DayOne Innovation Summit Saragossa exposa les noves tendències del sector tecnològic\nL’empresa Titan Fire System, dedicada a la fabricació de manòmetres a través de la ràdio, guanya els Premis EmprenedorXXI a la regió d’Aragó. Llegiu-ne més.\nL’11 de març el CaixaForum de Saragossa va ser l’encarregat d’acollir la jornada del DayOne Innovation Summit Saragossa, on es van reunir més de 150 persones representants de l’ecosistema innovador, tecnològic i emprenedor per dur a terme ponències, taules rodones i activitats de networking sectorial. Alguns participants van ressaltar com aquest format és “una manera eficaç de fer contactes a través d’aquesta celebració”.\nCristina González Viu, directora territorial de CaixaBank a Aragó i La Rioja, va ser l’encarregada de donar la benvinguda a la jornada, on moments més tard Luis H. Menéndez (cap d’Economia d’Heraldo de Aragón) va moderar la taula rodona “Indústria 4.0 a Aragó”, amb la participació de Clara Arpa (directora general d’Arpa EMC), Ruth Lázaro (directora general de Conservas Taisi), Sergio Mayenco (CEO d’Orache Desinfection i guanyador del Premi EmprenedorXXI el 2014) i Fidel de la Hoya (CEO de Sensovida).\nCarlos Trenchs, director de CaixaBank DayOne, va presentar les conclusions de l’estudi elaborat amb l’IESE sobre el perfil de les empreses early stage a Espanya i Portugal. Així mateix, Ángel Bonet va fer una ponència sobre l’impacte de les noves tecnologies. La jornada va ser clausurada per Marta Gastón Menal, consellera del Departament d’Economia, Indústria i Ocupació del Govern d’Aragó.\nEn el marc d’aquest esdeveniment es va lliurar el Premi EmprenedorXXI d’Aragó, on es va guardonar Titan Fire System amb una dotació econòmica de 5.000 € i l’accés al programa internacional en Silicon Valley, organitzat per ESADE amb la col·laboració de la Singularity University, o bé un curs internacional a la Universitat de Cambridge.\nCom a finalistes d’aquest premi van quedar NOODDLE, app de receptes saludables; Aragón Sin Gluten, dedicada a la importació, cultiu i producció de farines, flakes i elements tant ecològics com convencionals; Feltwood, dedicada a la transformació de residus vegetals agrícoles, i Dorsal8, qui ha dissenyat un motor de processos per augmentar la productivitat en jocs mòbils.\ndayone innovation summit / EmprendedorXXI / emprenedors / innovació / startups /\n17 oct. 2019 Premis EmprendedorXXI: molt més que una dotació econòmica Notícies dayone\n15 oct. 2019 5 consells per emprenedors en etapes inicials Articles de reflexió\n11 oct. 2019 HUUB i Seacliq, empreses portugueses guanyadores dels Premis EmprendedorXXI Notícies dayone


I sumen 27 | Diari d\_’un home gris\n← Plaer egoista\nDiàlegs interiors →\nI sumen 27\nPublicat el 26 novembre 2008 per daymon\n"27 years old… what’ve I done with my life?". Aquesta és una pregunta, ja molt gastada, que sempre em volta pel cap amb l’única variació de la xifra inicial. Aquests dies passats, mentre s’apropava la data del meu aniversari, ha estat més present que mai per analitzar què he fet l’últim any. Els set mesos passats a Austràlia han estat especials i fan que no sigui comparable a cap altre. Malgrat això, fa exactament un any em trobava més o menys en la mateixa situació que ara, però com a mínim estava ofegat en un mar de paperassa i trucades a l’ambaixada per tramitar el visat. Ara mateix, el fet de tornar a Austràlia és quelcom efímer que no té ni dates.\nDes que vaig arribar, la meva motivació ha anat decreixent de forma constant en tots els àmbits. És normal quan tornes després d’estar un temps fora, suposo. Trobar que tot segueix exactament igual que quan vas marxar a vegades és dur. Trobar que les coses han anat a pitjor, encara ho és més. Fins fa uns dies, de fet, ni tan sols tenia tema de tesi. Ara mateix, només tinc tres paràgrafs en un correu descrivint breument cap a on voldria encaminar-la. Tres paràgrafs que van sortir d’un mes explorant diferents línies interessants, però dels que no sé si val la pena escriure més enllà, perquè encara no tinc resposta. No crec que la tingui en breu. Ja em va dir que era un tema molt formal i que, en aquest departament, fa anys que tots van renunciar a arribar a ser catedràtics algun dia: la investigació ha anat quedant arraconada poc a poc davant dels projectes industrials. No és lloc per desenvolupar una carrera com a investigador i, malauradament, les meves propostes de tesi apunten totes en aquesta direcció.\nParal·lelament, aquell tema que calia abandonar per trobar noves direccions, que ha passat gairebé deu mesos sense rebre atenció, s’ha convertit, de sobte, en quelcom molt interessant. Sobretot quan funciona i ens permet abordar problemes industrials més grans que els que tractem actualment. El meu director ho veia tan clar que volia solucionar amb "un parell de tombs" allò que no havíem aconseguit a Austràlia amb dedicació gairebé exclusiva durant un mes. Vaig passar dues hores assegut pacientment al seu despatx, desmuntant una per una totes les seves argumentacions. El dilluns havíem de tornar a parlar-ne, però només vaig anar-hi jo, a la suposada reunió.\nVaig fer 26 entre molts dubtes, però amb un horitzó clar situat a principis de febrer. No tenia un tema definit de tesi, però confiava que s’aniria definint a mesura que hi treballés. Un any després em dóna la sensació que allò que realment falta no és un tema, sinó interès. S’esgota el temps i jo segueixo com fa un any. Aquesta vegada, però, sense un horitzó definit.\nUna comentari en l'entrada: I sumen 27\n27 novembre 2008 a les 18:22\nQuina manera de fer 27 anys, tampoc és tan dramàtic! Jo els vaig fer fa un parell de mesos i tan feliç, tot i que ara estic superant la meva n-èssima i exponencialment estúpida crísi existencial 😀\nA veure si aquests dies al mes que tenim els doctorands s’acabaran convertint en mesos a l’any… Ànims!!!!


Els britànics decidiran si volen seguir dins la UE o bé sortir-ne el proper 23 de juny. El primer ministre britànic, David Cameron ha anunciat la data després d’exposar al gabinet de ministres l’acord al que va arribar ahir a la nit a Brussel·les i ha assegurat que farà campanya per seguir dins el club dels 28. ‘L’elecció és a les vostres mans, però la meva recomanació és clara. Crec que la Gran Bretanya serà més segura, més forta i millor dins la Unió Europea’ ha dit. La proposta preveu que el Regne Unit pugui limitar els ajuts als immigrants comunitaris durant set anys, a més de poder vetar legislacions europees que no el beneficiïn. També continuarà fora de l’Eurozona, però les seves empreses no tindran limitacions dins el mercat europeu.


Deliri ~ Ona Llibres\nInici ~ Botiga ~ Deliri\nTot i que havia tingut el pressentiment que la seua dona l’enganyava des de feia temps, la constatació de la infidelitat no deixa de ser un fort sotrac per a ell. Així ho comprova el protagonista d’aquest relat quan torna un divendres de matí a casa i descobreix que la seua dona li fa el salt amb un dels seus millors amics. Per a venjar-se, decideix anar-se’n el cap de setmana a la capital del Túria. Però ni València és Sodoma i Gomorra, ni durant el cap de setmana viurà la mena d’aventures que s’imaginava, tot al contrari: la disbauxa esdevé un desvari i la novel·la eròtica, una novel·la negra.En Deliri res no és el que sembla. Es tracta d’una obra que, a més de reflectir una visió d’una València imaginària, té tots els ingredients d’una novel·la eròtica, però presentats d’una manera original i transgressora. Amb un llenguatge clar i un estil directe, l’autor dibuixa uns personatges que recorden figures recurrents de la literatura universal.


Ábalos emmarca els avanços amb ERC en "aproximacions" per encarar el "conflicte"\nActualitzat 04/12/2019 17:22 CET\nSubratlla que l'etapa de la unilateralitat ha "fracassat" i aposta per trobar la manera perqu ningú quedi al marge de la llei\nEl ministre de Foment i número 3 del PSOE, José Luis Ábalos, ha emmarcat aquest dimecres els avanos que s'han aconseguit en el dileg amb ERC per fer prosperar la investidura de Pedro Sánchez en "aproximacions" sobre com "mirar d'encarar un conflicte i no negar-lo".\nAixí s'ha pronunciat en declaracions als mitjans de comunicació després de presentar un pla d'igualtat a la seu del seu Ministeri, preguntat pels avanos assolits en la segona reunió negociadora entre les delegacions d'ERC i el PSOE, de la qual ell forma part, aquest dimarts al Congrés dels Diputats.\nSegons el ministre, l'"unilateralisme" a l'hora d'enfrontar aquest conflicte "ha fracassat", per la qual cosa la primera condició per abordar-lo és "no negar- l'existncia" del problema que "transcendeix" la situació de Catalunya i afecta la "institucionalitat" de l'Estat.\nEl que busquen els socialistes en el dileg amb ERC és mirar de "trobar vies d'expressió", des de "l'assumpció del problema", que evitin que ningú "hagi de recórrer a situar-se fora de l'ordenament jurídic", ha explicat. Aix sí, ha adms que les dues parts encara han de "debatre" sobre la manera de canalitzar aquest conflicte.\nPer permetre amb la seva abstenció la investidura de Sánchez, ERC exigeix l'establiment d'una taula de dileg entre el Govern espanyol i el Govern catal en la qual poder canalitzar les aspiracions independentistes de celebrar un referndum d'autodeterminació. Els socialistes es neguen a debatre d'aspectes que quedin fora de la Constitució i de la llei.\nÁbalos ha evitat pronunciar-se sobre si la possibilitat, cada vegada més llunyana, que la investidura pugui celebrar-se abans de Nadal, més enll de preguntar-se si és possible, per qu caldria ajornar-la.\nLA RELACIÓ AMB CASADO\nSobre l'absncia de contactes entre Sánchez i el líder del PP, Pablo Casado, Ábalos l'ha atribut a l'actitud del líder conservador, que "s'obstina" a "bloquejar" i a "desqualificar" el PSOE i al seu secretari general.\nSegons el seu parer, que Casado recorri a queixar-se que Sánchez no li va tornar la trucada que li va fer la nit electoral per felicitar-lo no és més que una "coartada basta" per "continuar bloquejant" el país.\nÁbalos ha recordat a Casado que ell sap millor que ningú qu seria caldria per desbloquejar la formació de Govern sense deixar-la en mans de partits independentistes perqu va ser precisament el PSOE el partit que es va abstenir el 2016 per permetre la investidura de Mariano Rajoy. En aquesta ocasió, l'abstenció del PP també asseguraria la formació de Govern sense que depengués de formacions independentistes.


Granada – Femení A: No tenen sostre (0-3)\nLes dianes de Jenni, Sonia i Alexia han servit per sumar la quinzena victòria de la temporada d’un equip que no té sostre\n24 partits seguits sense perdre a domicili a la Lliga. Es diu ràpid, però cal molt sacrifici per arribar-hi. El conjunt de Xavi Llorens ha sumat un nou triomf, el 15è de la temporada, i segueix amb un ritme imparable cap a la consecució del títol de Lliga. Jenni, Sonia i Alexia han estat les autores de la golejada del líder.\nInici equilibrat i intens. El Femení A ha assetjat la porteria d’un Granada molt seriós en defensa i ben ordenat. Les granadines han jugat de tu a tu al conjunt de Xavi Llorens i així s’ha reflectit en la igualtat que ha regnat a l’electrònic.\nDe mica en mica el Barça ha anat guanyant terreny i ha freqüentat amb més assiduïtat la porteria d’Andrea. Un bon xut de Melani ha servit perquè la portera local desviés la pilota del mateix escaire.\nUn gol que tranquil·litza\nEl nou fitxatge blaugrana, Jenni Hermoso, que va debutar la setmana passada, ha obert el marcador en culminar una bona jugada. Hermoso, que ha rebut una passada a l’espai, ha batut Andrea en un un contra un (0-1, min 35).\nLa placidesa que ha suposat el primer gol ha conduït les blaugranes a la consecució del segon. Sonia, després de retallar davant dues rivals i etzibar un potent xut, ha aconseguit superar la portera local (0-2, min 45).\nEls tres punts, cap a casa\nL’avantatge al marcador ha estat vital perquè el partit s’anés apagant lentament. Les forces de les jugadores d’ambdós conjunts han anat minvant i les ocasions no han estat tan presents com al primer temps. El punt final l’ha posat Alexia. La davantera ha culminat un bon contraatac conduït per Sonia (0-3, min 75).\nAquests tres punts serveixen perquè el Barça es mantingui líder en solitari, una jornada més, a sis punts de l’Athletic de Bilbao, segon amb 42 punts.


