Daltabaix històric del PSG a costa d'un ogre nomenat Benzema\nEl Madrid i el PSG són, respectivament, el Míster Increïble i el Síndrom de la mítica pel·lícula de superherois de Pixar. I el futbol continua sent un esport meravellós al qual es juga amb les cames, amb el cap i no pas amb monedes. En aquest joc, Karim Benzema no té ningú capaç de fer-li ombra. El crack francès ha despertat de la utopia el poderós PSG de Leo Messi, Kylian Mbappé i Neymar Jr, liderant una remuntada històrica i a la madridista.\nL’equip del gat ha arribat al descans de la tornada d’aquesta ronda de vuitens de final de Champions amb dos gols de desavantatge. No era això, però, el pitjor: la sensació de superioritat visitant era immensa. El Madrid ha obrat el primer acte molt de més a menys. Empentat per un gran ambient a casa, ha apretat i ha tancat els parisencs a la seva àrea. Tot i això, no trobaven idees per inquietar Gianluigi Donnarumma. En estàtic els costava molt. I a la contra només apareixien imprecisions. Vinicius estava estel·lar, però el Madrid moria per la banda dreta. Marco Asensio i Dani Carvajal no estaven a l’altura de la cita.\nPrimera estocada d’un Mbappé que es consolida com a millor jugador del món\nEl lateral, de fet, ha propiciat el primer gol visitant. El PSG, que esperava tranquil a casa seva, i després de dues bones ocasions de Benzema (de cap), ha tornat a estrenar al marcador. Aprofitant una pèrdua del lateral madridista, Neymar ha servit a Mbappé una d’aquelles pilotes que agraden tant a l’extrem. A l’espai, i a córrer. Després que li anul·lessin un gol, el francès, tot sol davant un David Alaba batut, i aquest cop de manera legal, ha definit davant Thibaut Courtois amb una comoditat abismal. A partir d’aquí, els de Pochettino han crescut. Han sortit de la seva cova, per tenir possessions quasi infinites. Messi, per fi, s’ha trobat al seu ecosistema. Els parisencs ballaven sobre la gespa.\nKylian Mbappé celebra el gol juntament amb el seu assistent, Neymar Jr | Europa Press\nEls vint-i-dos protagonistes han marxat al vestuari oferint la sensació que la segona part seria un festival gal. De fet, així ha començat. El Madrid continuava molt incòmode. No es trobava a ell mateix. No era el Madrid de les grans cites. De Cardiff, de Milà, de Lisboa… no. Era un Madrid minimitzat per Mbappé. Com quan et trobes el teu crush en un bar i t’omples de vergonya. El francès, a qui li han anul·lat novament un gol, provocava targetes grogues a dojo. Estava completant un partit digne de Pilota d’Or. A més, Marco Verratti i Leandro Paredes tenien molt ben contesos Luka Modrić, Fede Valverde i Toni Kroos.\nPassaven els minuts, i no passava res favorable als interessos blancs… fins que Carlo Ancelotti ho ha volgut. El tècnic italià ha retocat el seu equip com ho fan pocs entrenadors al món. Ha retirat els esmentats Asensio, Carvajal i un Kroos minvat físicament, per donar entrada Rodrygo Goes, Eduardo Camavinga i Lucas Vázquez. El Madrid ha guanyat en verticalitat, energia, dinamisme, idees i ambició. I els de Pochettino han fet una passa enrere.\nAquesta ha coincidit amb una relaxació excessiva de Donnarumma. Tot i ser un gran porter (va ser escollit el millor jugador de l’Eurocopa), ha pecat d’inexperiència. No ha lliurat en les batalles en les quals sí que ha lluitat Keylor Navas. Clar que el costa-riqueny no és el futbolista més mediàtic de tots, i això no convenç per terres qatarianes.\nPerò la glòria comença per darrere. I Donnarumma ha estat víctima de la fam de Benzema. Com ja ho van ser Loris Karius, porter del Liverpool a la final de 2018, i Sven Ulreich, porter del Bayern de Munic a les semifinals del mateix any. El madridista, futbolista de carrer, li ha robat una pilota per terra, Vinicius l’ha recuperat, i el mateix Benzema ha empatat el partit. Amb l’1-1 al marcador, la victòria blanca era qüestió de temps.\nL’afició s’ha reenganxat i els jugadors blancs han tret la seva millor versió. I els del PSG, la seva pitjor. Aquesta és la diferència entre un campió i un etern aspirant. Els francesos s’han espantat en el pitjor moment, com ja ho van fer el dia del 6-1 del Barça. De fet, salvant les distàncies, el desenllaç del partit s’ha desenvolupat de la mateixa manera.\nMalgrat estar tancats novament en la seva cova, els parisencs ja no aconseguien contraatacar. Neymar ha desaparegut i Messi també. Només Mbappé insistia. Però estava massa sol. En canvi, Benzema no ho estava pas. El crack francès ha aprofitat una passada paranormal de Modrić per igualar l’eliminatòria. Amb el 2-1, l’accés blanc als quarts de final era qüestió d’un obrir i tancar d’ulls.\nKarim Benzema celebra un dels seus tres gols | Europa Press\nDit i fet. En la represa, després que el París hagués sacat del mig del camp, el Madrid, enfurismat, ha robat la pilota a través d’un Vinicius incommensurable. I Benzema ha completat el hat-trick i l’estocada final a un PSG que s’ha diluït en la seva inexperiència, ingenuïtat i excessives ganes de ser més gran que l’ogre que tenia endavant. El PSG continua començant la casa per la teulada. Va fitxar Messi i va mantenir Mbappé el passat estiu, però continua sense tenir un projecte esportiu sòlid. El futbol tradicional, el de tota la vida, el de l’entrepà de fuet embolicat en paper de plata, celebra.\nBenzema ha remuntat el talent de Mbappé, el vull, però no puc de Messi o l’espantada de Neymar. Benzema ha remuntat la manca de projecte del PSG. Els màxims campions de la Champions han enfonsat, novament, el vaixell de paper moneda de Nasser Al-Khelaifi en una nova nit històrica, i seran als quarts de final, mentre que Messi i companyia s’ho veuran des de les seves luxoses mansions.\nCuler. març 10, 2022 | 00:34\nGràcies, Madrid, per explicar-los-hi el conte de la lletera a aquests creguts del PSG que ja es veien campions. Neymar, Messi & cia: Que us bombin!


Escaldes-Engordany dissol la mútua dels agents de circulació\nEl TC rebutja l'últim intent del comú per evitar aquest dràstic acord\n4 min. Escaldes-Engordany 15/11/2018 19:02\n651x366 Un agent de circulació escaldenc. / ARXIU ANA Un agent de circulació escaldenc. / ARXIU ANA\nLa junta de govern del comú d'Escaldes-Engordany decidirà dilluns vinent la dissolució de la controvertida mútua dels agents de circulació, després que el TC va comunicar dilluns que desestima el darrer recurs de la corporació.\nSegons han explicat fonts del comú, dilluns s'acordarà publicar un edicte per contractar una pòlissa d'assegurança per cobrir els accidents i les malalies laborals de tots els empleats, no només els urbans. Alhora la corporació tornarà els diners que els treballadors van pagar a la mútua.\nEl Tribunal Constitucional no ha admès el recurs d’empara de la corporació que, per segona vegada, demanva salvar la mútua.\nEl comú d'Escaldes-Engordany va traslladar al juny la sentència de la mútua dels agents de circulació al Tribunal Constitucional (TC). Trini Marín va explicar que van rebre la resposta del Tribunal Superior (TS) i que, tal com s'esperava, es manté en el posicionament de suspendre cautelarment l'execució de la sentència 48-2018, de 24 de maig, que obligava a anul·lar la mútua dels agents escaldencs.\nLa cònsol major va voler recordar que, malgrat que des d'Escaldes-Engordany sempre hagin aplicat correctament l'article de la llei (el 36), que diu que pot ser el comú qui ho subvencioni o bé crear la mútua, se'ls obliga a eliminar-la sense que es parli de modificar l'article en qüestió ni buscar la manera de solucionar-ho.\nPel que fa a la carta que el comú d'Escaldes-Engordany va fer arribar al Consell General, per tal que sigui ell el que decideixi si s'ha de modificar la llei dels agents de circulació (del 2005), arran de la sentència del TS que anul·lava la mútua dels integrants del cos escaldenc i assenyalava que l'article 36 del text legal pot ser inconstitucional, no han rebut resposta.\nSobre la tasca de la persona externa que es va incorporar al cos fa un parell de mesos, per tal d'acabar amb els conflictes que enfrontaven els treballadors amb els seus superiors, assegurant que rebien coaccions i amenaces per part dels caps, Trini Marín va manifestar que tot està més calmat, després que el 'mediador' hagi parlat amb la quarantena d'agents de circulació.\nEl juny passat el comú d'Escaldes-Engordany va formular un incident de nul·litat d'actuacions contra la sentència 47 i 48-2018 de 24 de maig del Tribunal Superior de Justícia (TS), que estimava, a tenor de la sentència de 20 de desembre del 2016 del Tribunal Constitucional, el recurs d'apel·lació dels agents de circulació obligant a la corporació a anul·lar la mútua creada per donar cobertura complementària en els casos de baixes per accidents laborals o malalties professionals, el TS va acordar suspendre cautelarment l'execució de la sentència.\nEn l'escrit, el TS acordava en un article únic "suspendre cautelarment l'execució de la sentència núm. 48-2018, de 24 de maig, fins que es resolgui l'incident de nul·litat d'actuacions formulat contra la mateixa per part de la representació processal del comú d'Escaldes-Engordany".\nEn l'incident de nul·litat, plantejat pel comú d'Escaldes-Engordany, s'argumentava, entre d'altres, que mentre transcorria el procés de contractació pública d'una pòlissa d'assegurança era necessari continuar efectuant les retencions previstes a l'Ordinació de la mútua per tal de garantir als mateixos agents de circulació el manteniment i la continuïtat de l'assegurança complementària. En aquest sentit, el Superior exposava que "és evident que l'execució immediata d'aquesta sentència podria comportar uns perjudicis desmesurats i de difícil reparació per a la corporació comunal atès que s'haurà procedit a la dissolució de la mútua abans d'adoptar una decisió definitiva sobre la seva procedència, motiu pel qual s'havia de donar lloc a la suspensió cautelar de l'efectivitat de la sentència 47 i 48-2018 de 24 de maig, fins a la resolució d'aquest procés incidental de nul·litat d'actuacions”.\nAra la mútua ha arribat al seu destí final: la desaparició.\nEscaldes-Engordany fa efectiu el retorn dels diners de la mútua dels agents de circulació\nEscaldes-Engordany convoca un concurs per contractar una assegurança\nAssandca insistirà en la llei de l'oblit i en la millora de la d'acompanyament


El Senat espanyol aprova definitivament la reforma de l'Estatut d'Autonomia per a eliminar els aforaments a les Balears\n29 maig 2022 04:50\ndBalears/E.P. | 02 febrer 2022\nLa majoria del Senat espanyol ha aprovat aquest dimecres de manera definitiva la reforma de l'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears per a suprimir els aforaments dels diputats autonòmics i els membres del Govern per tal que puguin ser jutjats per tribunals ordinaris. D'aquesta manera, la norma entrarà en vigor una vegada sigui publicada al Butlletí Oficial de l'Estat (BOE).\nEn concret, 251 senadors han brindat el seu suport a aquesta reforma estatutària, que també ha comptat amb 12 abstencions i cap vot en contra.\nEl Parlament va aprovar per unanimitat aquesta reforma de l'Estatut el mes de novembre de l'any 2018 en entendre que el fur és percebut per la societat com «un privilegi que distorsiona el principi d'igualtat» de tots els ciutadans davant de la Justícia.\nI, com marca la llei, la va remetre al Congrés espanyol per a ratificar-la definitivament. Tot i que la Cambra Baixa la va prendre en consideració fa dues legislatures, la seva tramitació va quedar congelada com a conseqüència dels processos electorals del 2019 i va ser fa uns mesos quan finalment les Corts han tornat a reprendre aquesta tramitació, que ha acabat aquest dimecres de manera definitiva.\nDurant el debat al Senat espanyol, han pres la paraula senadors de MÉS per Mallorca, ERC, Ciudadanos, PP i PSOE, que han coincidit a posar en valor la importància d'aquesta reforma estatutària que acabarà definitivament amb els aforaments.\nAcabar amb els aforaments\nAquesta reforma de l'Estatut, que afectarà 59 diputats del Parlament i els membres del Govern, no és l'única, però, que ha passat pel Congrés espanyol en els darrers temps. Canàries, Múrcia, Cantàbria i La Rioja també varen modificar els seus respectius textos estatutaris per a acabar amb els aforaments polítics.\nUna iniciativa menorquinista\nMés per Menorca, qui va presentar la iniciativa al Parlament l'any 2018, ha celebrat l'aprovació i ha recordat que «aquesta iniciativa, que afectarà a 59 diputats i membres del Govern de les Illes a porta el segell verd, sobiranista i insularista de Més per Menorca». A més, s'ha congratulat que, a partir d’ara «tots siguem jutjats, tant civil com penalment, pel jutge predeterminat per llei».\nPer Nofret, fa 4 mesos\nSi això ens allunya de les cúpules judicials espanyoles del Tribunal Suprem i els que avui son aforats s’han de sotmetre als tribunals locals de la justícia ordinària, igualment com la resta de ciutadans, es una molt bona notícia.


