Cèl·lules mare del càncer destruïdes per nanopartícules plenes de drogues - 2020\nPer què el meu nas és vermell?\nQuè es pot saber del trastorn dismòrfic corporal?\nAlzheimer: la proteïna de fora del cervell pot estar implicada\nPrincipal / Notícies / Cèl·lules mare del càncer destruïdes per nanopartícules plenes de drogues\nCèl·lules mare del càncer destruïdes per nanopartícules plenes de drogues\nUn equip de científics ha desenvolupat nanopartícules portadores de medicaments que poden trobar i matar les cèl·lules mare del càncer, un petit grup de cèl·lules rares que poden amagar-se en els teixits i fer que el càncer torni anys després de tractar-se els tumors.\nEls investigadors poden utilitzar nanopartícules carregades de drogues per dirigir directament les cèl·lules mare del càncer.\nEn un article publicat a la revista Terapèutica del càncer molecular, els investigadors de la Universitat d’Illinois d’Urbana-Champaign expliquen com van desenvolupar nanopartícules que poden buscar i enganxar-se a una proteïna anomenada CD44, que només es troba a la superfície de les cèl·lules mare del càncer.\nEls investigadors van carregar les nanopartícules amb un fàrmac que, en apagar certs gens a les cèl·lules mare del càncer, va desactivar la seva "malaltia" de manera que ja no es convertissin en noves cèl·lules cancerígenes. El medicament, anomenat niclosamida, és un medicament de prescripció comú que s’utilitza a tot el món per tractar la infecció per tenia.\n"Segons el nostre coneixement", diu l'investigador principal Dipanjan Pan, professor de bioenginyeria, "aquesta és la primera demostració de lliurar una teràpia dirigida amb cèl·lules mare de càncer amb una nanopartícula".\nCèl·lules mare del càncer i 'estómac'\nLes cèl·lules mare són un notable grup de cèl·lules indiferenciades que poden especialitzar-se en altres tipus de cèl·lules. Són diferents de les altres cèl·lules, ja que es poden renovar dividint, fins i tot si han estat inactives durant molt de temps.\nLes cèl·lules mare del càncer també són cèl·lules mare que poden reposar-se a través de la divisió i diferenciar-se en altres tipus de cèl·lules, excepte que, en el seu cas, formen cèl·lules que formen tumors.\nCom s'han trobat en diversos tipus de tumors de càncer en pacients, els investigadors s'han interessat cada vegada més per ells com a objectius per a nous tractaments contra el càncer.\nLa tija és la característica única de les cèl·lules mare que els permet reposar-se a través de la divisió, convertir-se en tipus de cèl·lules diferenciades i interactuar amb el seu entorn de manera que puguin romandre latents o progressar en càncer.\nA causa de la tallo, "només es necessita una o dues" cèl·lules mare del càncer per amagar-se en els teixits i "sembrar un nou tumor", fins i tot després del tractament del tumor original.\nPer reduir enormement, o fins i tot eliminar, les possibilitats de retornar el càncer, els científics i els metges no només han de trobar aquestes cèl·lules rares, sinó també tractar-les, explica el professor Pan.\nNanotecnologia "treballa a escala de la biologia"\nLa nanotecnologia està resultant ser una eina molt útil en medicina perquè funciona a l’escala en què es produeix "molta de la biologia".\nProporciona eines que són un milió de vegades més petites que les formigues i poden manipular materials al mateix nivell que la maquinària de les cèl·lules i fins i tot del seu ADN. Com a exemple, el diàmetre d’una cadena d’ADN és aproximadament de 2 nanòmetres.\nUn grup de gens anomenats "transductor de senyal i activador de la transcripció" o gens STAT, codifiquen un grup de proteïnes cel·lulars que, en rebre determinats senyals, poden entrar al nucli cel·lular.\nUn cop dins del nucli cel·lular, les proteïnes STAT s'uneixen a determinades parts del seu ADN, on es posen en marxa i desactivant altres gens.\nSTAT3 és un membre particular de la família dels gens STAT que juga un paper en molts processos cel·lulars, incloent-hi el creixement cel·lular, la divisió, el moviment i l'autodestrucció o l'apoptosi.\nLes nanopartícules de drogues tenen com a objectiu les cèl·lules mare del càncer\nEn el seu treball d’estudi, el professor Pan i els seus col·legues expliquen que els investigadors del càncer estan interessats en la STAT3 com a objectiu per a nous tractaments. També es nota que hi ha evidències que les proteïnes STAT també s'han relacionat amb cèl·lules mare del càncer de mama.\nA continuació, expliquen com van desenvolupar i van provar una nova manera d '"apuntar selectivament" les cèl·lules mare del càncer en tumors tractats i apagar certs gens "avall" de la STAT3 per apagar-los.\nEl sistema de subministrament dirigit va consistir en una nanopartícula carregada de niclosamida que es dedicava a una proteïna anomenada CD44 que es troba únicament a la superfície de les cèl·lules mare del càncer de mama.\nDesprés d'executar alguns experiments en cèl·lules cultivades i també en ratolins vius, l'equip va trobar que les nanopartícules portadores de drogues desactivades STAT3, van fer que les cèl·lules mare del càncer perdessin la tija i reduïssin significativament la seva capacitat de fer que el càncer tornés a aparèixer en altres parts de el cos: un procés anomenat metàstasi.\nTambé van trobar que el creixement de les cèl·lules cancerígenes es va reduir, tant en els cultius com en els ratolins.\nL’equip espera que el seu nou enfocament sigui accessible i barat, ja que fa servir nanopartícules fàcils de fer junt amb un medicament ja aprovat.\n"Hem utilitzat a propòsit un fàrmac extremadament barat. És genèric i podem produir-lo en massa a gran escala. Les nanopartícules són un polímer que podem fer a gran escala, és molt definit i consistent, de manera que sabem exactament què som lliurament. La resta del procés és només autoensamblat. "\nProf. Dipanjan Pan\nEls inhibidors de l'aromatasa "redueixen significativament les morts per càncer de mama"\nEs pot aturar un tumor cerebral pediàtric rar però mortal amb una nova molècula\nMedicaments contra la tos i el fred: utilitzeu-los amb seguretat\nKits de prova del VIH a casa: usos, què esperar i beneficis\nTot el que necessiteu saber sobre les migranyes\nTot el que necessiteu saber sobre la caquexia\nEls escriptoris permanents us ajudaran a perdre pes?


La Fundació Grama, campió d'hivern, i taules en el derbi osonenc - FutbolCatalunya\nPublicat per: Enric Arcala 17 de desembre de 2017\nLa Fundació Grama es menjarà els torrons com a líder del Grup 1 malgrat no passar de l'empat a Sant Cugat, però el Manresa pren posicions. A Osona, Vic i Manlleu signaven taules en el súper derbi, i primera victòria del curs del Castellar a costa del Mollet.\nPrimera gran alegria del Castellar // FOTO: ALBERT SAN ANDRÉS\nEls de Santa Coloma de Gramenet tancaven el 2017 imbatuts a domicili amb un empat sense gols a Sant Cugat. Gran any per a la Fundació, que aconseguia l'ascens a Primera Catalana i ara comanda la categoria des de la posició de privilegi.\nPunt important també per als de Lluís Macià, que de cara al 2018 hauran de bregar molt per fugir de la zona de descens. (VEURE MARCADOR 15a Jornada i CLASSIFICACIÓ)\nA la Bombonera de Nou Barris, el Manresa presentava candidatura ferma després de tombar la Montañesa per 0-2. Els de Dani Andreu són segons amb 29 punts i tenen el liderat a només tres punts. Cop dur per a la Monta, que perd davant d'un dels rivals directes per a l'ascens a Tercera.\nUna de les sensacions de la primera volta, Can Vidalet arrencava un altre valuós empat de la seva visita a Llagostera, després d'igualar un 2-0 a favor del filial llagosterenc. Els d'Esplugues han tornat a treure el seu esperit indomable i eixugaven els gols d'Ibrahim i Kamal mitjançant dianes de Jiel i Michael Owono. 24 punts per als de Pedro Milla, mentre que el Llagostera en tenen un de menys, 23. Qui està patint una davallada de finals d'any és el Farners, que avui encaixava la tercera desfeta consecutiva a La Jonquera. Un solitari gol d'Albert Moñino al 86' enlaira els fronterers fins a la sisena posició.\nA Vic, el gran derbi osonenc entre vigatans i manlleuencs acabava en empat (1-1). L'exmanlleuenc Fredi avançava els locals a la primera, però Martí Soler igualava el matx i establia un repartiment de punts que no acontenta ningú. A La Selva assistíem a la ressurrecció del Lloret d'Edu Urdiales i la crisi galopant d'un Júpiter en hores molt baixes i que marxa de vacances en descens. Avui els grisgrana queien per 2-0 amb gols de Peke i Bukary.\nLa matinal de diumenge ens deixava dues alegries locals i una garrotada forta a Sabadell. El Banyoles d'Adam Fontes aconseguia sumar la segona victòria seguida davant el San Juan Atlético de Montcada amb un gol a última hora d'Antoni Güell. Els del Pla de l'Estany treuen el nas amb 17 punts i mostren símptomes evidents de millora. Celebració justificada, també, a Castellar, on els de Juan Antonio Roldán guanyaven el primer partit de la temporada davant del Mollet (2-1). Amb només sis punts, la permanència encara és una utopia, però tancar el 2017 amb triomf sempre suposa una injecció de moral. Al complex Olympia, el filial arlequinat patia en pròpia pell la remuntada del dia a mans d'un Cardedeu pletòric que no s'ha rendit mai i que ha aixecat un 3-1 en contra al 48' per endur-se els punts cap a l'altre Vallès (3-4) amb un doblet de Victor Morales.


À Punt - Barreda i Carlos Sainz, protagonistes en el Dakar\nÚltimes notícies | 17/01/2020 11:48\nCarlos Sainz s'ha adjudicat la 42a edició del Ral·li Dakar per tercera vegada en la seua carrera. En l'última etapa de la prova, el pilot madrileny ha conservat l'avantatge sobre el campió de l’edició anterior, Nasser al-Attiyah, i el 13 vegades campió de la prova, Stéphane Peterhansel, que han acabat segon i tercer, respectivament.\nFernando Alonso, en la primera participació, ha acabat en la 13a plaça de la general i tercer en l’última etapa.\nEn motos, el pilot de Torreblanca Joan Barreda ha acabat el Dakar en setena posició, la mateixa que va aconseguir en la prova de 2014. El guanyador en aquesta categoria ha sigut el seu company d’equip, el nord-americà Ricky Brabec, que amb una Honda ha trencat l’hegemonia de les KTM, que s’havien emportat les 18 últimes edicions.\nLa catalana Laia Sanz, com és habitual, ha tornat a ser la primera dona de la classificació general, amb la 18a posició. A més, el pilot d’Énguera Ignacio Sanchis, en la tercera participació, ha pogut acabar el ral·li en la posició 83 de la classificació general.\nItàlia registra el primer cas de coronavirus al sud del país\nLa dona que ha donat positiu es trobava de vacances a Palerm dies abans que començara l’emergència sanitària a la Llombardia.\nFeijóo crida a superar la política de blocs "i començar a Galícia"\nEl president gallec avisa Ciutadans que no pot "utilitzar" el PP per a aconseguir escons i després anar-se'n per a tindre grup propi.\nS'investiguen dos possible casos de coronavirus d'homes que van viatjar a Milà\nTambé hi ha diverses persones “amb símptomes” entre els aficionats valencianistes que van viatjar a Milà al partit de la Champions.


