Revolució de 1830 - WikiLingua.net\nLa Llibertat guiant al poble, d'Eugène Delacroix, commemora la Revolució de 1830.\nLa Revolució de 1830 és un procés revolucionari que comença a França amb la denominada Revolució de Juliol o les Tres Glorioses (Trois Glorieuses) jornades revolucionàries de París, que van portar al tron a Luis Felipe i van obrir el període conegut com Monarquia de Juliol. Es va estendre per bona part del continent europeu, especialment a Bèlgica —que va obtenir la independència enfront d'Holanda —, Alemanya i Itàlia —on s'identifica amb moviments de tipus nacionalista unificador—, Polònia i l'Imperi Austríac.\nLes potències absolutistas de la Santa Aliança van aconseguir reconduir el procés revolucionari sense caure, fins a la següent Revolució de 1848. Anglaterra no participa del procés revolucionari (és una monarquia parlamentària), encara que paralelamente, contempla el surgimiento del moviment obrer i el moviment polític de reivindindicación de l'extensió del sufragi denominat Cartismo.\nEs considera com una de les anomenades Revolucions burgeses o Revolucions liberals, de la qual suposa un cicle revolucionari, continuació de la Revolució de 1820 (originada a Espanya), i que serà al seu torn continuat per la citada Revolució de 1848.\nCombat del carrer de Rohan el 29 de juliol de 1830, d'Hippolyte Lecomte\nEl seu començament va ser una revolta de les classes mitges contra el rei Borbó Carlos X, que és reemplaçat per Luis Felipe, de la mateixa família, però de la branca denominada Borbó-Orleans, el que comença la monarquia de juliol. Se li coneixerà amb l'àlies de rei de les barricadas.\nQuan Carlos X va pujar al tron el 16 de setembre de 1824, França estava avançant cap a la reconstrucció de les guerres napoleónicas. El regnat del germà i predecessor de Carlos Luis XVIII havia estat tranquil i havia explicat amb el suport de la major part de la població. El govern va ser, malgrat tot, bastant autocrático, però no obstant això va consentir als seus súbditos molta més llibertat que l'Antic Règim anterior a la revolució.\nA l'imposar-se el sufragi universal masculí, Carlos X s'enfrontava a un parlament de majoria liberal moderat. Davant aquest fet va decretar les 4 ordenances de juliol, que suspenien la llibertat de premsa, va dissoldre la recién triada Càmera de diputats, allargava el càrrec dels diputats i reduïa el seu nombre.\nEn 1830, el poble de París es va precipitar al carrer i va aconseguir derrotar l'exèrcit real. Els polítics liberals es van aprofitar d'aquest succés i el rei Carlos X es va veure forçat a exiliar-se. Es va nomenar al nou rei: Luis Felipe I de França; i França es va dotar d'una constitució més liberal.\nLa Revolució de 1830 va portar amb si una Constitució que reconeixia de nou la sobirania nacional. El Rei ja no ho és de França per dret diví, sinó dels francesos per voluntat dels mateixos. Luis Felipe I d'Orleans era el cap de l'executiu i compartia la iniciativa legislativa amb les Càmeres. La Càmera dels Parells va deixar de ser hereditària, i va perdre importància en favor de la Càmera dels diputats.\n[editar] En altres països\nA l'agost del mateix any, el que des del Congrés de Viena havia estat cridat Regne Unit dels Països Baixos, inicia el seu procés de divisió. Aquest territori aunaba Bèlgica i Holanda, governats per un predomini polític holandès. Davant les diferències culturals i la repulsa de la població es va arribar a una negociació. Es decretava a la fi la independència de Bèlgica, que adoptava, igual que Holanda, un règim liberal de monarquia parlamentària.\nA Polònia hi va haver alzamientos liberals i nacionalistes a la fi de 1830, però van anar durament reprimits per Rússia.\nGran Bretanya promulgó en 1832 la Llei de la Reforma, per la qual es va doblegar el nombre de ciutadans amb dret al vot i a la representació política.\nA Espanya, la mort de Fernando VII va obrir un període de transformacions liberals i de guerra civil entre carlistas (partidaris de Carlos VII, el germà de Fernando VII) i liberals moderats (que recolzaven a la filla de Fernando VII, Isabel II, que era encara una nena).\nAquesta situació no era molt distinta a la de les etapes moderades de la Revolució Francesa. A l'altre costat de l'oceà, es van independitzar la major part de les colònies d'Espanya i Portugal.\nMentrestant, a Itàlia hi ha una revolució liberal i nacionalista(amb ajuda francesa) en Módena, Parma i els Estats Pontificios, que va ser sufocada per Metternich.\nA Alemanya també hi ha aixecaments, organitzats pels joves estudiants mitjançant propaganda, però van anar durament reprimits per Prusia i Àustria.\nCategories: Edat Contemporània | Revolucionis | Restauració FrancesaCategories ocultes: Wikipedia:Articles destacats en w:fr | Wikipedia:Articles destacats en w:vaig veure\tViews\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 22:50, 8 jun 2008 per Usuari A veure de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) Paris 16, Matdrodes, TXiKiBoT, SieBot, VolkovBot, Jesulio-91, Mafores, Dark, Thijs!bot, Rei-bot, Pedro Nonualco, RobotQuistnix, Smrolando, Hinzel, Aibot, Bot-Schafter, CEM-bot, Ketamino, Àngel Luis Alfaro, Botons, Ecemaml i Sarasa de Wikipedia i Usuari(s) anònim(s) de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Alpha • Ràdio Capital de l'Empordà\nKodi Smit-McPhee, el crescut nen de La carretera, és el protagonista d’aquesta pel·lícula ambientada en el Paleolític superior europeu, 20.000 anys abans de Crist, que ens narra una història de creixement i superació, però sobretot és la història l’amistat entre un home i un llop.\nSmit-McPhee interpreta al jove fill del cap de la seva tribu que després de ser donat per mort, ha d’embarcar-se en un dur viatge de tornada a casa, enfrontant-se a inhòspits terrenys, terribles condicions i tot tipus de perills. Però el viatge no serà en solitari, l’acompanyarà un llop amb el qual a poc a poc, aniran creant un vincle d’amistat molt fort.\nAlpha destaca sobretot per saber construir la relació entre l’home i l’animal. De fet, la pel·lícula no arrenca fins al moment que apareix el llop i decideix menjar-se el protagonista. A partir d’aquí t’atrapa i no et deixa anar. Ajuda el fet que no se’n vagi per les branques i en només 90 minuts t’hagi explicat tota la història amb un ritme trepidant. La relació d’enemics a amics entre els dos protagonistes està treballada de manera orgànica i precisa, però cada seqüència és un pas endavant, per la qual cosa resulta creïble i per això aconsegueix tocar-nos la fibra.\nPer altra banda, cal destacar l’aspecte visual de la pel·lícula, que està plena de plànols que no són realistes, però estan plens d’una bellesa que val el preu de l’entrada. Quan la veieu entendreu que el director, Albert Hughes (El libro de Eli) no intenta mai intenta agafar-se sense moure’s de la història, sinó que utilitza els recursos que li convé per explicar la història i fer els plànols visuals que li ve de gust per meravellar-nos.\nLa seva història té poc d’original, si voleu, ja us la van explicar a Colmillo blanco, però la seva posada en escena és brillant i la història commou. Tampoc té ni busca més pretensions, tot i els elements èpics i poètics amb els quals està impregnada la pel·lícula.\nArticle anteriorTemps insegur i força núvol\nArticle següentDemanen la dimissió del regidor de Palafrugell, Quim Vencells (PSC)


Sant Jaume de Castellnou - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nA 400 m de Santa Maria del Camí. Veciana (Anoia)\n41° 37′ 59″ N, 1° 28′ 33″ E / 41.633002°N,1.475958°E / 41.633002; 1.475958Coord.: 41° 37′ 59″ N, 1° 28′ 33″ E / 41.633002°N,1.475958°E / 41.633002; 1.475958\nSant Jaume de Castellnou és una església de Veciana (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nÉs un petit edifici d'una sola, amb presbiteri de planta quadrada. Té una capella lateral a cada banda de la nau, a manera de creuer, i un petit campanaret. L'interior està totalment malmès, dones és utilitzada en l'actualitat com a lloc per a guardar atuells agrícoles i com a paller. Té un cor situat als peus amb l'escala d'accés a l'entrada de l'església. La porta d'entrada és de pedra treballada, amb motllures. Els murs són de pedra i a l'interior hi ha un recobriment de guix amb ornamentacions.\nLa capella de Sant Jaume de Castellnou fou entre els segles XIII i XV una parròquia independent, i després sufragània de l'església de St. Martí d'Albarells. La capella actual va ésser refeta segurament al segle xvii.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 «Sant Jaume de Castellnou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sant_Jaume_de_Castellnou&oldid=26435116»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 feb 2021 a les 10:12.


El Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació al Desenvolupament, creat l'any 2001, és un òrgan de participació sectorial amb funcions consultives i assessores en matèries relacionades amb la promoció de la cooperació internacional per al desenvolupament dels països del tercer món.\nSón funcions del Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació al Desenvolupament:\nActuar com a òrgan consultiu de l’Ajuntament en matèria de cooperació al desenvolupament.\nElevar als òrgans competents de l’Ajuntament els acords, els informes, les propostes i els estudis que elabori en aquesta matèria.\nPresentar als òrgans competents de l’Ajuntament les propostes de distribució i assignació de recursos amb les finalitats següents:\n- Projectes de cooperació al desenvolupament, com a mínim el 70%.\n- Campanyes o ajudes d’emergència per a la cooperació, com a màxim el 15%.\n- Contribucions a projectes bilaterals de cooperació al desenvolupament pròpies de l’Ajuntament, com a màxim el 20%\n- Campanyes i activitats de sensibilització, com a màxim el 10%. 2\n- Elaborar una proposta de bases reguladores per a la concessió d’ajuts a projectes de cooperació al desenvolupament en el tercer món.\nParticipar en el seguiment, control, supervisió i avaluació de l’eficàcia amb què han estat utilitzats els recursos assignats a cada finalitat. f) Promoure la participació de les entitats ciutadanes, tant a les campanyes i accions de solidaritat, com per a l’aportació de fons econòmics i d'altres recursos destinats a projectes de cooperació al desenvolupament.\nElaborar una memòria anual de totes les accions i projectes desenvolupats en l’àmbit local en relació amb la solidaritat i la cooperació al desenvolupament.\nEl Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació al Desenvolupament estarà integrat pels membres següents:\nEl president del Consell que serà el regidor/a en qui delegui l’alcalde.\nUn representant de cada organització sense ànim de lucre de la ciutat que tingui entre els seus objectius la solidaritat i la cooperació per al desenvolupament, a proposta d’aquestes i nomenat per l’alcalde, amb un màxim de 8. Les associacions han d’estar inscrites en el Registre Municipal d’Entitats i Associacions i disposar d’un grup estable a la ciutat.\nUn regidor de cada Grup Municipal.\nPodran assistir tècnics o assessors a les sessions, amb veu i sense vot, per tal d’assessorar en la presa d’acords.\nEstatuts del Consell Municipal de Cooperació i Solidaritat a Figueres\nAlta d'Entitats al Consell Municipal de Cooperació i Solidaritat a Figueres\nNit dels Monòlegs Al Centre Cívic Joaquim Xirau


El mercat d'Encamp torna a posar-se en marxa aquest dissabte — Departament de Promoció i Turisme | Encamp\nEsteu aquí: Inici / Què fer? / A Encamp, dissabtes Mercat! / El mercat d'Encamp torna a posar-se en marxa aquest dissabte\nEl mercat d'Encamp torna a posar-se en marxa aquest dissabte\nLa plaça de Sant Miquel acollirà una temporada més la iniciativa de l'Associació d'Empresaris\nL'Associació d'Empresaris d'Encamp (AEE) reprendrà, el pròxim dissabte 12 d'abril, el ja tradicional mercat a la plaça de Sant Miquel. Aquesta iniciativa ofereix una mostra del comerç de la parròquia.\nEn aquesta primera jornada, els encampadans i els visitants podran descobrir els productes que s'ofereixen a la parròquia i, a les 12 hores, gaudir de l'actuació dels buners de Casa Galícia, i a les 12.30 se servirà un aperitiu.\nAquesta iniciativa, que es va posar en marxa l'any 2014 amb la col·laboració del Comú d'Encamp, ha comptat amb nombroses activitats complementàries com botifarrades, pintura de cares per als més petits o batucades.