TÈCNICA I CINEMA | Revista INS Aiguaviva 2016-2017\nRevista INS Aiguaviva 2016-2017\nEls plans cinematogràfics\nL’auca: Un conte de Nadal\nFem ràdio. Programa 1.\nFem ràdio. Programa 2.\nFotos graduació 4t ESO. Promoció 2012-2016.\nManifest INS Aiguaviva contra la violència de gènere\nVISIONS: ELS LÍMITS DE LES XARXES SOCIALS | VALLÈS VISIÓ\nArxiu de la categoria: TÈCNICA I CINEMA\n5 de Juny de 2017 Bienvi\nTreball sobre els plans cinematogràfics a la classe de tècnica i cinema.\nPere Comellas, TÈCNICA I CINEMA\nPere Comellas (1892-1942)\n15 de Febrer de 2017 Bienvi\nEl passat 26 de gener l’Antonio Mateo, a la classe de tècnica i cinema, ens va fer una xerrada sobre el seu avi, el PERE COMELLAS, un pioner del cinema de la Bisbal que va rodar pel·lícules als voltants dels anys vint.\nL’Antonio ens va mostrar moltes pel·lícules del seu avi, ens va explicar moltes anècdotes i ens va mostrar una cinta de cel·luloide original.\n“Ha estat molt interessat i entretingut. Ens ha explicat com eren les seves pel·lícules i una mica la seva història. Ens ha ensenyat pel·lícules que havia gravat el Pere Comelles i estaven molt bé. També hem pogut tocar una pel·lícula de cel·luloide.”\n“Ha esta una visita molt entretinguda i aprens més coses sobre cinema i sobre la vida d’aquest senyor. També el material utilitzat complementa l’explicació i es fa una visita molt amena.”\nPol Escudé Domènech\n“M’ha semblat interessant la xerrada d’Antonio sobre el seu avi. Dels vídeos que ens va ensenyar, el que més em va agradar va ser el de la família. En general, em va agradar molt la xerrada.”\n“La xerrada m’ha agradat perquè ens ha explicat el cinema que feia el seu avi, en qui s’inspirava i el perquè. També ens ha explicar com feien el cine, com es gravava. També em va agradar perquè va portar la cinta de rodatge.”\n“M’ha agradat bastant l’exposició, ja que hem conegut un director de cine a través del seu nét. M’han agradat molt les escenes de la vida familiar.”\nTV-3 recrea fets del segle XX a través de pel.lícules familiars\n‘Material sensible’ recull filmacions privades de cineastes en 13 capítols\nUn dels capítols d’aquesta sèrie de TV-3 està dedicat al Pere Comellas. En aquest enllaç el podreu veure.\n8 de Febrer de 2017 Bienvi\nEls alumnes de 4t curs d’ESO, a l’assignatura Tècnica i cinema, han realitzat uns vídeos amb la tècnica del Stop Motion.\nGraduació 4t ESO – Promoció 2012-2017\nL’auca: Un conte de Nadal de Charles Dickens


L'OMS veu amb bons ulls el vet de Barcelona als cotxes més contaminants\nL’OMS veu amb bons ulls el vet de Barcelona als cotxes més contaminants\nNathalie Roebbe avisa de la importància dels batlles per fer front a la contaminació de l'aire: 'Són petits ministres de salut'\nL’Organització Mundial de la Salut (OMS) veu amb bons ulls el vet als cotxes més contaminants a Barcelona. Així ho assenyala en una entrevista amb l’ACN Nathalie Roebber, coordinadora de qualitat de l’aire i salut urbana de l’OMS, que apunta que el trànsit és un dels contribuents ‘clau’ en embrutar l’aire. Segons l’experta, abordar la contaminació és abordar la salut dels ciutadans i és per això que considera que el paper dels ajuntaments és ‘molt important’. Decisions com ara la planificació urbana o la introducció de noves taxes poden tenir un impacte, explica, i per això parla dels batlles i les batllesses com ‘petits ministres de salut’.\n‘A les ciutats el que és important és tenir clar quines són les principals fonts per trobar les intervencions apropiades però per descomptat el trànsit és un factor clau’, afegeix. En aquest sentit, Roebber diu que les mesures han de triar-se en relació al context ‘local’ de cada municipi, per exemple, fixant-se en aspectes com ara com està construïda la ciutat o quin és el nivell de població. Per tant, conclou, no hi ha una única mesura que sigui la bona sinó que la solució és una combinació de mesures adaptades a la ciutat.\nAixí, veu amb bons ulls idees com ara el peatge de congestió —al qual Generalitat, AMB i Ajuntament de Barcelona han obert la porta recentment— perquè els vehicles que vulguin accedir al centre de la ciutat hagin de pagar una taxa però diu que n’hi ha diverses com ara incentivar l’ús de la bicicleta. ‘Són mesures que han de ser implementades de forma conjunta’, insisteix.\n‘El missatge és que si abordes la contaminació de l’aire el que estàs fent abordar la salut, per tant, augmentes el benestar de la població i moltes altres coses que van de la mà’, explica. Com a model de referència cita l’exemple dels països nòrdics, que han muntat infraestructures per facilitat la circulació amb bicicleta així com els espais peatonals, incentivant el canvi del cotxe per l’activitat física. ‘Així, d’una banda redueixes l’ús dels cotxes i per tant redueixes la contaminació i, alhora, amb l’increment de l’activitat física redueixes l’obesitat i la prevalença d’altres malalties no transmissibles’, conclou.\nNathalie Roebber ha participat aquest dimarts en un acte a Brussel·les organitzat per la Fundació Naturgy, en la qual també hi ha intervingut la Comissió Europea.\nDurant l’acte, el director general de la direcció de Medi Ambient de l’executiu comunitari, Daniel Calleja, ha destacat que els estàndards de la qualitat de l’aire a Europa han millorat en les últimes dècades gràcies als ‘esforços’ a nivell local, regional, nacional, europeu i empresarial però ha remarcat que seguir ‘netejant’ l’aire és encara ‘urgent’. ‘Encara s’ha de fer molt perquè els estàndards de qualitat de l’aire no s’han assolit en moltes zones urbanes’, ha afirmat.\nAl seu torn, Maria Eugenia Coronado, directora de la Fundació Naturgy, assegura en declaracions a l’ACN que la contaminació de l’aire aportarà ‘molts problemes’ si no s’assumeix ‘amb responsabilitat’ en una cultura que va ‘des dels ciutadans’ fins a les empreses i l’administració pública.\nSegons Coronado, s’ha de buscar la millor relació ‘benefici-cost’ per obtenir una energia ‘més neta’ i opcions de combustible que siguin viables i ‘més nets’ per al planeta. ‘Tenir plans per a la ciutat, alternatives de transport, tots els ajuntaments en general van caminant cap a això’, diu, demanant treballar ‘en equip’ amb l’administració i la ciutadania.\nL’experta de l’OMS afirma que el 23% de la càrrega de malalties és a causa de factors de risc mediambientals i situa la qualitat de l’aire com un dels majors ‘determinants’ ambientals per a la salut, en particular a les zones urbanes.\nL’organització estima que la contaminació ambiental està associada a malalties cardiovasculars i respiratòries i càncer arran de l’exposició a partícules de l’aire. Es calcula que la contaminació de l’aire causa més de 4 milions de morts prematures l’any arreu del món.\nA Barcelona, la font principal de contaminació atmosfèrica és el trànsit motoritzat, segons l’Agència de Salut Pública de la ciutat. L’informe de qualitat de l’aire del 2017 mostra que es continuen superant els nivells de referència de l’OMS per als contaminants NO2, PM10, PM2,5, benzè, ozó i benzo(a)pirè.\nAdvertències de Brussel·les\nLa Comissio Europea manté un procediment d’infracció obert a Espanya perquè l’Estat continua superant els valors límit de diòxid de nitrògen (NO2) permesos segons la directiva europea.\nTot i l’incompliment “constant” dels límits de contaminació atmosfèrica que recull la normativa europea sobre qualitat de l’aire, l’any passat l’executiu comunitari va descartar enviar Espanya al Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) per la contaminació de l’aire que hi ha principalment en les àrees urbanes de Barcelona i Madrid.\nLa legislació de la UE sobre la qualitat de l’aire ambient, que recull la Directiva 2008/50/CE estableix valors límit pels contaminants atmosfèrics nocius i, en particular, el diòxid de nitrògen. Si se superen aquests valors, els estats membres tenen l’obligació d’adoptar i executar plans de qualitat de l’aire que estableixin mesures adequades per posar-hi fi el més aviat possible.


L’AGIA va deixar de publicar estudis de mercat perquè no reflectien la realitat… els actuals del Govern, tampoc - Altaveu el diari digital d'Andorra\n11/11/2018 (12:45 CET)\nLa comissió nacional de l’habitatge constituïda fa pocs dies s’ha marcat dos objectius prioritaris: intentar elaborar un cens d’habitatges buits i fer un estudi realista de l’evolució del mercat i els preus que aquest fixa. La missió no és gens fàcil. El col·legi professional que agrupa els gestors immobiliaris (AGIA) ja va fer durant molts anys estudis de mercat. Però els va deixar de fer perquè no reflectien la realitat. Ara, les dades estadístiques que ofereix el Govern tampoc no s’ajusten al preu real global pel qual es fan les transaccions immobiliàries.\nLes fonts consultades han explicat que l’estudi de mercat de l’AGIA es va deixar de fer en un moment que el marge de negociació era molt gran. El que es publicaven eren els preus de sortida, però com que es negociava i hi havia un ampli marge de benefici, finalment el preu al qual es tancava l’operació era inferior. A vegades, molt inferior. Per tant, publicar com a certs els preus de sortida acabava creant un efecte inflacionista. D’aquí que es deixés de fer formalment l’estudi de mercat.\nAra, el departament d’estadística de Govern torna a recopilar dades sobre les transaccions immobiliàries. Les fonts consultades han explicat que el fet que ara apareguin preus més baixos tampoc no reflecteix la realitat, perquè es recull l’efecte d’aquelles persones que han venut per sota preu ja que es volien desprendre d’immobles que no tenien declarats en els seus fiscs d’origen. Hi ha hagut moltes transaccions d’edificis sencers, subhastes i pisos escripturats sota preu que fan que el preu mitjà final que surt tampoc reflecteixi la realitat.\nUn exemple de tot això darrer, segons les fonts, és que, per exemple, no era obligatori declarar béns immobles pel valor inferior als 48.000 euros i molta gent feia la venda per aquest valor per no tenir problemes fiscals. Per tant, aquest valor tampoc no reflecteix, en aquest cas a la baixa, la realitat dels preus. Només evidencia una altra realitat: que hi ha hagut gent que s’ha hagut de desprendre d’immobles de qualsevol manera per no tenir problemes amb les agències tributàries dels seus països.