Novetat editorial: «Djan», d'Andrei Platónov. (Traducció de Miquel Cabal Guarro) - Edicions de 1984\nNovetat editorial: «Djan», d'Andrei Platónov. (Traducció de Miquel Cabal Guarro)\nUna altra obra mestra d’Andrei Platónov\nL’ànima dels pobles perduts que vaguen per la terra\nQuinze anys més tard d’haver-ne hagut de marxar, en Nazar torna al seu poble, on gairebé no hi batega la vida. Instruït pel poder soviètic, arriba a casa seva amb l’ordre d’implantar el socialisme en un lloc on ni tan sols saben què vol dir Stalin i amb l’encàrrec d’aturar la inexorable extinció de la seva gent, el poble djan.\n«Fugitius i orfes de tot arreu i esclaus extenuats i vells, foragitats. També dones que havien enganyat el marit i que havien anat a parar allà per por; noies que arribaven per quedar-se i que no volien cap altre marit després d’haver estimat homes que s’havien mort de sobte. I encara gent que no coneixia Déu, gent que es burlava del món, criminals…» Aquests són els djans, que vaguen per la terra. I vet aquí que en Nazar Txagatàiev s’acaba confonent amb el seu poble i es condemna a descobrir la seva pròpia ànima.\nLa sensualitat de la llengua de Platónov i l’originalitat del seu estil fan que cada obra de l’autor sigui una experiència catàrtica i emocionant, impossible d’oblidar. Si Txevengur narra el viatge cap al poble del comunisme i La rasa explica la construcció de l’edifici del socialisme, Djan presenta un moment molt especial del procés convuls de trànsit cap al socialisme, en un escenari remot de l’Àsia Central, amb imatges punyents i personatges simbòlics. Revolució i espiritualitat a parts iguals.


"Si no hi ha consum, no hi ha producció i si no generem riquesa, no es desbloquejarà la desocupació" | Revista\n“Si no hi ha consum, no hi ha producció i si no generem riquesa, no es desbloquejarà la desocupació”\nPaloma Bel Durán, professora d'Economia de la Universitat Complutense de Madrid : "Si no hi ha consum, no hi ha producció i si no generem riquesa, no es desbloquejarà la desocupació"\n/imgs/20150101/00-Paloma-Bel-Duran.jpg Paloma Bel Durán és optimista i veu la llum al final del túnel. Però amb cautela. El camí ha estat lent, però aquesta professora d'Economia de la Universitat Complutense de Madrid comença a notar la confiança, cosa que genera una mica més d'alegria en el consum. I aquest, al seu torn, permet que els empresaris també confiïn en el sistema i que la roda continuï girant.\nSegons molts experts, la situació econòmica al nostre país està millorant. Podem creure que, aquesta vegada, sí que es pot parlar de “brots verds”?\nUna cosa és parlar d’indicadors econòmics i una altra, de la realitat al carrer. Les últimes revisions són a l’alça: l’economia espanyola creixerà un 2,4% el 2015, es generaran 330.000 llocs de treball i es reduirà l’atur al 22,45% (segons FUNCAS). Els últims estudis realitzats apunten que cinc trimestres de creixement poden fer pensar en un canvi de cicle. Però la millora de l’economia i de la riquesa mesurada a través d’aquests indicadors no arriba als ciutadans de forma immediata. S’han aconseguit nivells de pobresa impensables, desequilibris immensos i desconfiança en el sistema i en els governants. La durada de la crisi ha provocat mals que arriben a fer-se crònics.\nNo es donen les circumstàncies per a crear grans empreses i, segons les dades ofertes pel Directori Nacional d’Empreses de l’INE, es continua mantenint la destrucció del teixit productiu. A més, més del 50% de les empreses actives són autònoms que desenvolupen una activitat de forma individual, i això indica que s’estan fent esforços per tirar endavant. No es donen les circumstàncies favorables per a generar grans empreses que creïn ocupació externa, però s’estan fent passos per a generar el nostre propi lloc de treball. El principi empresarial de creixement, quan les circumstàncies siguin més favorables, farà la resta.\nL’1 de gener ha entrat en vigor una allau de canvis. Com creu que afectaran “el carrer”?\nEn una situació com l’actual, no ja de recessió sinó d’estancament, una baixada d’impostos ha de procurar la reactivació del consum i la generació de riquesa. Ara bé, aquesta reforma no està ni estarà exempta de crítiques relacionades amb la seva conveniència per la proximitat de les eleccions, amb el perjudici a les classes mitjanes i amb la necessària compensació de la pèrdua d’ingressos en un moment com l’actual, quan encara hi ha retallades que afecten serveis i prestacions.\nPel que fa al mercat laboral, es parla d’un atur estructural per a Espanya del 18%. Pot un país suportar unes xifres de desocupació com aquestes?\nNo. Des de fa temps es diu que un atur d’aquesta magnitud no podria sostenir-se i que la crisi procurava un increment de l’economia submergida del voltant del 25% del PIB. En efecte, la crisi és el brou de cultiu per a incrementar l’economia submergida, i sembla fer-ho amb més virulència a les zones on l’atur arriba a nivells superiors i on més s’ha patit la reestructuració del sector immobiliari i de la construcció.\nSí. A Espanya, hi ha joves aturats de llarga durada, ocupant llocs de treball de categories inferiors a la seva formació i joves que, segons l’Organització Internacional del Treball, són els últims a ser contractats i els primers a ser acomiadats. Aquest és el nostre llast i hem de mirar amb optimisme i pensar en una generació capaç de superar les dificultats. Tot això només és possible si els procurem una alternativa i una esperança.\nEl 2015 es preveu el creixement del consum privat, fet que accelerarà l’avanç de l’economia en general. És encertada o massa optimista?\nSegons l’informe EAPN 2004-2014, ens enfrontem a unes xifres de pobresa esgarrifoses. A Espanya ja hi ha tres milions de persones en situació de “pobresa severa” (segons la terminologia de Càrites Espanyola), això és, que viuen amb menys de 307 euros al mes. Aquesta xifra constitueix el 6,5% de la població espanyola i s’ha duplicat des de l’any 2007. Aquest mal, agreujat per una crisi de llarga durada, és de molt difícil reconducció. Hem de tenir en compte que els nivells en què ens trobem són tan baixos que qualsevol variació en termes relatius és enorme, encara que en termes absoluts parlem de molt poc. Amb tot, es comença a albirar una acceleració del consum intern que podrà crear una demanda que les empreses hauran de satisfer.\nN’hi ha que defensen un major consum per a fer front a la crisi. D’altres, en canvi, advoquen per les restriccions per a superar aquesta etapa. Què en pensa?\nNo hi ha més possibilitat. Si no hi ha consum, no hi ha producció i si no generem riquesa, no es desbloquejaran la resta de les variables, sobretot, l’atur.\nCom es poden minimitzar els efectes de la “costa de gener”? Hi ha una regla d’or?\nÉs inevitable que el consum perdi la seva moderació. Una regla bàsica per a les empreses i, per tant, aplicable a les famílies és la planificació. Planificar suposa anticipar-se al futur, pressupostar amb racionalitat tenint en compte els recursos amb què comptem i les obligacions de pagament compromeses. Requereix pensar en totes les despeses previstes, els ingressos i tots els escenaris possibles. N’hi ha prou de preguntar-nos “què passaria si?”.


ERC descarta un avenç electoral pels pressupostos\n05/08/2018 a les 05:26\nEl vicepresident de la Generalitat confia que s’assolirà un acord || Marta Vilalta preveu sumar “una àmplia majoria”\n© Imatge de Pere Aragonès.\nEl vicepresident del Govern i conseller d’Economia i Hisenda, Pere Aragonès, es va mostrar convençut que “no farà falta” que el president català, Quim Torra, es plantegi dimitir, perquè hi haurà prou majoria per aprovar els pròxims pressupostos de la Generalitat. “Estic convençut que els pressupostos s’aprovaran, perquè el Parlament estarà a l’altura de la responsabilitat i el Govern, també”, va afirmar Aragonès. Així mateix, va afegir que “plantejar-se a dia d’avui què passaria en cas que no hi pogués haver un suport parlamentari seria massa prematur per la meua part”.\nDesprés que Quim Torra obrís la porta a especulacions sobre un possible avenç electoral a l’advertir que “els governs acostumen a dimitir si els seus pressupostos no són aprovats”, Aragonès va evitar situar-se en aquest escenari. Per al vicepresident català, “les reflexions del president sempre són interessants, però jo crec que no caldrà que s’ho hagi d’arribar a plantejar, perquè tindrem pressupostos aprovats pel Parlament, segur”.\nPere Aragonès i Marta Vilalta es mostren positius amb l’aprovació dels pressupostos\nPer la seua part, la portaveu d’ERC, Marta Vilalta, va rebutjar que hi hagi unes eleccions catalanes anticipades a la tardor, i va assegurar que el seu partit, des del Govern, buscarà aprovar els Pressupostos de la Generalitat de l’exercici del 2019 amb una “àmplia majoria” al Parlament. “Parlar ara d’unes eleccions no té gaire sentit. Hem recuperat fa relativament poc les institucions de mans del 155 i de les grapes de l’Estat espanyol. Creiem que hi ha molt camí per fer abans de tornar a plantejar uns comicis.”\nLa responsabilitat de la negociació recaurà en la conselleria de Vicepresidència i Economia, que porta ERC. Per això, Vilalta es va mostrar esperançada de poder convèncer la CUP perquè doni suport als comptes, i fins i tot al PSC i als comuns. “Amb la CUP conformem la majoria independentista i republicana, i no renunciem a entendre’ns amb ells.”


Tema: Juuni Taisen\nRe: [Anime de temporada] Juuni Taisen\nM'està molant bastant Juuni Taisen! La veritat és que al principi em va sorprendre una mica perquè esperava alguna cosa més psicològica, però veure un battle royale a sac amb molta acció i que va a per totes des del principi no està gens malament tampoc. No serà el millor anime del món però la veri...\nAra mateix jo també tinc els meus dubtes @Nafi ja que passen moltes coses, apareix molta gent i no se sap gaire bé què vol cadascú però explicaré una mica el que jo he entès. Segons sembla, els Tybur són una família d'Eldians nobles que viuen a Marley. Pel que s'explica suposo que els respecten per...\nTema: [Activitat] 2na Setmana Otaku\nRe: [Activitat] 2na Setmana Otaku\nM'encanta aquesta prova!!! No sé com de bé anirà al final, però almenys em passaré una bona estona intentant esbrinar qui són!! :ilu: Fins el moment he mirat el vídeo una vegada i, per ara, em sonen tots. En principi tinc ubicats a la meitat i n'estic força segura, amb la resta m'hi hauré de barall...\n08 set. 2017, 01:13\nSóc conscient que n'hi ha molts més, però a mi els primers que m'han vingut al cap han estat els dels meus manga/anime preferits, que trobo que en part ho són perquè sempre he sigut més fan dels antagonistes que dels protagonistes. En aquest cas no és del tot cert ja que els protagonistes també els...\nBlack Bullet (7/13) El meu gran problema amb aquest anime va ser que semblava que a cada minut que passava afegien un nou punt que semblava important per a la trama però després obviaven tot el que havien dit i passaven a una altra cosa sense tornar mai més al punt inicial. Obrien molts fronts però...\n28 ago. 2017, 22:49\nNo n'havia sentit res de Ten Count... però de moment no crec que me'l compri ja que tinc altres prioritats i el col·leccionisme és car de mantenir! Tot i això me l'apunto a pendents perquè em sembla interessant i m'agradaria veure si el tema de la teràpia va a algun lloc; tot i que suposo que el mé...\n11 ago. 2017, 21:12\nAbans que res m'agradaria especificar que per mi Yuri on Ice no entra o no hauria d'entrar en aquesta categoria. Primer de tot, el que destacaria d'aquest anime és precisament que tracta el tema de l'amor entre dues persones del mateix sexe sense seguir el patró que segueixen la majoria dels yaoi. ...\n09 ago. 2017, 18:57\nSlam Dunk per mi està molt amunt en la categoria "spokon", diria que dels primers a la meva llista si no el meu preferit! El problema, com ja comentes, és que es queda just en el punt que per fi van al nacional i et quedes amb totes les ganes de saber com carai ho faran i si els jugadors estaran a ...\n07 ago. 2017, 16:52\nTema: Mystic Messenger\nÒbviament la ruta d'en Seven era el "true ending", després de fer-la està claríssim ja que la majoria de dubtes queden resolts. Però he de dir que des del principi del joc està més que clar. Només t'has de fixar en qui canta l'opening (ejem Saeyoung ejem) i què diu la lletra. Tot i que llavors pots...\nSé que vaig tard perquè just acabo de veure la pel·lícula, però és que em tot el hype que hi havia realment se m'havien passat les ganes i segur que no la gaudiria. Després d'un temps doncs, m'he decidit a veure-la i pel que he llegit veig que la meva opinió difereix del que es comenta per aquí xDD...\nEnzo, Avui, 14:12