L’exposició que faria aixecar a Hitler de la tomba La República\nL’exposició que faria aixecar a Hitler de la tomba\nAquest passat dijous la ministra d’Igualtat Social d’Israel, Gila Gamliel Israel va acordar amb Monika Grütters, ministre de Cultura d’Alemanya portar la col·lecció Gurlitt a Israel, segons informa el Jerusalem […]\nJoan Vila i Boix 05/10/2018\nAquest passat dijous la ministra d’Igualtat Social d’Israel, Gila Gamliel Israel va acordar amb Monika Grütters, ministre de Cultura d’Alemanya portar la col·lecció Gurlitt a Israel, segons informa el Jerusalem Post. La col·lecció està formada per obres mal comprades per l’agent d’art Hildebrand Gurlitt a jueus que les volien vendre per fugir de l’Alemanya nazi.\nEn declaracions posteriors a l’anunci la ministra israeliana ha remarcat com és d’important que “dècades després de l’Holocaust, les obres d’art robades als jueus arribin a Israel, el primer pas cap a la restitució de la propietat”. Així com ha declarat que “la qüestió de l’art robat és molt important, ja que és del patrimoni de la gent del que estem parlant”.\nLa col·lecció Gurlitt va sortir a la llum el 2010 quan en un control rutinari van enxampar a Cornelius Gurlitt amb una quantitat insospitada de diners en efectiu a sobre. El registre posterior del seu domicili va descobrir 1280 obres d’art de les mestres de les avantguardes, com per exemple de Cezanne, Claude Monet i Marc Chagall. El cas es va mantenir en secret fins que un any més tard la revista Focus el va treure a la llum. A partir del novembre del 2013 es van publicar les obres sospitoses de compres fraudulentes durant la Segona Guerra Mundial en una plataforma d’Internet.\nL’art robat que té cua\nTal com informarem el dia 17 de setembre d’aquest any, el pròxim dia 4 de desembre l’Estat espanyol defensarà a Pasadena, Califòrnia la propietat sobre el quadre: Rue st. Honoré, aprés-midi, effet de la pluie de Pisarro, espoliat pels nazis a la família Cassirer. Actualment en mans de la Fundació Thyssen s’exposa al museu del mateix nom a Madrid. L’afer ha posat en disputa els governs dels EUA i de Madrid, tal com s’ha pogut saber a través dels cables de Wikileaks.


Desconvocada la vaga de recollida d´escombraries - Empordà\nA una vintena de pobles\nDesconvocada la vaga de recollida d´escombraries\nL'empresa i el comitè han arribat a un principi d'acord 'in extremis' per introduir millores al nou conveni\nACN Els treballadors de l'empresa de recollida d'escombraries i neteja viària Fomento de Construcciones y Contratas (FCC) han desconvocat la vaga que afectava una vintena de pobles de l'Empordà aquesta Setmana Santa. Després d'una reunió 'in extremis' amb la mediació de la Generalitat -l'aturada començava demà- empresa i comitè han arribat a un principi d'acord per introduir millores al nou conveni. Entre d'altres, consolidar dins les nòmines alguns dels plusos, establir en 90 dies les baixes per hospitalització (sense que afecti el sou), quadrar dies festius o incrementar en 80 euros la paga lineal del setembre a partir del 2015. Les dues parts s'asseuran en els propers dies per redactar el conveni.\nLa vaga s'havia convocat des dels centres de treball de Llançà, Portbou i Port de la Selva i estava prevista pels dies 29, 30, 31 de març i l'1 d'abril. Els treballadors afectats -34, en total- asseguraven que havien hagut de prendre aquesta "mesura desesperada" davant la intenció d'FCC d'obstaculitzar la negociació del nou conveni.\nA més dels tres municipis anteriors, la vaga també afectava la recollida d'escombraries i la neteja viària de disset pobles i nuclis més de la comarca de l'Alt Empordà. En concret, Colera, Camallera, la Vajol, Maçanet de Cabrenys, Darnius, Biure, Masarac, Saus, Llampaies, Pontós, El Far d'Empordà, Santa Llogaia d'Àlguema, Albanyà, Sant Llorenç de la Muga, Terrades, Boadella d'Empordà i Garriguella.\nAquesta setmana, representants d'FCC i el comitè s'han reunit diverses vegades per intentar desencallar el conflicte. La darrera reunió s'ha fet 'in extremis' aquest matí a Girona, amb la mediació del Departament d'Empresa i Ocupació. A primera hora de la tarda, i després d'aconseguir un principi d'acord, els treballadors han decidit desconvocar la vaga.\nMillores al conveni\nEl document que s'ha signat avui preveu introduir diverses millores a la redacció del conveni. Segons ha explicat el secretari d'organització de la Federació de Serveis Públics (FSP) de la UGT a comarques gironines, Ivan Lavado, entre d'altres s'ha decidit consolidar alguns plusos dins la nòmina, establir en 90 dies les baixes per hospitalització (sense que afectin el sou), quadrar dies festius o incrementar en 80 euros una paga lineal -que es cobra al setembre- a partir del 2015.\n"Creiem que és un bon acord per a la plantilla, i més si es té en compte l'època de crisi", ha concretat Lavado. L'assemblea de treballadors ja ha donat el vistiplau al principi d'acord i s'ha desconvocat la vaga de recollida d'escombraries. Després de Setmana Santa, les dues parts es tornaran a asseure per plasmar allò que diu el document en el nou conveni.


Lo Càntich -Revista de Literatura, Art i Cultura-: Culturàlia: Nit de Sant Joan\nCulturàlia: Nit de Sant Joan\nA partir del 16 de setembre\nAv. Paral·lel, 61 - Barcelona\nDe Ricard Arilla, Joan Lluís Bozzo, Anna Briansó, Anna Rosa Cisquella, Montse Guallar, Miquel Periel, Berty Tovias, Miquel Obiols, Jaume Sisa\nDirector d'escena: Carles Alberola\nJofre Borràs, Pilar Capellades, Meritxell Duró, Jordi Llordella, Joan Olivé, Noelia Pérez, Marc Pujol, Anabel Totusaus.\nNit de Sant Joan es va estrenar el 4 de març de 1981 al Teatre Romea de Barcelona, inaugurant així el Centre Dramàtic de la Generalitat. Després de l’èxit que havia assolit la companyia amb Antaviana, Nit de Sant Joan va ser un intent de fer un pas de més dins el llenguatge del teatre musical. El tema unitari de l'espectacle era "La nit del solstici d'estiu en la qual tradicionalment, al voltant del foc, es barregen la màgia dels follets i dels astres". Es tracta d’un text col·lectiu de Ricard Arilla, Joan Lluís Bozzo, Anna Briansó, Anna Rosa Cisquella, Montse Guallar, Miquel Periel, Berti Tovias i un conte de Miquel Obiols, amb música i cançons de Jaume Sisa (excepte la lletra de la cançó “La Nit de Sant Joan”, de Joan Lluís Bozzo) que va sorgir a través d’una serie d’exercicis d’improvització i que va conformar un espectacle de revista amb continguts moderns per l’època.\nEls membres actuals de la companyia Dagoll Dagom: Anna Rosa Cisquella, Miquel Periel i Joan Lluís Bozzo, formaven part del repartiment, juntament amb Montse Guallar, Ricard Arilla, Berti Tovias i Anna Briansó. L’espectacle va ser estrenat per Rocky Muntanyola com a vocalista conductor de l’espectacle i, després de la temporada al Teatre Romea, Jaume Sisa va substir-lo fins al final de la gira. Després de la temporada al Teatre Romea, l’espectacle va començar la gira. La traducció al castellà va tenir dues firmes de luxe: Jaime Gil de Biedma va traduir les cançons i Juan Marsé el text, fet que va augmentar el prestigi del musical i li va donar un segell de qualitat.\nLa gira tant per Catalunya com per Espanya va anar consolidant l’espectacle. Després d’una temporada a Madrid en què Nit de Sant Joan es va convertir en tot un fenomen, el retorn a Barcelona l’any següent estava carregat d’expectatives i va fer que l’èxit superés en escreix el d’Antaviana.\nL’espectacle va fer una gira per 97 poblacions de Cataluya, Espanya, Itàlia i Alemania, es van realitzar 511 funcions, i es calcula que van assistir-hi 320.000 espectadors.\nAra fa 28 anys, un jovenet desorientat va anar a veure el seu primer espectacle teatral de la mà de la seua germana gran que li feia de guia. Va veure Nit de Sant Joan de Dagoll Dagom, amb música i cançons de Jaume Sisa, i va quedar enlluernat davant d’aquella revista galàctica, màgica, tendra, naïf i divertida. Bé, més que enlluernat, va quedar “enSisat”. Aquell jovenet va pensar que seria fantàstic guanyar-se la vida fent el que aquells actors feien a l’escenari, divertir-se i fer passar una bona estona als espectadors. Doncs bé, després de tants anys, aquell jovenet que ja no és tan jovenet però que continua igual de desorientat, rep el regal de Dagoll Dagom de tornar a posar en escena aquest espectacle musical. No tenim a l’escenari a Sisa ni a la resta d’excel·lents actors que posaren en escena este espectacle allà pels inicis del anys 80, però tenim un text, unes cançons i unes lletres amb les que intentarem fer un espectacle per a joves i grans, per a tots aquells que continuen creient que en bufar una espelma i pensar un desig, aquest es pot fer realitat, un espectacle on “els desitjos es tornen reals i l’increïble és allò més normal”.\nLa nova versió de Nit de Sant Joan és una comèdia musical amb estructura de revista (esquetxos i números musicals), on una sèrie de personatges viuran la seua particular nit de Sant Joan en veure acomplits els seus desitjos més cobejats de la mà d’un Follet trapella, que fa de mestre de cerimònies i que surt del foc de les fogueres. Recuperem els personatges clàssics de l’espectacle: el Macari, la Srta. González, el Gran Jordiet, els Progres, la Rita, el Daniel, el Follet trapella... i els fem reviure actualitzant les cançons i les coreografies que interpreten però mantenint el seu esperit divertit i naïf. Nit de Sant Joan és un cant a la festa, al foc i a la innocència, des del respecte i admiració al que va significar aquest espectacle per a molts dels espectadors que el van veure en els 80. Crec que tot espectacle teatral deu intentar ampliar la línia de l’horitzó de l’espectador donant-li la possibilitat de viure més intensament. “La meua vida per cinc o deu minuts d’emoció”, com diu el mestre Gonzalo Suárez.\nDoncs això és el que intentem. Divertir-nos i fer gaudir a la gent, tot i que només siga durant uns minuts. No és poca cosa.\nDirector de l’espectacle.\nEsdeveniment suggerit per: Dolors Garrido Martínez