L'únic derbi 2016-2017. Castelldefels i Santfeliuenc protagonitzaran a Els Canyars l'únic partit amb dos representants comarcals. El Santfeliuenc torna a la ciutat marinera després d'una temporada en què els grocs van passar per Primera Catalana. Sortosament els de Miki Carrillo van exhibir decisió per recuperar la Tercera a la primera. Les directives dels dos clubs han arribat a un acord que permetrà als socis del Santfeliuenc accedir a l'estadi per només 5€. Les penyes blanc-i-blaves han anunciat un viatge massiu.\nESTADI MUNICIPAL ELS CANYARS\nPER SEGUIR EN DIRECTE: Ràdio Sant Feliu, Ràdio Castelldefels, Ràdio Marca Barcelona, @SantfeliuencFC, @uecastelldefels\nTEMPS PREVIST: CEL AMB SOL I NÚVOLS I TEMPERATURA DE 22 GRAUS\nCal seguir sumant contra un rival teòricament de la lliga del Santfe per a la zona central. Andrés González ha treballat de valent per recuperar els seus futbolistes de cara a un derbi molt important ja que sumar els tres punts suposaria fer una salt de qualitat i situar el renovat projecte a la part tranquil·la de la classificació. Les últimes visites al feu castelldefellenc han estat propicies i s'han saldat amb sengles victòries per 1 a 2 (2013-2014/2014-2015). Els blanc-i-blaus miraran de resoldre una de les assignatures pendents a la primera part de la competició: la dificultat de fer gols.\nLes directives del Castelldefels i el Santfeliuenc ha establert un acord de reciprocitat pel qual els socis de cada club pagaran 5€ tan a Els Canyars com a Les Grases. Una iniciativa molt encertada que ha d'animar tots els seguidors blanc-i-blaus a fer un dels desplaçaments més propers de la lliga.\nUE Castelldefels, a buscar la consolidació\nTercera etapa a Tercera Divisió de l'equip groc. Castelldefels torna a tenir un equip a Tercera després de viure un any a l'infern de la Primera Catalana. Miki Carrillo, un entrenador de llarg recorregut a la categoria, repeteix per tercera temporada en la banqueta d'un club que busca la tranquil·litat després de passar per circumstàncies complicades. El retorn a la categoria nacional está sent irregular -una victòria, dos empats i tres derrotes- per bé que a la ciutat veïna es té la convicció decididia que l'equip respondrà a l'objectiu de la permanència. La renovació de la columna vertebral de l'ascens, amb la gran atracció del golejador de gran record a Sant Feliu Jairo Conesa, i les altes de futbolistes interessants i de futur: Adri Alonso i Carlos Contreras (Vilanova), Jaume Aparicio (Santboià), Javo Morales (Girona B), Ion Vázquez (Prat) i Isaac Maldonado (Terrassa). Mario i Alegre no podran ser al derbi per lesió.\nEl rival en dades: Unió Esportiva Castelldefels Any de fundació: 1948 President: Adolfo Borgoño Indumentària: samarreta groga i pantaló blau Municipal Els Canyars Aformanent: 2.000 espectadors Temporades a Tercera: 13 Web: uecastelldefels.com Twitter: @uecastelldefels\nPorters: Manu Martín (Terrassa) i Dani Lledó (Prat)\nDefenses: Marc Martínez, Juanito, Javi Calvo, Alegre, Javi Morales (Girona B) i Toti Dimènech (Santa Coloma Futbol Sala)\nMigcampistes: Jorge Sánchez, Mario, Patrick,Óscar García (Igualada), Ion Vázquez (Prat), Sergi Cabre (Castelldefels, juvenil), Isaac Maldonado (Terrassa) i Jaume Aparicio (Santboià)\nDavanters: Cervantes, Jairo, Miki Gustà, Adri Alonso (Vilanova) i Carlos Contreras (Vilanova)\nQuè va passar a l'últim Castelldefels - Santfe?\nTercera Divisió, jornada 8 (12-10-2014)\nCastelldefels 1 (Cervantes, 58') - Santfeliuenc 2 (Cano, 14' i Nacho Ruiz, 74')\n#primerequipo #temporada201617 #terceradivisión #grupov #previa #uecastelldefels


Ja tenim aquí el nou BMW M5, una bèstia amb cor de cavaller\nBMW presenta les fotos i les xifres de la nova creació de la seva divisió Motorsport\nBMW ja ha presentat oficialment el nou M5, la versió més radical de la seva berlina familiar. Tal com ja us vam explicar, el nou M5 estrena -per primer cop en la història dels models preparats per a la divisió BMW Motorsport- un sistema de tracció integral anomenat xDrive, que fa que el cotxe sigui més segur, eficaç i estable en qualsevol situació meteorològica.\nVista posterior M5 / BMW\nVal a dir que el nou M5 disposa d'un botó per seleccionar quin mode de tracció desitgem en cada moment: 4WD, 4WD Sport o 2WD, que envia el parell a les rodes posteriors i que, associat al mode MDM, tot apagant les ajudes electròniques (DSC Off) i gràcies al diferencial posterior fan que aquest M5 es converteixi en una màquina salvatge de derrapar.\nPodem enviar tota la potència a les rodes posteriors / BMW\nPel que fa a la mecànica del nou M5, el cotxe utilitzarà un motor V8 amb dos turbos, tal com us vam avançar en exclusiva fa alguns mesos. El poderós motor ofereix una potència de 610 CV i 750 Nm de parell disponible a partir de les 1.800 rpm, cosa que fa que el motor sigui extraordinàriament elàstic i ple de potència en qualsevol rang de revolucions. La gestió del motor s'encarrega a un canvi automàtic Steptronic de vuit velocitats, ja que no hi haurà la possibilitat d’adquirir el nou M5 amb un canvi manual.\nMotor V8 del nou M5 / BMW\nGràcies a la seva poderosa mecànica, el nou model pot accelerar de 0 a 100 km/h en tan sols 3,3 segons, i de 0 a 200 km/h en 11,1 segons, i té una velocitat màxima de 305 km/h, cosa que converteix aquest model en un excel·lent cotxe per fer tandes en un circuit, si el propietari ho desitja. I és que la divisió esportiva de BMW ha posat a punt el nou M5 al traçat de Nürburgring, la gran catedral de l’automobilisme europeu.\nVista lateral M5 / BMW\nA més, aquesta sisena generació incorpora una suspensió triangular inspirada en les de competició amb elements cinemàtics, pinces de fre de sis pistons (opcionalment es poden adquirir llandes carbonoceràmiques, dinou quilos més lleugeres) i llandes de dinou polzades, per afavorir el dinamisme del conjunt, que tot i incorporar un sistema de tracció integral, és més lleuger que el seu predecessor, ja que homologa un pes de 1.930 quilos a la bàscula.\nTot i les millores, l'M5 pesa menys: 1930 quilos / BMW\nEls interiors del nou M5 disposaran d'entapissats de cuir de sèrie i seients esportius de tipus 'bàquet' per al conductor i l'acompanyant, i comptaran amb tot l'arsenal tecnològic de la sèrie 5, que ja vam poder provar i que ens va encisar moltíssim.\nInteriors M5 / BMW\nAquest nou model arribarà al mercat durant la primavera del 2018, tot i que n'hi haurà una primera edició (batejada com a M5 First Edition) limitada a 400 unitats amb un sobrepreu d’uns 20.000 euros, preu que, tot i no estar confirmat, ens atrevim a situar al voltant dels 130.000 euros.\nAixí és el nou BMW M5 amb tracció integral\nEl futur BMW M5 estrenarà un sistema de tracció total xDrive


En èpoques de depressió és difícil mantenir l'esperança. No es concep la possibilitat de sentir-se feliç algun dia. Hi ha un sofriment derivat del fet que s'estan morint les coses velles i han de néixer les noves. L'ésser humà es pot transformar a través del dolor. A vegades sofrim per créixer humanament i esdevenir millor persones. I arriba un moment que surt el sol...\nUs deixo amb la veu de la Nina Simone


CultSurfing, connexió entre projectes culturals singulars | Aida Lesan\nCultSurfing, connexió entre projectes culturals singulars\nEl passat dilluns 4 de maig es presentà a la Sala 2 del Teatre Escorxador de Lleida la tercera edició de CultSurfing, programa que té com a objectiu catalogar, connectar i donar visibilitat a projectes culturals singulars que s’estan duent a terme fonamentalment per entitats, empreses, administracions i artistes, entre d’altes, que volen ampliar el seu ressò i millorar el seu finançament.\nDesprès de l’èxit de la passada edició, amb 185 projectes presentats, 221 assistents a les trobades, 24 projectes exposats durant les jornades, speedmeetings, taules sectorials i xerrades pràctiques, CultSurfing prepara aquesta tercera edició amb el propòsit d’augmentar el número de propostes rebudes i, afermar i ampliar la presència de patrocinadors, així com esdevenir la connexió pràctica entre els agents culturals.\nLa convocatòria per presentar propostes romandrà oberta fins el dia 24 de maig, us hi podeu inscriure a través del formulari que trobareu al seu portal web. Els projectes presentats s’hauran de desenvolupar en territoris de parla catalana i hauran d’haver-se dut a terme com a mínim durant una edició. La mostra té caràcter multidisciplinari, així, projectes i esdeveniments que s’hi presentin podran aglutinar una o diverses disciplines artístiques o artesanals. Les propostes podran ser de petit, mitjà o gran format, i anar adreçades tant a públic adult com familiar.\nCarol Duran, coordinadora de CultSurfing, ens assenyala que el programa s’articula en dos eixos: el catàleg on-line i la trobada professional. De totes les propostes rebudes, se’n seleccionaran 60, que passaran a formar part del catàleg, amb l’objectiu de donar-los hi visibilitat. D’altra banda les trobades professionals, que tindran lloc a l’espai Fabra i Coats de Barcelona el 28 i 29 d’octubre de 2015, on s’hi exposaran els 20 projectes seleccionats per la comissió avaluadora. En aquestes jornades es convidarà premsa i patrocinadors i es crearan espais d’intercanvi per potenciar connexions.\nNatàlia Llorete i Jesús Vilamajó, impulsors del Festival de Creació Contemporània Embarrat, que es du a terme a les naus modernistes de l’antiga Fàbrica Trepat de Tàrrega, ens van parlar de la seva experiència a CultSurfing l’edició passada. Per ells, les dues jornades van ser molt interessants, principalment per veure què s’està fent pel territori. “La impressió era que malgrat la crisi i la conseqüent manca de recursos públics, la societat s’organitza i es mou per projectes i per il·lusions i que moltes coses s’estan articulant des de baix”, assenyala Natàlia. I a més a més afegeix: “vam fer xarxa entre projectes, vam conèixer gent, vam posar-nos en comú i, això sol, ja és enriquidor”.\nSi tens un projecte cultural singular, ja ho saps, a fer CultSurfing!


El banyador clàssic destrona al biquini - Tendències - Altanto!! Revista\ncentres educatius mobilitzacions ciutadanes handbol Massalcoreig Unió Pagesos ajuntaments DAAM delictes empreses Alcarràs futbol Soses agricultura, fruticultura, ramaderia Catalunya festes i celebracions Mossos d'Esquadra Generalitat Seròs Torres de Segre Aitona Festa Major crisi econòmica sindicat agrari Lleida Partits polítics\nEl banyador clàssic destrona al biquini\nCom molt bé diuen alguns en la moda tot torna i ben cert que és. Aquest estiu, si vols estar a la última fins i tot quan vas a la platja o a refrescar-te a qualsevol altre lloc, el primer que has de fer és guardar el biquini i tornar a treure el banyador. Sí. Tornen els banyadors clàssics d'una sola peça totalment oposats als biquinis minúsculs que tapen "lo just i necessari" però que també permeten posar-nos morenes sense deixar grans marques de la pell esblanqueïda dels mesos d'hivern.\nTorna el banyador d'una sola peça\nTornen els banyadors retro amb un estil que recorda les tendències dels anys 50. Són banyadors femenins, elegants i fins i tot n'hi ha de glamurosos, amb parts superiors que semblen camises i escots d'espant que baixen fins ensenyar el melic. Si tot això ho combineu a més amb els complements adequats -una cistella de palla, unes ulleres de sol i les sandàlies d'estiu- provocareu furor allà on aneu.\nLa forma serà l'altra protagonista d'aquesta primavera-estiu. Els coneguts trikinis esdevenen minimalistes al costat de les formes asimètriques i atrevides dels nous banyadors que poden mostrar una dona decidida i alhora elegant. La cintura és tan alta que pot arribar més amunt del melic i el tallat de maluc és molt baix. Podeu escollir entre portar els tirants del banyador a mode strapless, a una sola espatlla o a totes dues. Apareixen també altres complements com minifaldilles sobre el banyador amb volants o altres estils que dissimulin maluc o també samarretes incorporades al banyador i que en alguns casos tapen fin a mig cul.\nPel que fa al color, predominaran els monocromàtics foscos i els estampats amb colors molt vius. La moda marinera encara estarà present, així com també l'estampat d'animal.


“Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” | paula mateu | barcelona | Eines | L'Econòmic\n“Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” + “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” E-mail\nsecretari de desenvolupament econòmic i comerç de Puerto Rico\n“Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica”\nAlberto Bacó, durant la seva visita recent a Barcelona. ORIOL DURAN.\n“Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” “Puerto Rico et dóna accés als mercats dels EUA i Llatinoamèrica” E-mail\nTots els símptomes indiquen una recuperació econòmica clara\nNo preveiem no pagar el deute, però volem renegociar alguns terminis\nHem estès les exempcions tributàries a companyies de serveis\nEsperem crear 75.000 llocs de treball gràcies a les inversions estrangeres\nPuerto Rico ha fet un viratge al seu model de desenvolupament econòmic. Vol entrar de ple en l'economia dels serveis i el coneixement i convertir-se en el Singapur o el Hong Kong del Carib. I les inversions estrangeres juguen un paper fonamental en l'estratègia. Per això, el màxim responsable de l'àrea econòmica del govern porto-riqueny ha visitat Barcelona, on s'ha reunit amb empreses interessades.\nEn una visita que va fer a Madrid l'any passat va declarar que l'economia de Puerto Rico estava en un punt d'inflexió. Ja es nota la millora?\nPuerto Rico ja demostra creixements clars en el sector manufacturer, l'agrícola, el turístic, els serveis i la construcció. L'atur està en el nivell més baix dels darrers cinc anys, ha baixat del 16,2% al 13,7%. Així és que tots els símptomes són de recuperació. El país treballa en una reforma fiscal i en la reestructuració del deute, però ens sentim confiats que el fet de poder demostrar aquest repunt econòmic ens ajudarà a avançar. Ens estem convertint en el que sempre hauríem hagut de ser, una àrea com Hong Kong o Singapur, que, a més de tenir manufactura, evolucioni cap a una economia d'un centre financer, bancari i de serveis mundials.\nTenen un problema important de deute. Com s'està afrontant?\nHem presentat un pressupost equilibrat i estem enmig d'una reforma tributària que canvia a un sistema d'IVA. Estem basant en això el fet que els nostres ingressos millorin, juntament amb la millora econòmica. Pel que fa a les despeses, ens hem proposat reduir el sector públic sense acomiadar ningú. Creiem que aquestes mesures ens obren les portes al fet que els tenidors de deute estiguin disposats a reconsiderar els terminis. A Puerto Rico, no pagar no és una opció. El que volem és renegociar alguns terminis.\nI les inversions internacionals són part fonamental de l'estratègia per recuperar l'economia?\nTradicionalment, Puerto Rico ha crescut atraient empreses manufactureres. Continuem atraient-les, però hem vist que el món ha canviat i que el creixement en ocupació i riquesa ve d'economies de serveis, de centres financers. Per això hem aprovat unes lleis que donen a les empreses d'aquest sector -i també als individus- exempcions tributàries similars a les que donàvem a les manufactureres. Això ha generat interès. En aquest viatge a l'Estat espanyol hem atès més de 100 companyies que volen que Puerto Rico sigui la seva porta d'entrada als EUA i Llatinoamèrica. I ja hi ha 130 individus i 400 companyies que s'hi han establert.\nEn quins sectors estan fent més esforç?\nEn el cas de Barcelona, ens hem enfocat més en companyies farmacèutiques i de dispositius mèdics, així com d'alimentació, d'energia i hoteleres.\nFins ara com ha estat la relació econòmica entre Puerto Rico i l'Estat espanyol i amb Catalunya en particular?\nTenim algunes empreses espanyoles i catalanes establertes, però pensem que n'hi pot haver moltes més. Hi ha, per exemple, Atento, Unísono, Seelinger & Conde, Gas Natural Fenosa o Abertis. I les clàssiques que han fet servir Puerto Rico com a pont cap als EUA són Mapfre i Santander.\nPer què creu que no n'hi ha gaires?\nHem començat a sortir a promocionar-nos activament ara, les lleis que estenen les exempcions fiscals també són recents. Per això entenem que ja hi ha unes 20 o 30 companyies espanyoles, però tenim cabuda per a mil o dues mil.\nQuins són els factors d'atracció de Puerto Rico?\nAbans, invertir al nostre país et donava accés a 3,7 milions d'habitants i ara a 500 milions. A més, tenim un model econòmic diferent, més exempcions fiscals, un personal molt ben format i les proteccions i l'estabilitat del sistema nord-americà. Invertir a Puerto Rico no només és interessant per a companyies grans, sinó també per a pimes. Empreses de 20 o 30 treballadors poden mirar de créixer a Amèrica a través de Puerto Rico. Perquè la nostra situació geogràfica també és molt bona, just al centre del continent. Entenem que no hi ha competidors per a aquest nou model que estem presentant. Sovint es parla de Miami, però crec que no pot competir amb Puerto Rico perquè les facilitats són més costoses i el personal no és bicultural.\nPer què és més interessant instal·lar-se a Puerto Rico que a un país llatinoamericà?\nSi ho fan a Puerto Rico, des d'un sol lloc tenen accés a Llatinoamèrica i als EUA. De vegades algunes companyies obren dues oficines, una al nord i l'altra al sud del continent. Si l'obren a Puerto Rico, en poden tenir una sola i arribar als dos llocs. A més, en espanyol.\nS'han marcat alguna meta en la captació d'inversions?\nEl nostre objectiu és crear 75.000 nous llocs de treball en cinc anys gràcies a la captació d'inversió estrangera. Això ens portarà a apujar la nostra base d'ingressos per contribucions per dos bilions de dòlars. I estimem que ens portarà a un creixement accelerat del 5% anual.\nL'econòmic 28-03-2015, Pàgina 28


Barcelona. Dissabte, 1 de desembre de 2018. 10:02\nActualitzat: Dissabte, 1 de desembre de 2018. 15:47\nEls presos polítics Jordi Sànchez i Jordi Turull inicien una vaga de fam a la presó. Segons han informat fonts de Serveis Penitenciaris, l'expresident de l'ANC i l'exportaveu del Govern s'han adreçat a la direcció del centre de Lledoners aquest dissabte al matí per comunicar l'acció, "sense determinar-ne la durada". L'objectiu és denunciar les traves del Tribunal Constitucional per impedir que la causa arribi al Tribunal Europeu de Drets Humans.\nEn una roda de premsa aquest dissabte al Col·legi de Periodistes, el seu advocat, Jordi Pina, ha llegit un comunicat de Sànchez i Turull, que denuncien aquest bloqueig del TC a la justícia europea. Concretament, critiquen que l’alt tribunal admeti tots els seus recursos d’empara, però que després no es pronunciï, de manera que no poden acudir a Estrasburg.\nEn aquest sentit, Jordi Pina ha puntualitzat que, en el cas dels dos presos en vaga de fam, han presentat vuit recursos que han estat admesos, però sobre els quals no hi ha pronunciament. El primer va ser presentat el 22 de novembre del 2017, fa més d’un any. En el comunicat, els presos recorden que, segons la llei d’enjudiciament criminal i la doctrina del TC, els recursos contra escrits de presó preventiva tenen caràcter preferent i s’han de resoldre en un termini màxim de 30 dies.\n“No ho fem contra ningú, sinó a favor de remoure consciencies per impedir que s’assumeixi com a normal allò que no ho és”, expliquen Sànchez i Turull, que exigeixen un judici just. “És en els tribunals internacionals, i en especial el Tribunal Europeu de Drets Humans, on dipositem la confiança de justícia”, afirmen. Apel·len a “tots els demòcrates de Catalunya, Espanya, Europa i el món”.\nL’advocat Jordi Pina ha aclarit que no hi ha cap condicionant a la seva vaga de fam, i ha dit que no sap si altres presos polítics optaran per aquest tipus de denúncia.\n“Els riscos comencen des del mateix inici”\nTambé ha intervingut el doctor Jaume Padrós, com a president del Col·legi de Metges de Barcelona, però també com a metge personal de Sànchez i Turull. Ha explicat que van comunicar-li la decisió aquesta setmana, i que ell va expressar la seva “preocupació”. Ha recordat que no hi ha precedents semblants des de la Transició, i ha posat l’exemple de Lluís Maria Xirinacs. Ha subratllat que la decisió ha estat individual i lliure.\nPadrós ha anunciat la constitució d’una comissió de seguiment amb experts en els àmbits ètic, jurídic i mèdic, que “també vetllarà per preservar els presos polítics de tota mena de coacció”. Segons ha afirmat, els presos polítics han signat un “document de voluntats anticipades”.\nEl metge ha advertit que no hi ha casos de supervivència més enllà dels dos mesos. I ha apuntat algunes conseqüències d’una vaga de fam: “Astènia general, cansament, pèrdua de massa muscular, símptomes digestius, alteració del son, pèrdua de l’apetit i de nutrients essencials, amb la qual cosa poden aparèixer símptomes en òrgans vitals que poden portar a complicacions, coma o mort”.\n“Els riscos comencen des del mateix inici de la vaga de fam”, ha alertat Padrós, que ha afegit: “Com més dies passin, més s’intensificarà la vigilància dels paràmetres de salut”. Ha destacat que els serveis assistencials de la presó de Lledoners “són d’especial expertesa” en aquest tipus de situacions. Padrós ha admès que això pot ser eventualment una “dificultat” per traslladar-los a Madrid per al judici.\nSegons fonts de Serveis Penitenciaris, cada intern que vulgui fer una vaga de fam ho ha de comunicar individualment a la direcció de la presó a través d'una instància, en què s'ha d'especificar si serà vaga de fam i de set o només vaga de fam. En cas que sigui de fam, els metges del centre penitenciari controlen l'estat dels presos amb un seguiment de la pressió, el pes i anàlisis de sang.\nInicialment, aquests controls es fan cada dos dies, però la periodicitat s'adapta a l'evolució de cada intern. En cas que requerissin un ingrés hospitalari, tindria lloc a la Unitat Hospitalària Penitenciària de Terrassa. Com a mesura extrema, un jutge pot autoritzar l’alimentació forçosa, amb administració de sèrum, per indicació facultativa.\nEls interns en vaga de fam continuen subjectes al règim de vida del centre penitenciari. És a dir, mantenen els horaris i les activitats, així com l’obligació d’anar al menjador, com la resta de presos.