Fogons: GOOD BYE LENIN!\nUna altra de les meves aficions és el cinema, tot hi que últimament no hi vaig gaire ja que el cap de setmana em fa molta mandra posar-me una altra vegada a la carretera, quilòmetres amunt quilòmetres avall! Ai, si de tan en tan escoltéssim una mica més a qui ens volen "bé"! ups! Bé, al que anava. Però com que tenim una meravellosa xarxa pública de biblioteques on també hi podem trobar una mar de títols prou interessants, cada setmana quan hi anem a buscar algun llibre aprofitem per buscar entre les estanteries alguna que altra pel·lícula que ens sembli interessant, i mira, trobem perles com aquesta: GOOD BYE LENIN!\nOctubre de 1989 no és el millor moment per entrar en coma si vivies a l'Alemanya Oriental, i això és precisament el que li passa a la mare de l'Alex (Daniel Brühl), una dona orgullosa de les seves idees socialistes. Alex es veu envoltat en una complicada situació quan la seva mare es desperta de cops vuit mesos després. Cap altra cosa podria afectar tan a la seva mare com la caiguda del mur de Berlín i el triomf del capitalisme en la seva estimada Alemanya Oriental. Per salvar a la seva mare, Alex converteix l'apartament familiar en una illa instal·lada en el passat, una espècie de museu del socialisme en el que la seva mare viu còmodament creient que res ha canviat. El que comença com una petita mentida piadosa es converteix en una gran estafa quan la germana de l'Alex i alguns veïns s'encarreguen de mantenir la farsa perquè la mare de l'Alex segueixi creien que al final "Lenin vencé!"\nLa pelí està molt bé, el guió, els actors i encara que alguna part s'em feia pesada el final a sigut molt maco!\nguspires que viatgen amb el vent 15.1.10\nTinc pendent de buscar la que em vas recomenar, El jardín de la felicidad. També m'han recomenat El marido de la peluquera, la maté porqué era mia, Deliciosa Martha, My blueberry niths,... Ui, s'acumula la feina!\nCuina Cinc 14.5.12\nLa vaig veure aquesta Setmana Santa em va agradar, entranyable,


Jaume Cardús i Reig - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJaume Cardús i Reig\n(S'ha redirigit des de: Jaume Cardús)\nJaume Cardús fou un sindicalista català. Era treballador mercantil i capdavanter de la branca sindicalista del CADCI. El 1916 va ser president de la Joventut Catalanista de Barcelona, adherida a la Unió Catalanista. L'11 de setembre del 1916 va llegir un manifest a la seu del CADCI Als obrers de Catalunya, de tendència obertament socialista, alhora que criticà el conservadorisme del sindicat davant certes reivindicacions socials. El 1920 formà un grup de tendència socialista dins el CADCI anomenat el Soviet, amb Xavier Casas, Josep Clotet, Manuel Juliachs i Mata i altres. El setembre de 1921 es mostrà contrari a les postures reformistes de la Federació de Dependents de Catalunya perquè les considerava inoperants.\nL'agost de 1934 fou elegit president del CADCI i durant els fets del sis d'octubre del 1934 va donar suport la proclamació de la República Catalana de Lluís Companys, raó per la qual fou empresonat. Fou alliberat després de la victòria del Front Popular a les eleccions generals espanyoles de 1936.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jaume_Cardús_i_Reig&oldid=24068397»\nDarrera modificació: 11 jul 2020 a les 23:59\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 jul 2020 a les 23:59.


XAREL·10: 913.- L'edat del patriarca\n913.- El patriarca d’aquella família té tants fills i nets com anys de vida i sabem que aquesta edat està entre els 50 anys que ell afirma que té i els 80 que les males llengües diuen que aparenta. També sabem que cadascun dels seus fills ha tingut tants fills com el mateix patriarca. Podeu calcular quants anys té aquest cap de família?\nTROBAREU LA SOLUCIÓ ALS COMENTARIS. FELICITATS A " Jpmerch i Xexu "\nSi ho entés bé me n'ixen dues solucions: 56 i 72 anys.\nNombre de fills x\nNombre de nets x^2\nNombre de anys x+x^2\nDoncs pel compte de la vella, i tenint en compte que està entre 50 i 80 anys, em surt que pot tenir-ne 56 o 72... Si ha tingut 7 fills, amb 7 néts de cadascun, 7*7 néts, més els 7 fills, serien 56. Si en canvi ha tingut 8 fills, amb la mateixa operació serien 72. A veure en què estic fallant...\nM'han vingut a distreure i en JP m'ha passat davant! Però com s'atreveixen a interrompre'm mentre contesto l'enigma!\ncrec que ja ho han trobat! per cert mac entrant al teu blog em surt un missatge de part del meu programari que tens associat un programa maliciós t'ho dic per que ho puguis arranjar\nJa sabem que si volem càlculs ràpids hem de fer servir el compte de la vella. Però si tenim una mica de temps, com pot ser ara en època de vacances, podem emprar les matemàtiques.\nAleshores l’enigma que ens planteja en Mac, el podem resoldre de la següent manera.\nCom he anotat abans, el nombre de fills del patriarca és x i per tant el nombre de nets serà x al quadrat. Com que el nombre d’anys ha d’estar entre 50 i 80, podem plantejar les següents inequacions:\nx^2+x>=50, és a dir x^2+x-50>=0\nx^2+x<=80, és a dir x^2+x-80<=0\nCalculant els valors de x de les dues equacions, i rebutjant òbviament els valors negatius, tenim:\nEl nombre de fills serà qualsevol x que complisca les dues inequacions, és a dir, un nombre comprés entre 6,59 i 8,46 i a més ha de ser enter per llei natural. Resultat, el 7 i el 8.\nLa resta ja l'explica en XeXu.\nComenço confirmant que el resultat i l'explicació que donen en JPMERCH i en XEXU són, vist l'enunciat, totalment correctes i que, ja que l'han escrit al mateix moment (els dos a les 10:38), compartiran el rètol vermell d'avui. Felicitats!! :-))\nHe dit això de "vist l'enunciat" perquè just quan ells van posar la solució em vaig adonar que havia comés un error en el moment de copiar l'enigma. L'enunciat del LLIBRE diu que "l'edat del patriarca està entre els 60 (i no 50) que ell afirma que té i els 80 que les males llengües diuen que aparenta". Això fa que l'enigma no tingui dues solucions vàlides sinó només una (que és el més lògic) però com que aquest fet no influeix en el mètode de resolució vaig preferir, ja que ja havíeu fet els càlculs, no modificar l'enunciat. Tot i així, en vull deixar constància aquí.\nPS: Gràcies per l'avís, ELFREELANG. He intentat esbrinar perquè et surt aquesta advertència quan entres al meu blog però t'he de dir que no me n'he sortit. Hi he entrat jo mateix amb diversos navegadors i també hi he fet entrar altra gent des d'altres PC però en cap moment ha aparegut res en el sentit que expliques. També he fet revisar la meva url per varis serveis d'antivirus online per a webs, amb resultats igualment negatius. T'agrairia que em diguessis des de quan et surt aquest avís (fa molt de temps que no he modificat res del blog), quin és concretament aquest programari (suposo que el teu antivirus) que t'avisa i, si és que et dóna aquesta informació, també seria interessant que em diguessis on és i quin és aquest suposat programari maliciós que troba al meu blog. Aprofito per dir que si qualsevol altre company li passa el mateix que no s'estigui de dir-m'ho, és clar. Gràcies!!


El consum regular de sardines prevé la diabetis tipus 2\nSardines | Phxere\nEl consum de sardina també millora altres paràmetres de salut, com la regulació del colesterol, la disminució dels triglicèrids i la reducció de la pressió arterial\nEls efectes saludables de la sardina i del peix blau són àmpliament coneguts: els elevats nivells de greixos insaturats ajuden a regular el colesterol i a prevenir malalties cardiovasculars. Però els efectes positius no s’acaben aquí. Un estudi liderat per la professora i investigadora dels Estudis de Ciències de la Salut de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) i de l’Institut d’Investigacions Biomèdiques August Pi i Sunyer (IDIBAPS) Diana Díaz Rizzolo ha descobert que el consum regular de sardines té un efecte preventiu davant la diabetis tipus 2. Nutrients presents en la sardina en altes quantitats, com la taurina, l’omega 3, el calci i la vitamina D, tenen un rol protector davant d’aquesta malaltia, que afecta al voltant d’un 14% de la població espanyola de més de 18 anys, segons l’estudi [email protected] de CIBERDEM.\n“El consum de sardina no només és assequible econòmicament i fàcil de trobar, sinó que és segur i preventiu davant la diabetis tipus 2. És un gran descobriment científic. És fàcil recomanar-ne el consum des de la consulta mèdica i assumible per part de la població”, explica Diana D. Rizzolo. Els resultats de l’estudi s’han publicat en obert a la revista Clinical Nutrition.\nBanc de sardines | Wikimedia Commons\nDues llaunes de sardines a la setmana\nL’estudi va incloure 152 pacients de tres centres d’atenció primària de 65 anys o més amb prediabetis (uns nivells de glucèmia en dejú entre 100-124 mg/dl). Tots els pacients van entrar en un programa nutricional enfocat a disminuir el risc de patir la malaltia, però només el grup d’intervenció va afegir a la dieta 200 grams setmanals de sardines (dues llaunes de sardines amb oli d’oliva). Per facilitar-ne el consum, gràcies a la col·laboració de la Fundació Alicia, els participants van rebre un llibre de receptes a base de sardines en llauna. Es va aconsellar que es mengés la sardina sencera, és a dir, sense treure’n l’esquelet, atès que aquesta part és especialment rica en calci i vitamina D.\nEl grup que no va incloure sardines a la dieta va començar amb un 27% de persones amb un risc molt alt de patir diabetis (mesurat a través del qüestionari FINDRISC), i al cap d’un any un 22% continuava en aquesta classificació. D’altra banda, el grup que va prendre sardines tenia un 37% de participants amb un risc alt en iniciar l’estudi, i al cap d’un any només un 8% continuaven tenint un risc molt alt. A més, van millorar altres paràmetres bioquímics importants, com la disminució de l’índex de resistència a la insulina (HOMA-IR) i l’augment del colesterol bo (HDL) i de les hormones que milloren el metabolisme de la glucosa (adiponectina), a més de disminuir els triglicèrids i la pressió arterial, entre altres paràmetres.\nEl fet que l’estudi es fes en persones a partir de 65 anys respon al fet que la incidència de la malaltia és més gran que en persones joves. “Amb l’augment de l’edat, les dietes restrictives (en calories o en grups d’aliments) poden jugar un paper protector de la diabetis, però el cost-benefici no sempre és positiu, tal com vam explicar en altres estudis”, assegura la doctora Rizzolo. Malgrat tot, Rizzolo afirma: “Els resultats ens fan pensar que podríem aconseguir un efecte preventiu igual d’interessant en persones més joves.”\nLlauna de sardines en oli | Pixabay\nEl rol protector dels aliments, però no dels suplements\nEl fet que un aliment com la sardina, ric en taurina, omega 3, calci i vitamina D, tingui un efecte protector clar davant la diabetis no significa que prendre aquests suplements de manera aïllada aconsegueixi els mateixos efectes. “Els nutrients poden exercir un paper imprescindible en la protecció i el tractament de moltes patologies, però aquest efecte sol ser causat per l’acció sinèrgica entre ells i la matriu alimentària que els conté. Així, la sardina tindrà un element protector perquè és rica en els nutrients esmentats, però no ho seran tant els nutrients presos de manera aïllada en forma de suplements”, assegura Rizzolo.\nEn una segona fase, els investigadors han començat a estudiar l’efecte d’aquest peix blau sobre la microbiota intestinal, “atès que té un efecte sobre la regulació de molts processos biològics i hem d’entendre si ha jugat part d’aquest efecte protector davant la diabetis 2”, explica Rizzolo. També han iniciat estudis sobre la modulació de l’expressió d’alguns gens relacionats amb la inflamació i que podrien tenir un paper en el desenvolupament de la diabetis 2 i moltes altres malalties.