Elite 47 és el resultat de la selecció de dos potentíssimes varietats Satives AK47, fenotips molt saborosos, amb flors pesades i compactes. Fruit d'aquestes joies neix la nostra imponent Elit 47, amb les millors característiques dels seus parentals.\nElite 47 és una excepcional productora amb sabors d'encens i cítrics i extrema qualitat de resina. Estira amb la floració, en exterior de gran port, perfecta per a emmallar o lligar, encara que té gruixuts cabdells de cànnabis és molt resistent als fongs.\nGenètica: Bruixot AK x Kanopia AK\nPropietats de Elite 47\nLlavors Feminitzades Productives Sativa Indica Resistents a la humitat Efecte estimulant\nOpinions de Elite 47 i preguntes\nVols donar la teva opinió sobre Elite 47 o preguntar sobre aquest producte?\nJägg Kush - Delicious Seeds\n3 llavors25.00€ 20.00€


Akicity Oriente Success Lisboa Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAv. D. Joao II, 1.19.03E, Moscavide, Lisboa, Portugal, 1990-098 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Akicity Oriente Success\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Akisol Oriente Success es troba a la zona de Moscavide de la ciutat de Lisboa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Akisol Oriente Success, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com ascensor.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Akisol Oriente Success no troba competidors en cap categoria.\nNúmero de Identificación Fiscal: 10078/AL\nCal que informeu el Akicity Oriente Success de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 150 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: 10078/AL


L’Oficina de Participació i Informació Ciutadana (OPIC) està enllestint la reobertura presencial amb cita prèvia | Ràdio Cubelles\nL’Oficina de Participació i Informació Ciutadana (OPIC) està enllestint la reobertura presencial amb cita prèvia\nDes del 16 de març, s’han tramitat un total de 1.490 sol·licituds d’entrada al Registre General del municipi\nL’Oficina de Participació i Informació Ciutadana (OPIC) està enllestint la reobertura presencial de les seves instal·lacions, mitjançant la cita prèvia i l’autoservei de registre. D’aquesta manera, l’equipament, que no ha aturat la seva activitat durant l’estat d’alarma, ampliarà els seus canals d’atenció i permetrà a la població dur a terme els seus tràmits també físicament. Malgrat que, per temes de seguretat sanitària, es recomana utilitzar les vies telemàtiques, per tal de concertar la cita prèvia. Es pot enviar un correu electrònic a opic@cubelles.cat o bé trucar al telèfon 93 895 03 00. El regidor de Participació Ciutadana, Jacob Capardón, en declaracions a Ràdio Cubelles.\nAixí mateix, des de la Regidoria també s’està habilitant un punt d’autoservei de registre, de manera que qualsevol usuari pugui tramitar la seva petició personalment. A banda de sol·licitar-ho prèviament mitjançant el mateix telèfon i correu electrònic, caldrà seguir les instruccions d’higiene individual establertes, com l’ús de guants, mascaretes i gel desinfectant. En cas de dubtes, el personal de l’OPIC atendrà directament els usuaris de forma telefònica o per videotrucada, en horari de 9.00 h. a 13.00 h.\nDes que es va publicar el decret d’estat d’alarma l’OPIC ha mantingut el seu servei d’atenció ciutadana en ple funcionament. Des del 16 de març, s’han tramitat un total de 1.490 sol·licituds d’entrada al Registre General del municipi, bona part d’elles, relacionades amb el servei de padró d’habitants.


Hotel amb ànima urbana | Hotel Sant Cugat\nL’Hotel Sant Cugat és modern, confortable, i combina perfectament un esperit funcional amb una decoració càlida i actual. De disseny racionalista, és obra de l’arquitecte Pep Bonet.\nAmb una situació privilegiada, al centre de Sant Cugat, és l’elecció perfecta per a viatges de negocis, familiars o amb amics. Podràs descansar i desconnectar a ple centre de la ciutat. L’Hotel Sant Cugat té espais amplis i lluminosos, habitacions confortables, jardins preciosos i terrasses que et faran sentir com a casa.\nSom respectuosos amb el nostre entorn i, per això, seleccionem els materials, les pintures i els vernissos, i també tenim en compte d’on procedeixen. A l’Hotel Sant Cugat tot està pensat i dissenyat perquè t’hi sentis còmode, sigui quin sigui el motiu del teu viatge.\nEl fet d’allotjar-te al centre de Sant Cugat et permetrà passejar pel casc antic i històric de la ciutat, visitar el monestir romànic, conèixer el Mercat Vell i descobrir un munt de comerços de tota mena, boutiques, articles de disseny, artesania i també una gran varietat de bars i restaurants.\nSant Cugat es troba a 15 km de Barcelona i està perfectament comunicat per tot tipus de transport públic i privat. Si et vols moure a un altre ritme, et podem suggerir rutes per córrer, per fer trekking o per anar en bicicleta.


Casa Nova del Bruguer – Patrimoni Existencial\nCasa Nova del Bruguer\nPublicat el 10 Novembre 2011 by Francesc Roma Casanovas\nA l’extrem sud dels Plans, en terme d’Aiguafreda, es troben les ruïnes d’aquesta antiga masia (41º 47′ 885 – 002º 16′ 055 – 653). Actualment, tot i no quedar ni un pany de sostre, s’hi aprecien quatre estances diferents, en dues de les quals es veuen els arrancaments d’una possible volta catalana, tot i que també podria ser que es tractés del sostre d’una cisterna.\nLa casa tenia la porta orientada al sud, i donava a una petita era. Les parets són de pedra del lloc i tenen un gruix aproximat de 50 cm.\nA la part sud-est de la casa hi ha les restes d’una edificació feta en un sòl rebaixat. En principi podria semblar una bassa, però l’estructura no sembla corroborar aquesta hipòtesi.\nLa casa estava rodejada de feixes que encara es conserven a la part de llevant. Un camí travessa aquestes feixes i marxa cap al sud, tot guanyant progressivament altura fins que va a parar a la masia del Bruguer.\nEn un altre lloc hem explicat el procés de delimitació de les parròquies del Brull i Aiguafreda en aquest indret. Els límits municipals actuals i els parroquials des de 1709 passaven per aquest lloc (en concret per lo Pla o boscos del Bruguer), on aquell any es plantà una terma. Segons la documentació, aquesta terma es posà sota la gran Roca ahont esta cituada la casa del mas Bruguer cerca de un claper de pedras. La manera de referenciar aquesta fita permet pensar que la Casa Nova encara no existia, perquè hauria estat una referència molt més clara que no la que es va fer servir. Tot plegat permet afirmar que aquesta casa hauria estat construïda, com a molt tard, durant el segle XVIII.\nA les minutes de 1924 ja es consigna el seu estat ruïnós.\nEn un altre lloc veurem que segurament l’espai dels Plans eren explotats anterioment.\nEntrada prèvia El Carrer de la Fou\nEntrada següent Refugi de la Casa Nova del Bruguer\nOne thought on “Casa Nova del Bruguer”\nRetroenllaç: Refugi de la Casa Nova del Bruguer » Geografia existencial - patrimoni oblidat


El ‘Grexit’ només es pot dissimular (Miquel Puig)\nEl ‘Grexit’ només es pot dissimular\nMIQUEL PUIG Economista 20/06/2015 20:06\nCap país no ha de pagar el seu deute exterior mentre hi hagi prou gent que consideri que és segur comprar-lo perquè, quan ho necessiti, podrà vendre’l a un tercer. Això no és ni serà veritat respecte al deute grec. Per tant, és raonable que els creditors exigeixin que Grècia vagi reduint el seu deute, encara que sigui molt a poc a poc.\nAra bé, Grècia està exhausta, i ho està perquè té una economia molt improductiva i perquè les receptes que li han dictat els creditors tampoc no hi han ajudat. Podem descartar que pagui: exigiria fer uns sacrificis massa impopulars sense cap benefici immediat.\nNomés són imaginables dues alternatives. Primera, els creditors fan veure que Grècia va complint quan en realitat l’únic que s’està fent és refinançar indefinidament el deute. És l’opció més probable.\nSegona, algú s’enfada o s’equivoca i els bancs creditors han de comptabilitzar una pèrdua colossal. En aquest cas, Grècia quedaria exclosa de l’eurozona, la qual cosa vol dir que el seu sistema bancari quedaria tan desprotegit com el de qualsevol país amb moneda pròpia... sense necessitat de crear-ne una.\nGrècia haurà de retallar pensions i sous al juny, segons un diari conservador alemany