MengMeng Apartment Shijicheng Branch Chengde Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 151 allotjaments a Chengde.\nMengMeng Apartment Shijicheng Branch\nShijicheng Community,Shuangqiao, Shuangqiao, Chengde, Xina, 067000 - Veure al mapa\nAl visitar Chengde, vosté es sentirà com a casa a MengMeng Apartment Shijicheng Branch, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Chengde. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, habitació familiar, visites turístiques.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Chengde, el MengMeng Apartment Shijicheng Branch és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que els clients presentin un carnet d'identitat o un passaport oficials i vigents a l'arribada. Cal abonar un dipòsit amb transferència bancària per avançat per garantir la reserva. Un cop feta la reserva, l'establiment es posarà en contacte amb vosaltres i us donarà més informació per fer la transferència.


Tres dies a París, després dels atemptats | Mercè Sàrrias\nLa dramaturga catalana Mercè Sàrrias ha estat convidada a assistir a París a una lectura d’una obra seva, En defensa dels mosquits albins. Hi ha passat tres dies, i ha pogut parlar amb parisencs i passejar per la ciutat, encara en estat de xoc. Explica la seva experiència a Núvol.\n© Mercè Sàrrias\nDilluns 16. Vaig a una lectura d’una obra de teatre. Fins ahir a la nit vaig pensar que s’anul·laria, però l’organització ha decidit tirar endavant. No han volgut aturar-se. La gent que va amb mi a l’avió viatja amb la motxilla de fer esport o amb la bossa més petita que ha trobat a l’armari. No hi ha maletes grosses, ningú espera a la recollida d’equipatges. Passem per l’aeroport sense ensenyar ni el carnet d’identitat. Increïble. Ni rastre de l’atemptat.\nAl teatre, una noia de l’organització, mentre m’acompanya al lloc on dormiré, m’explica que està nerviosa perquè té una filla adolescent. Ahir van anar a posar una espelma a la plaça de la République, desafiant els consells del govern que recomanava no sortir de casa. No vol saber res de l’estat general del món, se li en fot si Síria, si el radicalisme o la posició d’occident, no vol parlar, en aquests moments, del perquè de l’atemptat, el que desitja és que no passi res més. I que s’acabi la inquietud. Té por. El cap li diu que no pot passar res i la mà aguanta el mòbil fora de la butxaca, per estar en contacte permanent amb la seva filla. “Tinc por que em truqui, i jo no la senti”, m’explica.\nPassejo pel barri de Montmartre. París és espectacularment bonic. I aquest tros de placetes, carrerons que amaguen testos amb plantes, escales amb petits jardins ocults i botigues sembla recrear-se en ell mateix. Fins i tot les xarcuteries col·loquen els embotits simètricament perfectes, com si fos un decorat. Arribo al Sacre Coeur. No hi ha res com veure policia per tenir por. Em comença a entrar la paranoia de la diana: llocs que seria espectacular que explotessin. El Sacre Coeur és un d’ells. Els pocs turistes que estem per aquí, mirem la vista sobre París i no ens hi quedem gaire estona. Penso que un dels factors que espanta més d’aquests atemptats és el fet que fossin en una sala de concerts i en un restaurant com qualsevol altre. Això ha convertit tota la ciutat en un mar de possibilitats d’objectius terroristes.\nA la tarda continuo caminant i passo per l’estació de Saint Lazare, plena de gent que va i ve de casa a la feina, pels grans magatzems Printemps, ja revestits de llums de color rosa per Nadal, i les botigues del centre. Tot està obert, excepte els Printemps, però hi ha poca gent a dins. Sóc una turista en un París estrany.\nEm perdo buscant el riu i apareixo davant l’edifici de l’Assemblea Nacional. Aquí torna a haver-hi policia, però estan dirigint el trànsit. S’ha fet fosc i de cop, vull marxar el més ràpid possible.\nA les set entro a una lectura d’una obra de teatre que parla d’uns nois que es troben a casa d’un d’ells per celebrar una festa. És un retrat del desconcert de l’adolescència, de la incertesa i l’angoixa d’aquesta edat en què sentim que podem amb tot, i al mateix temps tenim la sensació de que no podem amb res. Una de les històries que s’expliquen (i que no acabo d’entendre, perquè el meu francès és més que coix) és la d’un d’ells, parisenc de naixement i musulmà, que se n’ha anat per unir-se a la Gihad, separant-se de la seva nòvia. En realitat, és un element bastant secundari del text, tots tenen històries a explicar, però pren rellevància pel moment. Cap dels actors ni ningú del públic és d’ascendència musulmana (com a mínim, fent-t’hi una ullada). No puc deixar de pensar que vivim en una societat profundament elitista i sectària (és un pensament precipitat, però en aquest moment, no es pot evitar tenir-ne. És com si el cap hagués entrat en reflexió-speed sobre tot el que t’envolta).\nDimarts 17. Entro en un cafè a esmorzar i agafo el diari Le Parisien (no en conec la tendència, després descobreixo que és un dels de més difusió, populista fins a la medul·la). Llegeixo atònita la descripció d’una ciutat amb totes les botigues del centre tancades, la gent a casa, la preocupació al carrer. Jo vaig passar per davant d’aquestes mateixes botigues el dia anterior i excepte els grans magatzems Printemps, on no m’hi vaig acostar, tota la resta estava obert! I la gent, malgrat està espantada, intentava portar una vida normal. Les terrasses dels bars estaven plenes, celebrant que fa una temperatura insòlita per ser novembre. Per què s’entesta en donar la imatge d’una ciutat fantasma?\nDesprés anuncia les mesures d’Hollande per aturar el terrorisme, consistents, entre d’altres coses, en deixar caure damunt de París un contingent descomunal de policies, seguretat, militars, etc… per defensar els parisencs d’altres possibles atacs. Les mesures inclouen moltes de les propostes en matèria de terrorisme que el govern de Sarkozi va voler impulsar i que els socialistes van aturar. Una jugada mestra, diu el diari, a dues setmanes de les eleccions regionals. Sarkozi s’ha quedat amb la boca oberta, afirma, perquè no pot protestar contra una cosa que ells mateixos van proposar. Trobo depriment que la jugada mestra d’un socialista sigui adoptar les mesures de la dreta i així de pas desbancar-la de les regionals.\nI sí, efectivament, a partir d’aquest moment, comença a haver-hi seguretat per totes bandes. En els dos colors: el blau marí i la metralleta, i el camuflatge, la boina i la metralleta. A més, apareixen (ahir no hi eren) segurates a les portes de les botigues. Quan hi entres, et miren la bossa. Jo no hi entro. Em fa por tanta metralleta.\nMe’n vaig al Musée D’Orsay, on un cartell anuncia que s’han de deixar totes les bosses a la consigna, però com que no hi ha prou taquilles, em deixen entrar amb la meva igualment. Sembla que la naturalitat s’imposi per damunt de les mesures de seguretat, tot i que un grup amb pinta d’holandesos, que va amb motxilles, passa un calvari per poder accedir al museu. Hi ha una exposició sobre la història de la prostitució al llarg dels temps, amb pelis porno de principis del XX incloses, que està plena fins a dalt de parisencs principalment, tot i que sospito, per les cintes que marquen el camí de la cua d’entrada a la mostra, que normalment encara hi ha molta més gent. Em quedo amb uns retrats melancòlics de dues prostitutes, un de Picasso i l’altre de Manet.\nJa al meu barri, entro en uns grans magatzems, segons la guia, uns dels més antics de París. Estan a una punta de le Pigalle, el barri “roig” i nocturn. Hi ha moltíssima gent al carrer, però m’adono que a dins, un laberint de passadissos plens d’objectes, n’hi ha molt poca. A totes les portes, a la banda del carrer, hi ha gent venent ampolles de Chanel 5 falsificades i objectes semblants, i darrera d’ells segurates, de negre rigorós, observant el paisatge i el paisanatge.\nUn home s’ha quedat esperant davant d’una porta amb una bossa entre les cames. El de seguretat li diu que deixi l’espai lliure. L’home s’hi oposa, no està d’humor perquè li toquin els nassos. Tots comencem a posar-nos nerviosos. Sona un mòbil i ens espantem. Agafo un jersei, pago i me’n vaig corrents. Psicosi col·lectiva. No sé ni de quina talla és el jersei que he comprat.\nLa lectura de la meva obra va molt bé. La companyia ha fet un treball increïble amb molt poc temps. Els intento felicitar amb el meu francès imperfecte i absurd. Una noia em pregunta per la protagonista i el seu nom, Marta. Al cap d’una estona de parlar, li demano que m’expliqui com se sent amb tot el que ha passat. Em diu que ella tracta de no tenir por, gairebé ho ha aconseguit, però ara ha d’aconseguir ajudar els altres a no tenir-ne. La por és una cosa que es transmet. Necessitat de viure sense por.\nDimecres 18. Esmorzo amb l’organitzadora d’aquestes lectures. M’explica que va mirar de comprar el bitllet d’avió el divendres, però finalment no ho va poder fer fins diumenge. El preu havia baixat a la meitat. L’habitació del seu hotel avui val també trenta euros menys que la setmana passada. La repercussió dels fets des de que va començar la globalització i l’era d’internet, és supersònica.\nAcabem parlant sobre com ha canviat el centre de Londres, del raig de diners que sembla que li hagi caigut al damunt, de l’abisme entre rics i pobres que es percep al carrer, diferent a la sensació que tenies fa cinc anys, per exemple. El món s’està polaritzant, i els voltants de Harrods són una exhibició de la riquesa àrab brutal (hi vaig veure un quatre per quatre xapat en or). No gaire lluny, Chelsea amb els seus rics anglesos i els seus futbolistes. Ningú de classe mitja viu al centre. És impossible si no ets milionari.\nPassejo pels Champs Elisées. Hi ha japonesos fent-se fotos davant de les furgonetes de l’exèrcit, amb l’arc de triomf al darrera. De tot es pot fer turisme. Al Jeau de Paume, un exposició de Philippe Halsman amb la Marylin saltant pels aires i Hitchcock fumant un puro amb un corb la damunt, em posa de bon humor.\nMe’n vaig cap a l’aeroport. Compro el Liberation pel camí. Llegeixo sobre l’origen dels terroristes i el barri de Bèlgica on van néixer. Un barri que és un gueto musulmà. Malgrat això, les famílies dels dos germans que retrata el reportatge, un va morir a la Sala Bataclán i l’altre a l’Estadi, no són especialment creients. En realitat eren nois amb antecedents de delinqüència menor, cabrejats perquè veien la riquesa al seu voltant i sabien que no podrien assolir-la mai. Són europeus de segona que abracen la radicalitat buscant un lloc on consolar-se de la seva frustració. La generació dels seus pares, explica un testimoni, va arribar del Marroc buscant feina i en va trobar molta. Aquesta segona generació, que ha nascut aquí, ha viscut la gran crisi econòmica i el desmantellament de les fàbriques i no veu el futur per enlloc. Ells són els que han petat.\nUnes pàgines després, el diari publica petites biografies dels morts a l’atemptat de París. Els particulars ens remeten al desastre. Vides destrossades per res. Les dels francesos i les dels siris que fugen del desastre i també, segurament, encara que ara estem cabrejats, les dels joves musulmans que no veuen futur i abracen la Gihad. El món, en general, necessita una revisió urgent.