Iván, el metge catequista expulsat de l'església per drag queen: «Vas perdre la teva llum» - Diari de Girona\nIván, el metge catequista expulsat de l'església per drag queen: «Vas perdre la teva llum»\nIván Solar va ser catequista fins al 2015, quan la seva parròquia va rebre un correu anònim advertint que era transformista\n27·10·21 | 17:21\nIván Solar es converteix en la drag queen Killer Queen EPE\nLa web d'una parròquia madrilenya va rebre una tarda un correu anònim. El remitent era el pare d'un dels nens que assistien a catequesi. En l'escrit advertia del que acabava de descobrir: «Hi ha un dels catequistes d'aquesta parròquia que no pot continuar tenint contacte amb els nostres fills. He descobert que en realitat és un travesti que a les nits fa espectacles en un local de Chueca. Això és una cosa totalment immoral per als nostres petits». Aquest va ser el final de la relació del protagonista d'aquesta història amb l'església. El punt d'inflexió que li va posar, com ell afirma, «les maletes al carrer». Pel seu nom, Iván Solar, no el coneixeran. Pel seu nom artístic, Killer Queen, potser a algú li sona. És una de les estrelles del talent xou 'Drag Race', un format nord-americà que està triomfant al nostre país i que tot just ha finalitzat la seva primera temporada. Ara, acabada l'emissió, els seus protagonistes estan de gira per Espanya amb un espectacle anomenat 'El Gran Hotel de las Reinas'.\n'Las Reinas' són les drags protagonistes de l'espectacle i totes elles amaguen històries de superació i/o discriminació. És el cas d'Iván Solar, un metge de família de Moratalaz de 32 anys. Des de la seva infància, la seva vida va estar lligada a l'església del seu barri. Primer participant en les activitats parroquials i després impartint catequesi. «Per mi l'església era la meva segona casa. De fet, jo no provinc de família religiosa. Vaig ser jo el que va arrossegar a la meva família. Vaig ser jo el primer a ingressar a la parròquia, a anar a missa els diumenges i a formar part dels campaments i grups de convivències. Com a casa sempre van voler el millor per mi i veure'm feliç, ells també van començar a assistir a l'església", explica a El Periódico d'Espanya, del mateix grup editorial que Diari de Girona, en una entrevista al menjador de casa seva.\nDISFRESSAT DES DE NEN\nL'idil·li d'Iván amb el transformisme va començar molt aviat: «La meva primera disfressa de Carnestoltes va ser de bruixa. Jo tenia dos anys. A partir d'aquí, jugava a casa amb la meva àvia a les princeses de Disney. Ella era la que em deixava els vestits de les meves ties i els postissos. Li deia als meus pares que si jo era feliç disfressant-me, per què no ho havia de fer", recorda. Una afició que va portar mig en secret i que va tornar a aparèixer quan va ingressar a la universitat. «La meva primera vocació era ser granger, perquè a la meva infància m'havien comprat la Granja de Pin y Pon. Sempre vaig ser un alumne molt aplicat al qual li encantava la biologia. Per això vaig decidir que seria bona idea estudiar Medicina. I va ser a les festes universitàries amb els meus companys, a segon de carrera, quan comencem a organitzar festes de disfresses. Jo sempre anava caracteritzat d'algun personatge femení», rememora. Li va començar a trobar el gust a allò de disfressar-se i representar papers, per la qual cosa va decidir apuntar-se a classes de teatre. «Una vegada vam organitzar el musical 'We will rock you', de Queen. La directora em va proposar que fes el paper de Killer Queen, que era la 'dolenta dolentíssima' de l'obra. Vaig acceptar la proposta i em va encantar». Va ser aquí quan es va adonar que allò del transformisme es convertiria en un dels pilars de la seva vida.\nSEMPRE A l'ESGLÉSIA\nEls seus altres pilars van ser la seva família... i la parròquia del seu barri. L'Iván va començar a assistir a l'església quan encara era un nen. «Aquell lloc era per mi un recés de pau. Un oasi en el qual ningú em jutjava ni es ficaven amb mi. Allà estava a resguard de l'assetjament escolar al qual em sotmetien al col·legi. Primer m'atacaven pel meu sobrepès i després per la meva condició sexual, que ni jo mateix tenia encara massa clara», recorda. L'Iván va fer la comunió i va seguir a l'església durant tota la seva adolescència. Es va confirmar amb 18 anys i va ser llavors quan va començar a exercir de catequista: «Jo també volia seguir l'exemple dels meus monitors, que era el que havia vist sempre. L'estiu que vaig complir 18 anys ja vaig portar un grup de nens al campament d'estiu. I després ja vaig passar a impartir i coordinar grups de catequesi. Per mi, el més important era educar a aquells nens en valors».\nEn aquells dies estava totalment integrat en la vida de la parròquia: «S'havia muntat un grup molt sa d'amics. El missatge cristià a més no tenia res dolent. Al contrari. Parlava d'estimar els altres, de fer el bé. I aquesta va ser la filosofia que jo vaig voler traslladar des de sempre als nens. Jo em sentia molt bé en aquell entorn, no hi havia res hostil cap a mi». Paral·lelament, la seva activitat com a transformista es feia cada vegada més notòria. S'havia consolidat en el paper de Killer Queen i va adaptar aquest nom per les seves actuacions. De disfressar-se en festes universitàries va passar a convertir-ho en un hàbit i va començar a participar en uns concursos de drag queen que se celebraven a Chueca. Allà va ser identificat per aquest pare anònim que es va encarregar de posar en coneixement aquells fets als responsables parroquials.\nEL CORREU ANÒNIM\nLa seva relació idíl·lica amb la parròquia, del nom de la qual no vol recordar, va començar a esquerdar-se aquella infausta tarda de 2015 en la qual va arribar el correu anònim. «Mai vam saber qui l'havia escrit. Podria haver estat qualsevol dels pares que van començar a sumar-se a aquest corrent. A mi, directament, mai em van dir res. Ningú va venir a preguntar-me què era el que feia quan em disfressava ni per què ho feia. Tot ho van portar a la meva esquena i jo m'anava assabentant que aquest o aquell havia dit això o allò». Aquella família de la qual s'enorgullia des de petit començava a fer-li el buit. La sensació d'assetjament psicològic anava en augment, precisament en aquell oasi que el va mantenir a resguard de l'assetjament escolar quan era un nen. «M'anava arribant que cada vegada més gent de la parròquia s'anava posicionant amb l'autor d'aquest correu. Des dels pares dels nens fins a les altes esferes de l'església. I un bon dia, ja atabalat, vaig decidir aturar-ho».\nAquell enfrontament final va tenir lloc en una de les sales de reunions de la parròquia, la mateixa en la qual se solien celebrar les reunions quinzenals entre catequistes. D'una banda, tots els seus detractors, els que el volien fora del contacte amb els nens. Molts pares i fins i tot el rector, «que era una persona en la qual jo vaig confiar molt sempre perquè era algú obert, tolerant i progressista, però que després es va posicionar contra mi». Per l'altre bàndol: «Tots els meus amics de la parròquia, perquè encara hi havia molts dels meus companys que continuaven donant-me suport. Els vaig avisar perquè fossin al meu costat en aquell moment». Va ser en aquella reunió quan es va haver d'enfrontar als prejudicis d'aquelles persones: «Em preguntaven per què havia fet això i em van arribar a dir que no podia seguir allà. "Has perdut la teva llum', em van dir. Hi havia gent que ni tan sols tenia relació amb mi, però es van posar a explicar que des de feia uns mesos jo estava diferent amb ells. Jo no m'ho podia creure. El meu amic i jo ens passem tota la reunió donant-nos copets amb el peu per sota de la taula, perquè no ens podíem creure el que estàvem escoltant».\n«JESÚS ESTARIA AMB NOSALTRES»\nVist el panorama, va ser el mateix Iván el que va decidir deixar-se anar: «No puc dir que em van expulsar, però sí que em van posar les maletes al carrer. A partir d'allò vaig deixar totalment la meva relació amb l'església. Em fa mal encara, perquè jo era creient i perquè aquella parròquia va ser un pilar molt important de la meva vida. Em fa mal per mi i per la meva família, que va començar a anar a missa per mi i de sobte es va trobar amb aquesta situació". L'Iván ja no vol saber res de l'església. Assegura que ja ni tan sols és creient, però continua mantenint: «El que posa a la Bíblia és 'estimaràs els altres com a tu mateix', però a cap lloc posa un asterisc on digui 'llegeix aquí les excepcions'. No hi ha excepcions. Estimaràs els altres és a tothom per igual».\nIncideix en què l'església està involucionant. «He vist sacerdots joves que són molt més radicals que els veterans. Són els mateixos que es posen les mans al cap quan el Papa Francesc diu alguna cosa que no els convé i diuen que és Satanàs. No s'adonen que l'església ha de ser per tots. A la pel·lícula 'Sister Act' la gent comença a anar a l'església quan comencen a cantar gòspel i a muntar celebracions. Seguim amb aquest dit moral de l'església que ha de desaparèixer". L'Iván no ha tornat a parlar amb aquelles persones que el van expulsar del seu paradís. «Ni ganes. Encara sort que vaig seguir amb el meu personatge de Killer Queen, amb el qual continuo transmetent un missatge de pau, d'amor i d'igualtat. El mateix que quan era catequista, però amb una perruca». Ara és una estrella internacional del món drag, la seva família li continua donant suport i aquest món s'ha convertit en el seu pilar més sòlid. Però continua tenint un missatge clar per l'Església catòlica: «Si Jesucrist tornés a néixer en l'actualitat, amb qui es relacionaria? Jo no tinc dubte que estaria del costat de la dona repudiada per ser mare soltera i de la qual vol avortar. S'ajuntaria amb els malalts terminals que demanen l'eutanàsia, amb els pobres, amb les prostitutes i el col·lectiu LGTBI. I saps els qui serien els fariseus? L'actual església».


A Avgvstvs Forvm aconseguim un any mes la certificació IFS\nA Cellers Avgvstvs Forvm ens complau comunicar-vos que hem renovat la certificació internacional de qualitat alimentària IFS, després d’una rigorosa auditoria, i per vuitè any consecutiu.\nUn any més, i per vuitè any consecutiu, ens superem de nou, i tornem a rebre la certificació internacional de qualitat alimentària IFS Food (International Featured Standard), una de les més exigents del món.\nA Cellers Avgvstvs Forvm estem molt orgullosos d’anunciar que aquest any ho hem tornat a aconseguir, amb l’estàndard Higher Level, i una puntuació de 98,26 sobre 100 a l’escala de qualitat i seguretat dels nostres productes. i a les categories següents:\nProducció de vinagre\nAquesta elevada puntuació a l’auditoria de l’IFS, de la mateixa manera que la consecució de la certificació, ens impulsen a continuar treballant amb la mateixa qualitat i saber fer, a més d’impulsar-nos a obrir i a arribar a nous mercats amb l’ajut dels actuals i futurs distribuïdors que formen part de la família Avgvstvs Forvm.\nIFS Food: una certificació alimentària d’alt nivell\nLa IFS és un protocol privat tècnic desenvolupat amb l’objectiu d’ajudar els productors a subministrar productes segons les especificacions i la legislació vigent. Una de les certificacions internacionals més estrictes i exigents del món en matèria de seguretat alimentària.\nAquest protocol requereix la implantació prèvia d’un sistema de gestió de la qualitat, basat en el Codex Alimentarius. També necessita la implantació i gestió de requeriments previs i instal·lacions, amb tots els requeriments que s’exigeixen en l’àmbit internacional, amb avaluacions i anàlisi sobre qualitat i seguretat alimentària dels productes.\nPer a nosaltres, aquests objectius i compromisos són essencials en el nostre dia a dia, i allà on enfoquem els nostres esforços i recursos a l’hora d’elaborar els nostres productes, cosa que ens consolida i ens permet treballar amb els distribuïdors més exigents del món, i consolidar, any rere any, la internacionalització de Cellers Avgvstvs Forvm.\nAl Cellers Avgvstvs Forvm, seguirem defensant i intentant revalidar cada any la certificació i auditoria IFS per continuar demostrant i validant l’alt nivell dels nostres productes, per això oferim la millor qualitat, i tenint en compte totes les mesures de seguretat.\nVols conèixer la qualitat dels nostres productes de primera mà? Prem aquí.


El Girona segueix somiant amb una victòria davant el Màlaga\nÉs la primera victòria del Girona en la seva història a Primera Divisió.\nEl Girona va aconseguir aquest dissabte la primera victòria en la història del club a la màxima categoria del futbol espanyol en guanyar al Màlaga per 1-0, a Montilivi, amb gol de Pedro Alcalá a la primera part.\nL'equip gironí segueix sorprenent a tots, ja que el nouvingut a Primera Divisió va passar per sobre d'un consolidat com el Màlaga, que va demostrar moltes mancances. Els de Míchel ja van perdre en l'estrena de lliga davant l'Eibar, amb gol de Charles, ex davanter de l'equip andalús.\nPau Machín va sortir amb la mateixa alineació que en el partit contra l'Atlètic de Madrid. A la gespa, de nou, set dels protagonistes de l'ascens del curs passat-quatre nouvinguts: Gorka Iraizoz, Christian Stuani, Marc Muniesa i Bernardo Espinosa, que es va tornar a mostrar molt sòlid en el centre de l'eix defensiu gironí.\nCom ja van fer en el partit contra els matalassers, també van destacar avui Pau Maffeo, Borja García, Portu i Àlex Granell. El capità gironí, que fa deu anys estava jugant a Segona Catalana, es troba en un moment dolç. Prova d'això és que de les seves botes han nascut els tres gols que ha marcat el Girona en aquestes dues primeres jornades de Lliga.