Premi a la nova arquitectura – Revista Volum\nProjecte de “Transformació de 530 habitatges” durant les obres, 2015 / Fotografia: Philippe Ruault.\nEL PROJECTE de “Transformació de 530 habitatges” agafa uns antics blocs de pisos dels anys 60 d’escassa qualitat, els dignifica, n’augmenta la seva superfície afegint unes terrasses tancades a sud i millora la seva eficiència energètica. Aquest projecte no és el que podríem dir la tònica habitual, aquí els habitatges socials són cada vegada més i més reduïts, però a Bordeus amplien els existents, els donen més llum, els renoven. És un exemple de conversió d’uns habitatges per a famílies humils, llavors abandonats a la perifèria, en habitatges de luxe en el centre de la ciutat. Perquè el luxe no és tenir a casa mobiliari de disseny; és tenir qualitat espacial i comoditat.\nPerò, i com que tot acte provoca efectes secundaris, aquest projecte no només millora la qualitat de l’edifici; de retruc millora l’ambient d’aquest barri. Té una profunda incidència urbanística i social, i potencialment pot generar cert caràcter contagiós que provoqui projectes d’actuació a la resta d’edificis veïns. I tot i que a algú li pugui semblar banal, sabem del cert que els ambients condicionen l’individu, i el que podia ser un barri amb una evolució social a la baixa, aquest tipus de projectes no poden fer més que revertir la situació.\nI no t’equivoquis, l’arquitectura sostenible no és (només) aquella feta amb “fusta km0” i sistemes constructius amb emissions de CO2 reduïdes i reaprofitables. L’arquitectura sostenible va més enllà, va de treballar amb cura i emprar les eines que tenim a l’abast amb seny, i sobretot valorar si és necessària la despesa energètica que demanda la construcció d’un projecte. Moltes vegades, abans de construir de nou, és millor opció la rehabilitació. I aquesta estratègia és la que ha rebut enguany el premi Europeu d’Arquitectura, el Premi Mies van der Rohe 2019.\nL’estudi d’arquitectura parisenc d’Anne Lacaton i Jean-Philippe Vassal és el que ha liderat el projecte guanyador, conjuntament amb Frédéric Druot i Christophe Hutin. Però aquest no és un premi per a uns arquitectes, és un premi a una manera de fer, a una política social, a una política urbana, econòmica, ambiental… I és que sense la col·laboració amb l’administració projectes d’aquest tipus són impossibles de dur a terme. A casa, les normatives no permeten aquestes actuacions i l’administració no dona prou ajudes a qui vol reaprofitar.\nAquest és un projecte paradigmàtic, un projecte que es pot prendre com a model per a elaborar noves estratègies d’actuació. Un exemple de com es poden solucionar certs problemes mitjançant l’arquitectura. Que per cert, ara que estem enmig d’una inacabable campanya electoral, algun polític parla d’arquitectura? Algú porta en el seu programa estratègies a nivell urbanístic? Deu ser que ni tan sols nosaltres ens ho agafem d’una manera seriosa. Comencem a reivindicar l’arquitectura com a agent decisiu dins la política.♦\nRepresentació de l’abans i el després d’un habitatge / Fotografia: Lacaton & Vassal – Druot – Hutin.


Teatre Imaginari - Escena Familiar\nVols conèixer millor les companyies i espectacles? Teatre Imaginari\nCornellà de Llobregat+34 93.377.84.33info@tutatis.eswww.tutatis.es\nTeatre imaginari es una de les companyies de Tutatis, adreçada al teatre per als més petits. Del seu talent e imaginació han sorgit els darrers anys tots els espectacles d’aquesta companyia. En podem destacar “En patufet”, una versió del conte popular català, “La rateta que escombrava l’escaleta”, espectacle on les màscares i les titelles feien viure tots els animalons del conte; “La cigala i la formiga” i “La llebre i la tortuga”, dues faules adreçades als més petits; “La caputxeta vermella” i “Els tres porquets”, una original adaptació dels contes clàssics, i les obres originals “El ratolí Pérez”, “La gallineta cega” i “L’elefant i l’aranya”.\nEl ratolí Pérez Per a tots els públics Teatre\nL'elefant i l'aranya Per a tots els públics Titelles\nEls tres porquets De 3 a 7 anys Titelles\nUn somni és (Rínxols d'Or) De 3 a 8 anys Teatre


Cuidant el talent esportiu de Vic | NacióDigital\nCuidant el talent esportiu de Vic\nEl projecte TEV vol cobrir les mancances dels clubs esportius de la ciutat pel que fa a esportistes d'alt rendiment amb el material i l'expertesa de la UVic\nper Carles Fiter, Vic | 17 de desembre de 2018 a les 11:56 |\nEsportistes i representants del «Talent Esportiu Vic» | Josep M. Montaner\n"Ens fan venir per estar més forts, resistir més i no lesionar-nos". D'aquesta manera defineix Raquel Larubia, campiona de Catalunya en tenis taula d'11 anys, què és el projecte Talent Esportiu Vic (TEV). Es tracta d'una iniciativa pionera a la ciutat que busca impulsar i reforçar l'activitat de clubs esportius de Vic pel que fa a l'entrenament físic en esportistes encarats a l'alt rendiment. El programa està dissenyat per la UVic-UCC a través del Centre d'Estudis en Esport i Activitat Física (CEEAF) i ideat pel director del mateix centre, Javier Peña.\n"Som conscients que les entitats fan molt bona feina, però tenen limitacions", explica Peña, remarcant que es poden solucionar "amb material i expertesa" que hi ha a la universitat. "No podem evitar algunes lesions, però sí, lesions de sobreús, per exemple", afegeix el director del CEEAF. En aquest sentit remarca que "es poden prevenir amb els processos que estan aprenent aquí". "Volem incidir en què l'índex de lesions disminueixi i alhora que l'esportista tingui una millor condició física i aconsegueixi un millor rendiment".\nJavier Peña. Foto: Josep M. Montaner\nUna d'aquestes esportistes, Marta Sánchez, de 23 anys campiona de Triatló d'Espanya i 4a classificada en categoria absoluta de la selecció espanyola, destaca el projecte per la maquinària que té. "Els gimnasos convencionals no ho tenen perquè són màquines molt cares", diu. A més, explica que el fet de tenir un tècnic a sobre durant totes les sessions, obliga a fer tots els exercicis.\n"És un més a més que pot afavorir físicament i a nivell de salut", explica Adrià Ballart, de 20 anys i campió d'Espanya d'Hoquei Patins. Considera que "és un treball més específic i se centra en la persona", quan en el seu cas, en un club, és més generalitzat.\nEls esportistes seleccionats es troben dos cops a la setmana i estan supervisats per dos tècnics (Jordi Merino i l'estudiant en pràctiques Arnau Baena). "Durant 45 minuts treballen la prevenció de lesions i les coordinacions de control neuromuscular, unes habilitats que no tenen a veure amb cap modalitat, però beneficien els esportistes", explica Peña.\nEls tècnics Jordi Merino i Arnau Baena amb els tres esportistes en una de les sessions. Foto: Josep M. Montaner\nEn aquest sentit, remarca que es tracta d'un "aprenentatge transversal" i que, de mica en mica, s'han anat adaptant a les necessitats de cadascun. "En funció de les categories d'esport es fan unes tasques o unes altres", apunta. Tots els 12 esportistes han estat becats: nou per la regidoria d'Esports i mecenes de la ciutat, i tres per la UVic-UCC.\nTant, la Raquel, la Marta, com l'Adrià valoren molt positivament aquesta iniciativa, que va començar el setembre. De fet, el projecte va rebre 21 peticions per una oferta de 12 places. La bona rebuda també l'han tinguda entre dels clubs i tècnics de la ciutat. Així ho explica la Cristina Saus, del Club Gimnàstic Osona, remarcant que és "una gran oportunitat" i una "inversió a llarg termini pel club i la ciutat". En aquest sentit, Saus apunta que "tot el que engloba l'alt rendiment té una despesa molt elevada, que sovint no poden assumir els esportistes".\nMarta Sánchez fent exercicis al laboratori del CEEAF. Foto: Josep M. Montaner\nPel que fa a les dues nenes del Club Gimnàstic Osona que participen al TEV, la tècnica valora molt positivament les seves sessions. "Està funcionant molt bé perquè a nivell físic i de lesions han millorat moltíssim", diu Saus. A més, "també se centren en l'esportista individualment", que en el cas de la gimnàstica "cada nena és un món diferent". D'altra banda, remarca que sovint des dels clubs "moltes vegades no tenim temps de treballar la prevenció de lesions perquè hem de preparar les competicions".\nTransferir el coneixement\n"Volem donar a conèixer els continguts per prevenir les lesions", explica Peña, remarcant la importància de la transferència del coneixement de la universitat cap a la ciutat. Precisament aquest dimarts que ve, 18 de desembre, hi ha la primera conferència sobre la iniciativa, sota el títol "La prevenció de lesions al projecte TEV" al CEEAF a dos quarts de 7 del vespre amb el regidor d'Esports Titi Roca.\nRaquel Larubia fent exercicis al laboratori del CEEAF sota la supervisió del tècnic Jordi Merino. Foto: Josep M. Montaner\nLa xerrada vol mostrar els mètodes, continguts, mitjans i exercicis utilitzats amb joves esportistes. I aquesta no serà l'única. Està previst que n'hi hagi dues més sobre l'aprenentatge diferencial i una de tancament que repassi tot el procés del primer any.\nAnar a més; afegir la nutrició i la psicologia\nPeña remarca que de cara el proper curs li agradaria incrementar en 20 el número d'esportistes que atenen al CEEAF. "M'agradaria afegir la psicologia i la nutrició", remarca el responsable del projecte, apuntant que són dues disciplines que també s'imparteixen a la universitat. A més, tot i que la iniciativa porti el nom de la ciutat, busca créixer i consolidar-se a nivell comarcal. Cal destacar que no tots els esportistes són de Vic.\nEl projecte és fruit de l'acord entre la UVic-UCC i l'Ajuntament de Vic. El regidor d'Esports de la ciutat, Titi Roca, remarca que "era rar que no hi hagués un projecte com aquest amb l'esport i la universitat que tenim". "Des del primer dia vam creure, juntament amb l'alcaldessa, que era molt interessant per la ciutat", explica el regidor, remarcant que "és una Font de coneixement que tenim i el farem servir fer créixer el nostre esport". "La suma sempre és bona", conclou. Roca remarca que la idea seria aconseguir a la llarga un centre d'alt rendiment."La potencialitat hi és", conclou Peña.\nTiti Roca i Javier Peña. Foto: Josep M. Montaner\nTerritorials, Esports, esport d'elit, Javier Peña, UVic-UCC, Titi Roca, reportatge, Vic, Osona, Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya


