Llengua i literatura catalana 1BAT: LITERATURA MEDIEVAL\nAcí teniu un quadre cronològic de la literatura catalana, molt bàsic, amb els moviments, autors i obres més importants. Us donarà una visió de conjunt de tot el que s'ha d'estudiar en aquests dos cursos de Batxillerat.\nTambé podeu visualitzar la presentació següent sobre literatura catalana medieval. Us dóna informació bàsica de les tres primeres unitats de literatura.\nLiteratura catalana medieval from Lluís Rius\nEn el mateix moment en què Jaume I i Desclot escrivien les seues Cròniques, els poetes catalans també iniciaven les seues produccions. Aquestes composicions, però, no les trobareu escrites en català, sinó en una llengua, també romànica, que té el seu bressol al sud de França, el provençal, però que serà emprada també pels poetes italians i catalans. Sembla que la moda iniciada pels trobadors occitans va irrompre tan fortament en la nostra cultura que, a més d'imitar les estructures i els continguts, els nostres trobadors també n'adoptaren la llengua.\nEls trobadors componien aquestes peces i hi posaven música; després, els joglars s'encarregaven de difondre-les. Així va nàixer i es va escampar entre els segles XII i XIII la lírica trobadoresca. Cliqueu en els enllaços de més avall per conéixer-ne les característiques, els autors més importants i algunes de les composicions que ens han pervingut.\nUn dels trobadors catalans que heu de conèixer és Guillem de Berguedà, que va ser tot un personatge. En la Vida d’aquest trobador que apareix en els cançoners, es diu que "fou un gentil baró de Catalunya, vescomte de Berguedà i senyor de Madrona i de Puig-reig. Fou bon cavaller i bon guerrer i tingué guerra amb Ramon Folc de Cardona, que era més ric i més important que ell. I s’esdevingué que un dia es trobà amb Ramon Folc i el matà traïdorament; i per la mort d’en Ramon Folc fou desheretat. Molt de temps el mantingueren els seus parents i els seus amics; però després tots l’abandonaren, perquè a tots els va fer cornuts de les mullers i de les filles i de les germanes, que no hi hagué ningú que el mantingués, tret d’Arnau de Castelló, que era un valent gentil home d'aquella contrada. Féu bons sirventesos en què deia mal dels uns i bé dels altres i es vanava de totes les dames que sofrien amor per ell. Li esdevingueren moltes grans aventures d’armes i de dames, i grans desaventures. I finalment el matà un soldat.”\nL'any 2003, Francesc Ribera, Titot, el cantant del grup Brams va editar un CD dedicat a aquest trobador (Guillem de Berguedà. Obra completa musicada.) Podeu escoltar-ne una mostra i alguns comentaris molt interessants en el següent reportatge.\nCliqueu en l'enllaç per sentir la seua versió de "Cançoneta leu i plana", dedicada al marquès de Mataplana.\nEn l'obra de Jaufré Rudel, un altre trobador llegendari, es dóna una varietat en el tema de l'amor: l'amor de lluny o amor de lonh, en referència a un amor mai vist. Les sis cançons que en conservem estan dedicades a aquest motiu. Segons conta la Vida, s'enamorà de la comtessa de Trípoli, a qui mai havia vist, i es féu croat pel desig de veure-la. En el viatge per mar, caigué malalt i, assabentada la comtessa, va anar al seu llit. Ell recuperà de sobte l'oïda i l'alè i agraí Déu que li hagués mantingut la vida fins veure-la, i així morí entre els seus braços. Ella, apenada, es féu monja pel dolor que sentí de la seua mort.\nEn el vídeo de més avall podeu escoltar una d'aquestes peces, "Lanquan li jorn son lonc en mai" (Quan els dies es fan llargs pel maig), musicada i interpretada per EVO, fantàstica. I en l'enllaç podeu llegir la poesia sencera.\nBeatriu de Dia (o la Comtessa de Dia) és una de les poques trobairitz conegudes. D'ella se n'han conservat algunes composicions, encara que de la seua vida se'n sap ben poc: només que estava casada amb el comte Guillem de Peitieu, encara que sembla que el seu cor era propietat de Raimbaut d'Aurenja, tots dos trobadors. En la versió que podeu escoltar en l'enllaç següent (de Maria del Mar Bonet), sentireu una cançó que sorprèn pel seu realisme i les referències a l'amor carnal.\nRamon Llull va ser, segons els estudiosos de la literatura, el creador de la nostra prosa literària. De fet, fou el que l'estrenà com a tal, encara que la seua intenció primera no fou aquesta, sinó una altra de ben diferent: la conversió dels infidels al que ell considerava l'única religió vertadera, el cristianisme. Per conèixer els principals aspectes de la seua curiosa vida, de l'obra i del món que l'envoltà, consulteu les adreces següents:\nEn la següent web podeu trobar una proposta de lectura del Llibre de les bèsties molt interessant. S'inclouen també dades biogràfiques, context, obra i sinopsi.\nI en el següent enllaç trobareu el resum de la teoria que hem vist a classe:\nA més, podeu visionar el següent documental sobre Llull:\nAcí teniu una cançó de Mi sostingut que parla sobre Llull. El vídeo intercala fragments d'un documental de Youtube sobre el mallorquí i del vídeo dels Nirvana "You know, you're right".\nLlull Cobain from Mi Sostingut on Vimeo.\nI el vídeo promocional de l'adaptació teatral que van fer Els Comediants sobre El llibre de les bèsties:\nDesprés de parlar en classe dels primers textos escrits en català (el Llibre Jutge i les Homilies d'Organyà), ens endinsem de ple en la prosa literària.\nDurant aproximadament un segle (1250-1350), la Corona d'Aragó passà per un període d'estabilitat política i social important, gaudia d'un aparat institucional amb força poder, triomfaven les campanyes de conquesta de les terres de València i Mallorca i la llengua, cada volta més generalitzada, anava adquirint cert prestigi. En aquest context naixen les Cròniques, obres historiogràfiques dels segles XIII i XIV i models de llengua literària, que narren els fets importants protagonitzats pels reis de la incipient Corona d'Aragó.\nEn el següent quadre podeu observar quins regnats abasta cadascuna de les cròniques:\nCaracterístiques principals de les cròniques.\nDurant la segona meitat del segle XIV i el primer terç del XV, tota l'Europa occidental va experimentar una sèrie de desastres, guerres, epidèmies i fams. L'epidèmia de pesta que començava a devastar Europa arribà a les nostres terres cap a 1348; la fam s'estenia a tots els territoris; les guerres eren contínues (la dels Cent Anys entre França i Anglaterra; el conflictes successoris a la Corona d'Aragó, etc.), la divisió de l'església pel Cisma d'Occident (1378) amb la coexistència de dos papes, un a Roma (Urbà VI) i l'altre a Avinyó (Climent VII), suposava una desestabilització del punt de referència espiritual de l'home medieval; tots aquests factors desembocaren en una profunda crisi, tant social, política i econòmica com espiritual. En aquest context hem de situar l'aparició d'un tipus de literatura l'objectiu de la qual és fer reflexionar amb la voluntat d'incidir en la societat. Aquesta funció la realitzen els frares, tant franciscans com dominicans, que es dediquen a la predicació entre el poble per tal d'influir-ne i corregir-ne la conducta. Tres escriptors catalans procedeixen d'aquesta extracció: Francesc Eiximenis, Sant Vicent Ferrer i Anselm Turmeda.\nPel que fa al primer, trobareu informació en els següents enllaços:\nDe Sant Vicent Ferrer i Anselm Turmeda, en teniu una mostra, a:\nA més, convé que llegiu sobre Sant Vicent un fra gment de J.F.Mira de la seua obra Sant Vicent Ferrer que parla dels miracles que va fer i de la llengua queemprava en la predicació (on diu De miracles i llengües):\nEn aquest darrer enllaç trobareu alguns miracles que se li atribueixen al sant i que tenen lloc en el nostre territori. Llegiu-los i els comentarem en classe:\nUs enllaço les dues versions musicades de l'Elogi dels diners de Turmeda i de Lo que puede el dinero de l'arxiprest d'Hita. Torneu-les a escoltar i compareu-les:\nL'HUMANISME. BERNAT METGE.\nLa literatura del s.XIV from MARIBEL SOSPEDRA\nLa tradició de la poesia trobadoresca, que vam treballar en la primera unitat, va perviure en la poesia catalana posterior fins ben entrat el segle XIV. És el moment d'autors com Jaume i Pere March, pare i oncle d'Ausiàs March, o Jordi de Sant Jordi. En l'obra d'aquests poetes s'intueixen ja elements que marcaran el canvi de rumb de la poesia medieval i que arribaran al punt àlgid amb la poesia d'Ausiàs March, el poeta que marca un abans i un després en la poesia catalana medieval. En el documental enllaçat, trobareu una breu biografia i un petit recull de textos d'aquest autor:\nUNITAT 16. LA NOVEL·LA DEL SEGLE XV\nLA LITERATURA DEL SEGLE XV A LA CIUTAT DE VALÈNCIA\n(València c. 1400-1478). Metge de prestigi social i professional a la València del seu temps, Jaume Roig és l’autor d’una de les obres més emblemàtiques de la literatura catalana medieval, que ell mateix va titular Espill. Els seus orígens familiars el relacionen amb Catalunya. El seu prestigi social el van portar a ser metge de la monarquia, del municipi i dels estaments religiosos de la seva ciutat natal. Consta com a examinador de metges durant diversos anys. Va col·laborar amb diversos convents i esglésies de València.\nEl 1441 Jaume Roig ja estava casat amb Isabel Pellicer, amb qui va tenir sis fills. La seva esposa va morir el 1459, i a l'Espill s'hi refereix com a difunta. Roig va arribar a tenir un bon patrimoni: diverses propietats a València (quatre cases a la ciutat i diversos terrenys a prop) i d'altres béns, entre els quals és destacable la seva biblioteca amb 59 volums, la majoria dels quals són de medicina i testimoni de la seva formació universitària.\nEl cantant Raimon va musicar el fragment de l'Espill que explica com unes hostaleres de París donaven als seus clients carn humana per menjar. El motiu folclòric és la trama argumental del musical Sweeney Todd, de Stephen Sondheim (1979). (extret de la Viquipèdia)\nEn el següent vídeo podreu gaudir d'una excel·lent lectura dramatitzada de L'espill de Jaume Roig a càrrec de la companyia de teatre valenciana CRIT. Un espectacle genial!\nÉs, així mateix, el millor poeta valencià de la segona meitat del segle XV, i un autèntic artífex del vers, al qual dóna una moderna i sumptuosa sonoritat. El seu ofici es palesa a la famosa “Oració” a la Mare de Déu, la fredor de la qual és compensada per la intel·lectualitat de les imatges, el nobilíssim to declamatori i per versos que són vertaders encerts. Els seus versos estramps, o sia sense rima, però de sonoritats molt calculades, constitueixen l’encert més gran d’aquest poeta. És molt elegant, delicada i fins i tot sensible la seva“Balada de la garsa i de la merla”, una de les més preuades joies de la lírica catalana.\nEn un ambient literari com el valencià de la segona meitat del XV, on abunda la poesia intranscendent, la seva obra, artísticament aristocràtica i volgudament culta, dóna un especial to de dignitat i d’intel·ligència. [Extret d'Enciclopèdia Catalana]\nEl vídeo següent és una versió musicada per Josep Tero de la Balada de la garsa i l'esmerla. Escolteu-la!