LES MEVES 50 PEL·LÍCULES DE LA DÈCADA (del 10 al 1) | M.A.Confidential\nPosted by Martí on 29 de gener de 2010\nPosted in: General.\tTagged: llista, millors pel·lícules, top.\t14 comentaris\nJa és aquí la part més esperada de la llista. Abans de rebre qualsevol reacció irada i incendiària, no està de més recordar que és fruit dels meus gustos personals. Així doncs, no negaré que, posant-nos exigents, potser no són les deu pel·lícules de més qualitat que s’han fet, però sí que han estat les deu que més m’han agradat i impactat, i m’atreviria a dir que cadascuna per les seves pròpies raons. Haig de dir que he suat tinta per decidir-me pel número 1, i que, en realitat, les 5 o 6 primeres ho podrien ser.\n10 – SNATCH. CERDOS Y DIAMANTES (Guy Ritchie, 2000)\nAquesta peli és una passada, de principi a fi. Serà una gamberrada o el que vulgueu, però en el fons amaga un guió espectacular i uns personatges memorables. El ritme és frenètic i té un munt d’escenes genials, delirants i plenes d’humor negre i diàlegs que no tenen pèrdua. Excepte quan parla Brad Pitt, clar. A més, la banda sonora compta amb una selecció musical de luxe. Guy Ritchie no serà un virtuós dels enquadraments, però juga a la perfecció les seves cartes i controla la narració amb una agilitat única. No em cansaré de veure-la.\n9 – MEMENTO (Christopher Nolan, 2000)\nNo és perfecta, potser no és del tot rodona, potser necessites un segon visionat per comprendre-la (ho reconec), però és única. El plantejament, la narració i el muntatge no els has vist en cap altre film, i el resultat, amb tots els riscos que corre, acaba sent brillant. En poques pelis l’espectador ha de treballar tant, per tant, en poques pelis és tan gratificant fer encaixar les peces. Christopher Nolan no només ens presenta Leonard, fa que tu siguis Leonard i que experimentis la seva situació a la nostra ment. Fantàstica.\n8 – REQUIEM POR UN SUEÑO (Darren Aronofsky, 2000)\nDuríssima història sobre l’addicció. A les drogues, sí, però sobretot als somnis, a les ganes d’esborrar la realitat per poder tenir-ne una de millor i a no parar fins aconseguir-ho. Aronofsky ens deixa a tots amb la pell de gallina, ja que poques pel·lícules es viuen amb tanta intensitat com aquesta. Per segons qui, pot arribar a resultar insuportable, la magnífica banda sonora de Clint Mansell hi contribueix, però per mi és una experiència inèdita. Un cop vista, intenta esborrar-ne les imatges de la teva ment i veuràs que és impossible.\n7 – IN THE MOOD FOR LOVE (Wong Kar-Wai, 2000)\nL’obra mestra de Wong Kar-Wai, crec que ningú ho discuteix. Una història d’amor com no se n’ha vist cap altra, amb una intensitat emocional increïble, però carregada d’una tristesa i frustració que et deixen realment tocat anímicament. El director de Hong Kong dibuixa una passió que va creixent i creixent al mateix temps que tu et vas adonant del que realment està passant a l’interior dels personatges. En acabar, encara en ple impacte, no pots fer altra cosa que treure’t el barret. Una meravella de pel·lícula.\n6 – NO ES PAÍS PARA VIEJOS (Joel Coen i Ethan Coen, 2007)\nEl meu tema amb aquesta peli és molt personal, potser un pèl irracional, qui sap, però és que em va deixar totalment fascinat. És un prodigi a nivell narratiu, sap arrencar i parar en el moment precís, i fins i tot sap explicar-ho tot sense mostrar res gràcies a unes el·lipsis que et deixen glaçat. El personatge d’Anton Chigurh és un dels més pertorbadors que he vist mai, no només per les seves accions, també per les seves paraules. I el missatge de com s’ha tornat la societat és tan profund que et deixen el silenci final per pensar-ho. Inapel·lable.\n5 – OLDBOY (Park Chan-Wook, 2003)\nSempre que parlo d’aquesta pel·lícula ho dic: encara recordo com em tremolaven les cames en sortir del cinema. Park Chan-Wook no fa ni una concessió, no es reserva res, ens ho deixa anar tot tal com vol, amb tota la cruesa que faci falta. La força que desprèn el film comença des del primer segon (literalment) i ja et deixa atrapat fins un final indescriptible que et destrossa. Una història de venjança sense límits, que combina dosis d’acció bestials amb un sentit de l’humor totalment surrealista. El pitjor és que poca gent la coneix. Per mi, imprescindible.\n4 – EL SEÑOR DE LOS ANILLOS: LA COMUNIDAD DEL ANILLO (Peter Jackson, 2001)\nÉs la més completa de la trilogia, la que té més riquesa d’espais i personatges i la més efectiva quant a ritme i nivell narratiu. No en va, és la que he vist més vegades de les tres, la que em segueix atrapant ja des que Gandalf arriba amb carro a la Comarca amb la inoblidable banda sonora de fons. A partir d’aquí, i durant tres hores, no intueixes el llibre, el veus. Què més dóna el seu obligat no-final, saps que acabes de veure el brillant principi d’un esdeveniment cinematogràfic únic. El seu visionat ja és una tradició de cada any. Queda tot dit.\n3 – AMORES PERROS (Alejandro Glez. Iñárritu, 2000)\nMai havia vist un debut tan impressionant d’un director. Fa deu anys, Iñárritu ja demostrava de què era capaç amb aquest brutal drama sobre la fatalitat i els aspectes més foscos i desapiadats de la societat mexicana. Tres històries que es mesclen de forma brillant i intel·ligent, per mostrar-nos que la vida, i tot el que la composa, ens pot portar pel pitjor camí sense que ho vulguem. Em va tenir tres hores en silenci, enganxat a la pantalla, sense voler perdre’n cap detall. Una obra magistral que mai baixaria del podi cinematogràfic de la dècada.\n2 – CIUDAD DE DIOS (Fernando Meirelles, 2002)\nCrec que és la que més unanimitat despertarà perquè no sé de ningú que no la deixi pels núvols. No queda altra, proveu de trobar-li defectes i veureu com costa. Argument, ritme, muntatge, personatges, banda sonora, fotografia, tot és de de tal qualitat que només queda gaudir-ne una i altra vegada. El retrat social de la vida a les “fabelas”, que aboca els nascuts allà al crim, les drogues i la mort deixa imatges molt dures i cruels, però la vitalitat del seu protagonista també en mostra una sortida. Una peli que ho té tot.\n1 – EL PIANISTA (Roman Polanski, 2002)\nQue una sala de cinema qualsevol en una sessió qualsevol aplaudeixi en massa la pel·lícula que acaba de veure no és un fet gens habitual. Personalment, només ho he vist amb un film, aquest. Senyal que desenes de persones havien sentit el mateix durant aquelles dues hores i mitja. Sí, l’holocaust és un tema recorrent; sí, potser Spielberg va tocar sostre amb La Lista de Schindler; per això encara té més mèrit el que va fer Roman Polanski. El Pianista era una pel·lícula necessària, pel que explica i per com ho explica.\nLa intensitat i extrema duresa de la primera meitat deixa pas a un autèntica odissea en solitari enmig de runes, per acabar amb una de les seqüències finals (veure imatge) més formidables que he vist. No només pel seu component poètic, també pel que significa pels dos personatges i pel que simbolitza en relació als dos bàndols d’aquella guerra. No és efectista, ni tremendista, ni panfletista, és una de les pelis més sinceres i inoblidables d’aquesta dècada. Una obra d’art.\nEn realitat, des que vaig començar a fer la llista, El Pianista sempre va ocupar el primer lloc. Vaig fer un munt de canvis i intercanvis, però aquesta, tot i no considerar-la definitiva fins fa poc, no la vaig arribar a tocar mai. Per si algú no ho recorda, la última capçalera de la dècada en aquest blog va ser dedicada a aquest film. Una pista enorme i un homenatge al mateix temps.\n← LOST – 5 temporades en 8:15 minuts\n14 comments on “LES MEVES 50 PEL·LÍCULES DE LA DÈCADA (del 10 al 1)”\nMíriam on 29 de gener de 2010 a les 12:20 said:\nA mi em sona que també va aplaudir tothom quan vaig veure American Beauty. Confesso que només he vist el Top 10, però ara faré una ullada als demés. Jo hagués posat Amores Perros la primera, però clar, és una llista personal 😉\nMartí on 29 de gener de 2010 a les 12:33 said:\nT’accepto totalment Amores Perros com a número 1. En realitat, el podi el tenia molt clar, i si l’he acabat ordenant així ha estat per mínims detalls. Espero la teva opinió sobre la resta de la llista, més tard la publicaré tota sencera en una pàgina a part.\nPer cert Míriam, sense saber-ho acabes de guanyar-te un gran honor. Has fet el comentari número 1.000 del blog 😉\nMíriam on 29 de gener de 2010 a les 13:17 said:\nComentari nº 1.000, visca!!\nPer a celebrar-ho diré una cosa que he oblidat abans: Cap peli de Wes Anderson ha entrat al teu top 50?? Fatal !\nEdu on 29 de gener de 2010 a les 13:25 said:\nmolt gran la llista, pero in the mood for love i l’altra peli del mateix director es l’engany de la dècada. deixant de costat la banda sonora, k era molt bona, tanta relentització em posava dels nervis. enfi que no tinc gens de bon record d’aquesta peli.\npel que fa a la resta, totes vistes i totes boníssimes. és veritat que hi ha molts candidats al número 1, però trobo que el pianista és una gran elecció.\nosti quin buit s’ha creat després de descobrir el top 10 jaja! ens tenies a tots en “vilo”!\nm’ha agradat la celebració de la míriam, amb una crítica al blogero\nborinot on 29 de gener de 2010 a les 14:56 said:\nCaram si que et va agradar el 2000 XD 5 de 10.\nLídia on 29 de gener de 2010 a les 16:07 said:\nEl mateix que diu la Míriam, Amores Perros for No1!!\nNo he vist El Pianista (escàndol!) i falta Mulholland Drive.\nPor lo demás, no está mal la lista… 😉\njordicine on 29 de gener de 2010 a les 17:53 said:\nLes compro les deu!!! Estarien a la meva llista segur. Potser només deixaria fora la dels Coen. Per a mi bona, però no tant. Una abraçada.\nMartí on 29 de gener de 2010 a les 18:26 said:\nMíriam, vaig pensar en si posar Life Aquatic, però es va quedar a la llista de les suplents… però no et nego que hi podria ser. De totes formes, m’agrada Wes Anderson, però no tant com a tu, jeje. Per cert, has acaparat els comentaris del 1.000 al 1.005…\nEdu, la veritat és que In the mood for love no és fàcil de veure, pel ritme, per com explica les coses, etc. però d’aquí a considerar-la un engany… aquí discrepem clarament. I tens raó, ara que s’ha acabat la llista em faltarà algo. La veritat és que m’ho he passat bé fent-la, tot i que ha costat molt. M’han dit de fer-ne altres (una dels 90, p. ex.) però no em vull convertir en un blog de llistes, aixì que ja veurem. Potser d’aquí un temps.\nborinot, sincerament, me’n vaig adonar al fer el post i comprovar que totes eren del 2000. És una anècdota, ja que obviament no em vaig fixar en l’any per fer la llista, però significativa de com ha baixat el nivell de l’inici al final de la dècada (9 de les 10 són fins el 2003).\nLídia, sabies que Mulholland Drive no hi seria. Tu possiblement la posaries al top3, ho sé. Realment és molt fort que no hagis vist El Pianista, espero que hi posis remei aviat. M’agafaré el “no està mal” com que aproves la llista…\njordicine, ja poso que és una debilitat personal, però m’alegro que coincideixis globalment!\nleire on 1 de febrer de 2010 a les 21:51 said:\nno acepto que no es país para viejos esté delante de in the mood for love, nooooooooooooooooooooo!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!! belleza versus el peinado más feo del mundo, noooooooooooooooo!!!!!!!!!!\nleire on 1 de febrer de 2010 a les 21:54 said:\npor cierto edu, creo que tienes que volver a mirar In the mood for love, desde otra perspectiva. Es preciosa, apasionada en su frialdad, brutal! Una de las mejores historias de amor cinematográficas!\nMartí on 2 de febrer de 2010 a les 10:10 said:\nJajaja, Leire, considéralo una ventaja por milésimas… son tan distintas que no se pueden comparar, y creo que precisamente el peinado es el que marca la diferencia! 😉\nEdu, fes cas a la Leire!\nAlbert on 4 de febrer de 2010 a les 17:14 said:\nHòsties Martí! “Cidade de Deus”, enorme obra maestra. M’esperava, això si, “Tropa de Elite” al Top50!\nPer cert, i parlant de cine fet a Brazil amb mala llet hiperrealista: has vist “Carandiru” del Hector Babenco?\nCrec que t’agradaria força!\nMartí on 4 de febrer de 2010 a les 19:49 said:\nEm sona haver vist el títol per algun lloc, però no l’he vist. Me l’apunto, gràcies per la recomanació!\n“Tropa de Élite”, molt bona peli, però no entraria dins el meu top50… em va impactar, però la sensació és que me’n vaig oblidar al cap de poc temps. En canvi, les escollides m’han marcat totes d’alguna forma o altra…\nRetroenllaç: OLDBOY : Diari Gran del Sobiranisme