EXPERIMENTA UNA ESTACIÃ“ METEREOLÃ’GICA\nÉs evident que els fenòmens atmosfèrics ens afecten i bona prova d'això poden ser les inundacions i els desbordaments com a conseqí¼ència de les pluges abundants o habituals al nostre País Valencià i a altres llocs de la Península Ibèrica. A l'escola hem d'aprofitar l'ocasió de conéixer millor aquests fenòmens tan habituals i hem d'aprendre a construir-nos, amb materials casolans, aquell conjunt d'aparells que ens permetran fer una estació meteorològica. Una estació meteorològica no és res més que això: un conjunt d'aparells que ens donen la mesura puntual de la pressió atmosfèrica, la temperatura, la pluja, la direcció i la velocitat del vent, les hores de sol, la humitat i, potser, algunes altres més complexes. Per poder arribar al coneixement d'aquestes últimes, són necessaris materials més sofisticats com ara les fotografies preses pels satèl·lits artificials (Meteosat) i que en conjunt ajuden a poder fer un bon pronòstic del temps. En aquest llibre, professorat i alumnat trobaran un bon aliat que els facilitarà alhora el treball conceptual i la construcció d'aparells de mesura; s'hi introdueix també un vocabulari bàsic suficient amb un significat que els mateixos lectors sabran definir immediatament i els ajudarà a saber interpretar informacions que puguen aparéixer als mitjans de comunicació sobre aquest mateix tema. Queda solament encoratjar-vos a treballar aquest llibre perquè estem segurs que us resultarà interessant i instructiu. Per tant, animeu-vos i.......... a experimentar toquen!!!\nVicent Agustin i Bixquert


dijous, 28 / març / 2019\nFa unes quantes setmanes us vam explicar com el 2019 seria l’any de l’arribada a Europa d’uns quants models de motocicletes elèctriques. Aquest desembarcament serà dominat pels ciclomotors de baixa potència de marques xineses i per motos de més potència i de gamma alta de marques occidentals. Tanmateix, hi ha un segment on pràcticament no hi ha oferta elèctrica, que a més és el que té més demanda a les ciutats europees: l’escúter de 125cc. Us n’expliquem els motius i per què una iniciativa catalana s’ha posat al capdavant mundial.\nCarnet de conduir i limitacions tecnològiques i pràctiques\nA Europa amb el carnet de cotxe es poden conduir motos de fins a 125cc, però a la Xina i més països asiàtics no és possible de conduir-ne de més de 50cc. Això fa que la indústria xinesa s’hagi centrat fins ara en els de menys cilindrada i que no superen els 45 km/h. En canvi, a la pràctica topem amb la limitació d’espai en aquests vehicles tan petits. Per a motos de poca potència no calen grans bateries, i amb una de menys de 10 kg ja n’hi ha prou. La qual cosa permet, atesa la manca d’infraestructura de càrrega elèctrica, extreure-la i dur-la a casa còmodament, on la podem carregar a un preu molt més econòmic que no té la benzina. Hi ha multitud de models elèctrics en aquest segment.\nLa cosa es complica si augmenta la potència de la motocicleta. Aleshores necessitem una bateria més gran i pesada que no és pràctica de transportar a mà. Per això fins ara les iniciatives occidentals s’havien centrat en motos elèctriques de més potència i alta gamma. S’assumeix que la bateria no es pot extreure i es passa a encabir-hi la més gran possible per a guanyar autonomia. Tot i això, amb més potència i una tecnologia de bateries amb poca densitat energètica, fa que l’autonomia sigui limitada, que el preu de compra sigui elevat i, sobretot, que hàgim de carregar obligatòriament la motocicleta a un pàrquing o estació de càrrega ràpida. Però si no podem treure la bateria i deixem la moto al carrer, què fem?\nScutum Silence S01: l’aposta catalana pel segment 125cc\nScutum és una empresa catalana amb instal·lacions a Esplugues de Llobregat i Molins de Rei. Va ser fundada el 2011 per l’enginyer català Carlos Sotelo Rosell, que també va ser pilot de motos (amb un podi al Dakar) i que prèviament havia dirigit projectes d’escúters elèctrics a Europa. Fins ara Scutum s’havia dedicat a la producció d’escúters per a flotes, sense vendre’n al públic general. El seu modelSilence S02 disposa de versions de 45 km/h a 80 km/h (limitades segons les necessitats dels clients), i s’adreça a les empreses, l’administració o els serveis de compartició d’escúters. Són força les policies locals i ajuntaments del nostre país (com ara Barcelona, Cervelló, Manlleu, Sitges o Vilafranca del Penedès) que la fan servir. O companyies com Ara Vinc, MRW, SEUR, Nacex o Correus. Juntament amb el model S03 els ha permès de guanyar una gran experiència i establir sinergies amb el sector industrial català de la motocicleta, amb tradició de fabricar per a les grans empreses internacionals.\nBarcelona, amb 200.000 motocicletes, és la ciutat europea amb més motos per habitant i un dels mercats principals del continent. Amb els directius circulant-hi de fa anys, de bon començament Scutum volia produir un model per al públic general que s’adaptés a les necessitats reals urbanes, el Silence S01. Just ara s’ha començat a comercialitzar, de moment en prereserva i amb lliurament durant la primera meitat del 2019. La producció inicial màxima és de 10.000 unitats a l’any, que podria ser ampliada fins a 30.000 en les instal·lacions actuals.\nEl primer aspecte rellevant de la S01 és que, a diferència dels altres models elèctrics del segment 125cc, aquest sí que té unes prestacions equivalents als de la competència de combustió: velocitat màxima de 100 km/h, una potència màxima de 11 kW (15 CV) i un motor de 7 kW, de fabricació pròpia. Amb rodes grans, que disposen de frens de disc, espai sota el seient per a dos cascs, una estètica típica d’escúter urbà tradicional, un pes d’uns 140 kg i fins i tot amb marxa enrere, ens permetrà de circular per qualsevol entorn urbà amb comoditat i seguretat, incloent-hi autopistes urbanes com les rondes de Barcelona, sense oblidar un toc esportiu, amb una acceleració més pròpia d’una 250cc. A banda, com és típic en els vehicles elèctrics, podrem gestionar l’escúter amb el nostre mòbil.\nMalgrat això, la cosa que ha cridat més l’atenció del Silence S01 és la bateria. De 5 kW/h, proporciona una autonomia de 120 km, és formada per desenes de piles Samsung (marca de referència en el sector) empaquetades amb tecnologia pròpia a les seves instal·lacions, on dissenyen tots els sistemes de control de la bateria per a una longevitat més gran. La innovació, tanmateix, ha estat el sistema d’extracció per a carregar-la còmodament a casa. La bateria té un pes d’uns 30 kg, fet que la fa inviable de transportar a mà. L’empresa catalana ha optat per integrar-hi un carretó de transport, per la qual cosa qualsevol la pot extreure fàcilment en segons, arrossegar-la i carregar-la còmodament a casa, com es pot veure en els seus vídeos promocionals.\nSi disposem d’infraestructura de càrrega al carrer o un endoll al nostre pàrquing, la podrem carregar igualment sense extreure-la de la moto. Però mentre aquesta opció no s’estengui, amb aquest sistema Scutum ha resolt brillantment l’escull principal del segment. A més, la bateria pot convertir-se en un generador d’emergència portàtil, perquè disposa d’endolls on podrem connectar electrodomèstics o aparells electrònics. D’altra banda, els models previs en flotes de repartiment han permès a Scutum d’obtenir una experiència ràpida en grans quilometratges i veure com afecta les bateries, un aspecte cabdal en la mobilitat elèctrica. Afirmen que models seus amb 40.000 km només tenen una degradació de la bateria del 3%. Si tenim present un quilometratge típic de 5.000 km anuals i que una bateria s’ha de renovar quan arriba a una degradació del 20%, això li dóna una vida útil d’unes quantes dècades, és a dir, tota la de la motocicleta. No cal preocupar-s’hi, tot i que en podem comprar una altra si ho necessitem.\nAixò permet de contextualitzar el preu de la S01, que és elevat en relació amb un escúter de combustió: 5.995 euros. Si tenim presents les ajudes públiques (700 euros amb el pla Moves 2019), el preu de compra s’acosta als de combustió d’alta gamma. I si considerem l’estalvi del 80% en combustible (60 cèntims d’electricitat cada 100 km), i un 30% d’estalvi en manteniment (es limita a pneumàtics i frens), el cost total de propietat és inferior a un de combustió equivalent. Com passa amb qualsevol vehicle elèctric, d’entrada hem de pagar més en comprar-lo, però després ens sortirà més barat durant tota la vida útil, que a més serà més llarga. Els motors elèctrics són molt més senzills, no necessiten manteniment i no perden potència amb el temps, com passa als de gasolina.\nLa competència directa\nEl Silence S01 ha estat molt ben rebut als mitjans internacionals especialistes, ateses les característiques úniques. Però no és l’únic model elèctric que entra dins la categoria de 125cc. Sense anar gaire lluny, dues empreses catalanes ofereixen models urbans dins d’aquesta categoria: Rieju Nuuk i Torrot Muvi. Fora del nostre país, tenim models com la BMW C evolution, la Vectrix VT-1, l’Honda PCX elèctrica,NIU NGT (i un futur Project X) o la Kymco Like EV, tot i que la majoria encara no s’hi poden trobar.\nFa uns quants dies Barcelona tenia un episodi d’alta contaminació atmosfèrica, responsable de milers de morts cada any i que afecta la salut de centenars de milers de persones només al nostre país. Els vehicles elèctrics no contaminen l’aire, no emeten sorolls (un altre dels greus problemes de les grans ciutats) i permeten gaudir d’una conducció més agradable i sense vibracions. Si us heu de canviar de vehicle, considereu les propostes elèctriques que comencen a aparèixer al mercat. La salut de tothom ho agrairà.


L’Ajuntament de Pego és des de hui Punt d’Informació Cadastral – Ràdio Pego\nL’Ajuntament de Pego és des de hui Punt d’Informació Cadastral\nEste nou instrument aproxima un poc més la ciutadania a Cadastre ja que implicarà els pegolins i les pegolines s’estalviaran fer viatges fins a Alacant per consultar i demanar certa documentació de Cadastre. Este nou servei està accessible a la planta baixa del consistori pegolí.\nFins ara Pego comptava amb un Punt d’Informació Cadastral (PIC) situat a SUMA. Des de hui compta amb dos Punts d’Informació Cadastral, un a SUMA i l’altre a la planta baixa de l’Ajuntament de Pego. Els Punts d’Informació Cadastral són oficines autoritzades per la Direcció General de Cadastre en diferents Organitzacions Públiques i Institucions, fonamentalment en Ajuntaments, on s’apropa Cadastre a la ciutadania, ja que està pot accedir d’una manera més directa i sense moure’s del seu poble, a la informació cadastral.\nEn els Punts d’Informació Cadastral es poden obtindre els serveis següents:\n– Informació de caràcter general i particular d’immobles.\n– Assessorament sobre obligacions amb el Cadastre.\n– Notificació per compareixença en procediments cadastrals.\n– Servei de consulta lliure i certificació de dades cadastrals no protegides i de cartografia digital.\n– Servei de consulta i certificació electrònica per als titulars cadastrals de dades cadastrals protegides, relatives als immobles de la seua titularitat.\n– Servei de certificació negativa de béns immobles o de la circumstància de no figurar com titular cadastral, relativa al propi sol·licitant.\nDestaquen des de l’Ajuntament de Pego que «este servei estalvia als usuaris i a les usuàries l’haver de traslladar-se a la Direcció Territorial de Cadastre, a Alacant, per a obtindre este tipus d’informació per a tràmits quotidians com són beques, ajudes, herències, etc…»\n← El CEAM de Pego tindrà ascensor i s’adaptarà a la normativa d’accessibilitat\nS’inicien les V Jornades Gastronòmiques de l’arròs bomba de Pego →