FILOSOFIES D'UN IGNORANT: d’agost 2010\nUNA MAQUINA EN EL LLIT\nLa tecnologia, o el que alguns anomenen progrés, va camí d’uns avanços que semblen automatitzar amb màquines i ordinadors molts àmbits de la nostra vida, que sovint substitueixen a les persones. Així les reclamacions es fan per telèfon exposant-li el problema a una màquina, en compte de parlar amb una persona que hi ha darrere del mostrador; hi ha fàbriques on quasi tot es fa amb màquines i robots i només hi ha contades persones per a supervisar-los; ja podem pagar rebuts pel caixer automàtic, fer gestions bancàries i administratives amb firmes digitals, vigilar la nostra casa des del mòbil o des d’un ordinador connectat a Internet, fer qualsevol compra o fins i tot, conèixer i relacionar-nos amb molta altra gent per mitjà d’un ordinador connectat a Internet. Així també, igual que utilitzem l’ordinador per a conèixer gent, de la mateixa manera podem utilitzar el mòbil per tallar amb una relació de parella, potser perquè ja no tenim valor d’enfrontar-se o tractar amb una persona a la cara.\nDe vegades he anat al banc a fer alguna gestió i no han tardat gaire en dir-me que això ho podia fer des del caixer. Llavors em pregunte què fa eixa gent que hi ha en les oficines dels bancs?. Sembla que fugen de la feina o que els obliguen a fer que tractem amb les màquines. Quina sensació deuen tenir en veure que el seu esdevenir serà reemplaçat per una maquina més productiva i econòmica a llarg termini de temps, que mai estarà de baixa per depressió, ni necessitarà cotització a la Seguretat Social, ni rebre una nòmina.\nM’imagine així el dia en què anar al metge s’haja convertit en posar la llengua i la targeta sanitària en una mena de caixer automàtic i aquest ens dirà el que tenim i el que hem de prendre. O també gent que no sàpia relacionar-se amb altres persones i tinguen un robot d’aparença humana amb qui ficar-se en el llit i a la seua completa disposició. M’esgarrifa pensar que el que semblen arguments de pel·lícules de ciència ficció algun dia puguen ser realitat.\nMalgrat açò, l'altre dia vaig anar al caixer a traure diners i em vaig trobar en la seua pantalla amb un senzill missatge que considere molt interessant: “AMB MÉS IGUALTAT MENYS VIOLÈNCIA”. Segurament voldria transmetre algun missatge respecte la violència de gènere, però no hi ha emoció, passió o contacte humà que ens puga fer connectar amb la idea o acabar d’entendre-la. Sé que darrere d’eixe caixer automàtic hi ha una persona, però pel moment no crec que el que vullga transmetre arribe a tindre la mateixa força. No obstant va donar la casualitat que aquell dia vaig llegir el missatge. En moltes altres ocasions no ho he fet pensat que es tractava només de publicitat. I m’agradaria reflexionar una mica sobre la magnitud d’aquest missatge que em va sorprendre. Crec que té un significat molt més profund que la dramàtica moda de la violència de gènere.\nSi no hi hagueren diferències davant el color de la pell, la cultura, la religió, el sexe, les ideologies polítiques, la posició social, els drets, el sou... Potser no hi hauria robatoris, guerres, lluita pel poder, imposició o seducció per una forma de pensar, abusos de poder, enveja, rivalitat... Però per desgràcia, sembla que aquest argument no atrau les productores cinematogràfiques i aquesta és una ficció massa idealista que tristament pot tardar més en aconseguir-se que tindre un robot per parella, que si ens destorba o no fa el que volem, sempre podrem desconnectar-lo de la llum.\nFa poc vaig estar en un país àrab on em va sorprendre veure unes dones enfilades baix un drap negre, del que a penes només se li podien veure els dos ulls de tot el seu cos. El curiós de la situació, és que estàvem en una mundialment coneguda cadena d’hamburgueseries i em vaig adonar com una d’elles estava enfilant-se el menjar per baix d’aquella tela que li cobria la cara, sense que es mostrara la més mínima part del seu rostre. No sé si heu experimentat menjar qualsevol d’aquestes hamburgueses, però a mi em “regallen” les salses, se m’esvara la carn o l’ensalada... És a dir, menge embrutant-me com un porc o com un nen al que constantment han d’estar torcant-li els morros. No vull ni imaginar fer-ho envoltat en una tela com aquesta!.\nJa en les nostres terres, quatre xics acabàvem de fer la compra en un supermercat i parlant animosament de la jornada de treball i la compra que havíem fet, ens vam endinsar en l’ascensor per abaixar al pàrking. En el moment que la porta començava a tancar-se, una jove va amorrar el seu carro i d’un cop, la porta de l’ascensor es va tornar a obrir i ella es va enfilar dins. Tota conversa entre nosaltres va desaparèixer per complet. Com si estiguérem aguantant la respiració, sense llevar-li ull a aquella xica de complexió atlètica enfundada en unes malles ajustades que definien tots els seus contorns. Ella va somriure i tan prompte com es va obrir la porta de l’ascensor en el pàrking, va sortir amb un somriure triomfal acomiadant-se de nosaltres i el nostre dens i sospitós silenci.\nEl cert és que fa setmanes que el calor afavoreix que les dones mostren la seua bellesa d’una manera potser insinuadora que a més també pot resultar perillosa, per exemple quan un home va al volant pel mig d’una avinguda al minvar la vesprada. Sembla que les dones estiguen dissenyades per a lluir els seus encants o els agrada massa que tothom les mire. Sobre els homes cau el fet de bavejar per elles o perdre la vista mirant-les de dalt a baix. Perquè?\nQuè tenen aquestes corbes que tant ens fan embadalir?. Potser açò em fa entendre perquè en altres països les dones no poden mostrar els seus encants: per no distraure l’atenció dels homes. Potser si no som capaços de dominar els nostres ulls, la fam o el desig, la millor solució és la vida de clausura, però si no aguantem viure en una presó aïllat del món, o ens sembla una mesura desproporcionada, que millor solució que tapar allò que és desitjable, atractiu, insinuador, provocatiu... És un altra mesura igualment desproporcionada, com bé podria ser tapar-los els ulls pel carrer als homes.\nAixí es veu clarament qui domina el món, qui és capaç de conduir els homes i desviar tota la seua atenció i sentits. Així, si els homes no són capaços de vèncer eixe desig, eixa atracció tan poderosa, potser només els queda fer servir la seua força dominadora sobre les dones, per exemple encobrint sobre la tradició, la cultura o la religió el fet que no poden controlar-se davant els encants i la bellesa femenina, de vegades arribant fins la supressió dels drets i llibertats o el maltracte de les dones.\nL’altre dia estava jo baix en la vessant del riu llegint el periòdic quan vaig sentir algú parlant sobre el vandalisme que hi ha en els bancs, fonts, baranes i faroles d’aquest entorn. Es tractava d’un pare explicant-li a la seua filla que tots els ciutadans paguem amb els impostos tot el que hi ha a la nostra ciutat; que és per al nostre benefici i satisfacció, però que no tothom ho entén així i hi ha gent que, potser com un acte de rebel·lia contra les autoritats o “el sistema”, atenta contra el que està al seu abast. Curiosament en el periòdic es parlava de la creació d’un nou lloc de treball en una població veïna: l’educador de carrer. Es tractava de dues persones que anirien recorrent el poble informant als ciutadans sobre normes de civisme. Algun motiu hi haurà per que es pense en crear llocs de treball com aquests.\nEl cert és que em va semblar molt lloable que un pare tractara un tema com aquest amb la seua filla, exercint la funció responsable de ser pare: que podria ser una cosa així com educar els fills per que sàpien desenvolupar-se en aquest món amb plena autonomia, alimentant la capacitat de raonar o opinar i ser responsables i partícips dels seus actes dins la societat en què es mou cadascú.\nSovint he vist pares mirant cap altra banda mentre el seu fill feia alguna cosa que no estava bé, amb total indiferència; o argumentant que la seua decisió és “perquè sí”, sense cap altre raonament; o encarant-los al televisor o el videojoc per que no destorbe, sense dedicar-los massa temps per a passar-lo amb ells escoltant-los, parlant i jugant... Sovint també he sentit pares dient que no poden amb els fills, o adults dient que no entenen a les noves generacions... Així canvia la societat, canvien els valors, però sovint no canvia perquè nosaltres siguem promotors d’eixe canvi, sinó perquè deixem fer, potser com altres han anat deixant-nos fer a nosaltres, deixant-nos descobrir sense cap guia. Així els nostres progressos com “éssers humans” són molt lents i de vegades anem massa a la deriva, deixant perdre oportunitats que no es tornaran a repetir. Ser pare exigix responsabilitat, paciència, ser un exemple pràctic, promoure el canvi d’aquelles coses que es poden fer millor... Però sembla que tots estem massa immersos en la nostra feina, préstecs, relacions o problemes com per a preocupar-nos pels altres.\nEs reclama també així la necessitat de crear una nova assignatura, perquè hi ha moltes coses que venen fallant en l’educació de les noves generacions. Hi ha qui es posa les mans al cap davant els continguts d’aquesta assignatura, però tot són intents d’abordar problemes o carències que s’han anat detectant en l’educació de les noves generacions. I aquests són tan amples i variats, que potser fa falta més que una assignatura. El cert és que si haguérem tingut una bona educació integral de base, seriem capaços d’enfrontar millor tota situació i comportar-nos millor dins la societat a la que pertanyem. Però podem dir que açò no s’aconsegueix amb una assignatura o amb els educadors de carrer, sinó que requereix la implicació de tothom: mestres, companys, amics, veïns, família, ciutadans...\nLA DONA DE LA CADIRA\nTornàvem d’allà dalt dels pirineus circulant ja per la mateixa carretera nacional que també sempre ha travessat el nostre poble. Eren poc més de les onze del matí quan vam passar per davant d’una dona assentada en una cadira de plàstic al costat de la carretera. Jo anava conduint i em va semblar molt estrany trobar aquella dona com qui s’assenta en una cadira en la terrassa d’estiu d’una cafeteria, però en mig de cap lloc. Què fa eixa ací assentada?, li vaig comentar innocentment a la meua dona, que es va posar a riure. Què va a fer?, va preguntar ella, afegint si l’havia vista bé. A l’estona vam veure una altra dona també assentada en una cadira a l’altra banda de la carretera. Ho vaig tindre clar: una dona amb un “top” fúcsia i una falda molt curta, tant curta que per baix se li podien veure els pels de... No vull ni imaginar la de coses que s’hauran vist per davall d’aquella falda!. En tota la solana i sense una ombrel·la!. Collons!. Cal tindre valor i ganes. I després també vam veure moltes cadires buides. Certament ganes no devien faltar-ne i ja se sap que qualsevol hora sempre és bona, i si no, que li ho pregunten a un home!.\nEm vaig imaginar una furgoneta plena de cadires i dones, repartint-les al llarg de la carretera nacional, com qui reparteix el pa o la premsa. Però perquè no hi havia també homes assentats en aquelles o altres cadires?. Curiosament algunes diuen que les dones tenen el mateix desig que els homes, però jo no ho tinc massa clar. Altres diuen que elles mantenen més la decència i no ho manifesten tan visiblement i desesperadament com els homes. El que està vertaderament clar és que hi ha més demanda de dones que d’homes. Per algun motiu ha de ser: o els homes estan insatisfets, o són uns inconformistes, o els agrada explorar terrenys nous, o ells sempre tenen més gana...\nEl cert és que ha de ser tot un negoci, malgrat que estiga ple de misèria, abusos, explotació, marginalitat, violació de drets i llibertats... Es pot dir que és un vell ofici que també ha anat adaptant-se als temps però que llevat de possibles malalties de transmissió sexual, tampoc sembla haver decaigut o patit greus crisis i no ha necessitat I+D com altres sectors, malgrat que també haja de competir amb el mercat asiàtic, africà, de l’est...\nSovint aquest negoci sol estar relacionat amb el de les drogues i hi ha gent que parla tant de legalitzar-ne un com l’altre, perquè diuen que així no hi hauria els mateixos abusos, estaria tot més controlat... Hi ha qui diu que la prohibició i la il·legalitat afavoreix el desafiament, la delinqüència, la marginalitat... Possiblement si el govern ficara mà per a controlar-lo, a banda que tot seria més car pels impostos, irònicament cal afegir que potser no hi hauria suficients funcionaris per a controlar-los.\nFalta saber si la llibertat de cadascú és compatible amb la pròpia responsabilitat i si les nostres decisions i actes no van a afectar negativament als altres. Els més conservadors o moralistes defenen la prohibició, no sense ser consumidors encoberts alguns d’ells. Els més llibertaris i possibles consumidors majoritaris defenen la seua legalitat. Així ens movem a cavall fent la “vista gorda” entre els uns i els altres, perquè certament mai hi haurà acord i per damunt del si o del no, hi continuarà havent consum. Perquè?.\nLA GRANOTA EXPERTA EN JUDICIS\nHi havia una vegada una granota que vivia en una llacuna baix d'un gran pont de formigó. Aquesta granota es passava el dia treballant en els fangs, perquè el cert és que no tenia estudis. Quan acabava la seua jornada de feina, no feia altra cosa que parlar de futbol, política, gent de les revistes del cor, “sapos i culebres”. Era una granota idealista que mai havia sortit d'aquell estanc, no obstant era experta en tota classe d’aigües en rius, llacs, embassaments i pantans, fins i tot d'aigua salada.\nPerò aquesta granota no era del tot feliç. Constantment esperava que vinguera el príncep de la loteria i la traguera del fang, però el príncep mai arribava. Mentre l’esperava amb una il·lusió constant, omplia el seu temps jutjant tot el que feien les altres granotes, els peixos, els parotets, les sangoneres, els gripaus, les serps i mosquits de la llacuna: que si l’alcalde, que si el president del govern o el de l’oposició, que si els homosexuals, que si els capellans, que si la veïna divorciada, que si els drogoaddictes, que si els immigrants, que si la societat... Sembla que des del seu punt de vista, en comparació a ella mateixa, tothom tenia defectes.\nPer a ella era tot un fàstic viure en aquella llacuna en la que ningú es preocupava que les persones tiraren llaunes i altra classe de deixalles, o les tortugues estrangeres es menjaren els peixos, o les algues envaïren les aigües, o els mosquits transmeteren malalties. Ella era una víctima més de la forma de vida de la llacuna. Així somiava en el dia en què l’atzar cridara a la seua porta amb el premi de la loteria, dia en el que podria mirar als altres per damunt del muscle, fent-los veure que era millor que els altres, que havia triomfat i deixaria per fi aquella caòtica llacuna. I mentre aquell dia arribava, en compte de fer res per millorar el seu entorn i la misèria de la seua vida, esperava que la seua sort canviara, però mentre esperava, no feia altra cosa que esperar. Així, el temps passava.\nSovint sent la gent parlar i sembla que tots ens creiem experts en tota matèria. De vegades ens creiem prou savis per a donar consells i per descomptat, jutgem les actuacions dels altres, com si nosaltres fórem autèntics models de perfecció. Però si tan bons som, potser cal preguntar-se que hem aportat nosaltres a la humanitat o al nostre entorn per tal de millorar-los?. Fàcil és parlar, fins i tot escriure-ho, però el vertader repte, és actuar. Així cal millorar les relacions amb els nostres semblants, que tindran tants defectes com nosaltres mateixos, fomentant el respecte, la lleialtat, l’afecte, la comprensió, el perdó... I junts creixerem com persones, com germans.