Montserrat recuperarà dilluns vinent el funicular de la Santa Cova després de dos anys tancat - Món Rural\nLa previsió era posar-lo en marxa per Setmana Santa, però la pandèmia en va retardar els treballs\na Innovació i desenvolupament, Portada, Turisme rural, Viure a rural\nMoment en què la grua descarrega el funicular de la Santa Cova a la via. 7 de juliol de 2020 .(Horitzontal)\nA partir de dilluns vinent i després de dos anys, el Funicular de la Santa Cova de Montserrat tornarà a funcionar. L’aparell s’havia enviat a Itàlia per renovar-lo i la previsió era posar-lo en marxa per Setmana Santa, però la pandèmia en va retardar els treballs. La capacitat del renovat aparell continua sent la mateixa: unes 40 persones, però ara els passatgers guanyaran en comoditat i seguretat. La previsió és que atengui unes 120 persones per hora amb un servei cada 20 minuts. El mateix dilluns també s’estrenaran el nou mirador de Sant Joan i el centre d’interpretació del Geoparc de la Catalunya Central i del Parc Natural de la Muntanya de Montserrat.\nEl Funicular de la Santa Cova tornarà a funcionar després de dos anys durant els quals s’ha realitzat una revisió a fons de la infraestructura per a millorar-ne les prestacions i modernitzar-la. Les tasques han consistit en la renovació dels bastidors de les caixes així com de l’estructura de la via. Per a fer-ho possible, FGC ha invertit 2,3 milions. Encara hi ha prevista, però, una segona fase que consistirà en la renovació de la sala de màquines, amb una inversió de 2,2 milions\nL’aparell, que connecta el Monestir de Montserrat amb el camí de la Santa Cova, es va tornar a instal·lar a Montserrat el 7 de juliol passat, i des de llavors ha estat en període de proves. Recorre un traçat de 262 metres i supera un desnivell de 118 metres en un indret envoltat de natura i història.\nEl funicular pot transportar fins a 40 persones per viatge amb una freqüència de 20 minuts. Per tant, pot arribar a dur 240 persones cada hora. Inicialment, però, està prevista una gestió del servei amb un sol cotxe i una oferta comercial de 120 persones/hora Cal recordar que el rècord històric de visitants a la Cova va ser l’any 2014, amb 170.885. L’any 2017, previ al tancament, es va arribar a la xifra de 150.921 visitants.\nEl funicular de la Santa Cova en el moment en què és aixecat per una grua. 7 de juliol de 2020. (Vertical)\nEl centre d’interpretació del Geoparc\nEn paral·lel, el mateix dilluns obrirà el nou mirador de Sant Joan, ubicat a l’estació superior del Funicular de Sant Joan. Situat a gairebé 1.000 metres d’altitud, aquest mirador permet una perfecta observació de Montserrat i compta amb un centre d’interpretació del Geoparc de la Catalunya Central i del Parc Natural de la Muntanya de Montserrat.


La condemna absol Artur Mas - Diari de Girona\nLa condemna absol Artur Mas\nmatías vallés 21.03.2017 | 10:08\nLa condemna del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya a dos anys d'inhabilitació, per dur a terme un referèndum il·legal, absol Artur Mas de la més que previsible sentència contra CiU per corrupció en el cas Palau. Ni més ni menys que Napoleó aconsellava no molestar l'enemic quan s'està autodestruint. En vigílies de la combustió dels nacionalistes a l'altar dels suborns comprensibles en qualsevol idioma, la intromissió d'una sentència relativa a una votació registrada sense incidents es converteix en una excel·lent coartada per als convergents. Si a més resulta que els partidaris del càstig, situats majoritàriament fora de Catalunya, consideren insatisfactòria la reprimenda, costa trobar-li sentit social a la resolució. Només hi ha una cosa pitjor que fabricar independentistes, i és fabricar simultàniament independentistes i anticatalanistes.\nEl primer efecte de la sentència contra els tres organitzadors del referèndum del 9-N de 2014 ha consistit a agitar el vesper, a encoratjar un discurs victimista i patrioter. Ha auxiliat un Artur Mas aclaparat per la corrupció econòmica. El resultat contraproduent s'aconsegueix des d'un comportament irreprotxable dels funcionaris implicats. Els fets i l'encaix penal admeten escassos dubtes, ja es veu que els ortodoxos desitjaven un desenllaç més sagnant. El procés equival a preparar un gelat amb una recepta impecable, per introduir el producte final al forn.\nEl Govern pot fer veure que no ha influït en una condemna forçada, i que pot atacar-se des de vectors democràtics. No obstant això, un fiscal general va preferir dimitir a seguir les ordres de la Moncloa. Segons reconeix la mateixa sentència, la junta de fiscals del Tribunal Superior català tampoc trobava fonaments per sustentar l'acusació. És clar que en aquests casos sempre es pot comptar amb Manos Limpias.\nResulta curiós que el sindicat d'ultradreta acumuli desqualificacions sense número quan actua contra la Infanta, però es converteixi en paladí de la democràcia en regirar-se contra l'independentisme català. S'atribueix a Manos Limpias una maldat selectiva, en comptes d'alarmar per la seva perillosa conjunció amb els sindicats policials que compartien l'acusació popular.\nDeslegitimat en el cas Nóos, l'esguerro de Manos Limpias adquireix un fulgor tan democràtic a Catalunya que el tribunal es desentén en el càstig a Mas de la pena més suau sol·licitada per la fiscalia, per ampliar-la atenent a l'acusació popular que també demandava presó per a Cristina de Borbó. De nou, o el seu criteri era inqualificable per endavant, o digne de consideració en tots dos processos.\nUn ministre també podria cometre el delicte de desobediència greu que condemna Artur Mas. No obstant això, no existeix ni un precedent que un membre del gabinet s'hagi assegut a la banqueta per aquesta causa. Cap altre president autonòmic, i n'hi ha hagut de proverbialment turbulents, ha sofert condemna per desobeir una ordre superior. Per tant, existien camins perquè el desacord no se substanciés per la via penal. No van ser explorats.\nEn el moment més inoportú, fins el president del Constitucional i antic militant del PP ha declarat que al tribunal no li correspon resoldre el conflicte polític entre Catalunya i Espanya. O entre Generalitat i Moncloa, per a més precisió. Atès que les resolucions de l'esmentada instància són capitals per condemnar Mas, es conclou que el Superior català ha intervingut penalment en una qüestió límit.\nQuan la banda de Millet i Montull rebi les condemnes que ha pactat amb la fiscalia, Artur Mas podrà erigir-se de nou en màrtir violentat per les seves conviccions polítiques. Sostindrà que, vist un tribunal espanyol, vistos tots, un argument preventiu que ja ha esgrimit per desautoritzar el seu recurs davant el Suprem. La condemna testimonial per desobediència funciona com una fenomenal cortina de fum.\nHi ha altres arguments per dissociar Mas de la corrupció de CiU, però l'expresident no pot apuntar-los perquè pequen de cinisme. En resum, si Rajoy no és responsable de Bárcenas, de qui cobrava diners en negre segons nombroses anotacions, per què Artur Mas ha d'acompanyar en el descrèdit el seu tresorer.\nS'ha fet justícia amb els organitzadors del 9-N? Sí, de la mateixa manera en què també es fa medicina en recol·locar l'articulació dislocada d'un malalt, que mentrestant es dessagna per l'aorta.


Arts Plàstiques | Tot Raval\n'Els artistes que van néixer en dijous'\nMostra on s'exposen obres d'art realitzades creades per persones ateses a l'Associació Estel Tàpia. Durant la inauguració també es podran adquirir exemplars del llibre de l'exposició, fet a mà pels propis artistes en edició limitada.\nI Concurs de disseny “Creant teixit”\nConcurs, Arts Plàstiques\nAquest concurs té l’objectiu de potenciar la creativitat en l’àmbit tèxtil així com establir sinergies entre el món social, el comercial i l’educatiu, generant un producte tèxtil comercialitzable que pugui identificar la ciutat de Barcelona, la seva creativitat i dinamisme social i el Mercat de l\nParticipa a ‘El Raval des dels teus ulls’!\nAmb l’objectiu d’implicar el veïnat, així com a tothom que senti i s’estimi el barri en la realització del Calendari de Celebracions del Raval 2019 , el Grup Interreligiós del Raval convoca la quarta edició d’aquest concurs . Enguany, com en l'edició anterior, el Calendari s’il·lustrarà amb...


Mas de la Calderera - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nA l'oest de la Riera de Maspujols, a la zona de la Clota, Riudoms (Baix Camp)\n41° 09′ 16″ N, 1° 03′ 02″ E / 41.154381°N,1.050460°E / 41.154381; 1.050460Coord.: 41° 09′ 16″ N, 1° 03′ 02″ E / 41.154381°N,1.050460°E / 41.154381; 1.050460\nEl Mas de la Calderera és una casa de camp situada al terme municipal de Riudoms, coneguda pel fet d'haver estat el possible lloc de naixement de l'arquitecte modernista Antoni Gaudí i Cornet segons alguns dels seus biògrafs i segons la tradició oral del poble de Riudoms, encara que aquest honor està disputat amb la ciutat de Reus. El 1993 fou declarat Bé Cultural d'Interès Local.\nPlaca que es col·locà a la façana del mas amb motiu del centenari del naixement de l'arquietecte Antoni Gaudí i Cornet\nPlaca que es col·locà a la façana del mas amb motiu dels 150 anys del naixement de l'arquitecte\n3 Naixement d'Antoni Gaudí\nEs tracta d'un conjunt d'edificis entre els quals destaca la construcció principal, que compleix funcions d'habitatge. La façana presenta una decoració característica de l'arquitectura noucentista: esgrafiats en forma de greques, de garlandes i motius vegetals; l'estucat i arrebossat de la façana simulant carreus, o el coronament de fàbrica de formes sinuoses i corbes.\nFotografia de la llevadora que assistí al part de l'arquitecte i serví de testimoni de què havia nascut allí\nLa finca, d'uns dos jornals d'extensió, està situada a la partida de la Clota, just davant de la riera de Maspujols, a no gaire més d'un quilòmetre del poble de Riudoms. El mas es creu que fou construït a l'Edat Moderna, però durant els anys 20 del segle XX fou reconstruït, encara que respectant la planta original. En un cens de masies de 1859 es menciona que hi havia a la finca una "casa de labor", d'una planta i que no era usat com a residència.\nEl primer propietari de la família Gaudí fou el rebesavi de l'arquitecte, Josep Gaudí Coll.\nEl nom del mas, l'agafà de l'àvia de l'arquitecte, popularment coneguda com la calderera per ser l'esposa d'un calderer i d'aquí vingué el nom que popularment es donà al mas, que la família anomenava el Maset. Després aquesta finca passà a ser propietat del pare de l'arquitecte i després del mateix Antoni Gaudí fins que l'any 1924, poc abans de morir, en féu donació a la parròquia de Riudoms per tal que amb el seu patrimoni es constituís una fundació pietosa en memòria del seu pare.\nEl 1928, la parròquia se'l vengué i passà a mans privades fins a l'actualitat, tot i que hi ha hagut alguns intents per part de l'Ajuntament de Riudoms per comprar el mas.\nNaixement d'Antoni Gaudí[modifica]\nEl fet del naixement de l'arquitecte tingué lloc el 25 de juny de 1852 cap a dos quarts de deu del matí. La família Gaudí tenia gallines i conills al mas, a més d'alguns cultius i sembla que la mare de l'arquitecte tot i estar embarassada s'hi desplaçava cada dia a peu per tal de tenir cura dels animals. Una altra versió, diu que hi havia anat amb tota la família per tal de passar-hi el dia de Sant Joan. En estant allí, el dia 24, li vingueren els dolors del part i feu cridar la llevadora de Riudoms, Engràcia Llorens Pàmies. El part fou complicat i durà fins l'endemà al matí, quedant la mare esgotada i el nen nasqué en un delicat estat de salut que feia témer per la seva vida.\nA favor de què nasqués realment allí hi ha el fet que l'arquitecte en nombroses ocasions afirmà ser de Riudoms i que mai perdé el contacte amb el poble. També la tradició oral del poble deixà constància d'aquest fet sobretot en les nétes de la llevadora, que asseguraren en més d'una ocasió que la seva àvia els explicà el complicat part en el que nasqué l'arquitecte. També algun pagès veí de la finca sembla que fou dels primers a anar a felicitar els pares després del naixement i que quan l'arquitecte ja era famós, en deixà constància d'aquest fet als seus fills.\nAmb tot, el cert és que l'arquitecte freqüentà el mas durant la seva infantesa i sembla que l'observació de la natura que féu allí l'influí de forma determinant en la seva futura obra.\nL'any 1952, l'Ajuntament de Riudoms col·locà una placa a la façana del mas per commemorar el centenari del seu naixement. El fet curiós, és que l'acte fou prohibit pel governador civil, sembla que per influències de la veïna ciutat de Reus, que també s'atribueix ser la seva ciutat natal, però tot i això l'alcalde prosseguí amb el que tenia previst i col·locà la placa.\nEl 25 de juny del 2002 coincidint amb el 150 aniversari del seu naixement i la celebració de l'any Gaudí a escala internacional també s'hi col·locà una altra placa i s'hi celebraren actes festius, com la preestrena d'alguns fragments de l'òpera Gaudí del compositor riudomenc Joan Guinjoan Gispert.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mas de la Calderera\n↑ «El Mas de la Calderera». Generalitat de Catalunya.\n↑ 2,0 2,1 Torres Domènech, Joan «Història dels Gaudí». Riudoms, homenatge a Gaudí. L'Om, revista de Riudoms. Parròquia de Sant Jaume Apòstol de Riudoms, juliol 2002, pàg. 56-64.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mas_de_la_Calderera&oldid=22959294»\nMasies de Riudoms\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 març 2020 a les 08:23.


