-ho\nEls molinets més bonics de TV3\nAl "pati de darrere" esperen el Govern\nDrets lingüístics: 25 anys d'esperances\nEl segon millor carrer del món\n18/6: Doble negació\nMarcel Vivet, la revenja més fosca\nTribunal de Comptes: la repressió invisible\nA les portes dels indults\nEls amics de l’Art Nou / En nom de la família\nEl pròleg perillós de Noelia Romero\nEl desglaç nostre de cada dia, doneu-nos, Senyor\nProfecia, visió, paròdia


EL CIVAL suposa un pas decisiu per a l'estudi de la història, la cultura i la llengua dels valencians\nValència, 29 de juny del 2015\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua ha presentat hui, 308 anys després del Decret de Nova Planta, el Corpus Informatitzat del Valencià (CIVAL), un dels projectes més importants i ambiciosos de la institució normativa. El treball dut a terme per la Secció de Documentació durant els últims huit anys significa un pas decisiu per a tots els investigadors de la història, la cultura i la llengua del poble valencià.\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua ha presentat hui, 308 anys després del Decret de Nova Planta, el Corpus Informatitzat del Valencià (CIVAL), un dels projectes més importants i ambiciosos de la institució normativa. El treball dut a terme per la Secció de Documentació durant els últims huit anys significa un pas decisiu per a tots els investigadors de la història, la cultura i la llengua del poble valencià\nEl CIVAL arreplega inicialment més de quatre mil documents i incorpora des del Llibre del repartiment de Jaume I fins a obres modernes, dividides en dos grans subcorpus: 1.600 que marquen l’evolució de la llengua, i 2.500 del valencià actual. Per tant, el Corpus Informatitzat del Valencià reunix huit segles de producció literària en valencià, que, des d’ara, es convertix en una peça fonamental per a tots els investigadors.\nRamon Ferrer, president de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, ha afirmat en la presentació del CIVAL que des de hui hi haurà un abans i un després en el coneixement del valencià. “És un obra global per a estudiar la llengua que s’ha utilitzat al llarg dels segles” i ha afegit que “per a la nostra institució normativa representa un orgull i, al mateix temps, un honor cultural i lingüístic la presentació d’esta formidable base de dades”.\nL’AVL posa des de hui a l’abast de la societat este potent fons documental, a través de la seua pàgina web, per a permetre un major coneixement de la llengua valenciana, des de la vessant lexicogràfica, gramatical o onomàstica, i que, fins i tot, pot convertir-se en un verdader i completíssim Diccionari d’autoritats, com ha assegurat el professor Albert Hauf, president de la Secció de Documentació.\nEls materials, copiats amb la màxima fidelitat possible, i amb puntual referència a la pàgina i l’edició, són de temàtiques diferents i de procedència diversa: actes notarials, llibres de cort, epistolaris, dietaris, novel·les, poemes, cançons, relats, articles o assajos. També s’han incorporat textos jurídics, administratius, monografies científiques i tècniques, sense oblidar les actuals edicions en línia de revistes, blogs o qualsevol tipus de col·laboració escrita en el món de les xarxes.\nEl CIVAL, per tant, s'ha fet ressò d'un cabal tan divers com diverses són les expressions textuals actuals, com ha explicat Josep Lacreu, cap de la Unitat de Recursos Lingüisticotècnics de l’AVL, que ha mostrat detalladament l’aplicació per a extraure la major informació dins de l’univers documental que permet este potent banc de dades: La possibilitat de buscar en dos grans subcorpus (diacrònic i sincrònic); l'opció de poder combinar esta busca amb altres 14 subcorpus més atenent la tipologia textual i la temàtica dels textos, i, sobretot, unes estratègies de busca combinada de seqüències d'un màxim de sis paraules, seguides o precedides de tantes altres categories gramaticals, faciliten tota classe d'investigacions.\nLa presentació del CIVAL ha coincidit amb el 308 aniversari del Decret de Nova Planta, que va representar la postergació del valencià escrit dels àmbits públics, però en contraposició a aquell gest l’AVL ha expressat hui la voluntat de recuperar el nostre patrimoni cultural i literari per a restaurar la dignitat del valencià.