Barcelona Clàssica: La llegenda del violí de Joshua Bell\nMentrestant, a Nova York, un mediocre violinista que es deia Julian Altman sobrevivia com a integrant de la secció de corda d'algunes orquestres locals o com a col·laborador ocasional de formacions en gira. Potser la cosa més estranya en ell era el seu violí, sempre cobert d'una capa de greix fosca que feia olor a betum de sabates.\nEl temps va passar sense novetats sobre el Stradivarius Gibson fins que, el 1985, Altman va caure greument malalt. En el llit de mort, va cridar a la seva dona i li va demanar que obrís la caixa del violí per cercar una butxaca secreta en què trobaria uns documents importants. El que Altman ocultava allà eren els retalls dels diaris amb la notícia del robatori del violí de Bronislaw Huberman.\nAltman va explicar que havia robat el Stradivarius per pressions de la seva mare, qui estava convençuda de que el seu fill no havia aconseguit triomfar en la música per no tenir un violí a l'altura del seu talent. De fet, segons Altman, havia estat idea de la seva mare intentar robar el Stradivarius; ell sol va provar a colar-s’hi en el camerino d' Huberman i, com ho va aconseguir amb suma facilitat, va agafar el violí i se’l va portar. Durant la resta de la seva vida, va poder gaudir de tocar un Stradivarius cada dia. Això sí, el va cobrir amb betum de sabates per a no aixecar sospites.\nLa dona d'Altman va tornar el violí al seu legítim propietari, que ara era l'asseguradora que s'havia fet càrrec de la compensació pel robatori a Huberman: Lloyd's. La dona fins i tot va aconseguir una recompensa de 263.000 dòlars per la seva col·laboració. Al cap i a la fi, al banc l'operació li havia suposat un negoci rodó: havien pagat al violinista polonès uns 30.000 dòlars i ara tenien de tornada un Stradivarius valorat en més d'un milió, que ràpidament van vendre a un famós violinista.\nAixò sí, la factura dels restauradors del violí no sortiria massa barata: van trigar nou mesos a eliminar tot el betum amb què Julian Altman havia intentat camuflar el violí.\nDes de la seva troballa, el Stradivarius Gibson no s'ha baixat dels escenaris, malgrat que actualment està valorat en més de 4 milions de dòlars. El 2001, va estar a punt de ser venut a un museu, però Joshua Bell va aconseguir reunir a temps els diners suficients per a comprar-ho. Com ha explicat ell mateix a l'entrevista que va publicar divendres La Vanguardia, es tracta d'un instrument molt sensible, que cada dia es comporta diferent per "nimietats".\nGràcies a tota aquesta rocambolesca història, aquest cap de setmana podem gaudir a Barcelona d'un instrument de llegenda.


Cortines a Barcelona - Cortinas Vallès\nCortines Vallès és especialista en venda i instal·lació de cortines a mida, enrotllables, estores, panells japonesos i molt més\nMés de 30 anys d'experiència en cortines a Barcelona\nA Cortines Vallès tenim més de 30 anys d'experiència en decoració tèxtil de finestres i portes. Tenim la cortina que més s'adapta a les teves necessitats i a la teva butxaca. Necessites graduar la llum des ple sol fins a completa foscor? Tenim cortines venecianes i enrotllables a la teva mida! Vols aportar un toc de calidesa a un espai fred? Tenim cortines de tots els teixits! Ets una empresa i vols orientació sobre el millor tipus de cortines per a cada espai i que t'oferim els millors preus per a grans comandes? Ets al lloc adient.\nCrisi sanitària: Reactiva el teu negoci amb pantalles protectores anticontagi\nA Cortinas Vallès posem a disposició de tot tipus de negocis pantalles protectores molt atractives que redueixen la possibilitat de contagi donant una sensació de proximitat que les clàssiques mampares de metacrilat no proporcionen. Truca'ns al +34 619 51 42 90 o envia un correu electrònic al info@cortinasvalles.com i sol·licita les teves.\nUn clàssic que mai passa de moda\nGarantim que la teva cortina quedi impecable\nIntimitat sense renunciar a la llum natural\nUna opció amb possibilitats infinites\nDisseny i funcionalitat, tot en un\nApostar per unes cortines i un servei de qualitat no surt car. Quantes vegades ens hem trobat amb que un client ha comprat cortines que després de col·locar-les deixen tot el maQrc de la finestra a la vista, havent de pagar per l'arranjament o comprar unes cortines noves? O quantes vegades ha comprat algú un panell japonès pensant que quedarà fantàstic a la seva habitació i després ha hagut de comprar un altre tipus de cortina perquè la paret no és adequada per al seu sistema d'instal·lació? A Cortines Vallès tenim la cortina apropiada per a tu, i ens assegurem que queda tal com te l'has imaginat. Tot, al millor preu.\nFinestres nues? No, gràcies\nDe vegades ens trenquem el cap amb quins quadres, plantes o altres elements decoratius conformar els nostres interiors, sense adonar-nos que una cortina adequada estalvia la meitat de l'esforç en una decoració, donant l'ambient adequat amb les funcions adequades. I és que les cortines no només tenen finalitats decoratives, sinó que ens han protegit de el sol i donat privacitat des de l'antiguitat, a més d'evitar que els nostres mobles es desgastin regulant la quantitat de llum. No privis a les teves finestres, portes i parets d'aquest element tan pràctic com bonic: li donen un aspecte absolutament diferent als teus espais!\nAlgunes de nostres marques\nA Cortines Vallès som veterans en l'oferta i instal·lació de cortines per a col·lectius com oficines, restaurants, hotels, hospitals, col·legis i comerços, entre d'altres. Tenim un ampli ventall de productes adaptats a cada espai i a la normativa vigent (contra riscos bacteriològics, incendis, etc.) i oferim serveis des presa de mesures i assessoria, instal·lació, neteja i manteniment.\nCortines per a empreses i altres col·lectius\nA Cortines Vallès som veterans en l'oferta i instal·lació de cortines per a col·lectius com oficines, restaurants, hotels, hospitals, col·legis i comerços, entre d'altres. Tenim un ampli ventall de productes adaptats a cada espai i amb la normativa vigent (contra riscos bacteriològics, incendis, etc.) i oferim serveis des presa de mesures i assessoria fins a instal·lació, neteja i manteniment.\nPortem més de 30 anys vestint llars i negocis amb els millors i més actuals productes\nEns ocupem de les necessitats de cada client com si fossin les nostres\nTreballem amb les millors marques i amb professionals qualificats en decoració i instal·lació


La defensa del caçador que va matar els agents rurals assegura que només va disparar tres trets - Diari de Girona\nLa defensa del caçador que va matar els agents rurals assegura que només va disparar tres trets\nL'advocada diu que el jove va actuar de ''forma mecànica i gairebé involuntària'' i que té un ''lapsus mental''\nacn | lleida 30.01.2017 | 11:10\nL´advocada Montse Torres atenent els mitjans.\nLa defensa del jove de 28 anys que suposadament va matar dos agents rurals mentre estava caçant dissabte passat a Aspa ha assegurat que només va disparar tres trets que van acabar amb la vida de Xavier Ribes i David Iglesias. Montse Torres, l'advocada del detingut, Ismael Rodríguez, ha assegurat que el seu client ''té un lapsus mental'' que no li permet recordar amb exactitud com es van succeir els fets, però en qualsevol cas, ha dit que el noi va actuar buidant l'escopeta ''d'una forma mecànica, gairebé involuntària'' després que els agents rurals se li adrecessin amb un ''bon dia''. La lletrada confia que després de la declaració de l'acusat, que es farà al llarg del matí d'aquest dimarts, i de la posterior reconstrucció al lloc dels fets, es pugui ''donar llum a alguna dada que ara tenim tots fosca''.\nMontse Torres assegura que van ser tres trets els que van acabar amb la vida dels dos agents rurals i no dos a cadascun com en un primer moment havia transcendit de l'autòpsia provisional que s'ha fet als cadàvers. D'aquesta manera, l'acusat hauria ''buidat'' l'escopeta i segons la defensa es descarta que aquesta estigués manipulada, ja que el model en qüestió només pot disparar tres vegades tot i que té capacitat per cinc cartutxos però la llei obliga a instal·lar un limitador.\nQuan la lletrada s'ha dirigit als jutjats de Lleida per la declaració del seu client, ha destacat que aquesta serà clau per aclarir els dubtes que hi ha ara sobre què va ser el que va passar. Així mateix, també confia que la reconstrucció dels fets que està prevista que es faci a Aspa al migdia també ajudi al detingut a recordar com va actuar. ''Ni ell mateix entén el que fa ver, va ser una cosa molt ràpida i mecànica'', ha dit Torres, que en aquest sentit, ha afegit que l'únic que recorda és que anava caminant i va buidar l'escopeta contra els dos agents rurals. ''No es pot dir que sigui involuntari, però gairebé'', ha afegit la lletrada.\nAleshores, segons Torres, l'acusat va sortir corrent del lloc i no van ser els seus companys de quadrilla qui el van aturar sinó que va anar fins al cotxe i ell mateix va trucar al 112 per avisar del que havia fet i donar la ubicació d'on havien tingut lloc els fets. L'advocada també ha dit que el noi ''no va fugir'' i que no va poder acabar la trucada perquè estava ''abatut''. En aquest sentit, ha remarcat que no para de demanar ''perdó'' pel que ha fet a les famílies de les víctimes.\nD'altra banda i a l'espera dels resultats de l'informe de balística, segons Torres els trets es van fer des d'una distància aproximada de cinc metres, segons li ha explicat el seu client. Així mateix, la lletrada s'ha reservat explicar si l'escopeta amb que va disparar Rodríguez tenia o no llicència perquè això ''és una informació que pot ser perjudicial per als drets del meu client'' i fins d'aquí uns dies no vol que transcendeixi aquesta dada.