El Parèntesi: Arsènic per compassió\nPotser recordaran una pel·lícula de l’any 1944 dirigida per Frank Capra i protagonitzada per Cary Grant: Arsenic and old lace, coneguda aquí amb el títol d'Arsènic per compassió.\nA trets generals, tracta sobre un crític teatral que, quan després de casar-se va a conèixer unes seves tietes, descobreix la peculiar pietat d’un grup d’encantadores velletes.\nI, justament, l’arsènic que dóna nom al film té un paper central per a foscos propòsits. Cosa que no fa res més que reforçar la mala fama d’aquesta substància química, paradigma d’una mort perpetrada per l’esquena i dels assassinats més refinats i planificats.\nPerò no hi ha res que duri cent anys... Fins i tot aquelles coses que semblen impermutables tenen que passar, com tot, pel sedàs de la contínua revisió per certificar la seva vigència. Es demostra cop rere cop.\nEls elements tendeixen al canvi (al desordre, a augmentar l’entropia...), i aquest sorgirà de forma planificada o bé espontàniament i sorpresiva.\nLa setmana passada, la NASA publicà unes conclusions que trastoquen els postulats clàssics de la biologia.\nFins ara, carboni, hidrogen, nitrogen, oxigen, fòsfor i sofre eren les sis peces fonamentals que bastien la química de la vida.\nDoncs bé, mitjançant l’estudi d’una bactèria trobada a l’inhòspit llac californià de Mono, s’ha fet avinent un organisme que usa el perillós arsènic per desenvolupar-se i reproduir-se. Concretament, el microorganisme substitueix en els seus components cel·lulars el fòsfor per l’àtom ans maleït.\nEl motiu pel qual estàvem acostumats fins ara a percebre l’arsènic com un verí és que, en ésser la seva conformació similar a la del fòsfor, confon el sistema i pren a aquest últim el lloc en els cicles metabòlics. Però com que no tenen la mateixa funcionalitat química, aquesta inclusió bloqueja el circuit vital (el fòsfor té un paper cabdal en el transport energètic, mitjançant l’adenosina trifosfat, i en els fosfolípids que conformen les membranes cel·lulars).\nÉs cert que ja es coneixien els casos de microbis que “respiraven” arsènic, però ara la natura ha girat uns quants graus més la rosca i el que ara ha sorgit és, ni més ni menys, un microbi que inclou aquest element a l’ADN i l’ARN (les estructures en forma d’hèlix que custodien la informació genètica), a les proteïnes i a les membranes.\nQuè provoca, doncs, un descobriment com aquest, perdut entre un núvol de milions d’experiments més ja fets i de milions d’assajos encara per realitzar?\nPer començar, que s’han de reescriure tots els llibres de text que van guiar els primers passos dels científics actuals.\nEn segon lloc, que cal expandir la cerca de la vida dins i fora de la Terra a uns altres paràmetres. El tauler de joc s’ha ampliat i hi ha noves i insospitades possibilitats que poden forjar noves existències. Això fa que es puguin formular hipòtesis revolucionàries sobre l’evolució de la biosfera a la faç del planeta blau o que s’hagin d’incloure nous supòsits en la Química Orgànica i els cicles biogeoquímics.\nI en tercer i últim lloc, que ens hem de conscienciar d’un cop per totes que moltes notícies nouvingudes seguiran trastocant, com ha passat sempre, els nostres judicis, el que tenim concebut, els plans i qualsevol cosa que puguem donar per segura.\nCom ha dit Carl Pilcher, el director de l’Institut d’Astrobiologia de la NASA, la concepció d’una bioquímica alternativa havia estat des de sempre una idea usual en els llibres de ciència-ficció.\nDoncs, pel que es veu, els mots que escriuen aquest tipus de literatura i els que plasmen la ciència sense afegitons són com les quatre lletres (A, G, C, T) capaces de conformar en l’ADN qualsevol informació, universals i mal·leables.\nLes mateixes paraules que avui dibuixen un conte inventat poden formar demà el transcendent titular d’un diari que transcriu la realitat. I la transició és més fàcil del que ens pensem...\nL'ús dels superlatius\nBallant la conga salvatgement\nFilant futur a partir de borrallons de passat


La llibertat d’anar amb moto, per Carles Sans\nDebats vehiculars Opinió Basada en interpretacions i judicis de l’autor sobre fets, dades i esdeveniments.\nNo hem de caure en la temptació de prohibir el vehicle que més sensació de llibertat genera\n16 de de gener del 2022. 16:19\n«La moto mata Barcelona», deia el titular d’un article aparegut fa un temps en un diari de Barcelona. A l’article es descrivia la moto com l’origen de tots els mals d’aquesta ciutat. Contamina, s’utilitza de manera vandàlica; s’aparca a qualsevol lloc i és la causa de molts accidents urbans. Bé. Part de raó en té, el redactor de l’article.\nPerò, agradi o no, la moto és també la solució a molts problemes de viabilitat ciutadana. Tota la vida que circulo amb moto. Per a mi és un mitjà de transport fonamental des de fa més de 50 anys. Em baso en les gestions diàries que faig utilitzant la moto. És la solució a moltes comeses quotidianes. No veig un mitjà de transport més pràctic i més lliure. Cal dir per endavant que per edat no em veig capaç d’avaluar o comparar l’ús de la moto amb el dels patins, patinets, ‘hoverboards’, ‘segways’, monocicles, ‘longboards’ i altres vehicles que recentment han envaït voreres, carrils i calçades. Tots plegats, tot i que de tant en tant em tempta la curiositat per provar-los, sento que són propietat de persones més joves que poden desplaçar-se amb vehicles sense gairebé frens i amb l’única carrosseria del seu cos.\nSé que la moto també és perillosa, però compensa córrer certs riscos a canvi de sentir l’inigualable alliberament que genera utilitzar-la. Quan per algun imperatiu he de substituir-la pel cotxe, detecto que el meu sistema nerviós evoluciona cap al malestar, certa agressivitat i una ansiosa necessitat per avançar per espais impossibles i fent ziga-zagues per escletxes on un vehicle de quatre rodes no cap. Em sento més segur portant la moto que conduint el cotxe. Tot això ho dic després d’haver llegit alguns articles com l’esmentat, que sembla voler prohibir no sé quantes coses que provoca la motocicleta. És clar que hi ha persones a qui no els agrada la moto. Com n’hi ha, com jo, que detesten els cotxes. Tanmateix, cadascú es desplaça, malgrat els impediments que l’ajuntament ens va imposant, amb el vehicle que més li plau i no hem de caure en la temptació de prohibir el vehicle que més sensació de llibertat genera.


Aprovat el text consolidat del Codi de Duana d'Andorra - Universal Gestió\nS’aprova el Projecte de llei del text consolidat del Codi de Duana d’Andorra\nEl Projecte de llei del text consolidat del Codi de Duana, que integra tota la legislació vigent en matèria duanera, ha rebut el vist-i-plau del Govern, a proposta del ministre de Finances, Eric Jover. D’aquesta manera, es dona compliment a la disposició final onzena de la Llei 2/2020, del 27 de febrer, del pressupost per a l’exercici del 2020 i a l’article 116 del Reglament de Consell General.\nEl ministre ha recordat que el Codi de Duana estableix un marc legal per a totes les disposicions relatives a l’organització i el funcionament del cos duaner; drets i obligacions de les persones respecte a la reglamentació duanera; o els elements a partir dels quals s’apliquen els drets a la importació i les mesures pels intercanvis de mercaderies. També s’inclouen les disposicions per introduir les mercaderies al territori duaner nacional i els règims duaners, el deute duaner i del dret de recurs, així com les disposicions en matèria d’infraccions.\nAixí doncs, tenint present el fet que els principis establerts en la Llei del Codi de Duana són objecte de diferents desenvolupaments reglamentaris, amb l’elaboració del Projecte de llei es té la voluntat d’unificar totes les qüestions relatives a aquesta matèria. També s’incorporen en el mateix text totes les modificacions d’altres normatives que concerneixen l’àmbit duaner i que s’han fet en els darrers anys, i s’han actualitzat conceptes o lleis que han quedat derogades.\nLes funcions de la Duana\nL’acció de la Duana andorrana s’exerceix en tot el territori nacional i té tres missions principals: fiscal, protectora i econòmica.\nLa missió fiscal, la Duana reprèn el control i percepció dels drets i impostos sobre mercaderies. La Duana s’encarrega de la recaptació dels drets de duana, així com de la percepció dels impostos de fiscalitat interna, amb l’objectiu de prevenció i repressió del frau.\nLa missió econòmica consisteix en garantir el respecte dels compromisos internacionals, aplicar les disposicions de política comercial i controlar, facilitar i promoure els intercanvis internacionals.\nLa Duana contribueix en la protecció del consumidor, en la protecció de la sanitat pública, en la seguretat pública, la protecció del patrimoni, la lluita contra el frau i el tràfic internacionals.\nL’organisme també ha d’afavorir el desenvolupament i la diversificació de l’economia nacional adaptant els seus procediments i donant fluïdesa als intercanvis tot i respectant els seus compromisos internacionals. Col·labora també amb altres Ministeris i departaments de l’Administració.\nFont: Duana d’Andorra\n< Entrada anterior El Parlament andorrà ha aprovat la Llei d'Adhesió d'Andorra a l'FMI\nEntrada siguiente > Notable interès dels inversors de Gran Bretanya per Andorra