de març 2012 ~ Waterpolo en Català\nEls infantils catalans, a repetir el bon paper a Jaén\nPosted on 15:39 by Waterpolo en català | No comments\nAquesta tarda comença a Jaén el Campionat d'Espanya per Federacions Territorials. Enguany es disputen dues competicions diferents, la categoria mixta (amb 9 equips) i la categoria femenina (amb 4 equips). Catalunya competeix en totes dues categories. Cal recordar que la selecció masculina va quedar campiona la temporada passada al torneig que es va disputar també a Jaén i que la selecció femenina va quedar en cinquena posició de les 13 que hi participaven.\nEl tret de sortida serà a les 4 de la tarda, quan els nois de Ferran Plana obriran foc contra Euskadi. Un Euskadi on, per cert, estan convocats 7 jugadors de l'Askartza de Joan Albella i on l'única jugadora juga al Leioa de Jon López. Catalunya ha quedat enquadrada al grup A juntament amb Andalusia, Aragó, Euskadi i el País Valencià.\nPer la seva banda, la selecció femenina, que entrena Yurema Sabio, debutarà a les 6 de la tarda contra Navarra. El torneig femení el completen Ceuta i la Comunitat de Madrid.\nEls catalans i catalanes que ja són a Jaén i que disputaran aquest campionat són:\nSergi Abad (CN Manresa)\nGuillem Ferrera (CN Sant Andreu)\nFerran Capdevila (CN Barcelona)\nJorge Giménez (CN Atlètic-Barceloneta)\nOriol Israel (CN Molins de Rei)\nPol Badia (CN Montjuïc)\nPau Abel (CN Olot)\nAlbert Llobera (CN Premià)\nArnau Ariño (CN Sabadell)\nAlejandro Álvaro (CN Sant Andreu)\nIvan Moreno (CN Sant Feliu)\nÁlvaro Granados (CN Terrassa)\nMarc Salvador (CN Terrassa)\nÀlex de la Fuente (CN Terrassa)\nTècnics: Ferran Plana (FCN) i Manel Llobregat (CN Terrassa)\nAna Fernández (CN Sant Andreu)\nAinara Farrè (CN Sabadell)\nBlanca Goset (CE Mediterrani)\nLaura Yélamos (CN Sabadell)\nAndrea Hernández (CN Sabadell)\nLídia Casado (CN Sabadell)\nKatherina Lomas (CN Sant Andreu)\nNerea Contreras (CN Sant Feliu)\nPaula Leiton (CN Terrassa)\nAna Roldán (CN Terrassa)\nMireia Tutusaus (CN Terrassa)\nNúria Corbalán (CN Mataró)\nSara Burgada (CN Vallirana)\nTècnics: Yurema Sabio (FCN) i Elena Padilla (CN Mataró)\nL'AESE ha guanyat aquest matí la final de la Segona Divisió Femenina per 9-12 davant el CN L'Hospitalet. El partit ha estat dels més fluixos que ens han ofert els dos equips riberencs darrerament. Tot i això, tots dos equips s'han classificat per la fase d'ascens a Primera Divisió, que es disputarà del 4 al 6 de maig a Catalunya, amb la piscina de l'AESE com a màxima candidata. El partit pel tercer i quart lloc se l'ha endut CN Vallirana, que ha vençut per 9-8 a la Universitat Autònoma.\nEl partit ha tingut diverses alternances en el marcador, obert per l'AESE però capgirat per l'Hospi. Queralt Ordi i Yurema Sabio han estat les encarregades de comandar l'atac dels seus equips, encara que l'AESE ha encertat més a l'hora de xutar. L'Hospi, per la seva banda, ha desaprofitat diverses ocasions, que han acabat al pal. cosa que han acabat pagant en el marcador. L'AESE no s'ha pogut desenganxar en el marcador fins al darrer quart, on s'ha notat la poca profunditat de banqueta de l'Hospi. Malgrat aquest resultat, seria bo que cap dels dos equips tregués excessives conclusions del partit i es centrés en millorar i preparar la fase d'ascens.\nA part dels dos equips de L'Hospitalet, també estan classificats el Böklunder San Vicente de Sant Vicenç de Raspeig, un altre equip de la lliga valenciana (UP València o CW Castelló) i un representant de la lliga d'Euskal Herria, on queden tres jornades pel final i on el Saragossa B és líder a 6 punts del segon classificat, el Leioa B.