La Cavalcada de Reis serà més inclusiva amb un espai sense sorolls per als xiquets i xiquetes amb TEA en la seu dels Lluïsos - Ajuntament de Vila-real\nLa Cavalcada de Reis serà més inclusiva amb un espai sense sorolls per als xiquets i xiquetes amb TEA en la seu dels Lluïsos\nEls reis Melcior, Gaspar i Baltasar preparen la seua arribada a Vila-real, de la mà de la Joventut Antoniana, en una cavalcada que enguany serà més inclusiva que mai. En col·laboració amb els Lluïsos, les regidories de Joventut i d'Educació habilitaran un espai en el recorregut de la desfilada de benvinguda als Reis d'Orient perquè tots els xiquets i xiquetes amb trastorn de l'espectre autista (TEA) que ho desitgen puguen gaudir de l'espectacle sense la sobrecàrrega d'estímuls que pot suposar la cavalcada. Per a això, es condicionarà la sala d'exposicions de l'edifici social dels Lluïsos, un espai ampli i envidrat des d'on els xiquets amb hipersensibilitat auditiva o a altres estímuls com la llum puguen participar també de l'arribada dels Reis d'Orient amb major comoditat i tranquil·litat.\n"La Cavalcada de Reis de Vila-real, declarada Festa d'Interés Turístic, ja destaca pel seu caràcter solidari, gràcies al treball de la Joventut Antoniana i les aportacions de les famílies vila-realenques. Ara, volem fer un pas més i anar treballant, de nou de la mà de les nostres associacions, per a fer de la nostra cavalcada una desfilada inclusiva, per a tots els xiquets i xiquetes de la ciutat", assenyala la regidora de Joventut, Anna Vicens, que ha coordinat amb els Lluïsos el dispositiu. La decisió d'habilitar aquest espai a la seu social de l'avinguda de la Murà, acordada també amb la Joventut Antoniana, s'ha pres després de valorar altres opcions, com la possibilitat de delimitar un tram silenciós del recorregut dels Reis d'Orient pels carrers de la ciutat. "No obstant això, en el cas de Vila-real disposem d'un espai immillorable en l'itinerari de la desfilada perquè els xiquets i xiquetes amb TEA puguen gaudir de l'espectacle amb les millors condicions per a ells, sense exposar-se a la sobrecàrrega d'estímuls sensorials que poden suposar la música, llums o, fins i tot, el bullici de la cavalcada", assenyala Vicens.\nAquesta acció se suma a altres iniciatives recents per a fer de Vila-real una ciutat més inclusiva amb les persones amb trastorns de l'espectre autista. En aquest sentit, recentment la Regidoria d'Educació ha retolat un total de 118 espais públics amb pictogrames que afavoreixen la identificació d'aquests llocs, com poden ser col·legis, oficines administratives, bancs o seus culturals.


Notícies - Les obres de millora del bosc de Volpelleres començaran a mitjans de febrer\nLes obres de millora del bosc de Volpelleres començaran a mitjans de febrer\nLa reforma del Bosc de Volpelleres, més a prop (10/gen/19)\nUn dels trams que s'arranjaran / Foto: Cugat.cat\nel 14/gen/19 Eva Garrido Societat PDF\nLes obres de millora del bosc de Volpelleres començaran a mitjans de febrer amb una durada prevista d'entre cinc i sis mesos. L'actuació servirà per transformar la zona verda en un parc esportiu i lúdic que connectarà el barri de Volpelleres i Coll Favà, eixamplar i condicionar el camí natural existent perquè sigui accessible per a persones amb mobilitat reduïda, crear nous accessos i la instal·lació d'aparells gimnàstics. Les obres, a càrrec de l'empresa Ambitec Servicios Ambientales Sau tenen un cost de 650.000 euros.\nEn concret, la millora consisteix en refer i arranjar el circuit de cros amb la incorporació d'elements per a la pràctica esportiva. Fer més accessible el camí natural amb un eixamplament de tres metres i mig en un tram de 1.150 metres, i un eixamplament de dos metres i mig a l'últim tram de 350 metres, paral·lels a la riera. L'ampliació del camí farà possible el pas de persones amb mobilitat reduïda així com camions de Bombers i serveis d'emergència. Aquests treballs passen per la instal·lació de paviment de sauló per fer més còmode el pas i suavitzar els pendents més acusats.\nEl projecte de reforma és a càrrec de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) i els treballs s'han adjudicat a l'empresa Ambitec Servicios Ambientales Sau amb un pressupost de 650.000 euros. Les millores es complementaran amb la creació de dos accessos des del carrer d'Alfons d'Aragó, un al nord, per accedir al recinte de manteniment, i un al sud pels vianants i l'accés de vehicles d'emergència i manteniment.\nLes altres propostes passen per fer una passarel·la per creuar la riera, la instal·lació d'aparells gimnàstics, bancs i papereres i una nova zona de joc infantil a tocar del l'estació de ferrocarrils de Volpelleres.


El programa Treball als Barris finalitza l'any millorant les seves xifres de formació i ocupació\nEl Centre Cívic Les Tovalloles va acollir dimecres 19 de desembre la cloenda de les accions de formació i orientació del Dispositiu d'inserció del programa Treball als Barris, i de la Casa d'Oficis 'Sant Feliu més sostenible'. L'acte va comptar amb la presència de la regidora de Treball als Barris, Maria Cinta Daudé, i la regidora del barri de la Salut Lourdes Borrell, que van lliurar els certificats i diplomes a totes les persones participants.\nDurant l'acte es van presentar les xifres assolides per les diferents accions de millora de l'ocupabilitat, contemplades dins el Dispositiu d'inserció, al llarg de 2018. En total els serveis tècnics de Treball als Barris han atès 266 persones, que han participat en accions com tallers TIC, entrevistes de selecció o formacions.\nConcretament, els cursos del Dispositiu s'han realitzat entre els mesos de juliol i desembre, amb una durada total de 520 hores de formació dividides en 4 especialitats: anglès bàsic d'atenció al client, dependent/a de carnisseria, preparació a l'ACTIC bàsic i neteja industrial i viària. La participació ha estat d'un total de 60 alumnes dels quals 56 han obtingut la seva titulació. Una de les dades més positives que deixa aquest programa és l'augment en el número d'insercions laborals respecte a 2017, ja que fins el 29% dels participants han aconseguit trobar feina.\nCasa d'Oficis 'Sant Feliu més sostenible'\nEls nois i noies que integren la Casa d'Oficis d'educadors i educadores ambientals també van presentar durant l'acte la feina desenvolupada al llarg de l'any. Fins a 8 joves han format part d'aquest programa que combina formació i treball, que els ha permès formar-se en l'especialitat de monitors i monitores mediambientals, així com assolir altres titulacions com l'ACTIC bàsic, el certificat de manipuladors/es d'aliments, o el carnet de monitors/es de lleure, ornitologia, etc.\nEn total han cursat més de 900 hores d'aprenentatge que posteriorment els alumnes-treballadors han posat en pràctica en tallers, accions escolars, centres educatius i tota mena de projectes adreçats a la ciutadania. Els i les joves van presentar durant la cloenda un videoclip, realitzat per ells mateixos (lletra música amb la col·laboració de diferents departaments municipals, en què reivindicaven la situació mediambiental de Sant Feliu).\nL'acte de cloenda va finalitzar amb els comerços i el lliurament de premis de 'Troba la rajola', una acció promocional que durant les darreres setmanes proposava als veïns i veïnes de Can Calders i La Salut trobar una sèrie de rajoles amagades pels diferents comerços participants als barris. Les quatre persones premiades van guanyar un lot amb 18 productes de cadascun dels establiments participants.\nDes que es va iniciar a l'any 2008 el projecte Treball als Barris, subvencionat pel Servei d'Ocupació de Catalunya, ha invertit a Sant Feliu més de 4,2 milions d'euros en contractació, formació i el desenvolupament d'un seguit d'accions per millorar la qualitat de vida i dels veïns i veïnes dels barris, esdevenint un dels projectes ocupacionals de major rellevància al municipi.


El govern espanyol aprova un nou complement de la pensió de 400 euros per cada fill\nEl ministre Escrivá explica que l'objectiu és reduir la bretxa de gènere i que un 98% dels beneficiaris seran dones\nper Antonio Ramos / ACN 02/02/2021 17:16h\nEl govern espanyol ha aprovat aquest dimarts un nou complement de les pensions. | Europa Press\nEl govern espanyol ha aprovat al Consell de Ministres d'aquest dimarts un nou complement de les pensions de 400 euros anuals per cada fill, des del primer. El ministre d'Inclusió, Seguretat Social i Migracions, José Luís Escrivá, ha explicat que la mesura té com a objectiu reduir la bretxa de gènere, que és del 30% en les pensions, i que la voluntat de l'executiu és mantenir-la fins que sigui inferior al 5%.\nEn roda de premsa després del Consell de Ministres, Escrivá ha explicat que la bretxa s'origina «després de la maternitat del primer fill», ja que en els dos anys següents hi ha una caiguda de les percepcions salarials que deriva a llarg termini en la reducció de la pensió. En aquest sentit, tant dones com homes tenen dret al complement, tot i que Escrivà ha remarcat que calcula que un 98% dels beneficiaris seran dones.\nSegons ha assenyalat el ministre, ho podran percebre aquelles persones que puguin acreditar que la maternitat ha suposat un «perjudici en la seva carrera professional». A diferència de l'anterior complement, que només es cobrava a partir del segon fill, aquest es podrà cobrar a partir del primer, ampliant l'accés al complement a 30.000 dones. En el cas de dones amb dos fills la pensió els augmentarà de mitjana un 6% i, en cas que cobrin la pensió mínima un 8%.\nReconeixen la Covid-19 com a malaltia professional en els sanitaris\nD'altra banda, el Consell de Ministres també ha aprovat aquest dimarts una modificació perquè els sanitaris que s'han contagiat de Covid-19 rebin les mateixes prestacions que tindrien en cas d'una malaltia professional. Des del mes de setembre, la Covid-19 es considerava com una «contingència professional derivada d'un accident de treball», fet preveia una cobertura de cinc anys en cas de patir els seus efectes a llarg termini. El canvi a la tipificació de «malaltia professional» permet que rebin cobertura de per vida en cas que els sanitaris pateixin seqüeles.\nEn aquest sentit, cal recordar que a l'Estat s'han contagiat 118.000 professionals sanitaris. Segons el ministre d'Inclusió, José Luis Escrivá, la mesura té caràcter retroactiu i cobreix també personal sociosanitari. L'objectiu, ha afirmat, és «millorar l'escut social» davant la pandèmia per a determinats sectors.\nUn cop per a molts treballadors: La predicció del Govern sobre les restriccions\nLa ciutat de Catalunya que acaba d'anuncia tancaments per la Covid-19


Esquerra avança! Cap a on?\n"Quin discurs convincent farà seu Joan Puigcercós per presentar-se a les pròximes eleccions al Parlament?"\nper Vicent Sanchis 19 de desembre de 2012 17:54\nAquest cap de setmana el nou president d'Esquerra Republicana, Joan Puigcercós, ha fet un pas més en camí de l'estabilització interna del partit. Puigcercós ha obert l'executiva als representants del corrent anomenat carodista, que integra els dirigents identificats amb Josep-Lluís Carod-Rovira. Amb aquest nou acord es tanquen gairebé totes les ferides obertes de fa anys entre els dos grans sectors oficials d'Esquerra. Tot i que n'han quedat al marge els crítics d'Uriel Beltran i que el procés de consolidació dels resultats del darrer congrés hagi suposat l'expulsió de Joan Carretero. En realitat, l'estratègia que havia dissenyat Joan Puigcercós va prenent cos seguint un pla coherent. Els denominats oficialistes controlen el partit sota el liderat, indiscutit, del president del partit, Carod-Rovira ha renunciat a presentar-se com a candidat a la presidència de la Generalitat i els discrepants han estat exclosos dels òrgans de govern i es mantenen hivernats dins el partit o han hagut d'anar-se'n.\nTotes aquestes etapes eren inevitables si Esquerra Republicana no pretenia convertir la recta final de la legislatura en un nou camp de batalla entre tendències i sensibilitats. Joan Puigcercós se'n pot adjudicar el mèrit. Però, superats aquests tràmits necessaris, ara arriben els problemes de debò. El primer és el gran distanciament que ha anat formant-se entre la nova Esquerra, instal•lada per segona vegada consecutiva en un govern tripartit amb presidència socialista, i l'independentisme socialment més actiu. És veritat que la incomoditat dels més radicals -o coherents- no implica necessàriament un càstig electoral. Però també ho és que el rebuig d'aquests sectors deixa Esquerra sense una part -la més creïble- del seu discurs tradicional. L'independentisme que s'atribueix el partit republicà troba detractors sorollosos a tot arreu i no és creïble quan la pràctica de govern l'ha portat fins ara a un camí oposat. Les apel•lacions a futurs referèndums no satisfan ningú. Quin discurs convincent farà seu Joan Puigcercós per presentar-se a les pròximes eleccions al Parlament?\nL'estratègia política d'Esquerra també presenta massa incerteses i punts foscos. Si els republicans acaben la legislatura dins el govern de José Montilla, consolidaran la seva imatge de maduresa política, però, alhora, no podran evitar la sensació d'haver-se'n convertit en uns apèndixs. Aquestes lògiques acaben reforçant les forces majoritàries; en aquest cas, el PSC. Si se'n van, hauran d'aguantar que els tornin a titllar de socis "poc fiables". A més, què hi guanyarien? A l'oposició tindrien menys mitjans per fer arribar el seu discurs als electors. Tampoc podrien concretar un acord amb CiU per presentar una moció de censura que convertís Artur Mas en president. Una eventualitat que el mateix Mas rebutja i que l'electorat d'Esquerra tampoc entendria. Esquerra Republicana es manté en una posició incòmoda. Malgrat la seva nova cohesió interna. I no sap ben bé quin discurs ideològic podrà reivindicar d'ara endavant ni quina estratègia creïble pot dissenyar per mantenir les posicions privilegiades de què ha gaudit en els darrers anys.