Relat "ESCLAUS DE LA UNIÓ: CAPÍTOL 6: TREBALL SOTA L'INTENS FRED."\nInici > detall del relat: ESCLAUS DE LA UNIÓ: CAPÍTOL 6: TREBALL SOTA L'INTENS FRED.\nLes setmanes i els mesos van passant i jo, malgrat no recordar gens del meu passat encara, ja m'he acostumat a la meua nova situació. M'he guanyat el respecte i l'odi, a parts iguals, de les meues companyes i companys de treball. D'una banda, admiren la meua força i la meua resistència, per una altra, això els fa veure el feble que són, o això pensen. Jo crec que no és així, que perquè jo siga més dura ells no són uns vagues. Així i tot, el responsable de càrrega aviva el foc, perquè no para de ficar-se amb els altres treballadors comparant-los amb mi. Això sí, de pujar-me li sou ni parlem. Són molt espavilats aquests.\nD'altra banda, també he detectat que Bob i Buck estan més nerviosos de l'habitual. Van d'aquí cap enllà passejant per tota la casa amb ansietat i s'amaguen pels racons. Em pregunte per què. També he escoltat sons estranys que provenen de la part de dalt de la casa, però com no tenim un segon pis, supose que són les branques dels arbres esgarrapant la teulada.\nEl clima va canviant i ja es comencen a veure els primers flocs de neu. El treball en el camp, per tant, ja ha finalitzat. Tenim totes les fruites recollides i carregades. Ara els camps els tenen assignats determinats treballadors i treballadores per mantenir el terreny fins a l'arribada de la primavera.\nL'últim dia de treball en el camp, ahir, la Cap em va dir que se m'havia assignat a l'equip de càrrega i tala. El meu treball consistiria a carregar els minerals que extragueren els miners, talar arbres i carregar troncs. Em va advertir que la gent que anava a l'expedició no tornava al poble durant setmanes, fins i tot mesos. Així que em va dir que em preparés roba i tot el que necessités per passar bastant temps fora de casa. Això sí, el menjar era a càrrec de la Unió com a plus.\nAixí que aquí estic, mirant per la finestra en comptes d'aprofitar el meu dia lliure per preparar-me tot el necessari. Però és que em dóna una modorra haver de posar-me a omplir una bossa d'esport amb la roba necessària... Done un profund sospir.\n- Venja, Abi, prepara la teua roba al més aviat possible, així podràs descansar.- Em diu la sempre pràctica Alícia.\n- Em veus amb ganes de fer això? Deixa'm perduda en els meus pensaments. Estic esgotada, la veritat és que han estat uns mesos extenuants.\n- Doncs pràcticament tot l'any és així. No tenim gairebé descansos. Així i tot, podries demanar quedar-te fent vestits amb la gent que no va a l'expedició. - Proposa Alícia esperançada.\n- Pas. - Responc lentament. - Les meues mans no tenen habilitat suficient per a aquests treballs tan delicats, acabaria com un colador. Això és per a persones hàbils. Jo sóc més bruta.\n- I que ho digues. - Diu Alícia, per després esclatar en una riallada.\n- Eh! No et passes. - Dic intentant semblar indignada, però no puc evitar riure jo també. Trobaré a faltar aquests riures mentre estiga fora.\n- Et vaig a trobar a faltar. - Diu Alícia, com si em llegís els pensaments. - Però ben mirat, així la nostra economia millorarà i podrem viure millor, tenir més coses, obtenir més respecte dels altres...\n- Prou, Alícia. - Dic jo, aquesta vegada enfadada de debò. -Hauries d'aprendre a no dependre del que opinen els altres. Ser més lliure i independent.\n- El que pense la societat de tu ho és tot, Abi. Si pensen que ets treballadora i simpàtica i tens classe, et facilitaran les coses. D'una altra manera, solament et posaran pedres en el camí.\n- Jo sóc més aviat un trepant que es carrega qualsevol pedra que aquests em puguen posar. Hauries de cuidar més el que penses tu de tu mateixa i no el que pensen els altres.\n- Si jo pense que sóc una bona treballadora i que m'esforce tot el que puc, encara que de vegades no aconseguesc els resultats que espere... -Diu trist Alícia.\n- Veuen aquí, amiga. - Li dic a la meua companya amb els braços oberts, mentre ella s'apropa i li faig una forta abraçada i li xiuxiuege a cau d'orella. - Feixos tot el que pots i més. Si els altres no ho veuen, és que són ximples. Però veus? Valora't a tu mateixa pel que ets, no pel que et demanen els altres.\n- De vegades m'agradaria ser com tu, Abi, però no ho sóc. Jo veig la realitat tal com és. Tu veus dibuixets en els núvols. No t'adones que tot el que dius és molt bonic... Però la vida aquí sota, a la terra, és molt diferent.\n- No espatllem el dia amb discussions. Què tal si vaig a preparar la maleta i després juguem a alguna cosa o fem alguna cosa juntes? - Li propose a Alícia.\n- Està bé. - Em diu agafant-me de les mans i tirant de mi. – Venja, anem, jo t'ajude.\nAlícia m'arrossega per tota la casa fins a la meua habitació. Quan arribem a la porta, ella espera que al fet que jo òbriga. Alícia i la seua educació. Òbric i ens endinsem en la meua lleonera. Al principi de venir a viure aquí, després de la meua pèrdua de memòria, havia intentat tenir ordenada la meua habitació, però això ha estat impossible. Està pràcticament igual a com estava quan vaig arribar.\n- Abi i la seua peculiar visió de l'ordre. - Comenta Alícia.\n- Eh! Que jo no m'he ficat amb tu! A més, aquest desordre realment té un ordre.\n- Sí, clar, en els teus somnis.\nEn aquest moment m'envaeix una sensació estranya, com si aquest desordre fos algun tipus de rebel·lió respecte a una educació estricta... Com si hagués viscut en un règim militar on tot havia d'estar en el seu lloc i jo sempre havia volgut més laxitud...\n- Abi! Desperta. - Em diu Alícia fent sonar els dits davant de la meua cara. - En què estàs pensant? Bé, és igual, no m'ho digues, que segur que t'has perdut al teu món dels somnis. T'estava preguntant si tenies pensat què portar-te.\n- Doncs la veritat és que...\n- No, d'acord.\n- Farà molt fred?\n- Sí, bastant... Deixa'm pensar.\nAlícia es passa la següent hora agafant roba i ordenant-la dins de l'enorme maleta. Segons ella, havia d'emportar-me una gran maleta perquè em cabrien més coses. Finalment, la tanca satisfeta i amb un somriure en la boca, mentre que jo em sent una mica culpable per la poca ajuda que li he proporcionat.\nUna vegada acabada la tasca de fer la maleta, tornem al saló-menjador. Alícia rebusca entre els armaris algun joc de taula per entretenir-nos. Com no, cadascun dels jocs està recomanat i supervisat per la Unió. Comencem a jugar a un joc de preguntes sobre cultura de la societat relacionada amb la Unió, però aviat m'avorresc, ja que no encerte pràcticament cap pregunta. Després, Alícia tria un joc que m'agrada més. En ell, nosaltres encarnem a uns membres d'un esquadró letal, representats per unes figuretes de plàstic, i ens enfrontem a grups de rebels que volen desestabilitzar a la Unió. Aquest joc sí que se'm dóna bé i avancem amb celeritat, però amb esforç i estratègia. La veritat és que el joc no és fàcil i l'estratègia es fa imprescindible, ja que la intel·ligència artificial està molt bé aconseguida. Al final, aconseguim guanyar.\n- Ben fet, companya! - Crit aixecant la mà per xocar els cinc amb Alícia, que em segueix el rotllo sense molt entusiasme. - Què et passa? No t'ha agradat el joc? Haver-ho dit.\n- No és això. - Respon en veu baixa Alícia. - És que... m'ha recordat als meus pares..., ja que van morir a les mans d'un esquadró letal... i ara que hem encarnat un d'aquests... se m'ha fet rar.\n- Ai! Merda! Fotre! -Exclame. - Ho sent Alícia, és veritat. Perdona'm, no m'havia adonat... Per què no m'ho has dit?\n- T'he vist tan feliç mentre jugàvem que no he volgut dir-te res... Què tal si deixem per avui els jocs?\nNo dic res més, sent que l'he cagat, em sent responsable, però ja no puc tornar enrere per remeiar-ho. La resta de la tarda la passem en silenci. Sopem sense parlar i després ens anem a dormir. Demà tinc un dur dia al davant, però el meu error no em deixa agafar el son.\nAl final, sembla que em vaig adormir. Em desperte amb el so del despertador i m'aixeque. Després d'agafar la meua maleta, em dirigesc a la porta que dóna al carrer. Allí ja està Alícia esperant-me. M'abraça i em desitja que em vaja bé.\n- Fins aviat. - Em diu ella trist.\n- Fins aviat. -Li responc i me'n vaig sense que ens diguem res més.\nÉs un matí fred, el sol encara no ha sortit, fins i tot els ocells hivernals encara segueixen dormint. La climatologia en El Continent Renascut està feta perquè emule les estacions dels dos hemisferis. Per tant, la Unió fa que mig continent siga hivern i l'altre estiu. Ells ho justifiquen perquè així la migració de les espècies seguesca existint i els ocells i altres éssers vius poden reproduir-se. A més, que es produeix durant tot l'any tot l'aliment i tots els recursos que fan falta per a la funció de la Unió.\nLa gent surt de les seues cases amb l'abric posat. Les dones i els homes que van a l'expedició estan xerrant entre ells, fent-me el buit mentre ens apropem al punt de reunió. Una vegada allí, detecte un grup de noies i nois als quals també se'ls està ignorant, supose que perquè són més forts i vigorosos i els més majors temen perdre la seua posició de poder. A part que sembla que en aquest poble els novençans estan mal vists. Això fa que em plantege moltes qüestions.\n- Benvinguts un any més a l'expedició. Em complau comunicar-vos aquest esdeveniment. Desventuradament aquest any, per motius concernents al govern de la Unió, jo no us acompanyaré en aquesta nostra gran aventura anual. - Diu la Cap. - Ho sent, ciutadans, haig de gestionar moltes coses al poble. Però no passada gens, com a representant de la Unió aquest noi us acompanyarà.\nFins a aquest moment no m'havia fixat en una figura que estava al costat de la Cap, jo que sempre observe tot, estava pensant en altres coses i mirant als buidatges, com cridava als quals els havien fet buit. Aixeque la mirada i... No pot ser! Identifique els trets del subjecte, és el militar al com vaig trencar el nas i un parell de costelles. Això complica les coses. Aquesta expedició no anirà bé per a mi. El noi, com si llegís els meus pensaments, gira la cara i se'm queda mirant amb odi, però amb un somriure en la cara.\n- És un honor propi envers la ciutadania i l'excel·lència de la Unió. Duré a terme els meus quefers i responsabilitats a la seva màxima esplendor perquè advinguem amb èxit a les nostres pretensions. Visca la Unió! -Crida el militar.\n- Viva! - Crida únicament la Cap.\n- No us he sentit. He dit Visqui la Unió!\n- Viva!- Criden tots excepte jo.\n- Sembla que tenim una lepidòpter que s'ha quedat sense dicció, veritat? - Diu el militar apropant-se lentament cap a mi. - No tens alguna cosa a dir?\n- No sé què merdes significa lepidòpter, el que sí que sé és que tu...\n- Què dius? - Em pregunta amb una amabilitat psicopàtica. - Que jo què?\n- Prou els dos. - Ordena la Cap. - Tu ja saps el que li ocorre a aquesta ciutadana, així que aplica la llei de la Unió. I tu, educació.\n- Sí, Controladora Terlla, així es farà. - Responem els dos alhora.\n- Bé, em cridareu per militar Tojuan. -Diu el militar separant-se de nosaltres dos i dirigint-se a la resta. - Entés? Doncs posem-nos en camí.\n- Escolte, ciutadana Abigail Robles Olmos. - Em xiuxiueja la Cap a l'orella. - No em fie d'aquest... aquest...\n- Tipus? - L'ajude.\n- Bé, com siga, no em fie d'ell. Presa, agafa això, si té algun problema, contacta amb la meva persona. A més, tingues la càmera tot el dia enxegada i a la nit m'envies el que hages gravat. - La Cap em dóna un aparell amb un botó. Sembla al que els antics cridaven walkie. D'altra banda, em col·loca un pendent en l'orella i un botó en la sivella del meu cinturó. - T'he posat en l'orella i en el cinturó dues càmeres amb micros fets amb nanotecnologia. Són molt valuosos, no els perdis. El botó groc és per gravar, el blau per enviar-me les imatges i el vermell per contactar amb mi per alguna emergència. Vés amb compte, ciutadana Abigail Robles Olmos, i precaució amb el que dius. Intenta no provocar i mantenir-te lluny d'ell.\n- Ah, clar, damunt haig d'anar jo amb cura. Com antigament es parlava a les dones sobre les violacions, com si la culpa fora d'elles i no per l'educació d'ells.\n- Ciutadana Abigail Robles Olmos, encara que puga semblar-ho, no estem parlant del mateix, a un noi li aconsellaria el mateix en la teva situació. No saps el perillós que poden ser aquest tipus de persones.\n- Si abusa de poder, li partesc la cara.\n- Ciutadana Abigail Robles Olmos, jo ja l'he advertit i he complert amb el meu haver envers la seguretat de les meves poblaries. A partir d'ara, fes el que li plaga. Que tinga uns propicis dies.\nLa Cap s'allunya de mi bellugant el cap de costat a costat, com si hagués estat parlant amb una paret. Em ric del meu propi pensament. Igual ella té raó i no em convé cridar massa l'atenció. Però no m'agrada com funcionen les coses en aquesta societat. I si... Una idea se m'ha plantat en el cap, més aviat la llavor d'una idea. Pot ser que... ho meditaré aquests dies.\nLa gent s'engega seguint al tipus per una sendera plena de neu. Darrere del tipus va gent treballadora amb pales llevant la neu perquè els carros puguen avançar pel camí. Cada cert temps aquestes persones són substituïdes per unes altres. En un moment determinat, em toca a mi.\nEstem avançant lentament pel mig del bosc, se sent piular d'alguna que una altra espècie d'au que no té por al fred. Fins i tot es veuen alguns conills blancs de les neus, uns conills tant grans com porcs i amb els ulls blaus. Costen de distingir, però les seues dents de color vermell són inconfusibles enmig de la blancor.\nEl tipus m'observa mentre menja una xocolatina i em somriu amb les dents brutes, per tot seguit llançar l'embolcall del dolç al riu, pràctica totalment prohibida per la Unió. Estic a punt de dir-li alguna cosa, però una mà m'agafa de l'espatlla.\n- T'he estat observant aquestes setmanes. - Em diu una veu femenina. - T'està provocant. No li seguesques el joc.\nGiro la cara i veig el rostre d'una dona d'uns trenta anys que té una mirada trista. Veig una profunda pena en la seua cara. El seu ser en si sembla que no existesca, per això mai m'havia fixat en ella, pansa completament desapercebuda, com un ens que es camufla entre la boira i la veus passar, però penses que la teua imaginació t'ha fet una mala passada o que és un arbre més enmig del bosc.\n- Em dic Abigail, però la meua amiga em crida Abi, així que pots cridar-me Abi. - Li dic a la dona. - Encantada de conéixer-te.\n- No em vingues amb ximpleries, tal Abi.- Em diu apartant la meua mà amb brusquedat. -No busque amigues, però pot ser que en algun moment em sigues útil. Necessite descobrir un lloc, però primer hauràs de guanyar-te la meua confiança.\n- Vosaltres! Què esteu xiuxiuejant? - Crida el tipus. -És igual, no em plau saber-ho. D'altra banda, no esteu amb els vostres quefers, així que torn doble. Alguna queixa?\nLa dona ajup el cap i segueix llevant neu. Jo, en canvi, li mantinc la mirada uns segons per després seguir amb el treball.\nEl camí és llarg i cansat. Els braços em tremolen després d'estar quatre hores apartant la neu del camí. El tipus segueix menjant xocolatines i llançant els embolcalls, la qual cosa ell no sap és que estic gravant cada infracció que fa. Com em divertiré quan el sancionen, però de moment, que pense que té el control... Igual sóc una il·lusa pensant que el castigaran, però almenys això em reconforta.\nArriba la nit i el frio s'accentua. Fem una gran foguera en una esplanada destinada a això, pel que sembla la ruta i les parades estan predeterminades. M'assec prop del foc per descansar quan...\n- Ciutadana Abigail Robles Olmos, vagi per més llenya. – M'ordena el tipus.\n- Deixe'm descansar, estic esgotada. A més, hi ha suficient llenya. - Li responc amb educació, ja que realment estic mòlta.\n- Està qüestionant les meves ordres i el meu criteri? Vaja per llenya ara mateix! En cas contrari...\n- D'acord, d'acord, vaig per més llenya.\nAbandone l'esplanada i m'endinse uns metres en el bosc arrossegant un carret per omplir-ho de troncs. Estic tremolant de fred malgrat la suor que em recorre el cos. Els meus peus mullats s'enfonsen en la neu. Vaja dia que porte, ara podria estar escalfant-me els peus en la foguera i el tipus m'envia per llenya. El molt canalla ho ha fet a posta per fastiguejar-me. En aquest moment, colpege amb ràbia una pedra, enviant-la lluny i fent-la xocar amb un arbre mentre em faig mal en el peu.\n- Merda! -Exclame amb dolor.\nDecidesc que és millor posar fi a açò el més ràpid possible, així que em dedique a recollir cada tronc que veig tirant-ho al carret. Una vegada ple, torne al campament i li mostre el meu treball al tipus.\n- Bon treball, ciutadana. Ves per més- M'ordena.\nM'endinse una altra vegada en el bosc, òmplic el carret i torne, per ser enviada de nou al bosc. Així un parell de vegades més.\n- Molt bé, ja és suficient per avui. - Em diu el tipus. -Descansa fins que isca el sol, que serà quan tornem a engegar-nos.\nComprove el meu rellotge. Són les quatre del matí! Descansaré amb prou feines quatre hores... Serà malparit el tocacollons aquest. Tranquil·la Abigail, mantingues la calma. Segueix-li el joc de moment, a veure qui riu l'últim. Em fique al llit prop de la foguera amb els peus cap al foc i el cap en direcció al bosc. La zona d'acampada està envoltada pels carros i els animals que els arrosseguen. Dins d'aquest cercle és on dormim els treballadors amb la foguera en el centre, mentre per torns es va alimentant el foc.\n- Aixequeu-vos, és hora d'emprendre la marxa! - Crida el tipus a ple pulmó i fent sonar una botzina.\nÒbric els ulls esgotada i mire a mi al voltant una mica confosa, però ràpidament em situe. El sol amb prou feines ha començat a sortir per l'horitzó i estan caient flocs de neu. Fa un frio que pela i damunt no he descansat prou. Em costa una barbaritat posar-me en peus.\n- Venja, ciutadana Abigail Robles Olmos. - Em diu el tipus. - Tu estaràs entre els del primer torn de lleva neus.\nEl que jo dic, és un dement psicòpata aquest oncle. Sense ganes de contestar-li, em reunesc en la primera fila amb la resta persones treballadores del primer torn i comencem a llevar la neu del camí. Avui és pitjor que ahir, però no li done la satisfacció al tipus de veure'm defallir. Abans morta que això, així que m'esforce bastant a seguir el ritme. Dues hores després, acaba el meu torn i me'n vaig a la part de darrere amb la resta de persones treballadores.\nEls dies s'han anat succeint sense cap incident d'interés. Al final, com el tipus ha vist que no em queixe del treball que m'ha fet fer aquests dies, ha deixat de molestar-me tant, però no sóc tan ingènua com per pensar que s'ha oblidat de mi. Deu estar esperant el moment propici per tendir-me un parany. O això, o m'estic tornant paranoica pel cansament. La veritat és que porte una setmana i mitja que no descanse bé, que és el temps que portem d'expedició.\nUna vegada instal·lats a la zona a la qual volia arribar l'expedició, muntem el campament i el tipus ens deixa descansar. Amb prou feines ha sortit el sol, ens desperta, i els encarregats de picar les parets de la mina es dirigeixen a l'interior de les cavernes amb els seus cascos amb llum, mentre empenyen uns vagons per uns rials on posaran les pedres i minerals que vagen traient. D'altra banda, al meu grup se'ns equipa amb unes destrals i ens porten a un lloc on es nota que s'han anat tallant arbres durant cert temps. Segons em va explicar Alícia, la Unió té una fèrria política mediambiental. Es comptabilitzen els arbres que s'han tallat i després altres poblacions s'encarreguen de plantar tantes llavors com a arbres plantats, substituint les llavors que no cresquen per unes altres, per així mantenir un equilibri natural. De fet, la caça està prohibida, solament es permet consumir la carn d'animals criats en granges per a tal efecte. El mateix serveix per als vegetals. De fet, hi ha patrulles que controlen que la flora i la fauna del territori sempre estiguen en equilibri. Ells són els únics que poden controlar la població animal i vegetal. També són els encarregats de fer les investigacions mediambientals.\nSolament hi ha una excepció, i és matar un animal o destruir una planta en defensa pròpia. I així i tot, cal portar informes de metges, envien a la policia vegetal i animal per investigar l'escena del crim i fer un informe. Si no es demostra que la infracció ha estat feta en defensa pròpia, les penes van des de reparar el dany (replantant o cuidant cries), i treballs per a la comunitat fins a penes de presó en el Reeducacional (sumades als treballs a la comunitat i reparació del dany). Fins i tot podrien enviar-te a l'exili a l'antic món o a l'execució. De fet, les penes al medi ambient són més dures que l'assassinat o l'homicidi, solament per sota de la rebel·lió (els quals s'executen sense contemplació ni possibilitat de reincorporar-se o penedir-se).\nEl nostre treball consisteix a talar els arbres, mentre un altre grup serra els troncs per fer-los més petits i carregar-los en els carros. Després d'això, quan ja hi ha bastants vagons plens de minerals o pedres, ens dediquem a carregar-los en els carros.\nAixí passe una setmana, fins que m'assabente que jo també haig d'entrar a picar a la mina, ja que el cicle funciona per torns d'una setmana. És a dir, cada setmana canvies de treball. Això no m'agrada, a l'interior de les cavernes podria haver-hi molts perills, i no em referesc a perills naturals, com a esfondraments o caigudes, sinó a perills humans. El tipus podria arraconar-me i agredir-me enmig de la foscor de la mina.\nPerò els meus temors no es compleixen. Vaig passant els dies i les setmanes sense cap problema amb el tipus. Vaig canviant de torn i treballant. De tot el que faig, la qual cosa menys m'agrada és la mina, no perquè em resulta massa cansat això de picar, sinó per la sensació d'estar atrapada. No m'agrada això, a mi m'agrada la llibertat, estar en llocs amplis i respirar aire pur, en canvi, allí dins l'aire està enrarit, costa respirar. I damunt solament escoltes el so dels becs en copejar la paret. La gent allí dins no parla, solament treballa, no com en l'exterior, on almenys et pots comunicar.\nPensant en comunicació, aquests dies m'he relacionat majoritàriament amb els buits. A mi no em fan molt cas, però almenys els altres treballadors són cortesos amb mi i em responen quan els parle, per alguna cosa sóc la millor treballadora de l'equip, la que millors resultats aconsegueix i la que més ajuda als altres. Però els buits són un altre cantar. Com a novençans que són, no tenen ni la força ni l'experiència suficients (ara que ho pense, supose que jo també sóc una novençana en això) per tractar amb aquesta situació. El seu rang d'edat està entre els setze i els vint-i-pocs anys, seleccionats per la seua joventut o falta d'habilitat manual. Però els pobrets no paren de rebre crítiques i bregues dels altres treballadors i el tipus s'enceba especialment amb ells, encara que no ha tret el seu fuet, si ho hagués fet, hi hauria hagut problemes, ja que jo no m'hagués contingut. Però sí que els dóna empentes i els crida molt, de vegades per ximpleries o per coses normals per la falta d'experiència.\nEl que més curiós em sembla és que la resta de treballadors aplaudeix aquesta actitud, els agrada que renyesquen als buits. Més d'una nit he sentit plorar als més joves, que estan plens de blaus i de vegades no poden gairebé ni caminar, ja que els seus músculs no estan acostumats.\nEl més trist de tot és que, probablement, quan els buits cresquen tindran la mateixa actitud envers els nous buits i així el cicle és perpètua generació rere generació. I així serà, perquè quan ells són suficientment grans per no ser els buits o perquè els altres s'hauran retirat, gaudiran no sent ells els abusats i beuran de plaure de la suposada superioritat de l'assetjador. Sense saber que no són més que meres marionetes de la Unió, que és la que realment controla el territori.