\nPosted on 15:33 by Waterpolo en català | No comments\nUn cop finalitzada la fase regular de la lliga de Segona Femenina a Catalunya ja es coneixen els 4 equips que disputaran el play-off d'ascens. Enguany són dues les places que Catalunya disposa en aquesta fase d'ascens a Primera i se les jugaran dos habituals d'aquesta fase, l'AESE i el CN L'Hospitalet, a més de la Universitat Autònoma i el CN Vallirana, el proper cap de setmana a la piscina del CN L'Hospitalet.\nDels quatre equips que hi prendran part tan sols un ha aconseguit pujar a Primera des del play-off català. Va ser la Universitat Autònoma fa dues temporades. El Vallirana, per la seva banda, va aconseguir l'ascens a Primera la temporada 2006/07, quan encara no s'havia instaurat el sistema de play-off. L'AESE va classificar-se la temporada passada per la fase d'ascens, però a Ceuta va perdre el darrer i decisiu partit enfront el Caballa i enguany ha tornat a jugar a Segona. Per la seva banda, l'Hospi acumula dues finals seguides en el play-off català, però mai ha jugat la fase d'ascens i no juga a Primera des de la temporada 2005/06. Els dos equips riberencs són els màxims favorits per obtenir les places a la fase nacional.\nFase Final 2a Divisió Femenina\nSemifinals (24 de març)\n18.30: AE Santa Eulàlia - CN Vallirana\n20.00: CN L'Hospitalet - CW Universitat Autònoma\nFinals (25 de març)\n10.30: 3r i 4t lloc


Descobreix les etapes de la Volta 2018 a Andorra\nLa Vuelta a Espanya torna un any més a Andorra amb dues noves etapes\n25 de maig de 2018 Publicat a: Notícies No hi ha comentaris\nLa Vuelta a Espanya, una de les carreres més importants del calendari internacional del món del ciclisme torna a Andorra aquest 2018. En la seva 73.ª edició, els ciclistes competiran en dos emocionants etapes que poden marcar un abans i un després en les classificacions.\nA l’hotel El Tarter volem que coneguis tots els detalls d’aquest esdeveniment perquè puguis gaudir-ne plenament i no perdre’t cap dels seus moments més intensos. Per això, a continuació et presentem les dues etapes que tindran lloc al nostre país. Descobreix-!\nDe Lleida a Naturlàndia\nEl 14 de setembre, els ciclistes començaran la 19a etapa de la Volta a la ciutat de Lleida. Des d’allà, i per un recorregut pla, arribaran fins a Andorra i començaran a pujar fins a arribar a la cota 2.000m de Naturlàndia. Uns 157km durant els quals els corredors podran aprofitar per fer alguns intents de fuga o defensar la seva posició per a la següent etapa.\nTot un dia a Andorra\nLa penúltima etapa de la Volta es desenvoluparà íntegrament dins del principat el dia 15 de setembre. 105.8km que uniran Escaldes-Engordany amb el Santuari de Canòlich, on hi haurà la línia d’arribada. Aquest itinerari es presenta com un dels més durs de la competició ja que el desnivell acumulat és de gairebé 4.000 metres i els ciclistes hauran de passar per La Comella, Beixalís i Ordino abans de tornar pel coll de la Gallina fins arribar al final. Una etapa molt exigent que requerirà als corredors una bona gestió de la seva energia per al tram final si no volen perdre posicions i allunyar-se del podi de la Vuelta.\nI si t’oblides de la teva televisió o Smartphone i vens a veure la cursa en directe?\nReserva la teva escapada a Andorra, decideix en quins punts de l’itinerari vols veure pedalar els ciclistes i viu La Volta a primera línia.