Fa 25 anys... Arantxa Sánchez Vicario va passar a la història\nEntre els famosos crits de "Vamos!" que es feia a ella mateixa i el seu afany per córrer i no deixar escapar cap pilota, va anar encaminant-se cap a l'èxit. Arantxa anava creixent en el joc i per la contra, Steffi anava posant-se cada vegada més nerviosa i desorientada.\nEl seu entrenador, el xilè Juan Núñez li recordava amb gestos que havia de mantenir el cap serè fins al final, tot i veure l'èxit que se li acostava.\nL'efemèride recordada en aquest article suposa la seva explosió esportiva en edat encara juvenil. Aquest triomf la situa entre les millors del món, posicions que mantindria més d'una dècada amb victories destacades. El seu pòquer particular fa referència als 4 títols de Grand Slam en individuals, (3 Roland Garros i 1 US Open)\nL'any 2012 va tornar a la competició com a capitana de l'equip espanyol de la Copa Federació.\nEls títols més importants d'Arantxa Sánchez-Vicario:\nQuines eren les deu millors tenistes de 1989?\nFa 25 anys hi havia una generació molt veterana encapçalada per Navratilova i Evert (posicions 2 i 10 de la llista inferior) que deixaven pas a tennistes molt joves entre les que destacaven Arantxa, Contxita i Monica Seles, dones que aconseguirien la seva plenitud esportiva a la dècada següent. Encara que molt joves en aquell moment ,Graff i Sabatini ja eren tota una realitat.\n5 Arantxa Sánchez Vicario\n9 Manuela Maleeva-Fragniere\nActualitat, any 2014, el torneig actual i una jove promesa emergent\nAbans que arribi aquesta commemoració de l'explosió d'Arantxa Sánchez Vicario, tindrem una nova campiona del torneig. Les 8 jugadores que es trobaran a la part final d'aquest Grand Slam no són les que es presumien com a favorites. Només Sharapova i Halep entraven en els pronóstics i potser Sharapova podria haver-se considerat favorita al triomf final abans de començar.\nDesprés de moltíssims anys trobem a dues tennistes estatals entre les millors. En un gran moment de forma i d'una qualitat contrastada, tenim el cas de Carla Suárez, en plena maduresa i amb una trajectoria molt sólida amb molt de temps entre les 50 millors jugadores del món i amb algunes victòries en tornejos mitjans.\nGarbiñe Muguruza és l'esperança del tennis espanyol ( o veneçolà, ja que encara ha de triar a quin país representarà en el futur) Té 20 anys i només una lesió va frenar la seva impressionant irrupció al circuit on després d'un discret aprenetatge a l'any 2012, l'any següent va aparèixer a moltes rondes finals per començar a guanyar tornejos aquest any 2014.\nPotser no passa de quarts de final en el seu enfrontament amb Sharapova, però la sorpresa d'aquesta edició de Roland Garros i de l'any tennístic la va donar derrotant a la número 1 mundial Williams en segona ronda i amb un marcador espectacular de 6 a 2 i 6 a 2.\nGarbiñe Muguruza serà una jugadora molt important sens dubte, en els propers anys.


L’aeroport a Grau Roig costaria 345 milions i estaria acabat el 2025 | BonDia Diari digital d'Andorra.\nSimulació d'un avió a la pista de l'aeroport de Grau Roig.\nVistga de la pista de l'aeroport de Grau Roig.\nDc., 17/03/2021 - 01:25\nL’aeroport a Grau Roig costaria 345 milions i estaria acabat el 2025\nM.P.A./ Foto: Cambra de Comerç\nL’última versió de l’estimació de costos de construcció d’un aeroport a Grau Roig redueix pràcticament a la meitat el del 2019, quan la Cambra va presentar el pla de desenclavament. Així, si llavors es va parlar d’un pressupost d’entre 500 i 700 milions d’euros, ara seria d’uns 345 milions. Així ho va explicar ahir al vespre el president de la Cambra de Comerç, Indústria i Serveis, Miquel Armengol, en fer balanç del punt en el qual es troba aquest pla de desenclavament i en concret el projecte d’aeroport. I on es troba? Doncs la Cambra ha finalitzat les fases que es va comprometre a realitzar segons el conveni signat amb el Govern: l’estudi de viabilitat de procediments de vol i el referit a les infraestructures que van efectuar les empreses Navblue (Airbus) i CGX i que ja van presentar al juny del 2019, però que han evolucionat cap a la reducció de la pista de l’aeroport, que tindria 1.800 metres de llarg i 45 metres d’amplada, cosa que ha contribuït decisivament a la reducció de costos.\nAra, s’haurien d’iniciar els estudis de viabilitat tècnica, d’impacte ambiental i de viabilitat econòmica, uns estudis, però, que depenen del Govern perquè és qui ha de decidir si el projecte tira endavant. En cas afirmatiu, la Cambra està disposada a acompanyar l’Executiu en l’encàrrec d’aquests informes, va assegurar Armengol, que no dubta pas que aquest vistiplau arribarà, perquè “el Govern està totalment al costat”, va dir. Un sí de l’Executiu que llavors portaria a encarregar l’estudi d’impacte ambiental i acústic que, si fos negatiu, aturaria, però, el projecte, va remarcar el president de la Cambra. I en cas que fos favorable, va insistir, hi ha diversos “grups financers interessats en l’aeroport que assumirien el 100% de la inversió”. Això sí, “amb un estudi econòmic previ que digui que és viable”, va puntualitzar.\nEl vicepresident de Comerç de la Cambra, Ramon Ginesta, va explicar que l’aeroport projectat a Grau Roig seria de l’estil del de Saint Moritz, “amb una sola pista, discret i molt integrat al paisatge”. Així, cal pensar en un aeroport dimensionat per rebre uns 500.000 viatgers l’any, tot i que l’ideal seria tenir uns 365.000 tenint en compte que cada dia hi hauria sis vols, va especificar. Uns viatgers, d’altra banda, d’alt poder adquisitiu. I és que la idea és “privilegiar la qualitat i no la quantitat”. D’aquí que pel que fa al tipus d’avió, es pensi en models petits i “jets privats” i no pas en companyies low cost.\nPel que fa als terminis, si l’Executiu donés aviat llum verd, els estudis tècnics que falten podrien estar enllestits en un any i la construcció posterior podria trigar entre dos anys i mig i tres, de manera que cap al 2025 o 2026 podria estar acabat. Si la candidatura als Jocs Olímpics dels Pirineus tirés endavant i l’aeroport estigués acabat, “seria una gran promoció”, va fer notar Armengol.\nPer a la Cambra, l’aeroport nacional “és imprescindible” per impulsar un nou model econòmic, garantir “la independència total d’Andorra” i impedir la dependència i l’aïllament en les comunicacions. I és que si bé el Pla de desenclavament contempla també la millora de mobilitat interna i la connexió ferroviària amb França i Espanya, “són projectes més lents i en el cas del tren, més car”, va concloure Armengol.\nSimulació d'aproximació i aterratge d'un avió al futur aeroport.\nEconomia encarrega un estudi per avaluar noves rutes a l’aeroport


Neix la Foment Week\nEl vicepresident del Banc Central Europeu, Luis de Guindos, el director general de Medi Ambient de la Comissió Europea, Daniel Calleja, i el president de Bankia, José Ignacio Goirigolzarri, principals ponents del fòrum econòmic ‘Mirant a Europa’\nImpulsada per Foment del Treball sota el lema ‘Més consciència social, més valor empresarial’, la primera edició d’aquest espai de debat obert, que se celebrarà anualment, tindrà lloc del 9 al 13 de març de 2020 per posar en valor el paper del món empresarial dins la societat, i debatre els reptes europeus.\nL’acte central de la Foment Week serà un Fòrum Empresarial titulat Mirant a Europa, que es realitzarà el 13 de març a la seu de Foment, en el qual s’abordaran els reptes de desenvolupament econòmic dins el marc europeu i al qual assistiran més de 200 representants de l’àmbit sociopolític i econòmic de Catalunya, Espanya i Europa.\nAl llarg de la setmana -patrocinada globalment per Grant Thornton- també es desenvoluparan una sèrie d’activitats i tallers a diferents camps com l’escola, la universitat o el tercer sector per donar a conèixer de manera directa l’aportació social que realitzen les empreses.\nDel 9 al 13 de març de 2020 tindrà lloc la Foment Week, un espai de debat obert que té com a objectiu posar en valor el paper del món empresarial dins la societat, i debatre els reptes de desenvolupament econòmic dins el marc europeu. Foment del Treball és l’impulsor d’aquest projecte que neix amb vocació de convertir-se en un esdeveniment anual de referència. En aquesta primera edició la confederació compta amb Grant Thornton com a coorganitzador -Global Partner-, empresa multidisciplinària que ofereix serveis d’auditoria, consultoria de negoci, tecnològica i d’innovació, assessorament fiscal, legal i financer. L’acte central de la Foment Week comptarà amb la intervenció de ponents de primera línia com el vicepresident del Banc Central Europeu, Luis de Guindos, el director general de Medi Ambient de la Comissió Europea, Daniel Calleja, i el president de Bankia, José Ignacio Goirigolzarri.\nSota el lema ‘Més consciència social, més valor empresarial’, aquesta setmana de reflexió i diàleg comptarà amb dos àmbits d’actuació: un social en el qual, a través d’una sèrie d’activitats i tallers, les companyies s’integraran en diferents camps com l’escola, la universitat o el tercer sector; i un altre empresarial, que es vehicularà a través d’un Fòrum Empresarial que clausurarà la setmana.\n“Des de Foment del Treball hem emprès aquesta iniciativa. La Foment Week serà un espai de referència a Barcelona, que se celebrarà cada any i que posarà en contacte el món de l’empresa amb la societat. El just reconeixement de l’empresari és el punt de partida per construir una societat més dinàmica que faciliti la igualtat d’oportunitats per a tots. Volem subratllar el paper clau que juguen les corporacions en l’impuls social i econòmic d’un territori”, assegura el president de Foment del Treball, Josep Sánchez Llibre.\n“Grant Thornton vol no només acompanyar les empreses en la seva evolució, sinó també ajudar-les a albirar els reptes que tenen per davant, tant econòmics, socials com mediambientals. Per això, unir-nos a aquesta gran cita empresarial, que aspira a ser una de les més rellevants d’enguany i d’anys esdevenidors, ens permet aportar la nostra visió i experiència als importants debats nacionals i europeus que es generaran sens dubte durant aquesta setmana tan important”, valora Alejandro Martínez Borrell, president de Grant Thornton, patrocinador global de la trobada.\nMirant a Europa, un Fòrum Empresarial per dialogar, debatre i reflexionar\nL’acte central de la primera edició de la Foment Week serà un Fòrum Empresarial titulat Mirant a Europa, que tindrà lloc el 13 de març a la seu de Foment del Treball. Es tracta d’un espai de debat obert en el qual s’abordaran diferents qüestions com la nova estratègia europea de creixement; el Pacte Verd Europeu i el Pla d’Inversions que l’acompanya, en el camí cap a una Europa més sostenible; el paper d’Europa dins del nou mapa geopolític mundial, la guerra comercial entre els Estats Units i la Xina, i les perspectives del marc d’associació entre la UE i el Regne Unit; una visió macroeconòmica d’Europa i d’Espanya, el present i el futur de la banca i de l’entorn empresarial actual, o el lideratge femení en la innovació, posant el focus en la transformació digital.\nL’objectiu principal d’aquest Fòrum és convertir-se en una cita anual on el sector empresarial s’acosti, dialogui i reflexioni de manera directa sobre els nous reptes als quals ha de fer front per al seu desenvolupament, en un context que presenta grans desafiaments. En la jornada intervindran ponents destacats, entre ells el vicepresident del Banc Central Europeu, Luis de Guindos, el director general de la Direcció General de Medi Ambient de la Comissió Europea, Daniel Calleja, o el president de Bankia, José Ignacio Goirigolzarri.\nA més, a aquest espai de debat obert assistiran 200 representants de l’àmbit sociopolític i econòmic de companyies i institucions com CriteriaCaixa, Frit Ravich, AGBAR, Endesa, Seat, Cellnex, Damm, Asepeyo, Grupo Hotusa o Mecalux.\nEl valor de l’empresa dins la societat\nAmb la finalitat de donar a conèixer a la ciutadania l’activitat empresarial i el valor que es desprèn d’ella, al llarg de la Foment Week, entre els dies 9 i 12 de març, es duran a terme una sèrie d’accions.\nEn primer lloc, destaca el taller El món empresarial, en femení, sessió dirigida a alumnes dels últims cursos de l’ESO. Els estudiants establiran un diàleg amb empresàries com la presidenta d’Iberboard, Virginia Guinda, la CEO de Carinsa, Vanesa Martinez, o la sòcia d’Auditoria de Grant Thornton, Isabel Perea, al voltant del paper de la dona i la seva integració a l’empresa. Aquesta activitat es desenvoluparà en centres educatius públics de Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona.\nEn segon lloc, es realitzarà una sessió de mentoring titulada Voluntariat corporatiu, impulsant el futur laboral, amb la col·laboració de la Fundació Èxit. Es tracta d’un taller d’speed dating on 15 professionals de diferents empreses com la directora de RRHH de Nike Emea South, Rosa Nuñez, la directora de desenvolupament i persones de Fira de Barcelona, Antonia Cerrudo, el president del Talent Hub Institute, Albert Milián, o el vicepresident d’AIJEC, Rubén Sans, ajudaran un grup de joves en situació de vulnerabilitat a millorar les seves oportunitats d’inserció laboral, preparant-los per a afrontar amb èxit una entrevista professional.\nFinalment, El valor social de l’empresari és una altra de les activitats que configuraran la part social de la Foment Week. Es tracta d’una trobada en la qual, a través d’una conversa oberta, diferents empresaris explicaran a joves universitaris el motiu pel qual han emprès un negoci i l’aportació de valor que les corporacions realitzen en la societat. Aquest taller tindrà lloc a la UPF Barcelona School of Management.\nI en el marc de la setmana es constituirà el nou Comitè d’Ètica Empresarial, presidit per Cinta Pascual. L’objectiu d’aquest comissionat és generar debat i coneixement al voltant de l’ètica empresarial i promoure i difondre les bones pràctiques empresarials. Es pretén obrir el debat i la reflexió entorn els valors bàsics del treball, com són l’esforç i el compromís amb la societat i la cultura.\nA més de comptar amb Grant Thornton com a coorganitzador i Global Partner de la Foment Week, Foment del Treball compta també amb el suport de Bankia, “la Caixa” i Naturgy com Strategic Partners. L’Ajuntament de Barcelona, el departament d’Ensenyament de la Generalitat i la Fundació Exit també són presents en la primera edició de la setmana.


