boca Archivos | Animalados\n18 gener, 2021 /0 Comentaris/in Consells i trucs /per Info Tinc un Gos\nLa salut bucal en els gossos és fonamental, no només per a una bona qualitat de vida, sinó també perquè aquesta sigui prolongada.\nTots els gossos requereixen cures dentals, a l’igual que nosaltres, ja que les peces s’espatllen amb els elements corrosius dels aliments i acumulen carrall i placa bacteriana. A més, l’absència d’una cura dental adequada provoca halitosi en els peluts, és a dir, mal alè causat per les restes de menjar i bacteris.\nA més, els problemes dentals causats per una mala salut bucal poden derivar en gingivitis, que és una inflamació de les genives, i posteriorment en periodontitis, quan la inflamació ja està avançada i fa que l’os es torni més feble. Les dues fases de la malaltia periodontal poden provocar que els gossos perdin peces dentals, un procés que provoca molt dolor.\nSi aquesta enfermetat no és abordada a temps, el problema pot derivar en malalties de ronyó, fetge i fins i tot problemes cardíacs. I al contrari: si s’atén adequadament des dels primers mesos de vida del gos, podem sortejar moltes malalties.\nTenint en compte que els gossos tenen les genives més sensibles que nosaltres, no convé utilitzar un raspall dels nostres, i si ho fem, utilitzarem un amb truges molt suaus. L’ideal és comprar uns raspalls de goma en forma de didal, adaptats a ells i que ens permeten arribar a tots els racons de la seva boca i poder raspallar fins i tot les peces més ocultes. Quant a la manera de fer-ho, ho farem igual que nosaltres: de dalt a baix partint de la base de la dent.\nLa neteja amb raspall és la forma més adequada per a una correcta salut bocal del pelut. No obstant, també hi ha algunes alternatives i alguns complements com són els snacks i les joguines dentals.\nFont: AMIC/ Eldiario.es\nhttp://www.animalados.com/wp-content/uploads/2021/01/img_20210104155046.jpg 846 1240 Info Tinc un Gos http://www.animalados.com/wp-content/uploads/2018/12/logo-animalados.png Info Tinc un Gos2021-01-18 15:48:352021-01-19 18:25:49És necessari raspallar les dents dels gossos?


Els últims nomenaments del Suprem: portes giratòries del PP i afins a Lesmes\nCritiquen que tots siguin de perfil conservador.\nL'associació Jutges per a la Democràcia denuncia la manca de transparència i rigor en els últims nomenaments del Tribunal Suprem.\nAssociacions de jutges veuen inviable una investidura telemàtica de Puigdemont\nAlguns jutges volen abandonar Catalunya pel procés independentista\nAixí sostenen que no obeeixen a mèrits professionals dels candidats sinó que obeeixen a "motius o interessos aliens" a la funció jurisdiccionals que "els ve encomanada".\n"Són clars exemples de portes giratòries ja que han recaigut sobre persones que han ostentat càrrecs polítics del Partit Popular, partit al qual ha estat vinculat el mateix president del CGPJ, Carlos Lesmes", expressen en un comunicat.\nDes de l'associació denuncien que Fernando Ramón, a més d'íntim de Lesmes, va ser Secretari d'Estat de justícia sota el mandat del ministre de Justícia Alberto Ruiz Gallardón i el que va dissenyar l'actual model del CGPJ amb "un tall clarament presidencialista" que afavoreix ostensiblement al mateix Lesmes.\nVicente Magro Servet va ser senador pel Partit Popular a la Comunitat Valenciana (Alacant), on els casos de corrupció vinculats a aquest partit són i han estat una constant, com s'evidencia en el judici seguit actualment a l'Audiència Nacional.\nSembla que el perfil que es busca per cobrir les vacants a la Sala Segona de l'Alt Tribunal és el de candidats de perfil conservador.\nAixò augmenta les sospites d'i nterferencia en processos judicials presents o futurs dels que coneix o coneixerà el Tribunal Suprem.\nTal com recentment ha assenyalat la Comissió Europea en el seu informe sobre l'estat de la justícia als països de la UE, fins a un 58% de l'opinió pública espanyola té una imatge "dolenta" o "molt dolenta" sobre la manca d'independència judicial, percepció que és conseqüència directa de les "interferències i pressions del Govern i les seves polítiques".\nAixí mateix, el CGPJ vulnera amb els últims nomenaments seva pròpia política de transparència en no publicar els currículum dels candidats impedint així que la ciutadania pugui comprovar si aquests nomenaments responen als principis de mèrit i capacitat.