katablok: 25 anys sense Mallorca\nCom pot ser que faça vint-i-cinc anys que no visite Mallorca? Hi havia anat amb el col·legi en el 79 (amb totes les visites turístiques de rigor) i hi havia tornat amb els "mallorquins" en el 89 (racons preciosos, platges increïbles...). Tocava el 99, no?\nEnguany, a última hora i de forma precipitada, ha arribat una miniescapada de quatre dies.\nTenim tantes recomanacions i coses pendents que ens entra un poc de vertigen, però no, cal relaxar-se i disfrutar.\nComencem amb la visita a Palma i, seguint les recomanacions del llibre gros de Petete (podem llegir-hi "Hono"), anem al mercat de Santa Caterina de Palma, al baret Can Frau. És un poquet tard i pensem que potser ja hauran tancat, però arribem a hora, encara que ja no els queda quasi res: pica pica de sépia, ensalada russa i trempó (tomàtiga, pebre trendre verd i ceba), amb un panet com el que ens posava Clara a S'horabaixa. Amb unes cervesetes (13,50 €)\nTrobe que ens hem perdut uns plats deliciosos de la cuina tradicional mallorquina com albergínies farcides, frit, mandonguilles, tripes, tombet, raoles de verdura, sopes mallorquines, arròs, conill amb ceba... En fi, un altre any serà.\nÉs una parada que sols té tres tauletes a l'interior, per tant és fácil que et toque el taulell. Sempre hi ha turistes, clar, però també molts habituals. No hi ha presses, i pot haver-hi una taula ocupada per algú fent-se tan sols un vinet o una tapeta mentre llig tranquil·lament el diari i ningú no els diu res. Ambient distés i cordial. Absolutament recomanable.\nDesprés ens mengem un geladet a Can Miquel (Jaume III, 6, Palma). Recorde de l'altra vegada com em va sorprendre la quantitat de varietats que hi tenien, sobretot les salades.\nI més tard berenem a Can Joan de S'Aigo, fundada l'any 1700 segons hi podem llegir. Per a ser ben típiques, una ensaïmada i una orxata d'ametla.\nÉs un local tradicional que mereix la pena visitar. C/ Can Sanç, 10. Prop de la Plaça de Santa Eulàlia. Si tornem a l'hivern ens farem un xocolate i uns quartos.\nBanyalbufar és un poble preciós de la serra de Tramuntana. El topònim prové de l'àrab, i significa "construït vora la mar", encara que també he trobat altres significats: "vinya al costat de la mar" (la veritat és que és terra de vins, amb les marjades -bancals- plantades de malvasia i manto negre de cara a la mar), "casa de la mar", o "construcció de banys"...\nVisitem el celler que tenim al costat del poble, Son Vives, menudet, però preciós (Enòleg: Toni Darder). VT Mallorca\nJuxta Mare Malvasia 2013\nFruita blanca, cítric, flor, àcid.\nN Negre Son Vives 2009\nCabernet sauvignon, merlot, sirà, manto negre\n12 mesos en bóta de roure Alier, Nevers i Caucàsic\nFruita madura, balsàmic, acidesa alta.\n"Verema a Son Vives"\nDesprés, al festival de jazz, tindrem ocasió de tastar-ne un altre\nFusió de blancs 2013\nMalvasia, chardonnay i prensal blanc\n(Servit en gotet de plàstic) Fresquet i càlid alhora\n"Aquest vi és l’única cosa que mancava al sopar de carrer de l'anunci de la Damm (2012) rodat al mateix poble de Banyalbufar: un bon vi a taula!" (Viníssim)\nEn aquest lloc també tastem\nCornet Blanc Malvasia 2013\nFruita blanca madura, herba, lleuger toc mineral i de cítrics.\nLa fil·loxera de 1891 (després de les plagues de l'animaló i la cendrada) va acabar amb el cultiu de la vinya i l'elaboració de vi . Però en els 80 del segle passat un grup de gent entusiasta tractà i replantà algun cep de malvasia que hi havia sobreviscut i a partir d'açò es fundà la Cooperativa Malvasia de Banyalbufar, amb la seua marca Cornet.