RCR, el primer Pritzker català: “Cal tenir arrels i cal tenir ales”\nEl ‘Nobel’ d’arquitectura\nL’estudi format per Rafael Aranda, Carme Pigem i Ramon Vilalta guanya des d’Olot el principal premi arquitectònic mundial\nFelicitat. Rafael Aranda, Carme Pigem i Ramon Vilalta, fotografiats ahir a la tarda al seu estudi, una vella foneria situada a Olot./ (Llibert Teixidó)\nRafael Aranda, Carme Pigem i Ramon Vilalta, els membres de l’estudi RCR, basat a Olot, van guanyar ahir el 39è premi Pritzker d’arquitectura, considerat el principal guardó mundial en aquesta disciplina. És la primera vegada que l’obté un estudi català. És la primera vegada que el reben, alhora, tres persones. I és la segona vegada que recau en una firma espanyola, després que Rafael Moneo el conquerís el 1996. RCR, despatx fundat el 1988, veu reconeguda així la seva tasca, amb tots els honors, a l’olimp de l’arquitectura actual.\nEl jurat va apreciar en RCR el seu “compromís amb el lloc i la seva narrativa”. També la manera com la seva obra “harmonitza la materialitat amb la transparència, l’exterior i l’interior” per aconseguir “una arquitectura emotiva i experimental”. Així mateix, el jurat argumenta que, “ vivim en un món globalitzat on hem de confiar en les influències internacionals. Però cada dia més i més persones temen que aquesta influència internacional els faci perdre els seus valors, arts o costums locals. Aranda, Pigem i Vilalta han demostrat que es poden tenir totes dues coses”.\nL’obra dels membres d’RCR, que es van formar a l’ Escola Tècnica Superior d’Arquitectura del Vallès, té moltes expressions a la seva Garrotxa natal, a més d’altres comarques catalanes, i els darrers anys ha iniciat una expansió internacional. Entre els seus treballs més destacats hi ha la pista d’atletisme Tossols-Basil a Olot (2000), la biblioteca Joan Oliver a Barcelona (2007), el celler Bell-Lloc a Palamós (2007), el seu propi estudi, l’ Espai Barberí a Olot (2008), o el Museu Soulages a Rodez, França (2014).\n“La clau de l’arquitectura –diu Ramon Vilalta en declaracions a La Vanguardia és que doni una cosa positiva a les persones. No ens interessen els problemes de la forma. Preferim parlar de l’arquitectura com d’una experiència espacial. Quan projectem intentem atendre no només les necessitats d’empara, sinó poder donar també una part espiritual”.\nEn les seves obres RCR treballa l’equilibri entre el passat i el present. “Cal tenir arrels i cal tenir ales”, apunta Vilalta en aquesta línia. I afegeix: “El premi no ens canviarà. Ja tenim una edat. Es tracta de veure què ens pot aportar. Ens agradaria fer-ne menys, d’obres, i fer-les millor. Volem continuar sent els qui som”. ( Vegeu l’entrevista a la plana següent).\nEl jurat de Pritzker aquesta vegada va estar presidit per l’arquitecte australià Glenn Murcutt, autor d’una arquitectura que, com la d’ RCR, és fruit d’un llarg procés de reflexió i està en sintonia amb el seu entorn. A més de Murcutt, van participar en el jurat, entre d’altres, els arquitectes Richard Rogers o Benedetta Tagliabue.\nMentrestant, l’activitat d’ RCR continua. A finals de la setmana vinent inauguraran la mediateca Waalse Krook a Gant ( Bèlgica). I entre les seves obres en fase de projecte hi ha un gran complex cultural a l’ Île Seguin, a París; un grup escolar a Dubai i el celler Peralada.\nAl llarg de les últimes quatre dècades la Fundació Hyatt, impulsora del premi Pritzker, s’ha convertit en l’autora del cànon de l’arquitectura contemporània. El seu palmarès és el quadre d’honor de la disciplina. El va inaugurar el 1979 el nord-americà Phillip Johnson, atent seguidor de totes les revolucions del segle XX. Els primers anys va incloure figures històriques com Luis Barragán, James Stirling, Kenzo Tange o Oscar Niemeyer. Va continuar amb mestres de la talla de Robert Venturi, Alvaro Siza, Rafael Moneo, Frank Gehry o Aldo Rossi. I a cavall del segle anterior i l’actual va acollir tot l’ star system, des de Renzo Piano i Norman Foster fins a Rem Koolhaas i Jacques Herzog & Pierre de Meuron, des de Zaha Hadid i Jean Nouvel fins a Peter Zumthor i Sanaa. En les últimes edicions el van guanyar autors com Shigeru Ban o Alejandro Aravena, que han destacat per un concepte més social de l’arquitectura, sense renunciar a la notorietat global. RCR, en canvi, és un estudi que ha fet de la discreció norma, potser com ningú més en el palmarès. Ja fa anys que van tancar el web i van restringir les trucades telefòniques. I que es van concentrar, sense renunciar als encàrrecs internacionals, en la seva feina com a projectistes, que desenvolupen en una antiquíssima foneria d’Olot, més o menys adaptada a les seves necessitats, on encara batega un foc antic, plasmat ara en l’ambició i la brillantor de les seves construccions.\nArqui tecte d’RCR i premi Pritzker\nEntrevista a Ramon Vilalta\nAny rere any, el Pritzker va configurant el cànon de l’arquitectura actual. Quina ha estat la seva aportació a aquesta disciplina?\nSempre hem donat gran valor a la relació amb el nostre entorn, ja sigui natural o urbà. Parem atenció a qualsevol lloc perquè ens parli, per escoltar-lo i així poder donar una resposta i crear una nova realitat. Per nosaltres compartir és una cosa molt important.\nCompartir... Quan es materialitza això en arquitectura?\nQuan la feina no és el fruit d’una obsessió o d’una decisió unipersonal, sinó d’un procés més complex i ric. En el nostre cas, de la feina de tres persones.\nQuines virtuts té aquest treball a tres bandes?\nEns sembla important que el Pritzker hagi premiat per primera vegada tres persones conjuntament. No estaria malament que les grans decisions d’empresa o de país fossin també compartides per més persones. Que un país no visqués a mercè d’un únic president. Els temps són canviants, més participatius, i cal adequar-s’hi.\nLa clau de l’arquitectura és que doni alguna cosa en positiu a les persones. El que ens interessa no són els problemes de la forma. Preferim parlar de l’arquitectura com d’una experiència espacial. Quan projectem intentem atendre no només les necessitats d’empara, sinó donar també una part espiritual.\nL’espai arquitectònic pot estimular coses que les persones porten a dins. No estic parlant només d’habitacions i parets, sinó d’obrir l’esperit i la imaginació dels usuaris. Això ha estat consubstancial a l’arquitectura, però s’ha anat perdent.\nEl jurat subratlla el seu compromís amb l’entorn.\nÉs una cosa bàsica. Conèixer el teu món et dona força i permet treure conclusions d’ordre universal. No per viure ancorat en un lloc la teva mirada és més curta. La contemplació de la teva naturalesa pot donar la dimensió del tot. Nosaltres som d’Olot, treballem aquí, però després de gairebé tres dècades de trajectòria no ens sentim estranys ni al desert. Hem après a escoltar els llocs.\nAquest arrelament a Olot ha estat fonamental?\nNo va ser una decisió gaire meditada. Va ser sentida. Després d’estudiar, tornar al nostre entorn va ser una cosa natural. D’això fa uns trenta anys. Llavors no hi havia ni ordinadors. Però vam tornar. Va ser una decisió incompresa per molts companys. Creien que des d’una ciutat petita ens aïllaríem i no podríem fer res de rellevant. Avui és diferent. Pots fer qualsevol cosa en qualsevol lloc. També vam trencar amb una altra tradició. Cap dels tres no va començar fent pràctiques a l’estudi d’altres arquitectes. Vam tornar a Olot, ens vam asseure tots tres en una taula i vam començar a parlar. Teníem caràcters diferents, però interessos semblants. El que més ens interessava de l’arquitectura era projectar, el món de les idees. Ara continuem així. Estem còmodes en la fase del projecte, més que en la de la construcció.\nEl jurat parla també de l’emoció i la poesia de la seva obra.\nTenen un valor molt alt. L’emoció i la poesia poden estar en l’experiència espacial. Els espais s’han de sentir, i no només a nivell visual o de tacte, sinó a nivell d’experiència corporal. L’important de l’arquitectura és que quan siguis al seu interior sentis que et passen coses. La qual cosa no vol dir que no exigeixi altres valors, com els funcionals. És reunint totes aquestes funcions juntes que l’arquitectura és gran. L’arquitectura no ho és per ser sostenible o social, sinó pels seus valors espacials.\nQuin sentit té la interacció entre passat i present?\nEl passat mereix respecte. Ens agrada la paraula equilibri. Em refereixo que cal equilibrar punts de vista. Cal saber el que s’ha de mantenir d’una obra antiga, el que pots llençar, el que pots aportar. Fa falta una ponderació entre el passat i el present. Cal tenir arrels i cal tenir ales.\nGlenn Murcutt, president del jurat, lloa la força i la senzillesa del seu material principal, l’acer. Què el va convertir en el seu preferit?\nComencem a treballar les idees sense material ni forma decidits. Això es perfilarà pel camí. Explorem diferents materials, preferentment substancials, autèntics. Ens agraden més que els sintètics, que al cap de cinc anys d’inaugurar l’obra continuen inerts, sense sentiment vital, com si el temps no els afectés. El ferro és un camí. Però no ens sentim determinats per aquest material.\nLa seva arquitectura pot semblar rigorosa, com si imposés certes condicions vitals als seus usuaris. És així?\nEn alguns projectes pot fer aquest efecte, però el que pretenem és donar alguna cosa més. Les nostres propostes, per diferents, poden semblar una imposició. No és la nostra intenció. El que volem és donar uns elements perquè els usuaris explorin altres maneres de viure.\nQuè és, doncs, l’arquitectura per a vostès?\nSi calgués resumir-ho en una paraula, seria equilibri. Però no l’equilibri entès com un fenomen estàtic, sinó com de manteniment d’un moviment constant entre extrems. Aquesta paraula ja era en el sentit de les nostres converses inicials: quan es discuteix entre tres persones cal buscar punts d’equilibri.\nVostès han parlat molt.\nSí. Des del principi. Tant, que de vegades ens preguntàvem si no devíem estar perdent el temps. Amb els anys ens va envair la sensació contrària.\nSón els segons espanyols premiats en 39 anys de Pritzker. A què els obliga, això?\nAra mateix no soc capaç de verbalitzar el que sentim. Ara prioritza la intensitat del moment. Sentim, això sí, que aquest reconeixement a la nostra tasca va destinat també als professionals d’aquí, on es fa molt bona arquitectura.\nA qui haurien donat el Pritzker, vostès?\nCom els canviarà la vida, el premi?\nNo ens la canviarà. Ja tenim una edat. Ja veurem què ens aporta. Però no volem més quantitat de feina. Ans al contrari. Ara voldríem fer-ne menys i fer-la millor. No volem que el despatx creixi de mida. Volem continuar sent el que som.


Com es pot verificar un compte d'iCloud\nEs requereix un identificador d'Apple per accedir a totes les còpies de seguretat emmagatzemades un cop hàgiu configurat l'iCloud per treballar amb els vostres dispositius Apple. Un cop configurat, iCloud emmagatzema documents, imatges, aplicacions, llibres i molt més sempre que troba una connexió WiFi segura. ICloud també inclou una aplicació per ajudar els usuaris a trobar dispositius perduts o robats, o bé pot netejar-los remotament. No cal autenticació de correu electrònic per configurar iCloud i els usuaris amb un ID d’Apple que funcionin haurien de poder configurar quins elements es sincronitzaran automàticament a través de qualsevol dispositiu Apple.\nConfigureu iCloud a iOS\nActualitzeu el dispositiu perquè executi la darrera versió d'iOS, si encara no està executant iOS 6 o superior.\nToqueu l'aplicació "Configuració" i trieu "iCloud" al menú de l'esquerra.\nIntroduïu l'identificador i la contrasenya d'Apple.\nConfigureu quins programes faran servir iCloud per sincronitzar la informació del vostre dispositiu. Toqueu la barra lliscant que hi ha al costat de l'aplicació que vulgueu sincronitzar fins que l'estat canviï a "Activat". Algunes aplicacions, com ara Photo Stream, requereixen un menú addicional per a configuracions específiques, com ara fotos, cançons o vídeos a sincronitzar.\nToqueu "iTunes i botigues d'aplicacions" al menú de l'esquerra. Activeu les baixades automàtiques d'aplicacions, llibres i música fent lliscar cadascuna a la configuració "Activat".\nConfigureu iCloud a Windows\nBaixeu i instal·leu el tauler de control d'iCloud (vegeu l'enllaç de la font cinc) per a Windows des del lloc web d'Apple.\nEscriviu "Tauler de control d'iCloud" a la pantalla d'inici de Windows i inicieu la sessió amb el vostre ID i contrasenya d'Apple.\nActiveu els serveis d'iCloud, com Calendar for Outlook, emplenant la casella de selecció situada al costat del servei que voleu sincronitzar.\nObriu iTunes i feu clic a "Edita" seguit de "Preferències". Feu clic a la pestanya "Emmagatzema" de la finestra "Preferències". Activeu la baixada automàtica d'aplicacions, llibres i música omplint la casella de selecció que hi ha al costat de cada element.