Jaume Balius i Mir - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJaume Balius i Mir\nJaume Balius i Mir, (Barcelona, 1904 - Ieras, Provença-Alps-Costa Blava, 13 de desembre de 1980) fou un escriptor anarquista català. Va néixer en el si d'una família burgesa de Barcelona. Va cursar estudis de batxillerat i es va matricular en la facultat de medicina.\nPeriodista, anarcosindicalista i sindicalista\n1.1 Inicis catalanistes\n1.2 Anarquisme i Guerra civil\n1.3 Exili, 1939-1980\nEl seu temperament idealista el portarà durant la seva joventut al catalanisme insurreccional del coronel Francesc Macià i a Estat Català. En 1922 s'afilia a Acció Catalana, i pren part en les manifestacions catalanistes de 1923; dos anys més tard va ser un dels signants del manifest Bandera Negra, i implicat en el complot de Garraf contra el rei Alfons XIII i en els preparatius d'un Exèrcit Català secret, és torturat i empresonat a la presó model de Barcelona. En poc temps és posat en llibertat i s'exilia en França, on va participar en els fets de Prats de Molló. Alhora va contactar amb els cercles comunistes de Joaquim Maurín.\nEn produir-se la provlamació de la república va tornar a Barcelona i de la mà de Maurín i de Jordi Arquer i Saltor es va afiliar al Bloc Obrer i Camperol, organització a mig camí entre el catalanisme i el marxisme, però al cap de poc es va sentir decebut per les ambicions dirigistes dels seus caps i les seves connivències amb la petita burgesia catalanista.\nAnarquisme i Guerra civilModifica\nImpressionat per la insurrecció de Fígols, es va fer anarquista, apadrinat en els mitjans llibertaris per noms de prestigi com Pablo Ruiz, Bru Lladó, Francisco Pellicer, Lliberto Carrerons, Alexandre Gilabert o Eusebi Carbó. Fou detingut durant la insurrecció anarquista de gener de 1933 i durant els fets del 6 d'octubre de 1934.\nPertanyia a la FAI des de 1932 i a la CNT des de 1936. Participà activament en els combats als carrers de Barcelona durant el cop d'estat del 18 de juliol de 1936. Balius va ser elegit vicepresident del Sindicat de Periodistes i va entrar en el Grup Sindical d'Escriptors Catalans, escrivint per a Ideas, Ruta, Superación i Tiempos Nuevos. El 26 de gener de 1937 se li va oferir la direcció del periòdic La Noche, antic òrgan azañista en mans dels seus treballadors.\nVa exercir d'articulista i periodista en la premsa llibertària del moment, així per a Tierra y Libertad, Solidaridad Obrera, Solidaritat, CNT, Cultura Obrera, Despertar i Más Lejos.\nLogotip de la CNT.\nPrimer número de El Amigo del Pueblo, Portavoz de los Amigos de Durruti, órgan de Los Amigos de Durruti.\nEl 15 de març de 1937 crea l'Agrupació dels Amics de Durruti al costat de Félix Martínez i Pablo Ruiz, antics membres de la Columna Durruti, arran del decret de militarització de les milícies, i comença a editar (a partir del 19 de maig) el periòdic El Amigo del Pueblo, il·legalitzat després de la publicació dels seus primers nombres i que pren el seu títol de L'Ami du peuple, de Marat. L'objectiu del grup és lluïtar contra el que consideren com una posició reformista de la CNT i contra l'abandament de les conquestes de 1936. Els Amics de Durruti estan en desacord amb la participació ministerial de la CNT en el govern català i espanyol. El grup també està en desacord amb la militarització de les milícies obreres.\nArran dels fets de Maig (1937), en els quals s'aproximaria al POUM, la seu de l'agrupació va ser clausurada i Balius portat als calabossos, des d'on continuaria escrivint para El Amigo del Pueblo. Va poder sortir poc després de la presó, sent nomenat secretari de l'Agrupació i empresonat de nou. Al gener de 1938 escriurà "Cap a una nova revolució", un dels seus textos més coneguts.\nEn finalitzar la guerra a Catalunya al gener de 1939 s'exilia de nou a França, on gesta el Grup franco-espanyol d'"Els Amics de Durruti". Quan s'iniciï la invasió alemanya, Balius aconseguirà sortir del territori francès en l'últim vaixell noliejat pel SERE el 1940. Va desembarcar a Santo Domingo, des d'on va poder aconseguir Cuba i arribar per fi a Mèxic, país en el qual va romandre disset anys. En 1961 torna a París, on exercirà com a redactor per Le Combat Syndicaliste i Tierra Libre, periòdics de la CNT en l'exili francès.\nEn 1978 l'historiador britànic Paul Sharkey tradueix i edita en anglès "Cap a una nova revolució", al que Balius li afegirà un pròleg, "Fa 40 anys...", que ha passat a formar part de l'obra.\nMor en la residència Beau Séjour, a Ieras, al districte de Toló, un dia de desembre de 1980.\n↑ (anglès)Saku Pinta, « Council Communist perspectives on the spanish civil war and revolution, 1936-1939 » Alex Prichard, Ruth Kinna, Saku Pinta, Dave Berry, Libertarian Socialism: Politics in Black and Red, Éditeur Palgrave Macmillan, 2012, ISBN 9781137284761, 328 pages, p.134-137 «Enllaç».\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jaume_Balius_i_Mir&oldid=24404541»\nDarrera modificació: 4 ago 2020 a les 07:08\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 ago 2020 a les 07:08.