Perversions: judicials (1)\nPublicat el 15 de maig de 2010\nHan suspés Garçon. Per prevaricar, segons que diu un altre jutge. Que vol dir fer alguna cosa, un jutge, que no hauria d’haver fet mai. N’ix una altra, de jutgessa que explica que és portantveu: -se suposa queu tots els jutges, tots, són constitucionals i decideixen amb imparcialitat i justícia. Riem. Ells mateix, els jutges, se’n riuen plegats d’aital barbaritat. S’han carregat el jutge mediàtic, per un afer contra els crims franquistes. La denúncia venia d’una colla del requeté, tot de feixistes, falangistes, pereperos i tota la sordina del metall. Així que l’esquerra progresista espanyola ha posat el crit al cel, al cel laic de Madrid i unes quantes províncies més, la Ser, El Pais, i el requeté 2.0.\nCap d’aquests progresistes no va protestar per l’afer del jutge el 1992, quan va carregar amb bala contra l’independentisme català i basc. Quan va deixar que, la policia, torturés amb impunitat, amb excés, amb legalitat, joves de qualsevol classe i condició, pel fet de ser joves no espanyols: sota l’empara de jutges, audiències, i prevaricacions consensuades i legalitzades. Fins i tot quan Estrasburg va dir que a Espanya es torturava, amb impunitat i traïdoria, i va culpar l’Estat de mentider i pseudoterrorista, cap d’aquests que ara protesten no va alçar un dit, a favor dels catalans i dels bascos torturats.\nÉs veritat que a Europa s’agafen el cap, per la barbàrie judicial espanyola. N’hi ha per agafar-se el cap, però no per això del Garçon, sinó per tot això i allò altre que passa cada dia, amb els jutges, amb la justícia, amb l’Audiència, amb el Constitucional, amb el Suprem… El detall ara és que han bloquejat i silenciat un altre colp els crims franquistes, però això és espanya, que diu Al Tall.\nLa justícia és perversió, en la majoria de casos. I l’exemple espanyol és tardofranquista i extraordinàraiment conservador, a tot estirar, allò més lliurepensador és a dins de la mateixa plaça, entre toreros i picadors. Perversió màxima.\nPost: cada dia hi ha més excessos que no aquest que han comés contra el jutge Estel…, a Euskadi, a València, a Barcelona, i tampoc no plorem ni riem amb tant de boato ni amb tant de beato.\nUn camí difícil (1)\nAvui hem estat a l’escola de magisteri, la nova escola de\nmestres de València, al nou edifici de l’avinguda de Tarongers. Quin\ndesig de tornar a estudiar, en aquelles instal·lacions tan resplendents. L’excusa de la nostra presencia era una conferència sobre la dificultat d’ensenyar en valencià, dins una jornada sobre els Premis baldiri Reixac que EscolaValenciana i la Fundació Lluís Carulla feien plegats, a la vesprada, a la Politècnica.\nDe matí, a magisteri, el catedràtic d’història de l’educació, Alejandro\nMayordomo, ha anat explicat-nos el llarg i difícil camí de fer escola en\nvalencià, des del segle XIX, en què la preocupació era com ensenyar en\ncastellà amb eficàcia (llavors calia fer una immersió forçosa, i encara\nexplicar les coses de primer en valencià si volien, els mestres de l’època, que l’alumnat\nentengués res), fins a la bonança dels nostres dies, malgrat tot.\nAlguns detalls que ens han encuriosit de l’exposició\ndel professor Mayordomo: els mestres encara treballaven, el 14 i el 19\nd’agost, perquè l’invent de les vacances va ser posterior al XIX. Que hi\nhavia mestres que escrivien, per exemple ‘Hi ha dificultats\ninsuperables per als mestres d’ensenyar eficaçment en castellà en\nprovíncies on hi ha altres llengües. La manca de comunicació i de\ncomprensió entre mestres i alumnes obliga a explicar-los primer en\nvalencià les coses, i després, per mimetisme i repetició en castellà,\nmalgrat que la majoria no l’entenen, sinó paraues soltes.\nAixò va impulsar alguns mestres a demanar, als\nresponsables educatius, que deixaren ensenyar oficialment també en\nvalencià, la qual cosa mai no van permetre des del ministeri espanyol, què no s’havien pensat, els de províncies!\ncosa ens sona aquesta cançoneta…? I la taral·lara? I la tornada?\nAixò és un home mort.\nEl president dels valencians, Francisco Camps, ha ordenat a Acció Cultural que tanque el senyal de Catalunya Ràdio al País Valencià. Ho ha fet amb la televisió i ara ho vol fer amb la ràdio. Exclusivament ens prohibeix de veure i escoltar la ràdio i la televisió en català, que també és la llengua dels valencians. Fa uns dies que ha prohibit qualsevol senyal de la Corporaciuó catalana quan n’hi ha coincidència amb Canal 9 en retransmissions esportives. Solmanet que les prohibeix, totes les senyals, si són en català. No ho fa amb senyals en espanyol, en anglés o en francés. Contra l’espanyol, el president dels valencians no té cap problema. És contra el català, que és la mateixa llengua dels valencians, quan el president trau l’odi, la censura, la fel del tardofeixisme d’un home que és un cadàver polític.\nÉs la venjança particular d’un home mort, que ja no viu políticament, sinó per l’odi als catalans, que és també l’odi als valencians, a la cultura, a la llengua, a l’escola. El seu particular genocidi contra escolavalenciana, atiat per aquell conseller d’educació, impresentable Font de Mora, demostra el tarannà intel·lectual d’un president polític acabat, la seua aposta per un coneixement tan feble com ridícul.\nNi els seus propis, que durant tants anys li han rigut les gràcies, no es creuen els falsos missatges que ha anat abocant com una gravadora de segona: som els millors, tenim la millor terreta, som l’enveja del món, creem riquesa com ningú, nosaltres no vivim cap crisi, eixirem els primers… La mentida l’engul, perquè som a la cua en educació, al davant en desocupació, els més endeutats d’Europa, els primers en mercat negre, en destrucció del paisatge, en destrucció d’empreses, en vendre el territori per canvi d’almoïnes… Ni tot això no li ha valgut de cortina de res. Ni a Espanya no el volen, almenys a les reunions dels seus. Ni en pintura, ni retratat, ni desvestit, no el volen veure.\nI ell, que sap que si el punxen ja no li trauen sang, no sap sinó venjar-se amb més odi, amb més ignorància, amb aquells trets autoritaris de l’home mort, que vol enfonsar tothom, abans de morir-se. Fins i tot enfonsaria el país, si pogués, si amb això arrossega també uns quants catalanistes. Fins en aquest punt ha perdut els papers, els protocols mínims, el respecte pels altres i el respecte mínim dels homes cultes i formats.\nJa no és qüestió de política, el ridícul. La dignitat hauria de tenir uns límits, en un homes, si no és que és mort. I si no es troba bé, doncs que en tinguen cura, del president, que dimitesca de primer, o que l’ingressen.\nEll, Francisco Camps, i Rita, i Blasco, i encara de més indecents, que ens tancaran la ràdio, la televisió, arribarien fins i tot a prohibir que pugueren d’enviar-nos llibres a València, des de Barcelona (els diaris ja els van prohibir aquells mateix). Ataquen la llibertat, la comunicació, l’escola, la universitat, la cultura… No és això una malaltia? Que el món puga veure el ridícul dels valencians, aquests homes del PP, que es bufen d’indecència, a casa nostra.\nAhir milers de persones vam ser a Massanassa, a l’Horta Sud, a favor de l’escola. No cal dir que entenem l’escola en majúscules, valenciana, compromesa, a favor d’tanedre l’alumnat com es mereix, a favor de la cultura i del coneixement, del multilingüisme, de ser moderna i capdavantera a Europa i arreu que calga presentar-la. Tot això és escolavalenciana, ja ho dem dit i ho repetm, perquè tenim i ho demsotraem a cada Trobada, un dels moviments més positius, valents i voluntariosos a favor del país com n’hi ha pocs arreu del món. Tot això bastit, construït, per uns esforçats mestres que s’acompanyen de milres d’entusiastes famílies que volen una escola amb garantia, moderna, a la qual no li valen destorbs, ni excuses, ni pacctes per l’estat, perquè justament tot això no va a afvro d’aweusta escola que pensem i construim amb tant d’entusiasme. Ni el PSOE ni el PP no entenen què és escola valenciana, ni ho han entés mai, els uns i els altres. Ahir a Massanassa milers de persones vam manifestar-nos lúdicament, vam fer els tallares, milres de xiquets i xiquetes continuaven joiosos fent escola, dissabte a la vesprada, i després va venir el concert i tota la pesca d’aquelles coses lúdiques imprescindibles per completar la jornada. També va ahver cafres que ens van insultar, una trentena, que es van identificar com a membres del GAV i de l’extrema dreta valenciana. Són qui embruten façanes del Micalet i façanes d’altres institucions culturals, se’ls permet això i més, i ningú no els fa res, des de la policia i des de la política. Poden insultar-nos, amenaçar-nos, atemptar contra el respecte, la llibertat i la cultura, i ningú no els diu res de res, perquè són tapats i protegits de polítics del PP i de la policia, diguem-ho clar. Són feixistes que campen amb impunitat, i ells sí que poden provar de rebentar un acte a favor de l’escola, del civisme, del futur del país.\nL’escola anit era a Massanassa, la llibertat, la força, l’entusaisme d’un país, al sud almenys, que garanteix la memòria i el treball dels nostres: Empar Granell n’estaria tan contenta, anit, com l’Estellés, com Carles Salvador, com Enric Valor, com Guarner i tants altres mestres que ens van precedir. perquè som fruit d’aquell esforç titànic d’uns quants gegants. Aquests milers d’ahir també serem fruit d’uns milers de milers, d’ací uns anys, i llavors la roda no es podrà aturar, i el país lluirà com mereix, malgrat algunes patologies i la permissivitat política i policial, que sempre empara els desgraciats de torn.\nPer molst anys i en són vint-i-cinc. Veieu que encara no podem jubilar-nos. Almenys durant vint-i-cinc anys més. Fins a morir-nos, Empar, però no tant joves.\nEs mor Empar Granell\n‘Els bons docents van amb un somriure a classe, creuen que sempre poden aprendre de l’alumnat, els agrada d’innovar cada nou curs.’ Empar G.\nDemà és la nostra Trobada a Massanassa, la Trobada de l’Horta Sud aplega cada any més de vint mil persones, un nombre que va en augment cada curs, malgrat els entrebancs i les desferrades de politicastres valencians de tots costats i colors.\nPerò demà és un dia de\ngoig i de joia, per l’escola i per la llengua. Així ho hagués volgut\nEmpar, sens dubte. Milers de pares i mares i xiquets festejarem com cada\nany un treball d’entusiasme i de compromís, d’anar bastint un dels edificis\nmés sòlids i necessaris d’un país, l’escola. No ho fem sols, ni venim\nnus, que n’hi ha gegants, gegantes en aquest cas, que ens han empés a\ncontinuar treballant, sense defallir, amb dignitat i coratge, cada dia. No som de moda, els mestres, ni tenim fama de televisió, ni en volem; som gent anònima, infatigable, que fa ballar potes enlaire tant de conservadurisme i tanta ignorància adobada de males arts. Quina sort dels mestres, d’escolavalenciana. Quin orgull, en el cas d’Empar, de fer de mestra, de ser mestre. Per molts anys.[escolavalenciana]