Convivències familiars d'Estiu - XELL\nHome / Activitats Xell / Convivències familiars d'Estiu\nConvivències familiars d'Estiu\nArbúcies, Gerona, España\nde l’1 al 7 d’agost. 7 dies i 6 nits. QUINES GANES DE COMPARTIR AMB VOSALTRES LES VACANCES!!\nLA VIVÈNCIA COM A EINA D’APRENENTATGE\nFins que no vivim una situació per primera vegada, sovint podem tenir por a “fer el pas” per atrevir-nos a vivenciar-la. Podem passar un temps, més o menys llarg, teoritzant quins son els pros, els contres, etc…\nDes de ben petites i petits, ens han entrenat sistemàticament a no confiar en els nostres instints primaris, sino donar tot el poder i control a la nostra Ment, buscant sempre el “però”, el “ja però …”, el “és que …”. La Raó sempre té una raó guardada a la màniga!\nI ens descobrim preocupades/ts en multitud de coses que son abstractes i no tenen a molt a veure amb cuidar-nos, escoltar-nos, sentir-nos. No recordem que tenim un cos amb infinitat de sensacions, una ànima que ens arrela a la Vida. Les emocions se’ns barregen i intenten sortir per alguna banda, de manera de vegades frustrades/ts, perque no sabem què ens passa.\nA les conVIVÈNCIESfamiliars d’ESTIU us proposarem cada día algun taller o dinàmica, per a que pugueu fer aquest viatge interior que us doni certes pistes. Vàlides únicament per a vosaltres.\nSon claus que obren portes, més o menys grans, amb més o menys dificultat, que son oportunitats per a prendre consciència d’una mateixa.\nGRUP DE SUPORT “FAMÍLIA A FAMÍLIA”\nEl lloc i la intenció des d’on acompanyem a les conVIVÈNCIESfamiliars d’ESTIU és des del “no fer”, “no actuar”. Perque “si jo no vull que canviis, tu pots entendre que t’accepto tal com ets”.\nÉs per a nosaltres essencial que cada família estigui oberta a escoltar devolucions de l’equip, i d’altres famílies, però es posarà molta atenció en que sigui des del NO-JUDICI.\nESPAIS DE “TRIBU”\nEn numeroses ocasions es donen moments de vincle (cuinant el sopar, esmorsant, durant l’excursió,…) entre les persones que integrem cada edició de les conVIVÈNCIESfamiliars d’ESTIU, i això permet que ens enduguem a casa, al nostre cor, la vivència d’haber format part d’un sistema concret o grup social o el que, antropològicament parlant, se’n diu tribu.\nESPAIS D’ACOMPANYAMENT A LA CONVIVÈNCIA\nESPAI D’ACOMPANYAMENT A L’ADULT/A\nCap al final de la setmana, trobarem un espai sagrat per a cada família, amb l’equip acompanyant, de manera que es puguin resoldre dubtes concrets i xerrar en un espai més íntim les particularitats de cada sistema.\nESPAIS D’ACOMPANYAMENT A L’INFANT/JOVE\nCada dia, hi haurà espai-proposta d’acompanyament a l’infant/jove. Experimentant un dia a dia molt similar al de L’Albada.\nINSCRIPCIONS A sara.sajois@gmail.com. En un plaç aproximat de 15 dies rebreu un correu amb la benvinguda, explicació del format i del programa més detallat, i unes preguntes, que ens ajudaran a acompanyar-vos i a preparar les dinàmiques i propostes adaptades al grup que es conformarà.


El Consell Comarcal del Ripollès se suma al rebuig a la violència envers les dones - Consell Comarcal Ripollès\nPortada » Notícies » Noticies » El Consell Comarcal del Ripollès se suma al rebuig a la violència envers les dones\nPublicat el 23 de novembre de 2016 per ccripolles\nAmb l’ànim de contribuir a la construcció d’una societat respectuosa amb les llibertats amb independència del sexe de les persones, el Consell Comarcal del Ripollès se suma a la iniciativa del Dia internacional de la violència envers les dones, que es commemora el 25 de novembre. L’adhesió, d’una banda, s’ha materialitzat amb l’aprovació per part del darrer ple de la corporació d’una moció a favor del Manifest institucional del Dia internacional per a l’eliminació de la violència envers les dones. De l’altra, aquest compromís també es tradueix en diverses accions internes a l’ens comarcal com és el cas d’una jornada informativa dirigida als empleats de la corporació, que se celebrarà el mateix dia 25 de novembre.\nEl contingut del manifest subscrit pel Consell Comarcal del Ripollès recull el rebuig a la violència masclista i la voluntat de treballar per erradicar-la. Amb això, subratlla el paper històric i pioner dels moviments i grups de persones que van denunciar públicament aquest tipus de violència i van començar a actuar per aturar-la, així com l’evolució de la societat en aquest sentit i la feina feta des de les administracions. En aquesta línia, el document recull la transcendència de la Llei 17/2015 del Parlament de Catalunya d’igualtat efectiva de dones i homes, que defineix els canvis per avançar en la igualtat en els àmbits públic i privat. També l’anul·lació per part del Tribunal Constitucional espanyol d’alguns articles d’aquest text legal focalitzats en la promoció de la igualtat al món laboral.\nParal·lelament, el manifest reconeix els fruits de la Llei 5/2008 del Parlament de Catalunya del dret de les dones a erradicar la violència masclista, que ha permès desenvolupar un model d’abordatge integral adreçat a millorar l’atenció i la recuperació de les dones, a avançar en la detecció de casos i implementar mesures de prevenció.\nEl posicionament del Consell Comarcal del Ripollès també detecta la necessitat d’avançar en la conscienciació dels joves en aquesta matèria. Segons els estudis, bona part d’aquesta capa de la societat no percep l’existència de desigualtats entre homes i dones i no identifica determinades conductes d’abús i control com a formes d’exercir violència masclista. És el cas d’actituds d’imposició, de menyspreu, amenaces, humiliacions o gelosia.\nPer acabar, s’apunta la voluntat de fomentar la cooperació entre institucions i administracions públiques per implantar un model d’abordatge respectuós amb la llibertat de les dones, reparador del dany i innovador en matèria de prevenció de violència masclista. És en aquesta línia que el mateix divendres 25, Dia internacional de la violència envers les dones, tots els empleats del Consell Comarcal del Ripollès participaran en una sessió informativa en què se’ls explicarà els protocols interns per reaccionar davant de casos hipotètics d’assetjament sexual o d’assetjament per raó de sexe. En aquesta mateixa jornada també es presentarà el Pla d’igualtat de la corporació.\nEl text del Manifest institucional del Dia internacional per a l’eliminació de la violència envers les dones l’ha difós l’Institut Català de les Dones del departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya i ha estat consensuat entre les quatre diputacions, l’Associació Catalana de Municipis i Comarques i la Federació de Municipis de Catalunya.


Estàs acostumat a perdre, les poques victòries que has tingut amb prou feines tenen un valor proporcional a l’esforç que has invertit. Però tu segueixes, perquè si no què faràs? Rendir-se no és una opció.\nResisteixes, malgrat tot. Com un capità sense tripulació aguantes amb el motor encès encara que aquest comenci a fer figa. Si s’apaga, agafaràs els rems.\nInsisteixes i persisteixes. Aguantes els embats, treus recursos d’on sigui. Rendir-se no és una opció. T’ho repeteixes, no és una opció encara que, en l’hora més fosca, juguis amb la idea de deixar-ho estar.\nResistir és vèncer? No necessàriament. N’hi ha que diuen que sí, altres que no. Tens un somni i el persegueixes, o si més no intentes que no se t’escapi.\nAmb l’arribada del setembre moltes petites i mitjanes empreses, autònoms i anònims que treballen en negre, intenten, de nou, conquerir l’estabilitat. Per a ells, tot el meu elogi. La mar està molt moguda.


Justícia i Pau Girona: Comunicat en favor de reallotjar famílies desnonades - JiP Girona\nComunicat en favor de reallotjar famílies desnonades - JiP Girona\nJustícia i Pau de Girona, com a entitat en defensa dels Drets Humans, creu i així ja s’ha expressat, que el drama dels desnonaments no s’hauria d’haver produït mai. Ja que respon a una lògica en que els diners i l’especulació estan pel damunt de la vida de les persones.\nAmb l’entrada de l’ILP per la dació en pagament i del lloguer social al Parlament Espanyol, i amb la sentència del Tribunal Europeu declarant abusiva i, per tant nul·la, la llei hipotecària espanyola, com a mínim s’hauria d’haver decretat la moratòria dels desnonaments, i haver procurat el re allotjament de les famílies desnonades.\nDonat que res d’això s’ha produït i mentre els poders públics no garanteixin el Dret a un Habitatge digne recollit a l’article 25 de la Declaració Universal dels Drets Humans i també a l’article 47 de la Constitució Espanyola, Justícia i Pau de Girona donarà suport a totes les accions encaminades a la més elemental justícia social:\n- Recuperar les vivendes en desús per part de bancs i caixes que han estat rescatades amb fons públics.\n- Restablir la funció social dels habitatges buits per al reallotjament de famílies desnonades.\n- Pressionar a les entitats financeres per a que acceptin la dació en pagament i proporcionin lloguer socials\n- Promoure i forçar a les administracions públiques a adoptar les mesures necessàries per a garantir el dret a un habitatge digne.\n......tal com avui ha fet la PAH de Girona i Salt\nGent sense casa, i casa sense gent, no s’entén.\nPublicat per Justícia i Pau Girona a les 12:25\nEtiquetas: Desnonaments, JiP-Girona, Manifest, PAH


Aquest màster ofereix una visió completa i actual de l'entorn de la ciberseguretat donant totes les eines necessàries per desenvolupar-te professionalment dins d'aquesta àrea.\nConcretament, en finalitzar el màster seràs capaç de:\nAdquirir els coneixements necessaris per dur a terme les bones pràctiques en desenvolupament segur d'aplicacions web.\nDesenvolupar tècniques necessàries per realitzar hacking d'apps mòbils en diferents plataformes.\nConèixer les bases per a la definició i implementació de l'arquitectura de seguretat per als casos més comuns, així com per les tendències i tecnologies més actuals.\nEstablir les bases per dissenyar un model de capacitats de seguretat per protegir, detectar i respondre davant riscos de ciberseguretat.\nEntendre la relació dels components funcionals i tècnics que solen conformar una arquitectura d'IAM, fent una descripció de les implementacions més habituals.\nConèixer com gestionar la resposta d'incidents.\nAdquirir la metodologia necessària per obtenir, mantenir i processar evidències digitals utilitzant procediments específics.\nConèixer els entorns/mercats més subjectes a frau digital, així com les bases per a la definició d'un model de capacitats per a la detecció i prevenció de frau digital.\nAprendre a identificar i definir requeriments i capacitats per a la gestió del frau digital per tal d'avaluar i seleccionar adequadament les tecnologies més adequades en base a les necessitats de l'organització.\nAclarir els principals aspectes associats a la llei d'infraestructures critiques.