SEMPRE SERÉ DOS MESOS MÉS GRAN: 2011\nJa tinc 3 anys\nFa 3 anys que vaig començar a escriure aquest bloc, perquè fa 3 anys que vaig néixer, pesant molt poquet i sortint abans del que em tocava, però gràcies a això, he pogut viure més temps i això m'ha permès conéixer els meus amics, els de l'escola bressol, i els que ara m'acompanyen a la classe de P-3.\nAvui celebro el meu aniversari, i els papes i la Mariona em fan una festa i vénen els companys de classe, la família, amics dels papes i amics meus també ;)\nAquí teniu un recull del MEU dia, dels regals, del super pastís que m'ha fet la meva iaia Queca (amb l'ajuda de l'avi), dels moments amb els amics i dels moments amb els papes i la meva germana Mariona.\nEL dia ha sigut genial!!! Moltes gràcies a tots per venir!!! Sóc molt feliç!!!\nPublicat per Anna a 22:00 Cap comentari:\nBIBLIOESTEVE: Dites del mes de novembre\nBIBLIOESTEVE: Dites del mes de novembre:\nBloc de P3: ELS PONIS I ELS MICOS\nBloc de P3: ELS PONIS I ELS MICOS: Us presento la primera foto de grup de la classe dels ponis i de la classe dels micos.\nLa meva classe, és la dels ponis, m'ha costat molt adaptar-me... trobo a faltar al papa, que aquest any passa molt temps fora de casa... Però ara ja està, no ploro perquè la mama em fa unes abraçades moooooolt fortes cada matí i em dónen forces per estar molt contenta i passar-m'ho molt bé a l'escolaaaaa\nPublicat per Anna a 22:43 Cap comentari:\ntinc una thermomix\nAprenentatge continu: els nens imiten els seus pares\nAprenentatge continu: els nens imiten els seus pares: "Perquè diguin que els nens no s'enteren de res, i que no entenen el que diem o fem. Els nens ho pillen i ho engantxen tot, i evidentment fan..."\nvacances al càmping!!\nHem anat al càmping de la tieta i m'ho he passat teta!!! Papis, quan hi tornrem? també hem anat a la platja, a sopar i dinar fora... m'ho he passat geniaaaaaaaaal!!!\nPublicat per Anna a 0:02 Cap comentari:\nPublicat per Anna a 22:31 1 comentari:\nPublicat per Anna a 17:26 Cap comentari:\nPublicat per Anna a 15:42 Cap comentari:\nPublicat per Anna a 15:41 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: cuinem\nJa tinc el MIC!! gràcies iaia Queca!!!\nPublicat per Anna a 18:31 4 comentaris:\nAprenentatge continu: els nens imiten els seus par...