\nfirstmallorca "Vi malvasia"\nHem tingut la sort d'estar a Banyalbufar un dels cinc dijous del Banyalbujazz, aquest amb Funk Off & Bobby Alexander. A més a més podem disfrutar d'una posta de sol mágica i d'uns vinets de la terra fantàstics.\nLa majoria de la gent és de la zona, molts hi tornen a passar l'estiu, tots se saluden, hi ha gent de totes les edats, alguns s'animen a ballar, quasi tots segueixen el ritme amb peus, o mans, o cos... Molts bevem vinet, alguns cervesa i alguns dels més joves porten la botelleta de casa.\nAltres vins que tastem:\nMD Mil Cinc-Cents\nCabernet sauvignon, merlot i sirà\nEdició limitada, solament se n'han fet 1.500 botelles, i nosaltres tenim el priviligi de tastar-lo a Son Tomàs.\nCeller Ca'n Pico. Banyalbufar\nEnòleg: Guillem Vanrell\nFruita, confitura, espècies. Agradable.\n55 % merlot, 23 % cabernet sauvignon, 20 % manto negre, 1 % sirà, 1 % callet\n16 mesos en bóta de roure americà, francés i hongarés\nFinca Son Bordils. Inca, Mallorca\nAprox 5 € (14 € a Valldemosa)\nFruita molt madura, balsàmics,\nAquest vi ens el bevem assegudes en l'abeurador de Valldemossa, després de refrescar-lo en l'aigua, escoltant un concert de piano i oboé al recinte al qual no hem pogut accedir.\nL'acompanyem amb una coca de trempó, i uns robiols de brull (encara que els famosos són els de confitura d'albercoc) i coca de patates del forn Ca'n Molinas.\nEn aquesta "Carta desde la isla", de Clara Ruiz, podeu llegir sobre "el panorama vinícola de Mallorca", amb tant d'amor i tanta emoció que aborrona.\nDestacaré també altres "marcs incomparables" on hem dinat o pres alguna coseta:\n-Museu d'Art Modern i Contemporani de Palma, Es Baluard (dimarts, 29 de juliol)\nL'escultura "Bou" de Calatrava ens atrau des de lluny, i hem de reconèixer que torcem el morro quan en descobrim l'autor. Un espai agradable.\n- Cala Estellencs (dimecres, 30)\nLa cala de Banyalfufar està tancada perquè estan en obres (no deuen haver tingut temps a l'hivern...), i per això anem a la de Sa Galera, que no ens agrada massa, i després a la d'Estellencs. Hi ha un baret penjat a la cala per a fer-se una cerveseta o un tallat.\nL'accés a l'aigua no és fácil, la gent ho fa per la zona de barques. S'hi està bé fins... l'atac de la medusa!!!\n- Restaurant Son Tomàs (dimecres 30 juliol)\nCarrer de la Baronia, 17. Banyalbufar\nLes olivetes negres de l'aperitiu ja em fan perdre el sentit...\nHauríem d'haver de demanat peixet, o arròs, però ens abelleix una ensalada amb poma i formatge de cabra i un tombet (creïlles, albergínia, tomaca, pimentó i all, tot fregit per separat).\nHavíem demanat frit, però el cambrer ens recomana els calamars perquè teníem massa creïlla. Un altre plat que queda pendent.\nLes vistes des de la terrassa del restaurant són espectaculars. S'hi està tan bé! Quina calma, tot i les rises de la taula de Clint Eastwood, que el tenim al costat, vinga xarrar amb el cambrer.\nCervesa Sullerica Fosca\n4 tipus de malta d'ordi diferents i una malta de blat, tres tipus de llúpol, llevat especial, aigua de Sóller, cacau pur i flor de taronger.