Quatre persones resulten ferides en tres accidents de trànsit - Diari de Terrassa\nQuatre persones resulten ferides en tres accidents de trànsit\nJ. Ll. 30.10.2019 | 04:00\nTres accidents de trànsit en menys de tres hores, quatre ferits. Va passar dilluns.\nA les 11.30 del matí es va produir una col·lisió entre dos turismes, que van quedar ocupant la via, a la carretera Matadepera, amb el carrer de Roig Ventura (Can Tusell). Una dotació de la Policia Municipal va acudir al lloc i va donar avís al SEM; una conductora implicada havia patit lesions. Una ambulància la va traslladar a l'Hospital Universitari MútuaTerrassa. La patrulla va regular el trànsit fins a la retirada dels vehicles del mig de la via.\nA les 12.35 del migdia de dilluns, va tenir lloc un accident de trànsit entre un turisme i un camió a l'avinguda del Vallès, prop de la carretera de Rubí. El conductor del turisme va ser traslladat a l'Hospital Universitari MútuaTerrassa per una ambulància. Els agents de la Policia Municipal van confeccionar l'informe tècnic d'accident.\nPoc després, a les dues de la tarda, va ocórrer un xoc per encalç de dos vehicles a l'avinguda del Vallès, a l'alçada del carrer de Saturn. Personal sanitari va atendre als dos conductors al lloc.\nDe matinada havia tingut lloc a Sant Pere Nord un espectacular accident. Se suposa que es va saldar sense ferits, perquè el cotxe causant dels fets es va fugar. Va impactar contra un turisme estacionat a la cantonada del carrer de Pompeu Fabra amb el de Roig Ventura. El cotxe que va rebre l'impacte es va desplaçar, va pujar a la vorera i es va estavellar contra un pal de la llum, que va quedar torçat. La policia, alertada per la conductora del cotxe danyat, va fer un informe.


Grand Hotel Balestrieri Melissa Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Litorale Sud n/n, Melissa, Melissa, Itàlia, 88814 - Veure al mapa\n"Very comfortable rooms Wonderful staff and location"\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Grand Hotel Balestrieri és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Crotone. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Grand Hotel Balestrieri, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Crotone, el Grand Hotel Balestrieri és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (75) Parelles (33) Viatgers en solitari (13) Famílies amb infants petits (16) Famílies amb infants grans (8) Grups (2)


Temple de Zeus Olímpic (Atenes) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n37° 58′ 10″ N, 23° 43′ 59″ E / 37.969372222222°N,23.733077777778°E / 37.969372222222; 23.733077777778Coord.: 37° 58′ 10″ N, 23° 43′ 59″ E / 37.969372222222°N,23.733077777778°E / 37.969372222222; 23.733077777778\nEl Temple de Zeus Olímpic d'Atenes (grec: Ναός του Ολυμπίου Διός), també conegut com a Olimpièon, és un gran temple en ruïnes a Atenes que va ser dedicat a Zeus. Es va començar el segle vi aC, en l'època dels tirans, que volien construir el temple més gran del món antic, però no es va acabar fins al segle II dC, en l'època de l'emperador Adrià, 638 anys més tard. En l'època hel·lenística i en la romana era el temple més gran de Grècia.\nEn el segle iii, el temple va caure en desús després dels saquejos de les invasions bàrbares. És probable que després no fóra mai reparat i s'anara deteriorant fins a arribar a un estat ruïnós. En els segles posteriors a la caiguda de l'Imperi Romà, el temple es va utilitzar com a pedrera per a aconseguir materials de construcció per a altres projectes en la ciutat. Malgrat això, encara en queden restes importants i és un dels monuments més visitats.\nEl temple va ser construït en marbre del Pentèlic, i feia 96 metres de llargària per 40 metres d'amplària. Constava de 104 columnes corínties (la primera volta que aquest estil s'utilitzava en l'exterior d'un temple), cadascuna de 17 metres d'alt, de les quals 48 estaven col·locades en files triples sota els frontons i 56 en files dobles als costats. Només 15 d'aquestes columnes queden en peu avui. La setzena va caure durant un temporal el 1852 i està encara estesa on va caure.\nEl temple va ser excavat entre el 1889 i el 1896 per Francis Penrose, de l'escola britànica d'Atenes (qui també va tenir un paper destacat en la restauració del Partenó), el 1922 per l'arqueòleg alemany Gabriel Welter i en els anys 60 per arqueòlegs grecs dirigits per Ioannes Travlos. El temple, juntament amb les ruïnes circumdants d'altres estructures antigues, és un districte històric administrat pel del ministeri de l'Interior grec.\nEl 21 de gener del 2007, un grup de neopagans hel·lènics van obtenir el permís per a realitzar una cerimònia en honor de Zeus al temple. L'esdeveniment va ser organitzat per Ellinais, una organització que va guanyar una batalla jurídica per obtenir el reconeixement de les antigues pràctiques religioses gregues a la tardor del 2006.\nEl temple vist des de l'Acròpoli.\nDetall d'un capitell corinti del temple.\nEl Temple de Zeus Olímpic a la nit amb l'Acròpoli d'Atenes al fons.\nLa columna que va caure el 1852.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Temple de Zeus Olímpic\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Temple_de_Zeus_Olímpic_(Atenes)&oldid=28305810»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 set 2021 a les 18:31.


Lloguer de cotxes Limeira - Llogar un cotxe a Limeira\nLloguer de cotxes Limeira\nLloguer cotxes en Limeira\nEl lloguer de cotxes a Limeira és possible si heu reservat el vostre vehicle de lloguer tan aviat com sigui possible. Per descomptat, encara hi ha moltes més opcions al cotxe, de manera que podeu estalviar fins a un 15-40% del preu del lloguer del cotxe. Compareu les companyies de lloguer de cotxes amb el llogar un cotxe a Limeira i tria el vehicle adequat per a tu i reserva’t en línia. Feu-ho còmodament des de casa.\nLa majoria de les companyies de lloguer de cotxes ofereixen serveis de lloguer de cotxes Limeira, de manera que el lloc de recollida i lliurament de l’automòbil pot ser diferent. Òbviament, s’ha de tenir en compte, i abans de la reserva, cal indicar si volem llogar un cotxe a un altre país.\nLlogar un cotxe a Limeira - Lloguer de cotxes Brasil Aeroport\nA Brasil, hi ha moltes ciutats que poden llogar un cotxe a un aeroport o fins i tot triar l’aeroport per lliurar el cotxe. Per descomptat, en el cas de llogar un cotxe a Limeira, tenim la possibilitat de marcar un lloc de lliurament diferent des de la ubicació del cotxe. Així doncs, si el lloguer de cotxes a Limeira, Brasil no es troba en un aeroport, però suposem que sortir del país, anem a volar per via aèria, llavors podeu triar l’aeroport de destinació de lloguer de cotxes a Brasil de totes maneres.\nReserveu un cotxe en línia i trieu entre moltes de les localitats de lloguer cotxes en Limeira o si viatgeu amb avió, és possible llogar cotxes a Brasil en aeroports com ara lloguer d’aeroports: Aracajú, Belem, Belo Horizonte, Campinas, Campo Grande, Cuiaba, Curitiba, Florianópolis, Fortaleza, Goiana, Ilheus, Joao Pessoa, Juazeiro do Norte, Londrina, Maceio, Manaus, Natal, Navegantes, Petrolina, Porto Alegre, Porto Velho, Recife, Salvador, Sao Luis, Sao Paulo, Vitoria.


No sóc com Hannah Horvath, oi? - I can hear music - Time Out Barcelona\nNo sóc com Hannah Horvath, oi?\ndilluns, 4/02/2013 | General\nNo em sento gens identificada amb Girls, la sèrie creada, escrita i protagonitzada per Lena Dunham sobre les desventures sentimentals i econòmiques d’un grup de novaiorqueses en la vintena. No, no m’hi sento gens identificada. I afegeixo: menys mal, perquè les protagonistes, i els nois que elles trien per acompanyar-les, em repugnen. Però hi estic del tot enganxada. Em pregunto per què.\nFenomen televisiu nord-americà del 2012, Girls acaba d’arrencar la segona temporada (el 14 de febrer –data divertida per fer-ho– s’estrena a Espanya a Canal+). I, després de triomfar als recents Globus d’Or, on es va fer amb els premis a la millor comèdia i a la millor actriu del gènere, ha estat renovada pel canal de pagament ianqui HBO per a una tercera.\nComencem primer pel tòpic. Se l’ha definida com una resposta amb els peus a terra (i sense Manolos) a Sexo en Nueva York, en què el tractament més o menys descarnat de les relacions eròtiques i sentimentals de les noies del títol no es compensa ni amb glamur ni luxe. Per entendre’ns: si Carrie Bradshaw fos un personatge de Girls i hagués de sustentar la seva vida a Manhattan amb una única columna setmanal, les passaria tan magres com Hannah Horvath (el personatge que interpreta Dunham) quan els seus pares li comuniquen que s’ha acabat això de mantenir-la. Girls són noies de carn i ossos, diuen, noies de veritat. Però si començo a escriure aquest article és perquè no hi estic d’acord. No, jo no sóc així. Oi?\nAdmetem-ho: les protagonistes de Girls són odioses. Són narcisistes, repeŀlents i ridícules. Tot i haver pogut gaudir d’una educació i d’estudis superiors –que no es tradueixen en feines remunerades d’acord amb la seva preparació–, estableixen relacions amb els homes malaltisses, humiliants, de dominació, i les mantenen per por de quedar-se soles, s’arrosseguen com llimacs per paios que les tracten malament i quan aquests comencen a apreciar-les hi perden l’interès.\nMirar Girls és per a mi intercanviar mirades de desaprovació amb la meva parella –un home, per cert: Girls no és un d’aquells ofensius productes dirigits només al públic femení–, però quan la veiem ens costa aixecar-nos del sofà. No sé si per un mecanisme similar al que fa que la gent s’enganxi als reality shows, el de confortar-se en la misèria aliena, el de consolar la pròpia ineptitud i mesquinesa en els fracassos dels altres.\nHi ajuda el fet que Girls sigui divertida, però el seu humor és patètic i cru, sempre a costa de les desgràcies de les seves protagonistes, humiliades una vegada i una altra per la creadora del xou i companya d’elenc, Lena Dunham, que amb ningú no és tan cruel com amb el seu trist personatge.\nUn article de la periodista nord-americana Amy Odell em fa adonar, però, que al contrari que les protagonistes de Girls, jo ja no estic en la vintena. I afegeixo: menys mal.\nPerquè és veritat: quan tenia la seva edat vaig fer coses, si no tan patètiques com les que fan elles, gairebé. Coses degradants, proves d’escassa autoestima i de desorientació. Sí, jo també vaig tenir 20 anys i vaig aprendre dels meus errors. Les protagonistes de Girls també ho faran. I segur que per no ser com Carrie Bradshaw de grans.\nGirls, Santigold, Girls Sountrack (2013)\nRun The World (GIRLS), Beyoncé, Beyoncé (2011)\nI love it, Icona Pop, Iconic EP (2012)\n(Article publicat el 30 de gener de 2013 al número 254 de Time Out Barcelona. Podeu escoltar totes les cançons a la playlist Pots sentir-me a Spotify)


Agriturismo Cascina Boschi Volta Mantovana Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 18 allotjaments a Volta Mantovana.\nVia Boschi 20, Volta Mantovana, Volta Mantovana, Itàlia, 46049 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Agriturismo Cascina Boschi\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Volta Mantovana, Agriturismo Cascina Boschi és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAgriturismo Cascina Boschi ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, restaurant, premsa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, parc infantil, equitació, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Agriturismo Cascina Boschi.\nCal que informeu el Agriturismo Cascina Boschi de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Celler Credo, vins biodiversitat – Respon.cat\nCompres social i ambientalment responsables - Vins biodiversitat del Celler Credo\nCeller Credo són els vins blancs de l’equip i la família Recaredo, elaborats sota el compromís d’una viticultura biodinàmica respectuosa amb els ecosistemes i amb aliances estratègiques amb institucions com el Museu de Ciències Naturals de Granollers. Des de fa vuit anys, Celler Credo i el Museu de Ciències Naturals treballen conjuntament en projectes de recerca per a la preservació de la biodiversitat als ecosistemes de vinya. Actualment, disposen de dos línies d’investigació:\nRatpenats, com a insectívors naturals capaços de regular possibles flagels a la vinya.\nEstudi de papallones com a bioindicadores del canvi climàtic i de la qualitat\nVisites de vinya i Celler per a grups reduïts\nLes vinyes de Celler Credo i Recaredo són un enclavament idoni per al retrobament d’amics i companys de feina. La passejada per les vinyes ens endinsa en la viticultura ecològica i biodinàmica i en les explicacions sobre Corpinnat (vins escumosos de qualitat “nascuts al cor del Penedès”). El recorregut per les vinyes s’acompanya d’un tast i d’un lleuger esmorzar o berenar.\nSeguidament, visita a la cava i celler per descobrir el compromís artesanal d’elaboració a Recaredo amb tast dels nostres vins Brut Nature de llarga criança desgorjats a mà ‘in situ’ a la cava exclusivament per a la visita.\nClara Brull, fundadora i Ceo de l’empresa membre Grup CBS Quality presenta el llibre “Herramientas para la vida” Amb aquest llibre coneixerem 62 eines que ens poden aportar més autocontrol,