Catalunya i les Balears acorden treballar conjuntament per l'exhumació de les fosses\nLa Generalitat i el Govern han acordat aquest divendres unir-se per començar a cooperar en matèria de memòria històrica. Entre altres accions, col·laboraran, compartint despeses, en l'exhumació de fosses. La consellera de Cultura, Participació i Esports del Govern, Fanny Tur, i el conseller d'Afers Exteriors, Raül Romeva, ho han acordat així aquest divendres a Sant Llorenç del Cardassar (Mallorca). D'aquesta manera, avançaran de manera conjunta «en les polítiques de localització, recuperació i identificació de restes de desapareguts en la Guerra Civil espanyola i la dictadura franquista».\nTur ha assenyalat que l'inici d'aquesta col·laboració «és un acte simbòlic d'agraïment a totes aquelles persones que lluitaren per la democràcia i la llibertat». A més, ha apuntat que «alguna cosa s'ha fet malament durant tants anys de democràcia perquè encara existeixin fosses comunes».\nPel seu costat, Romeva ha explicat l'experiència en el desenvolupament del Programa d'Identificació Genètica de desapareguts i el Pla de Fosses que impulsa el Departament d'Afers exteriors català, i ha ofert «tots els coneixements» per a les actuacions futures.\nAixí, tots dos s'han compromès a impulsar accions per a la «reparació, la dignificació i el reconeixement» de les persones que foren assassinades durant el desembarcament de les tropes republicanes en el Llevant mallorquí durant l’agost del 1936, entre altres col·laboracions relacionades amb les almenys quatre fosses que es troben en el lloc dels fets.\nSegons han explicat, a sa Coma s'estima que hi ha localitzada una de les fosses més grans de Mallorca i en la qual es trobarien, segons consideren, uns 400 milicians catalans. Així mateix, s'ha acordat la divulgació dels fets històrics i transformar els llocs en espais de memòria i compartir les despeses de les accions que es duguin a terme en els percentatges que s'acordin en cadascuna de les iniciatives conjuntes. Aquest acord també contempla actuacions en altres llocs on hi ha milicians catalans, com és el cas de son Carrió, Son Servera, Manacor i Porto Cristo.\nQuaranta anys després de la mort del dictador i cap govern a nivell nacional, ha tengut la voluntat de reparar aquest agravi.


Cultura – Ajuntament de Miramar\nLa cultura és un factor de desenvolupament i actua d’indicador de la qualitat de vida de la població. Així doncs, el principal objectiu de la Regidoria de Cultura és potenciar i difondre la cultura i el patrimoni històric del municipi.\nL’ecosistema cultural d’un municipi comprèn un ampli ventall de manifestacions. Des de la regidoria es vehiculen i promocionen iniciatives socioculturals i es dóna suport logístic a les propostes de la ciutadania, siguin entitats creades per a una finalitat concreta o persones particular. Des de la Regidoria de Cultura es fa d’enllaç entre les inquietuds ciutadanes i l’administració. Per assolir aquest objectiu es realitzen un seguit d’activitats que, a grans trets, es poden resumir en:\nDifondre i promocionar la cultura popular en general, i la de Miramar en particular\nDonar suport al manteniment i difusió de les tradicions.\nGestionar les infraestructures culturals del municipi.\nOferir una programació cultural estable en els àmbits del teatre la música i la literatura.\nApropar i promocionar la literatura a través de Biblioteca Municipal\nPotenciar les activitats musicals.\nConservar i difondre el patrimoni històric i cultural.\nLes principals infraestructures culturals amb què compta Miramar són la Casa de la Cultura i l’Auditori Municipal, on es duen a terme la major part de les activitats relacionades amb la cultura.


L'Ajuntament d'Arbúcies congela les ordenances pel 2018\nLa Selva - 13/02/2018 - 21:50\nL'objectiu de l'equip de govern és no perjudicar econòmicament les famílies arbucienques\nImagen 1 de 1 - Ple Aj.Arbúcies\nL'Ajuntament d'Arbúcies va aprovar per unanimitat la congelació de les ordenances fiscals per aquest 2018. Arbúcies mantindrà les quotes d'impostos com ara les escombraries, l'impost de circulació, l'IBI o el Jardinet. Segons ha explicat el regidor d'Hisenda, Antoni Ronda, la voluntat és la de no incrementar els preus i les taxes públics per no perjudicar econòmicament els arbuciencs i arbucienques que, tot i la lleugera recuperació econòmica que s'ha produït en els darrers anys, encara hi ha moltes famílies que pateixen situació de vulnerabilitat.\nEl govern municipal de l'ajuntament d'Arbúcies ha demostrat al llarg de tota la legislatura una especial sensibilitat amb les problemàtiques socials i econòmiques de la gent del municipi. Prova d'això és la promoció de petites i mitjanes cooperatives d'àmbit local, la formació d'aturats per atenció domiciliària a la gent gran, curs de formació educativa i professional integradora per a joves en edat escolar però que per diferents circumstàncies estan fora del sistema educatiu. També s'ha creat el programa d'ajudes socials amb treball comunitari i facilitar el pagament fraccionat dels impostos municipals al llarg de tot l'any entre moltes altres iniciatives.


Sou a: Inici / Reserva de Recursos / El servei / Evolució del servei\nQualsevol unitat de la UPC pot desenvolupar noves funcionalitats i/o comportaments. Qui estigui interessat en fer un nou desenvolupament, pot demanar el codi font als SICT i se li facilitarà.\nLa única condició per que posteriorment es posi en explotació, és que el nou desenvolupament estigui empaquetat en un mòdul Drupal, per tal que pugui ser compartit amb la resta d'instàncies i que, desde la resta d'instàncies, es pugui activar o desactivar segons interessi.\nEls evolutius i les millores recollides hores d'ara son:\nGeneral: Poder exportar el Calendari d'un recurs en format universal ".ics".\nGeneral: Poder fer multireserves d'un recurs o reserves periòdiques (de més utilitat al gestor que a l'usuari final, ja que és per introduïr reserves ja existents, provinents d'altres sistemes de reserva anteriors). A tenir en compte el possible problema d'acaparació d'un recurs per part d'un usuari, en obrir la possibilitat de fer reserves periòdiques o múltiples.\n17-03-2017 Nova utilitat d'exportació de dades a XLS: Reserves realitzades en els darrers 18 mesos.\nS'ha afegit una nova utilitat d'exportació de dades a XLS, disponible per a gestors i administradors de l'aplicació.\nCom a resultat s'obté un fitxer .XLS amb les reserves realitzades en els darrers 18 mesos, amb l'objectiu de poder treballar aquestes dades.


12,3% de participació a les 2 del migdia ! directe!cat\nConsultes independentistes Última actualització Diumenge, 25 d'abril de 2010 14:31 h\nLes dades són similars a l'onada del 28 de febrer · Lleida només registra un registra un 5,17% a la una del migdia · Reus, la segona ciutat més poblada, només obté un 7,7% de sufragis · Seròs, en canvi, ja supera el 25%\nLa Coordinadora Nacional de consultes sobre la independència ha donat les dades de participació arreu de Catalunya a les 2 de la tarda. Fins ara, als més de 200 municipis que celebren votacions ja hi ha votat el 12,3%, unes dades un pèl inferiors a les registrades el migdia del 28 de febrer. La participació està resultant desigual en les diverses ciutats que realitzen consulta: Mentre que a Reus, la segona ciutat més poblada que pregunta avui la independència, la participació és del 7,7% al migdia, a Seròs (Segrià) ja ha votat més del 25% de la població.\n25A, consultes sobre la independència\nA Granollers les xifres de participació també són baixes, del 6,16% a les 14 del migdia, però encara no s'hi compta el vot anticipat. A Girona, una altra de les capitals que concentra l'atenció de la ciutadania, havia votat fins la 13 del migdia el 11,43%, en un còmput on s'hi comptabilitza la part proporcional del vot anticipat corresponent al matí.\nLleida Decideix ha informat que fins a 2.931 lleidatans han exercit el seu dret a vot en la consulta popular sobre la independència de Catalunya des de les nou del matí fins a la una del migdia. Aquests vots, sumats als 3.114 d'anticipats, fan que a Lleida ja hagi votat un total de 6.045 ciutadans, un 5,17% dels empadronats a Lleida a partir de setze anys.\nLes urnes de Sant Just Desvern, el municipi on està empadronat José Montilla, ja acumulen 1.018 vots a la una del migdia (el 8,52% del cens cridat a votar), per bé que el president del Govern encara no s'hi ha acostat.\nA Igualada, IGDecidim ja comptabilitza gairebé un 15% de vots: 7,31% d'avui i 7,88% de vot anticipat.\n25 d'abril de 2010, 17.33 h\nSi al novembre els independentistes donem suport a Laporta i Carretero farem el pas endavant més important de la lluita per la independència des de Companys, que si ressuscités tornaria a morirse de vergonya en veure que han fet amb la seva ERC els Carod i Puigcercós.


Els problemes físics marquen el darrer partit | FCBarcelona.cat\nEls problemes físics marquen el darrer partit\nL’Axa Winterthur FC Barcelona juga dissabte a la pista del Montur C.D. El Cid de Burgos. L’equip de bàsquet en cadira de rodes vol acabar la temporada amb les millors sensacions possibles.\nAmb un equip minvat per les lesions i els problemes físics, l’Axa Winterthur FC Barcelona visita la pista castellana del Montur. Els blaugranes, que acabaran sisens, busquen la victòria contra el penúltim classificat. L’equip que entrena Òscar Trigo viatja a Burgos amb els homes justos. Amb la baixa coneguda d’Enric Sanz, els problemes en el braç de Ricard Hernández –que passarà pel quiròfan el pròxim mes de juny-, amb Johny Tiján també tocat, i altres jugadors amb molèsties, els problemes físics han estat un llast en les darreres setmanes. Tot i que a priori els blaugranes haurien de derrotar amb relativa facilitat el Montur, aquesta situació de lesions fa que sigui una incògnita.\nD’altra banda, les ganes que té el Barça d’acabar la temporada de Divisió d’Honor, sense possibilitats de jugar competició europea la pròxima campanya, farà que intenti donar-ho tot per sumar el dotzè triomf.\nReforços de cara a la Lliga Catalana\nLes lesions en les últimes setmanes, com la del capità Enric Sanz, han obligat l’Axa Winterthur a buscar recursos per intentar reforçar l’equip de cara a la final de la Lliga Catalana. Tot i que les possibles incorporacions no tindran gaire temps d’acoblar-se, aquestes serviran com a mínim de rotacions. Dissabte 2 de juny a Parets del Vallès, el Barça i el GAM Joventut jugaran la final de la Lliga. El precedent més recent entre els dos equips va ser la setmana passada en partit de Divisió d’Honor. Els blaugranes van fer un gran esforç per imposar-se per 81-64 als verd-i-negres.