JxC s'ha quedat sol - Notícies Confidencial - e-notíciesJxC s'ha quedat sol -\nConfidencial · 24 de Gener de 2020. 00:00h.\nFoto 'de família' dels signants de l'acord\nDurant la campanya de les últimes eleccions europees, Esquerra, Junts per Catalunya, Bloc Nacionalista Gallec (BNG), EH Bildu i Junts per Catalunya (JxC), a més d'altres organitzacions nacionalistes més petites, van signar una declaració recolzant el dret d'autodeterminació. Tanmateix, posteriorment no s'ha fet un seguiment dels resultats polítics que ha produït aquest pacte.\nDe fet, i segons admeten fonts independentistes catalanes, l'acord només va ser un acte de propaganda dins del marc d'aquella campanya electoral, però no ha produït cap resultat, entre d'altres qüestions perquè tres dels signants més importants (Esquerra, BNG i EH Bildu ) van actuar d'una manera que implica la ruptura d'aquest acord conjunt.\nAixí, aquests tres partits van decidir facilitar la investidura de Pedro Sánchez com a president del Govern espanyol, i JxC es va quedar sol a la seva oposició a aquesta postura. L'estratègia dels exconvergents ja havia provocat que el seu tradicional aliat a l'Estat, el PNB -que es va negar a signar aquest document-, es desmarqués d'ells de manera rotunda. És a dir, el partit de Puigdemont i Torra està sol en aquest plantejament.\nCatalunya, Esquerra, ERC, Puigdemont, Eleccions, Govern espanyol, Estat espanyol, Pedro Sánchez, Junts per Catalunya, Quim Torra, PNB


El govern espanyol presenta els pressupostos "de la consolidació de la recuperació i l'ocupació"\nEl govern espanyol presenta els pressupostos "de la consolidació de la recuperació i l'ocupació" que inclouen una rebaixa de la taxa d'atur fins al 22,2% el 2015\nFelip Gordillo 26/09/2014 - 13.47 Actualitzat 27/09/2014 - 15.57\nLlum verda del consell de Ministres als pressupostos generals de l'Estat per al 2015. El govern espanyol ha aprovat els comptes de l'any vinent, que, assegura, han de ser els de la "consolidació de la recuperació i de l'ocupació".\nEls pressupostos estan marcats per la millora de les previsions de creixement i atur, la reforma fiscal, la congelació, novament, del sou dels empleats públics, i pel compromís de retornar-los una part de la paga extra del 2012 que no van cobrar.\nCamí a "la consolidació"\nLa vicepresidenta del govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, ha definit en una sola frase els números presentants:\n"Hem passat de ser un problema a ser el país que més creix"\nSáenz de Santamaría treu pit així pels quarts pressupostos des que el PP va arribar a La Moncloa. Assegura que han passat d'una situació complicada econòmicament a encarar la recuperació.\nL'objectiu ara és consolidar l'economia i per això s'aposta per donar, segons el govern espanyol, més impuls a l'ocupació, amb més inversió en investigació i desenvolupament i més ajudes a les petites i mitjanes empreses.\nEls ministres d'Economia, Luis de Guindos, i d'Hisenda, Cristóbal Montoro, han explicat els detalls dels comptes.\nDe Guindos ha estat l'encarregat de revisar a l'alça les previsions de creixement i d'ocupació, tant d'enguany com del 2015. La taxa d'atur caurà dues dècimes enguany i quatre l'any vinent. El govern espanyol rebaixa la previsió del 2014, del 24,9% al 24,7%, i la del 2015, del 23,3% al 22,9%.\nPel que fa al creixement del PIB, el govern espanyol ha elevat les previsions una dècima fins a l'1,3% aquest 2014 i dues el 2015 fins al 2%. De Guindos atribueix aquestes millores al "creixement econòmic positiu, en acceleració i equilibrat" dels últims dos anys.\nComplint l'objectiu de dèficit\nAmb les xifres presentades per Economia, el ministre d'Hisenda ha explicat com es complirà l'objectiu de dèficit l'any que ve. Cristóbal Montoro ha refermat la xifra del 4,2% per al 2015 pactada amb Brussel·les amb l'objectiu de rebaixar-lo a l'1,1% el 2017.\nDel dèficit previst, el govern espanyol n'assumeix el 2,9%, mentre que les comunitats autònomes tindran un sostre del 0,7%.\nMontoro ha explicat que el 2013 es va complir amb l'objectiu de dèficit amb un 6,33% del producte interior brut, gairebé tres dècimes menys del que s'havia dit i sobradament per sota del màxim del 6,5% que marcava Brussel·les. Aquesta xifra, però, és resultat del nou càlcul del PIB, que inclou la prostitució i les drogues per valorar l'economia.\nMés ingresos, menys despesa\nPer al 2015, el govern espanyol preveu un increment d'ingresos d'uns 4.000 milions d'euros, que s'expliquen per un augment de la recaptació de l'IVA i de l'impost de societat. La recaptació de l'IRP, en canvi, recula respecte al 2013 per l'aplicació de la reforma fiscal.\nPel que fa a les despeses, cauen pràcticament totes les partides. Destaca el descens dels interessos de préstecs en un 3%. L'any que ve està previst que el govern espanyol pagui 35.490 milions d'euros en aquesta partida.\nUn dels apartats que creix és el denominat Pla Crece, que inclou mesures mediambientals, d'innovació, d'ajudes a les pimes i contra l'atur juvenil. El pressupostos destinen 2.187 milions a aquest conjunt d'accions per impulsar el creixement econòmic.\nNous pressupostos de l'Estat preveuen creació de gairebé 350 mil llocs de treball


Abans de començar un procés d'implantació d'un ERP cal que fem un estudi minuciós de les nostres necessitats i recursos i, després, seguir les regles següents:\nLa implantació d'un nou sistema de gestió ha de comptar amb un compromís absolut per part de la direcció de l'organització; la direcció és qui té la visió estratègica del negoci i qui millor ens pot oferir una visió global de les necessitats.\nTambé caldrà establir un equip responsable del projecte que s'encarregui d'implicar totes les àrees de l'organització i les faci sentir part del procés de canvi i que, a més, segueixi'n l'evolució de prop. En aquest equip hauran de ser-hi membres de la direcció i el cap de projecte que hàgim designat.\nEl responsable del departament d'IT coordinarà les activitats relacionades amb les eines informàtiques i els usuaris finals. Aquest departament haurà de ser sempre un suport temporal i de recursos.\nEls usuaris seran el darrer punt de responsabilitat de la implantació del nostre sistema, per la qual cosa haurem de comptar amb un equip que inclogui treballadors de tots els departaments implicats en la utilització de l'ERP. Esdevindran una baula molt important per a proporcionar informació específica sobre els processos empresarials al proveïdor, de manera que es pugui adaptar la solució al màxim.\nEns hem de prendre tot el temps que calgui per a realitzar una planificació intensiva; no per passar de seguida a la part pràctica serem més eficients. És crític identificar els processos que es veuran més afectats pel canvi i temporalitzar-los. Tota la tasca d'auditoria i estudi previ que farem ens ajudarà a controlar els costs i facilitarà la creació d'un calendari d'implantació el més realista possible.\nLa implantació d'un ERP millora la productivitat de l'empresa des del primer moment i ofereix resultats tangibles, però això no vol dir que no hàgim d'establir objectius per a valorar l'èxit. Encara que sigui una tasca complexa, els objectius s'han d'establir al començament del projecte per poder mesurar d'aquesta manera el rendiment de la inversió realitzada.\nTotes les parts implicades en el procés d'implantació han de saber exactament quines són les metes marcades i tenir-les sempre com a guia durant tot el procés.\nLa implantació d'un ERP, tal com dèiem al començament de l'article, no vol dir només la instal·lació d'un software nou, sinó que suposa un nou plantejament dels processos de treball de totes les àrees de l'organització.\nDurant el procés d'implantació els nostres treballadors hauran de fer servir una part del seu temps per l'adquisició de nous coneixements i aptituds relacionats amb l'ús de l'eina. És recomanable que la implantació d'un ERP no coincideixi amb cap gran projecte en curs.\nCom millor es coneguin totes les funcionalitats de l'eina, més eficaç serà; no es tracta de fer unes jornades de formació prèvia tradicionals, sinó del suport diari als usuaris durant tot el procés d'implantació.


El risc de rebrot de Mataró es torna a enfilar perillosament\nLes dades de les proves PCR serveixen per calcular el risc de rebrot\n4 de setembre de 2020 (12:41 CET)\nDesprés de baixar per sota del llindar de ‘molt alt’ a inicis de setmana l'índex repunta fins a 229\nEl risc de rebrot de Mataró és volàtil i si a inicis de setmana amb les dades de Salut que -amb 3 dies de coll perquè siguin consolidades- es tenien, la ciutat baixava lleugerament del llindar de 200, la tendència dels últims dies torna a ser alcista: la capital del Maresme és zona vermella, de risc molt alt: 229,68.\nL’epidèmia, doncs, segueix en creixement i la seva afectació a Mataró és important. Entre el 25 i el 31 d’agost es van confirmar mitjançant proves PCR 163 casos, essent positives gairebé 1 de cada 10 proves practicades (9,21%). Aquest increment constant de casos evidencia que el risc segueix sent molt alt i torna a fer repuntar el gràfic que il·lustra aquesta perillositat després d’una setmana precedent en què havia baixat força (de 293 punts el 21 d’agost, el registre més alt en tots aquests mesos a 191 el dia 28).\nEvolució del risc de rebrot a Mataró\nLes dades de Salut relaten que la situació a 3 de setembre pel que fa a mataronins (no a usuaris del Consorci Sanitari del Maresme) és de 15 pacients ingressats i 5 d’ells a Cures Intensives, en la línia que ja s’apuntava a l’Hospital de Mataró d’augment d’ingressos i defuncions.\nSi analitzem al risc a nivell maresmenc, en canvi, veiem com la tendència a la baixa es consolida: hi ha un risc de rebrot de 157,61, per tant amb consideració d’alt al ser notòriament inferior al llindar de 200 que defineix el risc molt alt.\nSituació a Catalunya: "estabilitat perillosa i tensa"\nEl secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, ha afirmat aquest dijous que la situació epidemiològica a Catalunya per a covid-19 és d'una "estabilitat tensa". Ha destacat que els darrers quatre dies s'ha notat un "petit descens de contagis" però que cal que passin més dies per poder treure conclusions d'aquestes dades. El coordinador de la unitat de seguiment de la Covid-19 a Catalunya, Jacobo Mendioroz, ha anat més enllà i ha qualificat la situació d'una "estabilitat perillosa" perquè "mil casos diaris no és poca cosa". "No és una estabilitat d'estar tranquils sinó d'estar atents", ha reblat. Argimon ha reclamat una gestió "comunitària" i amb "solidaritat" de la pandèmia que rebaixi la pressió a l'atenció primària i als hospitals.\nCarolina Fa 7 mesos\nEm de ser responsables totes les persones, si volem surtir bé de tots aquests pandèmia, si no ho fem tots, no sam surtirem,segu que No!!!