Cinc excursions a l'entorn de les 5 estacions del Grup FGC - Diari de la neu\nCerdanya, Pallars Sobirà, RipollèsIvan Sanz 25.07.202011.30 h\nExcursionistes baixant del Puigmal Autor/a: Diaridelaneu\nLes estacions d'esquí del Grup FGC ja porten uns quants anys que a l'estiu esdevenen estacions de muntanya ideals per a activitats a la natura. Excursions o caminades que ens permeten respirar aire fresc i fer una activitat física per mantenir-nos. Avui us proposem 5 excursions a l'entorn de La Molina, Espot, Port Ainé, Vall de Núria i Vallter.\nLes estacions d'esquí del Grup FGC ja fa uns quants anys que a l'estiu esdevenen estacions de muntanya ideals per a activitats a la natura. Durant els mesos de l'estiu, entre moltes altres activitats, hi podrem realitzar excursions o caminades que ens permeten respirar aire fresc i fer una activitat física moderada per mantenir-nos en bona forma.\nAvui us proposem 5 excursions (entre fàcils i moderades) que no presenten dificultats tècniques al voltant de La Molina, Espot, Port Ainé, Vall de Núria i Vallter. Són rutes per itineraris ben senyalitzats i concorreguts que tenen com a premi arribar a cims des dels quals gaudirem de bones panoràmiques i la satisfacció d'haver assolit cims de més de 2.000 metres.\n1 · Pic de Bastiments a Vallter (2.878 m).\nSortida des de l'aparcament del Refugi d'Ull de Ter. L'aparcament és situat al darrere revolt de les paelles de la carretera C-771. El camí és ben marcat sobre el terreny, ja que es tracta d'una ruta popular i ben concorreguda. Sortim a la cota 2.092 i passem pel mític refugi-xalet d'Ull de Ter. L'itinerari passa pel coll de la Marrana (2.535 m) i finalment puja costerut fins al pic de Bastiments (2.878 m). Itinerari d'anada i tornada pel mateix camí. Gaudirem dels boscos de pi negre de la capçalera del Ter, els primers salts d'aigua del naixement del riu i podrem observar la morfologia que van deixar a la zona les glaceres del circ de Morens.\nTot plegat són uns 8,5 quilòmetres anada i tornada que es poden fer en no pas més de 5 hores. El cim de Bastiments es troba dins el Parc Natural de les Capçaleres del ter i Freser i forma part del llistat dels 100 cims de Catalunya.\nRuta que podreu trobar a Wikiloc en aquest enllaç.\nPujant cap al pic de Bastiments, amb el Gra de Fajol de fons (Foto: IST).\n2 · Puigmal a Vall de Núria (2.913 m).\nAscensió al Puigmal des del Santuari estació d'esquí de Núria. Una excursió clàssica del Pirineu oriental que ens permet gaudir de panoràmiques impressionants del Pirineu central i oriental. Sortida a 2.002 metres i arribada a 2.913. Excursió de menys de 10 quilòmetres entre anada i tornada pel mateix camí, també ben marcat per ser molt concorregut. Cal tenir, això sí, bones cames i genolls, sobretot en els trams inicial, sortint del santuari, i per al tram final final, arribant al cim. El cim del Puigmal es troba dins el Parc Natural de les Capçaleres del ter i Freser i també i forma part del llistat dels 100 cims de Catalunya.\nRuta que podeu trobar a Wikiloc en aquest enllaç.\n3 · Puigllançada (2.410 m) des de La Molina\nUna clàssica per als qui es volen iniciar en els cims d'alta muntanya i no es volen complicar la vida. Amb sortida a l'aparcament dels Alabaus (1.828 m) i arribada al cim de Puigllançada (2.410 m). El Puigllançada és, en llenguatge col·loquial dels excursionistes, el que s'anomena un cim de vaques. Les seves panoràmiques, però, són més d'àliga que de cap altre animal. Per arribar-hi es requereix estar en bona forma física, ja que l'accés en els primers trams es fa per forts pendents, però fer l'excursió fins al cim a l'estiu és el més similar a caminar per sobre una llarga catifa de gespa. Anada i tornada pel mateix itinerari de menys d'una mica menys de 9 quilòmetres. Forma part del llistat dels 100 cims de Catalunya.\nLa nostra crònica en aquest enllaç.\nObservant la Tosa d'Alp des del Puigllançada (Foto: IST).\n4 · La Pala d'Eixe (2.660 m) des d'Espot\nExcursió fàcil que podrem realitzar en una mica més de 4 hores i de menys de 7 quilòmetres. Cal fer aproximació per la pista forestal que puja pel barranc dels estanyets, el qual surt darrere de l'Alberg de Les Daines, a tocar de l'Hotel Or Blanc, a la cota 1.500 de l'estació d'esquí d'Espot.\nCal deixar el nostre vehicle aparcat a tocar del retorn del telecadira i estany de La Bassa, a la cota 2.155 de l'estació d'esquí. Des del cim de la Pala d'Eixe gaudirem d'unes bones panoràmiques del Pirineu central i tindrem a un cop de pedra, pel vessant nord, la Vall de Peguera amb els seus llacs, entre els quals cal destacar-ne el Negre i el Tort. La Pala d'Eixe és al límit entre el Parc Nacional d'Aigüestortes i Llac de Sant Maurici i la zona perifèrica de protecció.\n5 • Pic de l'Orri (2.439 m) des de Comes de Rubió\nNo hi ha esquiador que no conegui el Pic de l'Orri. Aquest cim que corona l'olla de l'estació d'esquí de Port Ainé és ben conegut perquè just al cim s'hi troben les antenes de telecomunicació. En aquest cas no us proposem l'excursió des de l'estació d'esquí, sinó des del poble de Rubió del cantó (1.687 m). Es tracta d'un itinerari amb sortida en aquest poble que trobem al port del Cantó i que es dirigeix cap al refugi de Comes de Rubió.\nSón 8,5 quilòmetres de pujada i els corresponents mateixos de baixada, així que estem parlant d'una excursió exigent físicament. No hi ha dificultats tècniques, però sí que requereix una molt bona forma física. Els al·licients són que ens trobem de ple al Parc Natural de l'Alt Pirineu, que és una ruta no massa freqüentada, que travessarem extensos boscos de la falda de llevant del massís de l'Orri i que aquests boscos conserven una població important del gall fer. Atenció doncs a fer l'ascensió amb el màxim silencia possible i portant les nostres mascotes controlades en tot moment, a poder ser han d'anar lligades. A més, si sou esquiadors us podreu fer una idea de la zona per la qual es volia ampliar a mitjans dels anys noranta l'estació d'esquí de Port Ainé.\nL'excursió espot reduir a la meitat de quilòmetres si pugem amb cotxe per la pista forestal fins al refugi de Comes de Rubió (1.980 m).\nEls nostres consells, recordatoris i recomanacions per a qualsevol excursió:\nRecordar-vos que l'accés a qualsevol cim s'ha de fer en silenci, sense sortir del sender i sense deixar cap mena de residu, i evitar així alterar l'hàbitat d'espècies animals com l'isard, la perdiu blanca o el gall fer, tots tres presents al Pirineu.\n10 rutes a l'entorn de les 6 estacions del Grup FGC\nPaisatges de la Vall de Núria


El PSC de Sant Adrià ratifica Joan Callau com a candidat - Diari de Sant Adrià\n07/07/2014 – Joan Callau va expressar el seu agraïment a tots els socialistes i militants del partit pel seu compromís i per la seva participació en el procés de primàries.\nEl 26 de maig s'obria el procés de primàries per escollir al candidat a l'Alcaldia de Sant Adrià de Besòs i el 13 de juny Joan Callau va presentar davant la Comissió Electoral de la Federació del Barcelonès Nord un total de 122 avals que corresponen al 57% dels militants de l'agrupació local, més del triple d'avals necessaris. Posteriorment, la Comissió Electoral va proclamar Joan Callau únic candidat socialista a l'Alcaldia.\nEn l'assemblea celebrada la setmana passada, Joan Callau va rebre el suport “unànim dels militants i simpatitzants” del PSC de Sant Adrià, que ratificaven la seva candidatura i tancaven el procés de primàries iniciat el 26 de maig.\nJoan Callau va expressar el seu agraïment a tots els socialistes i militants del partit pel seu compromís i per la seva participació en el procés de primàries i va manifestar que el suport i el recolzament rebut pels militants constitueixen la seva força.\nArticle anteriorEl Sant Gabriel es queda sense copes\nArticle següentSant Adrià acull i dóna la benvinguda a nens visitants d’Algèria


Getting Smarter and Smarter...: Com engegar el primer cotxe a combustió de la història\nCom engegar el primer cotxe a combustió de la història\nEl Benz Patent-Motorwage, creat per Karl Benz en 1886, va ser el primer cotxe de la història impulsat per un motor de combustió interna. El que avui en dia semblaria un tricicle glorificat, va fer història el món de l'automòbil, però engegar-lo i que emprengués la marxa era una cosa extremadament tediosa.\nActualment, col·leccionistes i amants del motor es dediquen a restaurar els seus propis Benz 1886, incloent el xassís, les rodes i, per descomptat, el seu motor, el qual està completament exposat i sense cobertura. La idea és deixar-ho el més original possible, incloent el complicat sistema d'encesa que segurament va ocasionar més d'un mal de cap als pocs que el tenien fa 130 anys, quan necessitaven arribar ràpid a algun lloc.\nImatge: DaimlerChrysler AG via Wikimedia Commons.\nEl seu motor era un Benz 954cc de quatre temps, tot just un cilindre i 0,95 litres, que produïa tot just unes 250 revolucions per minut. La seva encesa consistia en una roda en posició horitzontal que havia de girar-se amb força les vegades que fossin necessàries fins que arrenqués. El procés podia incloure molts intents.\nAixò no va detenir a l'esposa de Karl Benz, Bertha, que es va convertir en la primera conductora d'un viatge en cotxe de la història. Actualment, en canvi, engegar un cotxe és tan senzill com seure al seient de pilot, trepitjar el fre i pressionar un botó. Es podria dir que una clau ja és una cosa retro.\nEtiquetes de comentaris: Benz Patent-Motorwage


Inici > Agenda d'activitats > Taller de cuina gastronòmica - 18 d'octubre\nA l’EspaiCuinarSa hem començat un cicle de 10 tallers de cuina gastronòmica amb la Teresa Moreno, una cuinera que ha cuinat els últims 20 anys en diferents restaurants. Durant aquests tallers ella compartirà la seva experiència ensenyant plats senzills però amb el punt gastronòmic professional. Aprendràs a cuinar aquests plats a casa teva, els quals els pots trobar en cartes de restaurants de Girona.\nDia i Horari: Dimarts, 18 d'octubre de 19:00 a 21:30\nPreu per taller: 30 € Promoció Pack: Si participes a més de 3 tallers el preu és de 25 € per taller\nLloc: EspaiCuinarSa, Girona\nVine a sopar i aprèn a preparar plats i a emplatarlos com els cuiners professionals:\n- Acompanyat amb una copa de vi ecològic del celler Albet i Noya (pioners en vinyes i vins ecològics).\n- Es lliurarà receptari amb receptes.\n- Barreja d'enciams amb fruites fresques, fruita seca i gorgonzola, amb decoració de caramel\n- Llenties verdes i arròs integral amb saltejat de verdures de temporada, tofu, soja i “xips” de porro\nA veure si ós animeu, val la pena provar, com sempre dic, per dir que alguna cosa no t'agrada , Tens que provar-la, no?