X Solucions d'Inversió - Serveis | Vallbanc\nBeneficia’t dels nostres\nPlanificació de la gestió del patrimoni\nEstratègia, visió global i tracte personalitzat. Aquestes són tres de les bases sobre les quals construïm el servei diferenciat. Som un aliat fiable i responsable per a particulars i empreses familiars. Gràcies a les habilitats i els coneixements internacionals dels nostres especialistes en gestió de patrimonis, podem desenvolupar solucions a mida que compleixin plenament amb totes les teves necessitats i objectius.\nOptimitzar la cartera\nT'oferim la tranquil·litat de saber que la teva cartera d’inversió està optimitzada utilitzant les eines i els coneixements de les més grans empreses de gestió mundials. Fixa els objectius i farem que la cartera rendeixi al màxim tenint en compte el teu perfil d’inversió i les teves necessitats; com si es tractés d’un guant fet a mida.\nPreserva els teus béns i evita riscos innecessaris. Amb la nostra àmplia gamma de solucions podràs protegir els fruits dels teus esforços, gràcies a una visió global de les teves necessitats. El nostre servei ofereix tant la planificació com la inversió personal i del teu negoci i un servei exclusiu de préstec.\nPlanificar la jubilació\nTransformar estalvis en inversions que es puguin convertir en ingressos durant la jubilació. Aquest és l’objectiu que volem assolir amb tu. T'ajudem a planificar el futur amb estratègies i carteres d'inversió innovadores que et duran amb pas ferm i segur cap a la jubilació.\nPreparar-se per als mals temps\nEstigues preparat pels canvis bruscos de la vida. T'ajudem a planificar la transmissió del patrimoni i a organitzar la teva gestió en casos de canvis en la teva estructura familiar, en moments de separacions, nouvinguts o reestructuracions de negocis. Gràcies a la nostra experiència en moments de canvi i transformació, et podem ajudar a estar preparat per a qualsevol escenari.\nFent un pas endavant per ajudar-te.\nRepensant les teves estratègies d’inversió\nEls millors col·laboradors internacionals i les seves eines d’anàlisi a les mans d’un equip especialitzat sobretot en les teves necessitats. Aquesta és la fórmula per proposar-te noves i innovadores estratègies d’inversió que ens permetin certificar que tens la cartera adequada per als teus objectius amb un control de riscos global i un retorn optimitzat.\nEls nostres models de cartera d’inversió\nT'oferim carteres d’inversió noves i innovadores creades utilitzant l’assignació d’actius de BlackRock®.\nUna bona inversió passa per tenir informació i seguiment del retorn i també del risc en tots els seus vessants. És per això que el nostre servei de gestió compta amb els socis més potents i les seves eines de control i seguiment del risc. Amb una visió polièdrica de les teves inversions i una profunda comprensió de les exposicions, podem oferir les millors alternatives d’inversió amb tota la tranquil·litat.\nMantenir una actitud proactiva en la gestió de les teves inversions pot ser un camí complicat. És per això que posem al teu abast el nostre servei especialitzat per acompanyar-te en la presa de decisions. Comptem amb les dades i els informes de les més grans empreses internacionals de gestió financera, és per això que et podem oferir un servei personalitzat en visió dels mercats i informació especialitzada.\nVall Banc i la FAE presenten l’equip d’snowboard per la nova temporada\nVull saber més sobre\nCompleta el formulari i aviat ens posarem en contacte amb tu\nLes teves preguntes, el nostre deure.\n- Cap -AfganistanAlbàniaAlemanyaAlgèriaAndorraAngolaAnguillaAntigua i BarbudaAntilles NeerlandesesAntàrtidaArgentinaArmèniaArubaAràbia SauditaAustràliaAzerbaidjanBahamesBahrainBangla DeshBarbadosBelgiumBelizeBenínBermudesBhutanBielorússiaBolíviaBotswanaBouvetBrasilBruneiBulgàriaBurkina FasoBurundiBòsnia i HercegovinaCambodjaCamerunCanadàCap VerdCarib NeerlandèsCeuta i MelillaCiutat del VaticàColòmbiaComoresCongo - BrazzavilleCongo - KinshasaCorea del NordCorea del SudCosta d'IvoriCosta RicaCroàciaCubaCuraçaoDiego GarcíaDinamarcaDjiboutiDominicaEgipteEl SalvadorEmirats Àrabs UnitsEquadorEritreaEslovàquiaEslovèniaEspanyaEstats UnitsEstòniaEtiòpiaFijiFilipinesFinlàndiaFrançaGabonGeòrgiaGhanaGibraltarGrenadaGroenlàndiaGrèciaGuadalupeGuaiana FrancesaGuamGuatemalaGuernseyGuineaGuinea BissauGuinea EquatorialGuyanaGàmbiaHaitíHonduresHong Kong RAS de la XinaHongriaIemenIlla ChristmasIlla ClippertonIlla de l'AscensióIlla de la ReunióIlla de ManIlla Heard i les illes McDonaldIlla NorfolkIlles CaimanIlles CanàriesIlles Cocos [Keeling]Illes CookIlles FalklandIlles FèroeIlles Geòrgia del Sud i Sandwich del SudIlles MariannesIlles MarshallIlles Perifèriques dels EEUUIlles PitcairnIlles SalomóIlles Turks i CaicosIlles Verges AmericanesIlles Verges BritàniquesIlles ÅlandIndonèsiaIranIraqIrlandaIslàndiaIsraelItàliaJamaicaJapóJerseyJordàniaKazakhstanKenyaKirguizistanKiribatiKosovoKuwaitLaosLesothoLetòniaLibèriaLiechtensteinLituàniaLuxemburgLíbanLíbiaMacau RAS de la XinaMacedòniaMadagascarMalawiMaldivesMaliMaltaMalàisiaMarrocMartinicaMauriciMauritàniaMayotteMicronèsiaMoldàviaMongòliaMontenegroMontserratMoçambicMyanmar [Burma]MèxicMònacoNamíbiaNauruàNepalNicaraguaNigèriaNiueNoruegaNova CaledòniaNova ZelandaOmanPakistanPalauPanamàPapua Nova GuineaParaguaiPaïsos BaixosPerifèria d'OceaniaPerúPolinèsia FrancesaPolòniaPortugalPuerto RicoQatarRegne UnitRepública CentreafricanaRepública DominicanaRepública TxecaRomaniaRwandaRússiaSaint-Pierre i MiquelonSaint BarthélemySaint Kitts i NevisSaint LuciaSaint Vincent i les GrenadinesSamoaSamoa Nord-americanaSan MarinoSanta HelenaSant MartíSenegalSeychellesSierra LeoneSingapurSomàliaSri LankaSud-àfricaSudanSudan del SudSurinamSuèciaSuïssaSvalbard i Jan MayenSwazilàndiaSàhara OccidentalSão Tomé i PríncipeSèrbiaSíriaTadjikistanTailàndiaTaiwanTanzàniaTerres Australs i Antàrtiques FrancesesTerritori Britànic de l'Oceà ÍndicTerritoris palestinsTimor-LesteTogoTokelauèsTongaTrinitat i TobagoTristan da CunhaTunísiaTurkmenistanTurquiaTuvaluTxadUcraïnaUgandaUruguaiUzbekistanVanuatuVeneçuelaVietnamWallis i FutunaXileXinaXipreZimbàbueZàmbiaÀustriaÍndia\n- Selecciona -Gestió de PatrimonisBanking ServicesVall BancObertura de societats Residir a Andorra\nDissenyant els millors productes\nGestions del dia a dia


Cànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional - Resultats de la cerca - Traces : base de dades de llengua i literatura catalanes\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Cànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional\nCànon i canó: perspectives sobre literatura catalana i castellana / Bou, Enric ; Col·loqui Internacional "Cànon literari: ordre i subversió" (1996 : Lleida)\nEnric Bou comenta d'entrada la concepció de Harold Bloom del cànon literari, les polèmiques al seu voltant, i les interrelacions entre els cànons de les literatures catalana i castellana. Reflexiona també sobre el procés de globalització i les seves conseqüències respecte a la literatura, l'estudi i la lectura, i examina les diferents aproximacions metodològiques al cànon. [...]\nCànon literari: ordre i subversió. Actes del col·loqui internacional, Lleida : Institut d'Estudis Ilerdencs, 1998 (p. 155-179)\nNecessitat i raons d'una proposta / Molas, Joaquim ; Col·loqui Internacional "Cànon literari: ordre i subversió" (1996 : Lleida)\nD'entrada, Joaquim Molas defineix els factors que formen una literatura "normal", i la manera com aquesta crea una llista "consensuada", "canònica", d'autors i d'obres. Tot seguit, examina els motius pels quals la literatura catalana no és una literatura "normal", i repassa la seva evolució i les seves mancances des del segle XV. [...]\nCànon literari: ordre i subversió. Actes del col·loqui internacional, Lleida : Institut d'Estudis Ilerdencs, 1998 (p. 129-138)\nCànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional dins Amazon\nCànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional dins Google Books\nCànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional dins Google Scholar\nCànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional dins Google Web Cànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional dins INSPIRE\nCànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional dins NEBIS\nCànon literari ordre i subversió Actes del col·loqui internacional dins Scirus


Carles Prats serà el número quatre d'ERC a Reus\nCarles Prats, de Vermuts Miró, número quatre d'ERC a les municipals de Reus\nEl gerent de Vermuts Miró fa el salt a la política | El partit el presenta com la seva aposta econòmica\ndimecres, 13 de març 2019 - 11:02h | Actualitzat a 13/03/2019 18:10h\nCarles Prats, gerent de Vermuts Miró, anirà a la llista d'Esquerra Republicana (ERC) de Reus a les eleccions municipals de Reus. Ho farà, a més, en quarta posició, un lloc que els republicans confien que tingui representació al plenari municipal a partir del mes de juny; ara mateix, hi tenen dues regidores. Darrere de Noemí Llauradó, Daniel Recasens i Montserrat Flores, l'empresari reusenc tanca l'encapçalament de butlleta electoral que es coneix fins ara.\nNoemí Llauradó presentant Carles Prats com a número 4 d'ERC Reus | Jordi Olària Gras\nCarles Prats, l'aposta econòmica d'ERC Reus\nDesprés de setmanes de rumors, desmentits i negats categòriques tant per part de Carles Prats com per part d'ERC Reus, la notícia s'ha confirmat. Aquest dimecres Esquerra Republicana ha presentat al gerent de Vermuts Miró com a número quatre de la seva llista electoral. «És l'aposta que fa ERC Reus en l'eix econòmic», ha sentenciat Noemí Llauradó durant la presentació de Prats.\nSegons Llauradó, a Carles Prats l'avala «haver pogut convertir una empresa familiar, haver-la rellançat i haver-la internacionalitzat», una empresa «a través de la qual ha ajudat a projectar de manera exterior la ciutat», afegeix. En aquesta línia, el número quatre d'ERC Reus ha declarat que «puc aportar aquesta experiència, perquè quan hem vist que la cosa pública és lenta, crec que és bo saber com funcionar de manera més eficient».\nCarles Prats, durant la seva presentació com a número 4 d'ERC Reus | Jordi Olària Gras\nEl salt a la política de Carles Prats\nL'encara director general de Vermut Miró ha assegurat que ja se sentia amb molta sintonia amb ERC quan li van oferir formar part de la llista electoral. Des del partit s'ha posat d'exemple de les trobades sectorials que han anat realitzant. El número 4 ho considera l'inici d'una nova etapa en la qual se centrarà, ha assegurat, al projecte d'ERC a Reus, començant per aconseguir «que la Reus moderna i compromesa tingui, com més aviat possible, una alcaldessa; és una qüestió de compromís social, els homes hem de fer passos perquè això sigui així».\nHa deixat clar que es desvincularà de Vermuts Miró a partir del 31 de març. «Deixaré el meu treball a l'empresa, hi haurà un equip que s'ha preparat perquè això tiri endavant», ha explicat. El motiu és aquest salt a la política; «no vull arrossegar l'empresa a una decisió personal, és una decisió de Carles Prats, no és una aposta de Vermuts Miró», ha sentenciat.\nAmb Cal Massó com a escenari, Esquerra Republicana ha presentat el següent nom de la llista electoral. Després d'alguns actes de ratificació de Noemí Llauradó com a cap de llista va arribar la presentació de Daniel Recasens com a número dos. A partir d'aquí eren tot incògnites, més enllà del tercer lloc, que ocuparà de nou Montserrat Flores —qui l'any 2015 ocupava el segon lloc de la llista, el doctor Joan Guix, va acabar fitxant per l'Agència de Salut Pública de Catalunya—.\nAjuntament i Cambra de Comerç\nCarles Prats ha decidit fer el pas a la política activa en paral·lel al seu salt a la Cambra de Comerç. Integrant de la candidatura d'Àgata Girbes, amb la fusió del seu equip i el de Jordi Just, a la institució no se celebraran eleccions si no apareix una altra candidatura. Durant la presentació de l'acord entre tots dos equips van parlar dues persones de cada projecte. Per part de Tots Som Cambra van parlar Jordi Just i Marta Domènech; per part de Cambra 4.0, Àgata Girbes i Carles Prats.\nÉs d'esperar, per tant, que Prats pugui ocupar un lloc destacat al plenari de la Cambra de Comerç de Reus passades les eleccions del mes de maig, la mateixa època en la qual, si les previsions d'ERC es compleixen, podria aconseguir representació, també, al plenari municipal de la capital del Baix Camp. Si això passa, Prats ha deixat clar que prioritzarà l'esfera política; «si entro a l'Ajuntament, hi haurà un moment que això serà incompatible, i llavors me n'hauré de desvincular», ha explicat.\nERC Reus fa públiques les divergències en el pacte de govern\nMontserrat Vilella, número dos de Junts per Reus\nGuerra oberta a Ciutadans entre Reus i Barcelona