El transbordador espacial “Endeavour” fa l’últim trajecte pels carrers de Los Angeles | InfoCat, l'infomatiu digital de Catalunya i el Maresme\nPàgina d'inici > Internacional, Notícies\t> El transbordador espacial “Endeavour” fa l’últim trajecte pels carrers de Los Angeles\nEl transbordador espacial “Endeavour” fa l’últim trajecte pels carrers de Los Angeles\n13/10/2012 Deixa un comentari Go to comments\nLOS ANGELES >> El transbordador espacial “Endeavour” ha començat el seu últim trajecte. No el fa per l’espai, ni pel cel, sinó per terra i a pas de tortuga. La nau viatja de l’aeroport de Los Angeles a la seva destinació final: el Centre de Ciències de Califòrnia.\nEl transbordador, que durant dues dècades va dur a terme 25 missions de la NASA, no pot moure’s tan de pressa a terra com a l’espai. Pesa 77 tones i per fer un trajecte de menys de 20 quilòmetres necessita dos dies.\nEl viatge de l'”Endeavour” s’ha convertit així en una desfilada pels carrers de Los Angeles. Milers de persones han sortit al carrer a veure’l passar.\nEl viatge del transbordador es pot seguir en temps real a través de la xarxa social Google+.\nS’esfondra el sostre d’un magatzem a Palafolls sense causar ferits Assassinen a Angola el fill de l’empresari espanyol Santiago Bergareche


Manuel Ferrer de Franganillo Álvarez | Societat Catalana de Geografia\nMadrid 1886 – Barcelona 1956\nFill d’un enginyer militar, va cursar estudis d’enginyeria civil a Gant els anys 1907-1908, però sembla que no els va arribar a acabar. L’agost de 1912 entrà a treballar a la Diputació de Barcelona com a ajudant d’Obres Públiques. Al cap de quatre anys va ser traslladat al Servei del Mapa Geogràfic com a auxiliar tècnic a les ordres del seu director, Josep de Rivera, al qual va succeir quan aquest va dimitir del càrrec arran del traspàs del Servei a la Mancomunitat de Catalunya (1920). Ferrer tenia a favor seu una bona relació personal amb Josep Puig i Cadafalch i d’aquí que fos l’encarregat d’encarrilar els objectius del mapa segons les consignes de l’aleshores president de la Mancomunitat que, recordem-ho havia fet del Mapa Geogràfic 1:100 000 una fita gairebé personal. Ben aviat es publicaren els primers fulls del mapa, però el cop d’Estat de 1923 estroncà la vena.\nFerrer va romandre a la Diputació fins la represa del Mapa Geogràfic durant la Generalitat republicana, període en el qual se’n tornà a responsabilitzar. El Servei del Mapa fou liquidat pels vencedors de la Guerra Civil i Ferrer retornà altra volta a la direcció de la secció cartogràfica de la Diputació, o potser més aviat d’aixecaments topogràfics puntuals, fins la seva jubilació. Precisament, va ser l’enginyer Josep Ma. Puchades qui el rellevà en el càrrec.\nFora de les obligacions funcionarials, Ferrer va efectuar treballs editorials esparsos. En són bona mostra els mapes i guies excursionistes per a l’editorial Barcino, de finals dels anys vint, o els textos de geografia general, a vegades en col•laboració amb Pierre Deffontaines, per a enciclopèdies i grans col·leccions, ja després de la Guerra Civil.\nA més a més de les activitats professionals, Manuel Ferrer va destacar, ja des dels anys vint, pel coneixement que tenia dels homes i els textos de l’escola geogràfica regional francesa. Afegit a les traduccions a l’espanyol que va fer d’obres prou significatives com, posem per cas, la Geographie Humaine de Jean Brunhes i Camille Vallaux, se’l pot considerar com un dels introductors a Catalunya d’aquest corrent renovador del pensament geogràfic modern. No és d’estranyar, doncs, que fos un dels signants del manifest fundacional de la Societat Catalana de Geografia de 1935 i que hi col•laborés activament. [Ma. Carme Montaner]\n“El mapa de Catalunya”, reedició del text de 1924 al llibre El mapa com a llenguatge geogràfic (Barcelona: Societat Catalana de Geografia, 2008) editat a cura de Jesús Burgueño i Rivero.


CLÀSSICA: BRAHMS. OPUS 39 VALS Nº 15 | La Bellesa Blog Cultural CLÀSSICA: BRAHMS. OPUS 39 VALS Nº 15 – La Bellesa Blog Cultural\nCLÀSSICA: BRAHMS. OPUS 39 VALS Nº 15\nUn dels més importants compositors del romanticisme va ser Johannes Brahms.\nI no només és un dels més grans sinó també el més clàssic d’aquest moviment doncs estava molt influenciat per la música de Beethoven, Mozart i Haydn.\nL’any 1865 va compondre setze valsos, tot ells peces curtes englobats en una sola obra. La seva composició estava destinada a ser interpretada per piano a quatre mans.\nL’obra va ser publicada dos anys després, al 1867, i la va dedicar al crític musical Eduard Hanslick. Aquest Hanslick era partidari del tipus de música més conservadora que feia Brahms i per aixó les seves crítiques li eren favorables. Brahms ho va voler agrair d’aquesta manera.\nEls valsos van ser també arranjats per piano solista en dues versions diferents, una difícil i una altra més simplificada.\nAquestes dues versions, més l’original es van publicar alhora i van ser un èxit, en contra de les expectatives del propi Brahms que no era excessivament optimista al respecte.\nPosteriorment s’han fet arranjaments per violí. Precisament és la versió per violí la que podem escoltar en el video doncs resulta més melodiosa.\nEs tracta del vals número 15.\nPer saber més de Brahms: http://es.wikipedia.org/wiki/Johannes_Brahms\nAquest era Johaness Brahms.


La nostra missió | Escola Catalònia\nL'Escola Catalònia és un centre educatiu que acompanya a l'alumnat per a què esdevinguin persones responsables, autònomes i crítiques, afavorint el seu creixement global i donant-li estratègies per un aprenentatge cooperatiu i creatiu.\nAmb aquesta missió entenem que la nostra escola ha de formar ciutadans que siguin capaços d'enfrontar-se a la vida i al món actual en el que vivim. Un món, global i canviant, en el que l'alumnat ha de tenir totes aquelles habilitats i competències tant socials com intelectuals per poder viure-hi i millorar-lo.\nActualment la nostra societat ens exigeix saber treballar en equip i aprendre a conviure amb els altres, la nostra escola ensenya a l'alumant com adaptar-se als diferents reptes que li aniran sorgint diàriament. A més a més, tampoc hem de deixar de banda el factor emocional, ja que ajuda a l'alumnat al seu desenvolupament incentivant la motivació, millorant les relacions i predisposant-lo a actituds més positives.\nLa felicitat és una fita, i un nen que es coneix i està segur de si mateix sap com trobar aquesta felicitat. Per això a la nostra escola formem persones capaces de saber com gestionar i enriquir les seves emocions .


El GEN recorda a l’Ajuntament de Santa Eulària que la llei permet denegar llicències a sol rústic tot i que es compleixin els requisits de tipus urbanístic (22/10/2009)\nL’autorització d’usos urbanístics a sòl rústic és discrecional de l’administració, en no ser un ús relacionat amb la naturalesa de la finca.\nEl Grup d’Estudis de la Naturalesa (GEN-GOB Eivissa) vol expressar la seua total oposició a la construcció d’una vivenda de grans dimensions enmig de la massa forestal d’un puig a la zona de Can Frígoles, de Santa Eulària, a prop del Puig de na Ribes. Aquesta construcció, per les seues dimensions i ubicació, causarà un gran impacte visual que no es pot tolerar en un municipi ja molt castigat per llargs anys d’indisciplina i permissivitat urbanística.\nEl GEN, però, vol recordar als ajuntaments, com responsables directes de la gestió urbanística, que no tenen cap obligació de concedir llicències urbanístiques a sol rústic, a pesar que els promotors compleixin tots els requisits que la llei demana com son parcel·la mínima, volum, altures, etc. La Llei de Sol de Balears estableix que al sol rústic la concessió de llicències per vivendes unifamiliars no és una obligació dels ajuntaments, sinó que és una acte condicionat i discrecional, donat que la vocació del sol rústic no és el de ser edificat, sinó el de acollir labors agrícoles, ramaderes i forestals. Per això, l’autorització d’una vivenda unifamiliar no és una cosa que obligatòriament s’hagi de donar en sol rústic, molt menys quan és evident que aquesta construcció no és cap instal·lació destinada a feines de tipus agrari o ramader.\nD’aquesta manera, els ajuntaments poden denegar qualsevol sol·licitud de llicència com la d’aquest cas, malgrat compleixin els paràmetres urbanístics, perquè són projectes que no s’adeqüen a la naturalesa i funcions pròpies del sol rústic.\nNombroses sentències emeses pels tribunals de justícia de les Balears en els darrers anys avalen la denegació de llicències de cases en aquest tipus de sol per part de les institucions. Recursos presentats per promotors als qual s’han denegat permisos han perdut les seues pretensions davant els criteris municipals, la qual cosa és demostració de la cobertura legal que la normativa dona a la protecció del sol rústic davant els moviments especulatius que es fan en aquest tipus de terrenys. Els ajuntaments d’Eivissa, per tant, no només han de mirar els paràmetres urbanístics de la casa que es projecta, sinó que han de mirar sobretot si aquest projecte és compatible amb les funcions pròpies del sol rústic.\nPer altra banda, tant els ajuntaments com la Comissió Insular d’Urbanisme del Consell tenen la potestat de denegar sol·licituds de llicència per l’impacte visual i paisatgístic que causarà la construcció projectada. Aquest argument ha estat utilitzat en diverses ocasions per la CIOTUPHA per a denegar autèntics esguerros paisatgístics que, en canvi, complien tots els altres paràmetres.\nEl GEN insta a totes les institucions a utilitzar tots els mecanismes que permeten les lleis per a evitar l’especulació en sol rústic, causant de la urbanització dispersa que s’està menjant el nostre territori de forma lenta però inexorable. En definitiva, el sòl rústic no està contemplat per la llei per a ser edificat amb xalets, sinó per a desenvolupar-hi activitats agràries. Això està legalment reconegut i amb jurisprudència consolidada, i els ajuntaments i Consell no poden ignorar-ho. Al contrari, han de posar-ho en pràctica.


S’obren les inscripcions per poder actuar al Kastanya.cat, el festival que promou l'ús del català i l'occità a través de la música - Viasona\nS’obren les inscripcions per poder actuar al Kastanya.cat, el festival que promou l'ús del català i l'occità a través de la música\nEs tracta d’una iniciativa del Departament de Cultura amb el suport de Lleida TV i la col·laboració de l’Escola de Música L’Intèrpret i la sala Cotton Club de Lleida\nKastanya_cat / Kastanya_cat_2018\n11 de maig 2019, 09:30h Redacció\nJa estan obertes les inscripcions per participar en la iniciativa Kastanya.catque organitza el Departament de Cultura, a través de la Direcció General de Política Lingüística, amb el suport de Lleida TV i la col·laboració de l’Escola de Música L’Intèrpret i la sala Cotton Club de Lleida.\nAl Kastanya.cat hi poden participar tota mena de formacions musicals, de qualsevol estil i composició, que cantin en català o en alguna variant de l'occità i que vulguin seguir una trajectòria musical en aquestes llengües. Al setembre s’enregistraran fins a set programes de televisió que serviran per presentar els grups participants, i que s’emetran les set setmanes anteriors al gran concert final que es farà a Lleida el diumenge 17 de novembre.\nCada formació participant rebrà un enregistrament de dos dels seus temes, i el temps màxim d’actuació de cada formació durant el concert no podrà superar els 20 minuts, incloent-hi el temps d’ajustament dels instruments. De tota manera, en el cas que el nombre de grups inscrits superi les possibilitats de Kastanya.cat, o dels espais on es desenvoluparà, se’n farà una tria segons a criteris qualitatius i per mirar de garantir la màxima diversitat musical i territorial, tot prioritzant les formacions que no hagin participat en cap de les edicions anteriors.\nPer inscriure-s’hi caldrà emplenar aquest formulari i el document de cessió de drets d’imatge i propietat intel·lectual, a banda d’atendre els requeriments d’informació addicional que pugui fer l’organització, que confirmarà la inscripció als diferents participants per correu electrònic.