Carles Estapé, renovat com a president d'Òmnium Maresme | Mataró Audiovisual\nCarles Estapé, renovat com a president d'Òmnium Maresme\nRedacció dl., 30/12/2019 - 11:01\nA principis del mes de desembre, Òmnium Maresme ha renovat la seva junta i Carles Estapé va tornar a ser escollit per continuar al capdavant del càrrec, després d'ocupar aquest lloc els últims 4 anys. La nova junta està formada per 14 persones, 8 homes i 6 dones, i s'ha intentat baixar la mitjana d'edat dels seus integrants. Segons ha detallat Estapé en una entrevista a l'espai La Conversa de Mataró Audiovisual, a hores d'ara compten amb un equip consolidat però que també incorpora nous efectius i que encaren la nova etapa amb ambició i ganes de treballar en nous projectes. Entre els principals reptes, destaquen la voluntat d'enfortir el pes de la seu i aconseguir tenir més presència a més municipis.\nEstapé ha fet balanç d'aquests primers 4 anys al capdavant d'Òmnium Maresme. 4 anys que defineix com a frenètics i d'activitat intensa. El president de l'entitat assegura que en alguns moments semblava que deixaven de banda l'essència més àmplia d'Òmnium per l'agenda que marcava el dia a dia polític.\nEn els darrers anys, Òmnium Cultural ha viscut un increment molt destacat de nous socis. El president de l'entitat al Maresme destaca que Òmnium a la comarca ha viscut en aquests últims anys un\nincrement de socis percentualment idèntic al que s'ha viscut a nivell nacional. Aquest creixement potencial d'associats fa assumir a Òmnium, segons afirmen, una gran responsabilitat i la voluntat de refermar el seu compromís amb la cultura i la llengua.


Botiga de roba Honne\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Honne\nBotigues, Dissenyador Barcelona\nDarrere de la firma amb seu a Barcelona hi ha tres dones que han treballat en grans marques de distribució i entenen de disseny i màrqueting. També perquè la seva primera col·lecció, Muse, es presenta amb un petit fashion film que dialoga amb la increïble arquitectura de Xavier Corberó; tot plegat deixa entreveure l’ideari del projecte que, a més de roba, vol associar- se a l’art. Honne reivindica l’essència, allò veritable, i fa peces que posen l’atenció en teixits i patrons (la majoria de la producció es fa aquí; els brodats, a l’Índia).\nEl resultat són peces de línies relaxades, aparentment allunyades de les tendències i de la filosofia del prontomoda. Si voleu tocar-les, passeu per l’estudi de la marca, situat en un local amb encant de Gràcia; a la seva web trobareu les peces de ceràmica dissenyades per Leonardo Fernández i les samarretes benèfiques il·lustrades per Carla Cascales Alimbau.


Scratch: Programa el teu Geogebra! – EduLogiX\nScratch: Programa el teu Geogebra!\nConeixes el Geogebra? L’has usat per a dibuixar funcions? Què et semblaria programar-lo tu mateix/a?\nContinua endavant i crearàs el teu propi Geogebra amb Scratch! Sabràs com dibuixar els eixos, crear la taula de valors d’una funció i dibuixar els punts. Seràs tot un programador/a!\nGuió de la sessió presencial: Geogebra 1\nPas 1: Dibuixar els eixos de coordenades.\nPas 2: Crear la taula de valors d’una funció.\nPas 3: Dibuixar la gràfica de la funció.\nPas 1: Dibuixar els eixos de coordenades\nRepte 1: Posar un personatge a l’esquerra de l’escenari a mitja alçada.\nEsborra el Gat i afegeix el personatge que tu vulguis (serà el que dibuixarà la funció). Canvia-li el nom, al que tu prefereixis.\n- Botó dret sobre el gat ; Esborra\n- Nou personatge (a la part inferior esquerra) / Primera icona (Tria un personatge des de la galeria) / tria la imatge del personatge.\n- Botó encongeix (a la part superior esquerra de la pantalla).\n- Fes clic a la icona d'informació del personatge (surt en blau al costat superior esquerra del personatge).\n- Canvia-li el nom.\nPregunta 1: En quina coordenada està? (veure part inferior dreta de l’àrea d’execució)\nRepte 2: Fer que el personatge dibuixi la recta de l’eix de les X a mitja alçada.\nInvestiga les instruccions de moviment, a veure si hi ha alguna que et desplaci a una coordenada concreta.\nRecorda que per pintar has de baixar el llapis.\nQuan es premi la bandera:\nVés a -240, 0\nVés a 240, 0\nPregunta 2: Quina és la coordenada del mig de l’àrea d’execució a la part dreta?\nRepte 3: Dibuixar la recta de l’eix de les Y i deixa el personatge a l’origen de coordenades.\nPuja el llapis\nVés a 0, -180\nVés a 0, 180\nVés a 0, 0\nPregunta 3: Quina és la coordenada superior esquerra de l’àrea d’execució? i la inferior esquerra? i les de la dreta?\nCalcularem la taula de valors de la funció on la variable dependent sempre és igual al doble de la dependent.\nRepte 1: Demanar un nombre a l’usuari i mostrar-li el doble.\nFes que el teu personatge pregunti un nombre a l’usuari i li mostri el doble de la xifra introduïda.\nInvestiga com pots demanar un nombre a la categoria “Sensors”.\nBusca una instrucció per donar un resultat a “Aspecte”.\nPer a fer càlculs mira la categoria “Operadors”.\nDigues (2 * resposta)\nPregunta 4: Quina és l’expressió algebraica de la funció on la variable dependent sempre és igual al doble de la independent?\nRepte 2: Guarda el número introduït per l’usuari en una variable, el seu doble en una altra variable i ves a les coordenades corresponents.\nDesprés de preguntar guarda el número que indica l’usuari en una variable anomenada “x”, després fes el càlcul i deixa’l en una variable anomenada “y” i per últim ves a les coordenades (x, y).\nVariable: Al igual que a àlgebra, una variable és un símbol (ex. una lletra) que pot contenir diferents números.\nPots crear variables des de la categoria “Dades”:\nFixa’t que un cop creada la variable, apareix un bloc taronja per a quan necessitis el seu valor i un altre bloc per poder-li assignar el valor que tu vulguis:\nPregunta "Valor d'X?"\nAssigna a "x" el valor (resposta)\nAssigna a "y" el valor (2 * resposta)\nVés a x y\nPregunta 5: Quina és la taula de valors de la funció que has indicat a la pregunta anterior? (com a mínim calcula’n 5 valors)\nRepte 3: Ves demanant números, calculant el seu doble i guardant les coordenades en una llista.\nVes fent el que estaves fent al repte anterior fins que l’usuari entri el nombre 0. Cada cop que calculis el doble, guarda els valors de x i y –separats per una coma– en una llista anomenada “Taula de Valors” que es vegi en pantalla.\nLlista: una llista és una variable on es pot guardar més d’un valor de forma ordenada.\nAl igual que les variables, també es poden crear des de la categoria “Dades”.\nFixa’t que un cop creada la llista, apareixen varis blocs nous:\nHi ha una comanda per afegir.\nHi ha una comanda per esborrar (que també permet esborrar tots els elements de la llista de cop).\nPer afegir dos valors a cada posició de la llista, els pots ajuntar usant la comanda “Uneix” de la categoria “Operadors”:\nPensa que pots ajuntar varies comandes “Uneix” per unir més de dos valors.\nA la categoria “Operadors” trobaràs el bloc per a comparar si la resposta és igual a 0.\nEsborra l'element "tot" de "Taula de Valors"\nRepeteix fins (resposta = 0)\nPregunta "Valor de X?" i espera\nAfegeix [Uneix (x) i ( Uneix (" , ") i (y) ) ] a "Taula de Valors"\nRepte 4: Fer que el programa no demani números sinó que provi amb els valors de X des de 1 a 7.\nModifica el programa per a que ja no demani números a l’usuari, sinó que la variable X comenci valent 1 i vagi incrementant fins a 7. En cada cas, al igual que abans, les coordenades s’afegiran a la llista.\nMira quines altres instruccions tens per a la variables a la categoria “Dades”.\nAssigna a "x" el valor 1\nRepeteix fins (x = 8)\nAssigna a "y" el valor (2 * x)\nAugmenta "x" en 1\nPregunta 6: La taula de valors del programa és coherent amb la taula de valors que tenies a la pregunta 5?\nRepte 1: Dibuixar la funció y=2x unint les coordenades dels punts que la formen.\nModifica el programa que tenies fins ara per a que enlloc de crear la taula de valors, cada cop que calcula unes coordenades es mogui cap a elles pintant en un color diferent dels eixos.\nEnlloc d’esborrar la llista “Taula de Valors”, pots amagar-la ara que no l’usaràs: botó dret sobre la taula, escollir “Amaga”.\nPensa a començar des de l’esquerra de l’àrea d’execució.\nPots canviar la mida del llapis per a que el traç sigui més gruixut.\nVés a -240 , 0\nFixa el color del llapis a Taronja\nFixa la mida del llapis a 5\nAssigna a "x" el valor -240\nRepeteix fins (x = 240)\nVés a x , y\nPregunta 7: Quina forma té la representació gràfica de y=2x?\nPregunta 8: Què passa a l’extrem esquerra i dret de la gràfica? Per què?\nPregunta 9: Què canvia si dibuixes la funció y= 0.5 * x?\nPregunta 10: Què canvia si dibuixes la funció y= 0.5 * x + 30?\nRepte 2: Dibuixar la funció y= -0.01 x^2 +150.\nPer elevar al quadrat pots multiplicar la x per ella mateixa.\nAssigna a "y" el valor [ (-0.01 * ( x * x )) + 150 ]\nPregunta 11: Quina forma surt dibuixada? A què et recorda?\nRepte 3: Dibuixar la funció y= 150 sin( x ).\nPots trobar més operacions i funcions matemàtiques al darrer bloc de la categoria “Operadors”\nté una llista desplegable de la qual pots triar funcions matemàtiques avançades.\nAssigna a "y" el valor [ 150 * (sin (x)) ]\nPregunta 12: Quina forma surt dibuixada? A què et recorda?\nRepte 4: Dibuixar la funció y= 1000 / x.\nAssigna a "y" el valor ( 1000 / x )\nPregunta 13: Què passa quan el personatge s’apropa a l’eix Y per l’esquerra?\nPregunta 14: Què passa quan el personatge s’allunya de l’eix Y per la dreta?\nPregunta 15: Què passa al passar de les x negatives a positives?\nFelicitats! Ja has començat a crear el teu propi Geogebra!\nRepte Extra 1: Pots posar una imatge d’un plàtan de fons (exemple) i provar de dibuixar una funció per sobre que li s’ajusti al contorn (com es veu a l’exemple de la imatge inicial d’aquesta activitat).\nRepte Extra 2: Pots posar les marques d’unitats als eixos (no pas numeració, ja que no és fàcil en Scratch, però sí uns petits segments a cada unitat).\nAutoria: Jordi Campos i Miralles.\n3 Març 2015 Jordi Campos Miralles\tCondicionals, Variables\nUn pensament sobre “Scratch: Programa el teu Geogebra!”\nRetroenllaç: Scratch: Programa el teu Geogebra! | El safarei...


Lloret inaugura un festival de Cinema Negre i Policíac — Ajuntament de Lloret de Mar\nSou a: Inici / Ajuntament / Comunicació i publicacions / Sala de Premsa / Lloret inaugura un festival de Cinema Negre i Policíac\nLloret inaugura un festival de Cinema Negre i Policíac\nSerà el proper 17 d’octubre i està organitzat pel Festival de Novel·la negra\nEls organitzadors del Festival, Lloret Negre, especialitzat en novel·la negra, celebren el proper dissabte 17 d’octubre, al Teatre de Lloret, la primera edició del Festival de Cinema Negre, una nova branca que neix de la mateixa organització.\nLa programació començarà a les 17h al Teatre de Lloret i es projectaran quatre curtmetratges inèdits i un llargmetratge d’humor negre “Anburguesas Vicente” dirigida per Manuel de la Prada. L’esdeveniment aglutina també la celebració del primer congrés de Policia.\nAngelique Pfitzner, organitzadora del festival, ha dit que “serà una tarda de la qual gaudiran tots els amants del cinema negre”.\nDes de l’Ajuntament de Lloret, el regidor del teatre, Albert Robert, ha posat en valor que “malgrat el difícil context des de Lloret se segueix apostant per la cultura i les activitats culturals amb uns estrictes protocols de seguretat i prenent totes les mesures de prevenció de la COVID19”.\nL’esdeveniment compta amb el suport de l’Ajuntament de Lloret i Lloret Turisme i l’entitat lloretenca, Asociación Hispanoamericana.\nEl Festival se celebra quest dissabte 17 d’octubre de les 17.00h a les 20.00h al Teatre de Lloret. Les entrades són gratuïtes i l’aforament és limitat.\narxivat sota: Conferencies, Cine