\nSullerica. Cervesa amb flor de taronger. Sóller, Mallorca\nCervesa 3,50+2,50 €;\nCopa de vi Mil Cinc-Cents 5 €\nCobert: 2 € x 2\nTotal: 47,47 € (2 pers)\n-Al Café Bellevista de Banyalbufar també tenen una preciosa terrassa cara a la mar, però ni m'entenen quan demane un pamboli... I el croissant, ben normalet. (dimarts, 29)\n-Hostal Villa Verde, Deià (dimecres, 30)\nTot no pot eixir perfecte. L'anunci que tenien suc de taronja i una caixeta amb taronges molt fotogènica em fan venir ganes d'un gotet de suc... natural. Però no ho és. I com em queixe si no ho posava enlloc? No puc evitar sentir-me enganyada. De tota manera, les vistes i la calma mereixen la pena.\n-Després d'un bany a sa Coloni Sant Jordi i a la platja des Trenc i seguint malament les indicacions de Petete, arribem a Cala Figuera i parem a dinar en un lloc bastant turístic, però com que ja és un poc tard la gent ja se n'ha anat i s'hi està molt bé, i la vista mereix la pena (dijous, 31).\nC/ Mare de Déu del Carme, 80 Cala Figuera (prop del parc natural Mondragó)\nCalamarçons fregits, verdures a la planxa, calamar sencer arrebossat. Tot boníssim. I cervesa.\nTotal: 43,35 € (2 pers.)\nUna pregunta sobre per què L'arcada no porta article salat enceta una conversa molt interessant amb el cambrer, un mallorquí casat amb una alemanya, com tants d'altres...\n- Hostal Sa Baronia, Banyalbufar\nAl balconet de l'hotel ens bevem el vi que havíem comprat amb uns pastissos de carn de Can Pomar (Campos)\nMenjant-te una ensaïmada d'aquet forn, entens per què es diuen així les ensaïmades, són saïm pur, sagí.\nUn altre dia ens mengem panades de formatge de cabra i mel i cocorrois de verdures comprats a Il Giardino, Pollença. Encara ens queda vinet.\nA la terrassa de dalt ens prenem algun café del desdejuni o algun gotet d'aigua.\nI a la piscina, on s'ajunta la vista de l'aigua amb la de la mar... s'hi està en la glòria.\nAnècdota divertida, o no, és la que ens passa un dia desdejunant. L'ama -una dona de 74 anys- parla animadament amb tots els clients, en alemany, en francés, en català... també ve a parlar amb nosaltres, clar, i parlem del Matas, que està a la presó, del de los trajes, de la corrupció... fins que arriba l'hora de parlar de la llengua i aquesta dona va i resulta que és una anticatalanista consumada, "que sí que hem tingut els valencians el que s'ha de tindre perquè no es done català a les escoles", que "què s'han cregut els catalans que no entenen ni el que és una tomàtiga". I jo, conciliadora, "dona, no passa res, és veritat que nosaltres estem desdejunant, vostés berenen, els catalans esmorzen..., però, en quina llengua estem parlant vosté i jo? No és la mateixa?" Arrufa el nas, se'n passa al castellà i se'n va, i així quasi fins a l'últim dia, que em parla en francés i finalment en "mallorquí".\n- Hotel Formentor\nUn gintonic de Xoriguer (molt poqueta ginebra, que conduïsc) i un de Beefeater, amb Schweppes Premium, als jardins de l'hotel veient la mar, imaginant l'Orson Welle, el Truman Capote...\n(10 € x 2 + 2,60 € de suplements, no sabem si són per no ser clients, per estar a la terrassa o per què...)\nUn final perfecte per al viatge després del bany a la cala Pi de la Posada de Formentor i la pujada al far.\nLlàstima que no arribem a l'última posta de sol a la torre de ses Ànimes o Sa Torreta, a Banyalbufar.\nQueda també pendent la baixada a Cala Figuera (una altra distinta de l'anterior, aquesta de camí al far), on els vaixells sembla que leviten.\nEspere que no passen 25 anys més per a tornar a ses illes...\nPublicat per Almàssera a 20:46