Plans de gestió de dades (PGD) - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Documents de recerca > Plans de gestió de dades (PGD)\nCol·lecció que aplega els Plans de Gestió de Dades (PGD) dels projectes d’investigació que porten a terme els grups i centres de recerca de la UAB. En el cas dels projectes que han rebut finançament del Programa H2020, a partir de 2017 l’elaboració d’aquests plans és obligatòria i ha de garantir, pel que fa a les dades, el compliment dels principis FAIR (Findable, Accessible, Interoperable and Reusable). Per a la seva creació els investigadors tenen a la seva disposició l’aplicació gratuïta http://dmp.csuc.cat amb la seva guia d’ajuda: https://ddd.uab.cat/record/163561\n27 p, 697.9 KB D1.3 Final data management plan / WaterInnEU ; Universitat Autònoma de Barcelona. Centre de Recerca Ecològica i d'Aplicacions Forestals\n12 p, 573.3 KB D1.2 Draft data management plan / WaterInnEU ; Universitat Autònoma de Barcelona. Centre de Recerca Ecològica i d'Aplicacions Forestals\nThe purpose of the Draft Data Management Plan is to provide an initial analysis of the main elements of the data management policy that will be used with regard to all the datasets that will be generated in the project. [...]\n15 p, 840.5 KB D3.1. Data Management Plan (DMP) / Maso, Joan (Centre de Recerca Ecològica i d'Aplicacions Forestals) ; Serral i Montoro, Ivette (Centre de Recerca Ecològica i d'Aplicacions Forestals) ; ConnectinGEO\nDarrera actualització: 27 mai 2022, 23:46


CGT ha presentat un recurs contenciós administratiu contra la Direcció General de Tràfic al considerar injusta una sanció de 10 mesos de suspensió d’ocupació i sou imposada a un company de Lleida – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > CGT ha presentat un recurs contenciós administratiu contra la Direcció General de Tràfic al considerar injusta una sanció de 10 mesos de suspensió d’ocupació i sou imposada a un company de Lleida\nCGT ha presentat un recurs contenciós administratiu contra la Direcció General de Tràfic al considerar injusta una sanció de 10 mesos de suspensió d’ocupació i sou imposada a un company de Lleida\nDivendres, 6 juny, 2008\nLa Confederació General de Treball (CGT) ha presentat un recurs contenciós administratiu contra la Direcció general de Tràfic al considerar injusta una sanció de 10 mesos de suspensió d'ocupació i sou imposada a un empleat de la Prefectura de Tràfic a Lleida. L'advocada que duu el recurs de Luis Antonio García va explicar que “les sancions imposades –al treballador– no es corresponen amb els fets que se li imputen. A més, és un abús imposar onze sancions en menys d'un any i mig”.\nSegons va explicar l'empleat, Luis Antonio García, els fets es remunten a 2004, quan en la seva qualitat de secretari sindical del sindicat CGT en la Prefectura Provincial de Tràfic de Lleida va presentar un escrit a la DGT en el qual plantejava reivindicacions per als treballadors, incompliments de la llei de prevenció de riscos i suggeriments de millores.\nGarcía afirma que després d'aquestes denúncies la seva situació professional va empitjorar i la càrrega de treball va augmentar. Al setembre de 2005 va agafar una baixa de tres mesos per estrès laboral, però al tornar al treball la situació seguia sent la mateixa. Entrat ja l'any 2006, afirma García, la situació es va convertir en una “persecució administrativa”. Al juny d'aquest any, dos inspectors de Madrid es van entrevistar amb ell. El cas es va arxivar temporalment, però mesos després, afirma el treballador, la situació laboral es va deteriorar i se li va obrir un expedient disciplinari per “conductes presumptament irregulars” i per “incomplir ordres de les seves superiors”, fets que, segons explica, no es corresponen amb la realitat.\nLa sanció arriba al setembre de 2007 amb una suspensió de deu mesos d'ocupació i sou, una mesura que la CGT s'ha vingut a qualificar com “un procés intern de repressió”. El procés judicial es va iniciar arran de la sanció imposada a García. D'aquesta manera, el passat 6 de maig es va presentar un recurs contenciós administratiu al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya “per una sanció que l'administració ha imposat, al nostre parer, de forma injusta”.\nDes del sindicat creuen que “l'administració imposa la llei, però ella mateixa no la compleix”. Així mateix, van expressar la seva opinió que s'ha criminalitzat al treballador per denunciar l'incompliment de la llei de prevenció de riscos.\nFont: La Mañana de Lleida


Enmerkar i el Senyor d'Aratta - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEnmerkar i el Senyor d'Aratta\nEnmerkar i el Senyor d'Aratta és una llegenda sumèria, potser basada en fets reals que daten de la primera meitat del tercer mil·lenni aC. És part d'un cicle de contes amb el context dels conflictes entre el rei Enmerkar d'Uruk, el rei de la ciutat d'Aratta (en algun lloc del sud de l'oest de l'Iran present).\n1 El relat\nEnmerkar és el sacerdot d'Uruk, l'espòs ritual de la deessa Inana. La ciutat d'Aratta està també sota la protecció d'aquesta deessa. Enmerkar vol construir un temple a la ciutat d'Uruk, però no té ni or ni pedres precioses per fer-ho. És per això que les demana al Senyor d'Aratta. Envia un missatger a aquesta ciutat dient que la deessa Inana prefereix Uruk a Aratta. El Senyor de la ciutat no vol sotmetre's a Enmerkar.\nEl missatger d'Enmerkar torna a Aratta, on recita "el conjur d'Enki", himne compost per Enmerkar per tal de seduir al senyor d'Aratta. No obstant això, encara es nega, fet que el farà proposar a Enmerkar una sèrie de proves, que finalment donaran la victòria a Aratta. El relat acaba amb l'arribada d'una dona vella que es transformarà en una formosa donzella i es casarà amb Enmerkar, el qual no construirà el temple, ja que ha après la lliçó: cap temple pot ser construït sobre fonaments febles i inestables.\nEnmerkar envia el missatger, juntament amb les seves amenaces per destruir Aratta i dispersar el seu poble, si no li envia el tribut. Ell a més li recita el "conjur de Nudimmud", un himne implorant a Enki de restablir (o en algunes traduccions, interrompre) la unitat lingüística de les regions habitades, com Shubur, Hamazi, Sumer, Uri-ki (la regió d'Akkad), i la terra Martu:\nEn un altre temps hi hagué una època en què no hi havia serps\nni hi havia escorpins,\nNi hi havia hienes, no hi havia lleons;\nNo hi havia gos salvatge ni llops;\nNo hi havia por ni terror:\nL'home no tenia rival.\nEn altre temps hi hagué una època en què els països de Shubur y de Hamazi,\nSumer on es parla (?) llengües,\nel gran país de les lleis divines del principi,\nUri, el país previst de tot el necessari,\nEl país de Martu, que descansava en la seguretat,\nL'univers sencer, els pobles a l'uníson (?)\nRendien homenatge a Enlil en una sola llengua.\nPerò llavors, el Pare-senyor, el Pare Príncep, el Pare-rei,\nEnki, el Pare-senyor enfadat (?), el Pare príncep enfadat (?),\nel Pare-rei enfadat (?)\nJean-Jacques Glassner, Ecrire à Sumer - l'invention du cunéiforme, Seuil, coll. «L'univers historique», Paris, 2000.\nHerois del creixent fèrtil\nRelat traduït a l'anglès (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Enmerkar_i_el_Senyor_d%27Aratta&oldid=18886673»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 oct 2017 a les 19:17.


Adverteixen que deixar gossos a la intempèrie és delicte - Levante-EMV\nAdverteixen que deixar gossos a la intempèrie és delicte\nModepran i Advocats Valencians en Defensa Animal recorden que els animals de companyia i domèstics han de ser protegits del fred\nValència | 13·01·21 | 17:16\nEls gossos poden ser les víctimes directes o indirectes de les èpoques de temperatures baixes. | LEVANTE-EMV\nL’onada de fred ha deixat ja alguna imatge d’animals de companyia morts per congelació. A la ciutat de València no s’han donat condicions catastròfiques, però sí molt dures. Per això, tant la protectora Modepran com Advocats Valencians en Defensa Animal han recordat que, sobretot els gossos (que són l’espècie que més pot patir la situació), però també gats o qualsevol animal domèstic o de feines ha d’estar protegit de les baixes temperatures i que deixar-lo sense les condicions mínimes pot ser considerat un delicte, sancionable administrativament amb grans sumes o fins i tot amb pena de presó.\nUna situació límit és veure un gos lligat en un corral, sense una caseta en la qual aixoplugar-se, o que no se li fa entrar a l’interior d’una casa o un garatge. Per això, la presidenta de Modepran, Amparo Requena, fa una crida a la gent «perquè comunique tota aquella situació que vegen d’animals que no han pogut refugiar-se. A partir d’ací ens encarregaríem de denunciar-ho a la Fiscalia de Medi Ambient». També va recordar que «estar sol en un xalet tampoc és una mesura acceptable per a un gos o un gat».\n«Hi ha propietaris amb molt poca empatia. Ningú està obligat a tindre un animal de companyia, però si se’n té un, sí que s’està obligat a comprometre’s», recorda. Es diu, perquè és veritat, que els animals tenen una resistència morfològica al fred molt més gran que l’ésser humà, «però també tenen un límit. I no tot els és suportable». Aquest avís el fan extensible «a tot l’hivern, perquè, fins i tot sense onada de fred, les condicions són difícils. De la mateixa manera, ho recordarem també a l’estiu, quan faça 40 graus. El cas és el mateix».