Presentades les Finals Nacionals dels JEEC 2015-16 i les Supercurses - Terrassa Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » Presentades les Finals Nacionals dels JEEC 2015-16 i les Supercurses\n26 Maig 2016 a 10:00\nGerard Figueras defensa el model de l’esport escolar català com una estructura d’estat a preservar de cara al futur\nPresentació JEEC (Autor: Carlos Giménez)\nEn el marc del Pla Estratègic d’Esport Escolar de Catalunya 2013-2020, les finals dels JEEC recuperen enguany el protagonisme i incorporen la tangibilitat dels valors, una major participació de nois i noies, i el caràcter poliesportiu.\nLes competicions, que se celebraran a diversos municipis de Catalunya, arrencaran aquest cap de setmana amb les finals d’esports d’equip, continuaran el 4 i 5 de juny amb les finals individuals i acabaran el 12 de juny amb una trobada poliesportiva.\nLes competicions es disputaran en les categories benjamí, aleví, infantil, cadet i juvenil -en proves masculines, femenines i mixtes- i reuniran, com ha avançat Jaume Domingo, president de la Unió de Consells Esportius de Catalunya, uns 10.000 escolars en 41 finals. Domingo ha destacat que les finals introdueixen per primera vegada un sistema de valors, a banda de l’estricta competició, i la figura del tutor de joc, la qual cosa explica el rol de l’esport escolar com una eina educativa, cívica i social.\nPer la seva banda, i davant de representants dels consells esportius catalans i Ajuntaments, el secretari general de l’Esport ha insistit en la revolució que representa ser pioners en crear un nou mètode per confeccionar la classificació de les proves, segons el qual el resultat no depèn només de quants gols o cistelles es fan, sinó que també tenim en compte els comportaments dels esportistes i el públic. Posem els valors per davant.\nGerard Figueras ha recordat que 200.000 escolars fan esport a Catalunya els caps de setmana a través dels JEEC i del Pla Català d’Esport a l’Escola, un potencial que significa una estructura d’estat de gran rellevància que treballa per acostar l’esport a tothom i a tot el territori. “Aquesta és la base de la piràmide, amb la qual generem talent que es pot incorporar a un nivell superior, el de la competició”, ha explicat.\nEl secretari general de l’Esport ha defensat que aquest sistema d’esport escolar propi, amb la implicació bàsica dels consells esportius, és un model únic a Europa i al món que hem de preservar dins del nou model esportiu català que volem per al futur.\nD’altra banda, s’ha aprofitat l’acte per presentar un altre projecte vinculat a l’esport escolar i familiar en el qual la Secretaria General de l’Esport col·labora: les Supercurses. Es tracta de curses lúdico-esportives Family Run per viure en família que permet difondre els valors associats a la pràctica esportiva.\nEl canal Super3 hi col·labora d’una manera molt especial, ja que, a banda de la promoció dels valors de l’esport a través de l’entreteniment, convida tots els súpers a participar-hi en diferents peces que es podran veure al canal Super3.\nElisabet Herrero, cap de màrqueting infantil i juvenil de TV3, i Aina Conca, responsable de Kaptiva Sports –empresa impulsora de l’activitat-, han presentat l’expansió de les Supercurses a tres poblacions catalanes (el 29 de maig a Barcelona, el 25 de setembre a Lleida i el 27 de novembre a Girona) després de l’experiència dels últims anys a la capital catalana. L’objectiu és promoure els valors de l’esport com el treball en equip, la responsabilitat, el respecte i l’esforç, a banda de fomentar els hàbits saludables i oferir unes curses inclusives, adaptades a persones amb discapacitat, on pares i mares arribin junts a la línia d’arribada.\nLa primera d’aquestes curses, la de Barcelona del diumenge 29, tindrà com a punt de sortida el passeig de Pujades i diferents circuits i horaris: sobre rodes, d’adults, d’infants d’11 a 14 anys, de 7 a 10 anys i de 3 a 6 anys. Un cop finalitzada, al punt final de la cursa, al passeig Lluís Companys, hi haurà una gran festa amb moltes activitats, com bicicletes estàtiques, jocs tradicionals, joc de l’oca, classes de zumba, jocs en anglès, jocs de raqueta, bombolles gegants o manualitats. Les Supercurses estan organitzades per Kaptiva Sports i el consell esportiu del territori on es porten a terme, i compten amb la col·laboració, a més del Super3, de la Secretaria General de l’Esport i de l’Hospital Sant Joan de Déu.\n#esport #esportives #insentivar #JEEC #jornades #nens #presentar #valors\nPresenten a les entitats esportives catalanes la plataforma TransparEnt


TRUETA I IKEA – Joaquim Nadal\nEl debat ciutadà és sempre molt enriquidor, tant si afecta les coses petites de la quotidianitat com si encara temes de gran abast i que han d’afectar més d’una generació. La clau d’un debat positiu rau en la força dels arguments, la capacitat de convicció, tot acompanyat de la necessària ponderació i serenitat per evitar que el debat i la polèmica degenerin en desqualificacions que enrareixen l’ambient i trenquen la cohesió ciutadana. Els projectes col·lectius i la consciència ciutadana es construeixen dia a dia, i engrandeixen o empetiteixen la identitat ciutadana en funció, justament, de la capacitat de construir el futur sense destruir el passat, i d’integrar-lo com a patrimoni col·lectiu.\nÉs amb aquest ànim, i sense posicions tancades, que goso endinsar-me en un tema de llarg abast, de molt recorregut, i que apareix i desapareix de l’horitzó gironí de manera recurrent i intermitent. Em refereixo al futur de l’Hospital Josep Trueta.\nÉs veritat que ara fa uns anys, el darrer govern de progrés va deixar fet un concurs i triat un equip i un projecte per a la construcció d’un nou hospital, en el mateix emplaçament on hi ha l’actual.\nHi ha qui torna a plantejar l’aprofitament de l’actual edifici. No és pas un argument menyspreable, sobretot si veiem que a Europa i, també, a Amèrica hi ha alguns hospitals, amb grans prestacions i prestigi, en edificis històrics del segle XIX o de principis del segle XX. Cal fer la reflexió sobre si l’actual edifici és o no aprofitable, i s’ha de fer amb arguments funcionals sense menystenir els que defensen les característiques arquitectòniques i formals de l’actual edifici.\nNaturalment, també hi ha qui planteja el trasllat a Salt, al costat de l’Hospital de Santa Caterina, del nou hospital de referència de Girona. També es poden entendre, i són molt potents, els arguments dels qui creuen que un gran complex sanitari al sud de Girona aportaria sinèrgies impagables i crearia un nucli potent d’oferta sanitària i de recerca, alhora. Gairebé s’hi podria afegir que en un projecte com aquest és convenient fer la reflexió sobre si té sentit o no pensar-hi també la Facultat de Medicina i la de Farmàcia incorporades al complex. No és difícil imaginar dos hospitals junts, laboratoris conjunts, una organització funcional, una distribució racional d’especialitats i un gran centre docent i de recerca integrat al complex. Per fer possible aquesta opció, els responsables polítics de la Generalitat i dels ajuntaments de Salt i de Girona han d’explicar amb claredat si hi ha, al voltant de l’actual Santa Caterina i en el punt de contacte dels termes dels dos municipis, sòl públic suficient per posar-lo a disposició d’aquesta idea i, també, si hi ha plans de mobilitat i espais d’aparcament suficients que assegurin de veritat un model de mobilitat sostenible com a complement indispensable del nou gran complex hospitalari.\nHi ha molts arguments per defensar l’opció de fer un nou Trueta a l’emplaçament actual i, també, hi ha arguments molt poderosos per defensar la concentració. Jo no m’atreveixo a formular una opció. Necessitaria més detalls i informació, i conèixer, sobretot, el tema de la disponibilitats dels terrenys.\nSí que sé que si prosperés l’opció de la concentració al sud de Salt-Girona, els municipis de Girona i Sarrià de Ter tindrien un problema urbanístic i d’equilibri territorial descomunal. No és difícil imaginar l’impacte que provocaria la desaparició d’un equipament de centralitat, com el Trueta, del seu emplaçament actual. Ja ho hem dit alguna altra vegada; treure el Trueta generaria un forat negre, un espai desertitzat, la reculada de molts establiments comercials de la zona i la definició d’un nou model de ciutat metropolitana del tot decantada cap al sud.\nEn definitiva, si mai els responsables polítics pensessin que el Trueta ha d’anar a tocar del Santa Caterina, no estaria malament, com a factor de compensació territorial, que Ikea s’emplacés on ara hi ha l’Hospital Trueta. Una centralitat en substituiria una altra. Aquesta és la raó del meu títol, que hauria pogut ser “Ikea al Trueta”.\nI els responsables de salut haurien de garantir que tota la zona nord de Girona i Sarrià de Ter quedés adequadament coberta per serveis de proximitat i d’assistència primària.\nLA DEVESA RECURRENT\nJoaquim Nadal\t2016-10-23T17:57:48+02:00\t26/02/2016|


El Pebrasset: La sostenibilitat i la moda\nLa sostenibilitat i la moda\nJavier Goyeneche, un ciutadà de Madrid, va fundar la marca Fun & Basics el 1994, i fa cinc anys va posar en marxa Ecoalf, una firma de complements de moda elaborats a partir de materials reciclats.\nAquest emprenedor va aconseguir fabricar teixits i bosses de mà a partir de botelles de PET (un tipus de plàstic), 100% reciclats.\nDesprés arribaria tota una sèrie tèxtil elaborada a partir de xarxes de pesca, pneumàtics, cotó postindustrial i cafè.\nEcoalf va emprendre amb Signus la tasca de fabricar xancletes amb la gestió de pneumàtics usats.\nEl últim objectiu és recollir, classificar i transformar els residus del mar.\nLes col·laboracions amb altres marques com Apple, Harrod's i molts altres ha fet que Ecoalf siga un negoci internacional i ho siga en el millor moment. Defensa la sostenibilitat i allò que ha fet de ixir-se'n de la norma no és només possible sinò necessari.\nAquesta empresa ha fet moltíssimes peces de roba per a famosos com Marc Jacobs, Gwyneth Paltrow y el cantant Will.i.am.\nEl problema que es presenta és que costa molt fabricar aquests complements a partir dels materials que utilitza. Però el resultat val la pena. La seua aparença és pràcticament impossible de diferenciar de les estàndard i competeixen amb els grans productors internacionals.\nFil i ham front a la pesca masiva\nTeatre infantil que educa i entreté\nConcurs id-Arte Madrid Recicla\nPublicado por Amparo Garcia en 0:57\nEtiquetas: contaminacio, ctm, curs14-15, garciamompoa, mediambient, moda, sostenibilitat\nRaquel Barberà Guerola 16 de noviembre de 2014, 4:44\nRaquel Barberà Guerola 16 de noviembre de 2014, 4:45\nEstic a favor d'aquesta nova idea que fins ara desconeixia. Em pareix una gran idea i molt curiós el plantejament de l'elaboració de roba a partir d'elements reciclats.\nActualment existeixen varios tipus de reciclatge però no a gran escala, la qual cosa és un gran problema perquè el consumisme li pega mil voltes. Encara que poc a poc hi hagen més mesures, la destrucció del nostre planeta avança més prompte que nosaltres i hauríem d'actuar amb més força; cosa que dubte ja que, la majoria de la humanitat li dóna més importància als diners que al que és realment sa casa, és a dir, la Terra. Nosaltres pensem que no viurem els canvis que estem provocant ara i ahí és on es troba el problema. No hem de procurar tan sols d'assegurar-nos la nostra vida, sinó també la d'un futur per a no acabar amb l'espècie humana. I no tan sols ja amb la humana, sinó amb la vida en general.\nCom ja he dit abans, em pareix molt emprendedora la idea, i espere que continue endavant fent així que altres sectors s'animen a plantejar-se fer el mateix.


Ha funcionat a un 50% de la seva capacitat perquè les previsions d'una mala collita van dissuadir molts treballadors\nACN/ Àlex Recolons/ Gemma Sánchez Vilafranca del Penedès 16-09-2020 12:27 Lectures 1384\nL'alberg humanitari de Vilafranca ha acollit una seixantena de temporers i ha registrat dos positius per covid-19. ACN\nL'alberg humanitari que cada any habilita l'Ajuntament de Vilafranca del Penedès junt amb la Creu Roja per acollir temporers de la verema sense contracte ha estat utilitzat aquesta temporada per una seixantena de persones. En total, entre el 21 d'agost i el 13 de setembre l'equipament ha registrat una vintena de pernoctacions diàries quan la seva capacitat era d'una cinquantena. De les proves PCR fetes a tots els temporers, s'han registrat dos positius que van ser traslladats a un hotel habilitat a l'Hospitalet de Llobregat. Un segon alberg preparat per acollir treballadors en quarantena, que estarà operatiu fins el dia 30 de setembre, encara no s'ha hagut d'utilitzar.\nEn declaracions a l'ACN, l'alcalde de Vilafranca del Penedès, Pere Regull, ha fet una valoració "molt positiva" del dispositiu habilitat per acollir tots aquests temporers sense contracte de feina que han arribat a la ciutat per la verema en plena pandèmia. "Veient el que havia passat a Lleida teníem por que aquí també es pogués descontrolar la situació i no ha estat així", ha destacat.