Filosofia 16-18: L'HOME ECONÒMIC i LA RACIONALITAT INSTRUMENTAL\nL'HOME ECONÒMIC i LA RACIONALITAT INSTRUMENTAL\nHem vist distintes definicions d'home que ens remeten a allò que fa? Com actua? Hem vist l'homo faber, l'homo videns, l'homo ludens, l'homo symbolicus, l'homo bellicus... Però el cert és que la realitat quotidiana ens remet contínuament a l'homo oeconomicus. Així sentim parlar de dura realitat econòmica, de crisi ecònimica, de retallades, de baixada de salaris, de pujada dels preus. Per què tenim la sensació que si la societat (conjunt d'homes) no rutlla en la seva vertent econòmica, no rutlla en cap aspecte? Per què ens sembla que la nostra felicitat, com a persones individuals i com a societat està lligada a la prosperitat? És just que hi hagi gent que, perquè no té feina es mor de gana o es desahuciada? Totes aquestes preguntes bombardegen diàriament el cor de la nostra societat.\nAixò enllaça amb un altra concepte que ja hem treballat a classe. Els conceptes de valor i preu. Les persones tenen valor, les coses preu. És així realment? La realitat, reveladora sempre, ens fa veure que moltes vegades les persones són víctimes d'altres persones sense escrúpols. Així, molta gent no reb un salari just, perd la seva casa perquè no la pot pagar o es mor de gana perquè no pot pagar-se el menjar. Una societat sana, ho hauria de permetre? Fins a quin punt podem desproveir a les persones dels seus drets al.legant a criteris econòmics?\nUna reflexió interessant sobre tots aquests conceptes la trobareu en l'entrevista que Jaume Barberà realitzà ja fa temps a Joan Antoni Melè en el programa de TV3 Singulars. Aquí deix la direcció. Molt interessant la reflexió que fa al principi de l'entrevista Joan Melè entre racionalitat instrumental i racionalitat de fins. Melè és autor del llibre Dinero y conciencia. A quién sirve mi dinero, Plataforma, 2009. Vos deix també un petit vídeo sobre la crisi i la inflacció.\nPublicat per Antoni Garí Bibiloni a 24.1.12\nRENÉ DESCARTES, PEDRO CALDERÓN DE LA BARCA I EL GE...\nGRÈCIA Protàgores d’Abdera (490aC) Gòrgies ...\nLA FILOSOFIA POLÍTICA A L'EDAT MODERNA. NATURALESA...\n2N DE BATXILLERAT. QUADRE COMPARATIU DE LA FILOSOF...\nSOM ALLÒ QUE MENJAM. MENJAR BÉ, PENSAR BÉ


Especialistes en ortodòncia a Manresa - Espai Dental La Perla\nOrtodòncia i Ortopedia dentofacial/li>\nL'objectiu de l’ortodòncia és l'alineació de les dents, afavorint una bona oclusió de les dents superiors amb les dents inferiors. Diagnostiquem i tractem la posició i relació de les dents. Així s'assoleixen objectius estètics com un somriure harmònic i funcionals com una correcta funció masticatòria. També millorem la salut dental disminuint el risc de càries i periodontal, ajudant a mantenir unes genives sanes.\nL'ortodoncista realitza un estudi exhaustiu del cas del pacient, tenint en compte diferents registres: radiografies, fotos i models. Posteriorment l'ortodoncista recomana el tractament més adequat per cada pacient.\nHi ha diferents tipus de tractaments d’ortodòncia, depenent del cas i de l’edat del pacient:\nOrtopèdia dentofacial per a nens (6 a 10 anys)\nEs realitza en nens en creixement, mitjançant una aparatologia, normalment removible, que serveix per estimular el creixement de les arcades dentals a fi de corregir una futura falta d’espai o desproporcions entre el maxil·lar superior i la mandíbula. Aquest tractament facilita o evita un possible futur tractament d’ortodòncia fixa i afavoreix un correcte desenvolupament de les estructures de la regió orofacial.\nOrtodòncia fixa (a partir de 12 anys i adults)\nConsisteix en col·locar aparatologia fixa o brackets amb l’objectiu d’alinear les dents, aconseguint resultats estètics i una correcta funció i salut dental. El brackets poden ser metàl·lics o de zafir (estètics).\nOrtodòncia Invisalign® (joves i adults)\nSi cerquem el major exponent en estètica i comoditat podem plantejar la innovadora tècnica invisible. Treballem amb el sistema americà Invisalign®, pioner en aquest tipus d’ortodòncia.\nUn cop realitzats els registres del pacient, s’envien a Estats Units i mitjançant un software 3D virtual, l’ortodoncista plantejarà el resultat final del cas. Aquest resultat es mostra al pacient, que pot veure les diferents fases i moviments dentals fins arribar a l’alineació ideal. Un cop acceptat el tractament es fabricaran els alineadors individualitzats, que rebrem a la clínica en aproximadament 10 dies, donant la benvinguda al pacient al món Invisalign®.


Federico Mayor Zaragoza: "Yo sólo obedezco a mi conciencia"\nFederico Mayor Zaragoza: "Jo només obeeixo a la meva consciencia"\nUn dels catalans més internacionals que tenim\nTreballa en favor de la pau i per la defensa dels drets humans\n12 anys director general de la UNESCO, ara a la Fundació Cultura de Pau\nTambé és un amant d ela poesia de la que n'ha publicat diversos llibres\nAnalitzem el moment actual, els indignats, la política i la crítica al rescat de bancs\n07.03.2012 | 21:00 hores\nGent de paraula - Federico Mayor Zaragoza\nUn dels catalans més universals, referent per treballar en favor de la pau i la defensa dels drets humans. 12 anys director general de la UNESCO i actualment al capdavant de la Fundació per una Cultura de Pau.\n“Ha arribat el moment de dir prou a les lleis del mercat“\nTot i el món convuls en què vivim i la situació dramàtica de crisi que ens envolta, Mayor Zaragoza no perd la fe ni l’optimisme. "Ha arribat el moment de dir prou a les lleis del mercat".\nCreu que tot i la mala conjuntura actual, avui dia "la consciència global, l’accés de les dones en la presa de decisions i la tecnologia ens permeten, més que ser optimistes, estar esperançats".\n“Vam plantar llavors amargues i estem recollint fruits amargs“\nCal que aprofitem, remarca, les possibilitats que ens atorguen les noves tecnologies "per primera vegada podem dir el què volem sense haver de demanar permís".\nParlem del moviment dels indignats i afirma que tota la força de les protestes s’ha de poder canalitzar "En comptes de protestes el que hem de fer són propostes".\nÉs molt crític amb el rescat dels bancs i ho resum amb una frase contundent: "Vam plantar llavors amargues i estem recollint fruits amargs".\nL’etapa a la política\nFederico Mayor Zaragoza va ser diputat amb Adolfo Suárez i ministre d’Educació amb Calvo Sotelo però remarca: "en política sempre he estat independent".\n“en política sempre he estat independent“\nExplica que quan Suárez el va trucar per anar a les llistes de a UCD li va dir: "els vots de la pobres i la castedat els puc acceptar un temps, el de l’obediència ni un minut".\nTot i que viu apartat de la política diu que mai n’ha deixat de fer "sóc polític en el sentit que penso que la política és la representació de la veu de tots pel bé de la comunitat".\nFarmàcia i fe\nMolt abans que la política la farmàcia es va creuar a la seva vida. És doctor en farmàcia i catedràtic de bioquímica. "Em vaig dedicar a la bioquímica perquè vaig pensar que era més fàcil saber com som que qui som".\n“sóc creient perquè no trobo respostes a les preguntes essencials“\nParlem de fe i religió "sóc creient perquè no trobo respostes a les preguntes essencials" però no accepta les representacions divines de Déu com un home vell i amb barba "la divinitat no la podem conèixer".\nEl seu pas per Virtèlia\nMayor Zaragoza també va estudiar a les aules de Virtèlia, on va conèixer Jordi Pujol, Pasqual Maragall i Miquel Roca.\nDels anys d’escola en guarda un record especial pels qui van ser alguns dels seus mestres com Jaume Vicenç Vives o Joan Triadú.\nPerò si els mestres van ser importants, els consells dels pares encara ho van ser més "del meu pare sempre he admirat la perseverança i de la meva mare que m’inculqués que per ser feliç, no acceptés mai l’inacceptable".\nPoesia i The Beatles\nFederico Mayor Zaragoza escriu poesia en estones lliures, és la seva gran passió "per transmetre l’emoció, no només el pensament, escullo la poesia" perquè d’alguna manera diu, "em permet escriure més ràpid que descriure els esdeveniments".\n“per transmetre l’emoció, no només el pensament, escullo la poesia“\nTé publicats diversos llibres de poemes i il•lustracions i acomiadem el programa demanant-li que ens llegeixi un dels seus poemes mentre escoltem el "All you need is love" de Beatles, una de les cançons amb un significat especial a la seva vida.\nGent de paraula - Mayor Zaragoza: "Sóc creient perquè no trobo resposta a les preguntes"\nGent de paraula - Mayor Zaragoza: "Tota aquesta gent, quan se'n va, es queda"


Una mà de Vicente Álamo dóna la victòria al Fraikin - AraVallès\nEl BMG guanya el Valladolid per 32 a 31 al Palau d'Esports\nGranollers Divendres, 23.9.2016. 16:00 h\nEl Granollers va marcar la iniciativa, però va arribar al descans amb un electrònic ajustat, 17 a 16. La segona part els de Carlos Viver van poder-se marxar al marcador, pe`ro no saber tancar el partit, tot i els 7 gols de Silva i 6 d'Arnau Garcia. El partit finalment es va ajustar i va necessitar d'una bona intervenció del porter granollerí.\nDesprés de 4 jornades, el BMG ocupa el tercer lloc de l'Asobal amb 6 punts, a 2 del líder que ocupa el FC Barcelona. El proper partit dels granollerins tindrà lloc el dissabte 1 d'octubre contra el Frigoríficos Morrazo (17 hores).


Cuevillas dóna per fet que el manteniment de la presó preventiva és l'avançament d'una condemna\nCuevillas dóna per fet que el manteniment de la presó preventiva és l’avançament d’una condemna\nL'advocat i diputat creu que l'escrit de la querella presentada per la fiscalia serà la ponència de la sentència de Marchena\nL’advocat i diputat al congrés espanyol Jaume Alonso Cuevillas dóna per fet que el manteniment de la presó preventiva en el judici del Suprem és ‘l’avançament’ d’una condemna. Cuevillas discrepa de ‘l’optimisme’ del lletrat Xavier Melero i considera que la ponència de la sentència que escriurà Marchena serà com l’escrit presentat per la fiscalia. ‘Aquest escrit, si el presentem Xavier Melero o jo mateix, no l’haurien admès a tràmit, però com que el fa la fiscalia i contra els catalans, sí que l’admeten’, ha declarat. En aquest sentit, Cuevillas creu que Melero espera una sentència tova o una absolució perquè ‘creu en el dret’, però troba que ‘no hi ha cap indici’ per a ser optimistes. ‘No hi ha rebel·lió, no hi ha sedició, no hi ha res, però és un procés polític vestit de procés penal’, ha afirmat.\nTambé ha criticat la duresa de la resolució mitjançant la qual es decideix de mantenir els presos polítics a la presó. ‘Ho fan a més en contra de l’opinió del grup de treball de Nacions Unides i del Tribunal alemany, i amb una gran duresa’, ha assenyalat. S’ha referit a la carta presentada per Ben Emmerson a les Nacions Unides i confia que la resolució serà favorable i ràpida. ‘És inacceptable que un estat critiqui els membres que han adoptat una resolució quan no li agrada què diu’, ha exposat. Tot plegat, en un sopar groc en què també ha parlat de la situació de Puigdemont i dóna per fet que serà eurodiputat. ‘Si no és el 2 serà el 10 o el 20, perquè ha estat elegit per més d’un milió d’electors i en té tot el dret’, ha assenyalat.