Rajoy: "Mentre sigui president no parlarè de liquidació de la sobirania nacional"\nEl president del Govern, Mariano Rajoy, s'ha mostrat ferm aquest dimecres en què no negociarà cap tipus de mecanisme encaminat a fallir "la unitat d'Espanya".\n"És evident que mentre jo sigui president del Govern no vaig a parlar de la liquidació de la sobirania nacional", ha resolt.\nEn una visita a l'ajuntament ourensano de Celanova, després de recórrer una part de les obres d'entrada de l'AVE a Galícia, el mandatari s'ha expressat en aquests termes en ser preguntat pels periodistes sobre el procés català i sobre la possibilitat de reformar la Constitució per modificar l'estatus de Catalunya.\nConscient que modificar la Carta Magna és un assumpte "complex i delicat", ha puntualitzat que abans d'iniciar aquesta via cal saber què es vol fer para, posteriorment, buscar el màxim consens.\nPrecisament per això, ha posposat qualsevol moviment en aquest sentit fins a la propera legislatura, doncs el final d'un mandat no és, al seu judici, el moment propici per aconseguir grans acords.\nI a la tensió pròpia del moment preelectoral, que de per si mateix dificultaria la recerca de pactes, ha sumat Rajoy el fet que "a Catalunya hi ha qui està plantejant, i no des d'un partit polític, sinó des de la Generalitat, la liquidació del principi bàsic de la Constitució", que és la unitat d'Espanya i la sobirania nacional.\n"No vaig a acceptar que es posi en dubte la unitat d'Espanya", ha emfatitzat el màxim mandatari estatal, després de recalcar que el que sigui Espanya ho decidiran tots els espanyols i no una part d'ells.\n"A partir d'aquí, es pot parlar", ha manifestat en ser qüestionat en concret sobre la visió del lider de Va unir i diputat, Josep Antoni Duren, sobre que la solució per a Catalunya passa per incloure "una disposició addicional que reconegui la identitat" de la seva comunitat.\n"HI HA COSES QUE EL MEU PARTIT NO VA A ACCEPTAR"\nSense deixar d'advertir que qualsevol eventual reforma constitucional no s'obriria fins a la propera legislatura, Rajoy ha deixat clar que hi ha coses que el seu partit, el PP, "no va a acceptar mai".\nEn concret, ha citat la ruptura de la sobirania nacional, de la igualtat entre tots els espanyols, de "la llibertat i els drets fonamentals" i de "la solidaritat entre ciutadans".\n"D'aquests principis no ens anem a moure", ha incidit, doncs són -ha dit- "principis clàssics" del constitucionalisme espanyol que estan vigents també "en la immensa majoria" dels països de la Unió Europea.\nPer tant, ha conclòs que qui vulgui parlar de la ruptura d'Espanya "per descomptat" no podrà fer-ho amb ell.\n"De la resta es pot parlar, però aquests temes corresponen al 100% dels espanyols i no només a uns pocs", ha resolt. A més, ha declinat pronunciar-se sobre els "comentaris" del líder del PSOE, Pedro Sánchez, sobre que el PP no podrà pilotar la reforma de la Constitució.


Alessandro Lequio sobre Alejandro Albalá: 'És calculador i cruel'\nAlessandro Lequio sobre Alejandro Albalá: "És calculador i cruel"\nEl periodista va voler donar la seua opinió sobre la discussió que va tindre el concursant de 'GH DÚO' amb Juan Miguel.\ndissabte, 23 de març 2019 - 09:25h | Actualitzat a 23/03/2019 11:22h\nAlessandro Lequio ha volgut donar la seua opinió sobre Albalá | TELECINCO\nL’actual edició de GH DÚO està donant lloc a multitud de debats a causa dels enfrontaments i retrobaments que ocorren dins la casa de Guadalix de la Sierra. Són molts els col·laboradors dels programes de Telecinco que s’aventuren a donar la seua opinió sobre els concursants del reality, i l’últim personatge en cridar l’atenció ha sigut Alejandro Albalá.\nDurant la seua participació en El Programa de Ana Rosa, Alessandro Lequio ha arremés contra l’exparella de Sofía Suescun i exmarit d’Isa Pantoja, i no ha tingut cap contemplació en manifestar el rebuig que sent cap a ell.\nEl programa presentat per Ana Rosa es disposava a analitzar una discussió produïda entre Juan Miguel i Albalá quan Lequio va voler compartir la seua opinió dels fets. Sembla que Juan Miguel li va retraure al seu company de convivència que la immunitat li estava fent créixer l’ego i que no estava tractant amb prou respecte als altres concursants.\nAquesta forta discussió va cridar l’atenció als col·laboradors de l’espai matinal de Telecinco, que es van aventurar a opinar no solament de l'ocorregut, sinó també de la relació que Albalá va tindre amb Isa Pantoja.\nQui es va mostrar més efusiu amb les seues crítiques va ser Lequio, qui va començar el seu discurs dient que cada vegada està "més convençut que aquest senyor és qui movia els fils de Chabelita i no al revés". Antonio Rossi no va tardar a respondre: "I ella venia les exclusives". Aleshores Alessandro Lequio va insistir en la seua versió: "El que tu digues, però ell és una persona freda".\nDebat sobre GH DÚO en el programa d'Ana Rosa Quintana | TELECINCO\nAlessandro sense pèls en la llengua\nEl debat no va acabar ací, sinó que el periodista va continuar exposant la seua opinió sobre el concursant de GH DÚO, i va comentar que mai havia vist "un comportament tan lleig amb Juan Miguel, però tan lleig... Estan en un joc on uns obeïxen i altres els donen ordres i ell disfruta manant. I sobretot, veient com l’humilia".\n"Aquest xic sembla així com un poc simple, que li la claven doblada i que és un ingenu o que va d’ingenu per la vida, però res. És una persona freda, calculadora, cruel i no sent ni pateix", insistia el col·laborador. A més a més, va deixar molt reflexius als seus companys de programa afirmant que "quan veus una cosa, ja saps de quin peu coixeja l’altre".\n"Sergio Ramos i Pilar Rubio construeixen la seua nova llar" "Paula Echevarría i el seu brutal 'zasca' a David Bustamante"\nAlejandro Albala Alessandro Lequio


A Sant Pere de Vilamajor vaig reposar de la meva aventura italiana... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nA Sant Pere de Vilamajor vaig reposar de la meva aventura italiana...\nObra:Memòries (p. 1200-1201 i 1240)\nMunicipi:Sant Pere de Vilamajor\nEn aquest mas, Josep Maria de Sagarra va enllestir la redacció del poema El mal caçador el 30 d'octubre de 1915. En un fragment de les seves Memòries ens dóna prova l'atracció que sentia per aquest paisatge vallesà encarat al Montseny on retrobava algunes de les arrels familiars.\nA Sant Pere de Vilamajor vaig reposar de la meva aventura italiana. Per ordenar les impressions i per treure profit de la gran experiència, necessitava precisament aquell paisatge. M'arribà l'estona d'encarar-me amb els versos de Joan de l'Ós, que havia escrit a l'Hotel Baglioni. Havia d'estripar-los? ¿Tot el que havia après i el que havia assimilat no exigia de mi alguna cosa més? Jo no sé, però va semblar que en lloc d'ennavegar-me dins l'onada del to major o d'una pompa nascuda de l'excitació verbal però no de l'íntima sinceritat, la lliçó d'Itàlia, gairebé d'una manera imperativa, m'obligava a atenir-me a les possibilitats de la meva sang; em clavava els ulls damunt d'aquell paisatge del Montseny, que era el de la meva adolescència, i me'l feia veure d'una manera més exacta, potser amb més emoció i amb més responsabilitat. Jo crec que, venint de la màgia dels marbres definitius, vaig saber trobar molt més gust a la modèstia de la riera pelada per l'hivern i al pa torrat d'aquells guarets finíssims animats només pel piular duna cogullada solitària.\nSense cap esforç s 'anaren afegint, un a un, els versos del meu poema. La decrepitud de Joan de l'Ós, els pardals de les branques despullades, la paret de la casa blanca, la pagesa tranquil·la i madura, les molles escorrent-se per les dents corcades, la lluna nova albirant-se a penes, el picot, la garsa i el gaig, i la presència del llop, i la campana plorant dintre l'ull de campanaret romànic; tots els elements del meu poema no eren res més que la simple expressió dels elements que jo veia des de can Llinàs, o saltant la riera i enfilant-me pel carenal del bosc, o seguint el camí entre els conreus, fins a arribar a les teulades del poble.\nEra la presència d'aquella casa i d'aquelles terres nostres i la realitat del món veí: les masoveries de can Vidal, de can Gras de Vall i de can Llobera; la muntanyassa dreta als meus ulls, i, a mig aire, can Surell, i encara més amunt les desolades masies del Samon o els geps de Roca-roja, i el perfil del Pla de la Calma. I al fons el Turó de l'Home i el Matagalls, amb la blavor del seu silenci i amb quatre ditades de neu fonedissa.\nI era el pubill de can Surell, que cada tarda passava a cavall de l'euga; o el vell Perera de Canyes, amb la visera cargolada de la seva gorra; o aquell gegantàs emigrat de cal Trompo de Santa Fe, que donava un cop d'ull a l'era de casa nostra, i se n'anava com un sant Cristòfol duent a coll-i-be una criatura escardalenca; i Pere el guardabosc, amb la seva barbota de color vermell i amb aquella bocassa de rap que no feia compliments per a engolir-se en cru tot un nial de botxins.\nEra allò, tan simple, tan conegut i tan de cada dia, el que em donava els versos fets i el que em guarnia el jaç de molsa, i les flautes dels pinsans i les llàgrimes calentes per l'agonia del meu Joan de l'Ós. [...]\nPerò aquest fracàs en el darrer curs de la meva carrera no tingué per a mi ni de bon tros, la importància que jo donava al poema començat. Tant és així que, durant l'estiu, no em preocupà reparar la meva negligència. No em vaig mirar els llibres de text i vaig deixar passar la convocatòria de setembre, ennavegat com estava dins el mar de versos d'El mal caçador.\nQuan la meva família tornà a Barcelona, jo vaig continuar sol, en aquell paisatge que em servia d'aliment directe per al que escrivia. Vaig passar tot l'octubre i tot el novembre a la nostra casa de Sant Pere de Vilamajor. La Miquela, que era la masovera de can Vidal i una de les dones del nostre país que ha tingut més semblança física amb el ximpanzé femella, em venia a fer la cuina. La Miquela posseïa fama de ser una coquessa fora de sèrie. Fins per alguna festa major de categoria havien sol·licitat el seu servei, en cases poderoses, allunyades del terme. He de convenir que la Miquela em serví alguna cuixa de be d'antologia, i, la crema cremada i els bunyols bufats, els feia com ningú.\nEl Montseny, a primers de novembre, és una cosa divina. Passen uns vols de cotolius, de piules i de titelles que sembla que t'arrenquen l'ànima i et fonen amb aquell or humit i desolat que es desprèn de les pollancredes. Jo vaig viure tot això entre sibarita i monàstic, de colzes a la meva taula, fins que vaig tenir acabat El mal caçador.


Andorra Airlines fixa un avió a l’aeroport d’Andorra la Seu\nL’aparell ha aterrat aquest divendres procedent de les Canàries\nL'avió d'Andorra Airlines que ha aterrat a la Seu\nMontferrer i CastellbòUn avió logotipat amb els noms d’Andorra Airlines i Canary Fly ha aterrat aquest divendres al matí a l’aeroport d’Andorra la Seu. Tal com han explicat a l’Ara Pirineus des d’Aeroports de Catalunya, la companyia els ha comunicat la seva voluntat que la infrastructura urgellenca sigui la base de l’aparell. De moment, però, des de l’ens gestor de l’equipament desconeixen a quin tipus de servei destinarà aquest aparell la companyia aèrea.\nInterior de l'avió d'Andorra Airlines\nTal com han indicat des d’Aeroports de Catalunya, l’avió és un ATR 72 i té capacitat per a 50 passatgers. Ha arribat sense viatgers, procedent de les Canàries, i al llarg del matí ha estat realitzant operacions d’aterratge i enlairament.\nL'avió d'Andorra Airlines a l'aerport d'Andorra la Seu\nLiderada per l’empresari Jordi Soriano, Andorra Airlines va iniciar el 2016 el projecte d’oferir vols regulars des de l’aeroport d’Andorra la Seu. Per fer-ho, però, necessitava un capital de 5 milions d’euros que no va aconseguir. A més, els seus responsables van assegurar que s’havien vist involucrats en una estafa que encara els va dificultar més el projecte, tot i mantenir que el seu objectiu seguia sent oferir vols des de l’aeroport d’Andorra la Seu.\nLa Seu d'Urgell Andorra aeroport


Política de cookies (UE) – Videoproduccions Mabs\nAquesta informació de galeta es va actualitzar per última vegada el 2 desembre 2020 i s'aplica als ciutadans de l'Espai Econòmic Europeu.\nEl nostre lloc web, https://mabs.net (d'ara endavant "el lloc web") utilitza galetes i altres tecnologies relacionades (per comoditat, totes les tecnologies es denominen "galetes"). Les galetes també són col·locades per tercers que hem contractat. En el document següent us informem sobre l'ús de les galetes al nostre lloc web.\nLloc web: https://mabs.net\nCorreu electrònic: info@mabs.net\nNúmero de telèfon: 977 127 907\nAquesta política de galetes s'ha sincronitzat amb cookiedatabase.org el (encara no s'ha sincronitzat)\nPol. privacitat i cookies