TARONGINA: Nous projectes\nCom més temps passa, constato que l'any comença dues vegades: una al setembre i l'altra l'1 de gener, tal com marca el calendari oficial.\nTant si ens decidim a anar al gimnàs, com a aprendre la dansa del ventre o apuntar-nos d'una vegada al curs d'anglès, ha de ser ara...\nEl setembre és per a molts el mes en què comença l'any i en què pensem a materialitzar nous projectes.\nAquesta deliciosa il·lustració de la Matilde Portalés forma part d'un projecte que compartim amb molta il·lusió i que esperem que aquest any vegi la llum.\nEspero que us agradi... En podeu veure més a: Matilina.\nCom tots els somnis que tenen vertadera ànima darrere i han sigut creats amb tot un món de belles esperances, estic segura que aquest l´aconseguirem fer realitat i que els "fils invisibles" serà un dels nostres màgics nous projectes per a aquest "any nou després de l´estiu"...mil rialles de fada daurada per a Manresa!!!:-)*\n4 de setembre de 2008 a les 0:05\nEstel_Julià ha dit...\nArribe ací de la mà de Matilina.\nCom dius, setembre té coses tan especials que fan que tot comence de nou cada any en aquest més.\nLa veritat és que el poquet que he vist al teu blog m'agradat, i espere que seguisques treballant-lo.\nRespecte al projecte amb Matilina, dir-te que és genial la simbiosi que haveu fet, encara que els teus textos no els conec, pero estic segura que faran un conjunt irresistible amb les il.lustracions de Matilde.\nEspere ver prompte el vostre projecte per al que desitge molt d'èxit.\n4 de setembre de 2008 a les 0:13\n3 de febrer de 2010 a les 0:40


Els serveis socials de Tarragona, un salvavides per a més de 5.000 famílies\nEls serveis socials de Tarragona atenen més de 5.500 persones fins al mes de maig\nLes atencions bàsiques es van multiplicar des de la implementació de l'estat d'alarma\ndilluns, 13 de juliol 2020 - 17:40h\nL'Institut Municipal de Serveis Socials de Tarragona, en una imatge d'arxiu | Àngel Ullate\nL'Institut Municipal de Serveis Socials de Tarragona (IMSST) ha atès un total de 5.517 famílies durant els mesos de gener a maig de 2020, una xifra molt superior a la d'anys anteriors i que es va disparar des que a mitjans de març es va declarar l'estat d'alarma a causa de l'emergència sanitària. Les dades les ha fet públiques aquest dilluns l'Ajuntament de Tarragona, i també confirmen l'augment significatiu de les atencions a col·lectius vulnerables com la gent gran en aquest període.\nLa consellera de Serveis Socials, Carla Aguilar-Cunill, s'ha fet ressò «del gran augment que ha tingut la demanda ciutadana de serveis socials», amb vora les 600 atencions al mes de febrer i més de 2.000 al mes de maig. «Principalment, treballem per tal de garantir l'abastiment d'aliments o ajuts d'urgència a les persones més vulnerables», ha detallat l'edil. «Serveis sempre essencials», assegura, com són l'alimentació, ajuts per als lloguers, llum, aigua, gas o medicaments.\n700 famílies truquen per primera vegada a la porta dels serveis socials de Tarragona en aquest 2020\nLes dades de l'Institut Municipal tampoc obvien que prop de 700 d'aquestes famílies que han requerit atenció mai havien acudit als serveis socials, la majoria de les quals s'hi han adreçat a partir de l'abril. La consellera ha destacat també «el gran esforç del personal municipal que va assumir aquest repte», una tasca que s'ha dut a terme amb importants reforços a l'àrea dels serveis socials de l'Ajuntament de Tarragona.\nServeis Socials també ha detallat que està fent seguiment a distància a un total de 917 usuaris, als quals truquen cada setmana per tal d'identificar «si s'escau, situacions de risc o vulnerabilitat» per tal de prendre-hi mesures «immediatament» en cas de detectar mancances essencials. També ha crescut el nombre de famílies que han sol·licitat la rebuda d'àpats a domicili amb prop de 40 nous requeriments, que fa ascendir el volum total de beneficiaris a 111 famílies de la ciutat.\n"TGN: L'Ajuntament anuncia nous ajuts socials per valor de 30.000 euros" "Ets emprenedor/a? Els premis emprèn arriben a la seva 15a edició amb novetats!"\nsolidaritat Ajuntament de Tarragona Carla Aguilar Coronavirus


Amics del Castell de Sant Ferran - El Castell\nSituat en una elevació a tocar de Figueres, té un perímetre exterior, mesurat sobre el parapet del camí cobert, de 3.125 m, i un altre d'interior, mesurat sobre el cordó de la muralla, de 2.100 m. Entre el camí cobert, dotat de travessos i espaioses places d'armes, i la mateixa muralla de la fortalesa, s'estén el fossat que, amb una superfície propera a les 10 ha., dóna espai a les obres defensives exteriors. Aquestes obres defensives, conservades intactes i en la seva totalitat, són: un gran hornabec principal i altres dos de menors, dues contraguàrdies, set revellins de mides diferents i cinc galeries de contramina. Les seves dependències cobertes sumen un total de vuitanta-nou casamates, a més de vuit cisternes, amb una capacitat conjunta de 1.200 m³.\nEl recinte interior és format per sis baluards de diferents mides, units per sengles panys de muralla. En el gruix d'aquests, estan ubicades fins a un total de noranta-tres casamates d'allotjament i de serveis per a la tropa. Al nivell del fossat del front est, hi ha les cavallerisses, impressionant nau de doble crugia i factura perfecta, capaç d'allotjar en el seu dia 3 esquadrons de cavalleria (450 places). L'espai intern del recinte és ocupat per nou grans edificis, destinats a l'allotjament dels comandaments i oficials amb les seves famílies i a diversos serveis. Actualment ja no hi ha dotació militar allotjada al castell.\nFinalment, sota el pati d'armes de 12.000 m² de superfície, està situada la reserva principal d'aigua potable de la fortalesa. Aquesta meravella de l'enginyeria hidràulica és a una profunditat de 8 m sota el pis del pati. Consta d'un circuit per omplir-se, quatre grans dipòsits amb una capacitat conjunta de 9.000 m³ i un sistema de buidat a prova de sabotatges. A les troneres s'hi podia instal·lar fins a 230 canons, i comptava amb emplaçaments per a morters i obusos.\nDescripció de les zones del Castell\nMONÒLIT AL GENERAL ÁLVAREZ DE CASTRO\nEl general Mariano Álvarez de Castro, governador militar de Girona i un dels defensors de la ciutat durant els Setges, va morir a les cavallerisses del Castell de Sant Ferran de Figueres el 22 de gener de 1810, on havia estat empresonat pels militars francesos en espera de judici per alta traïció al rei Josep Bonaparte. Encara hi ha molts interrogants sobre la seva mort, si va ser enverinat, torturat pels francesos o simplement la seva mor vas ser motivada per les ferides que ja patia quan va ingressar. Llegenda o realitat el cas és que a partir de la seva mort va començar la glòria i la mitificació del General.\nA la seva mort, Álvarez de Castro va ser enterrat al Cementiri Municipal “en un forat fet a terra, a uns deu pams de profunditat”. Quatre anys més tard el desenterraren i el cadàver fou traslladat a Girona, on té dedicat un mausoleu al lateral de la capella de sant Narcís, a l’església de Sant Feliu.\nEl Rei Alfons XIII va manar que s'aixequés un obelisc a la part alta de la pujada que condueix al Castell, a mà esquerra, prop de les garites per on s'entra a la fortalesa, amb una inscripció que diu: "Al General Àlvarez de Castro, defensor de Gerona, muerto en este Castillo. Pasajero descúbrete y piensa en la Patria”.\nPoc abans d'arribar a l'entrada del castell, dalt de la pujada del mateix nom, és recordat amb aquest monòlit.\nTextos de Josep Maria Ortega (curiositatsdefigueres.blogspot.com)\nMonòlit dedicat al General Álvarez de Castro (foto família Cuyàs)\nImatge de finals dels anys 40 amb Figueres al fons (autor desconegut)\nImatge dels anys 50 amb Figueres al fons (autor desconegut)\nPostal de soldats baixant per la carretera del Castell (autor desconegut)


Responsabilitat Global: Levi Strauss organitza activitats de voluntariat d'empresa\nLevi Strauss organitza activitats de voluntariat d'empresa\nL'entitat seleccionada per Levi Strauss aquest any és la Fundació ARSIS.\nEl grup de treballadors/es (aproximadament 20), realitzarà una acció puntual que consisteix a pintar les aules on es fan les classes i activitats per a nens i dones i instal.lar uns sòcols a la part inferior de les parets. La actuació es durà a terme el proper dimarts 23 de setembre de 09 a 17h a la seu d'Arsis ( Badalona).\nL'acció beneficiarà 75 infants i dones dels centres educatius de què disposa ARSIS.\nAquesta serà la quarta edició que el Community Day s'organitzarà a Espanya.\nEtiquetes de comentaris: acció social, catalunya, voluntariat


La vida activa manté la ment sana | ICS Catalunya Central\n← La sort de donar sang. Marató de Donants de Sang de Catalunya 2.0\nSi esteu pensant a deixar de fumar, l’enhorabona! →\nPortar un estil de vida actiu és el nostre tercer bon propòsit per a aquest any 2016.\nNo hi ha un tipus d’activitat física idoni per a tothom, cadascú pot trobar el que més s’adapti a les seves necessitats. El més important és la constància i la regularitat per garantir una bona forma física.\nPer mantenir la salut són necessaris trenta minuts d’activitat física moderada, cinc dies per setmana. El sedentarisme és una causa molt important de malalties cardiovasculars, d’obesitat i de problemes de salut crònics, com ara la diabetis tipus 2.\nL’activitat física la produïm amb qualsevol moviment corporal, mitjançant la musculatura esquelètica i té com a resultat una despesa energètica per sobre del metabolisme basal. Si aquesta activitat és planificada, estructurada i repetitiva parlarem d’exercici físic.\nEls efectes positius són nombrosos, perquè tot l’organisme en surt beneficiat:\nDisminueix l’estrès, l’ansietat i la depressió, i millora la salut mental en general.\nAjuda a sentir-se millor i amb més energia, a relaxar-se, a dormir més bé i a tonificar els músculs.\nAjuda a prevenir i tractar l’excés de pes, perquè regula la gana i augmenta el nombre de calories que es gasten cada dia.\nEn el cas de la canalla, contribueix que es relacioni amb els altres i creixi millor, més alegre i més sana.\nL’activitat física no té edat, encara que sí que hem de diferenciar quins són els estils de vida actius que estan recomanats per als infants i els joves, per als adults i per a la gent gran.\nPer als infants i joves:\nPer créixer amb bona salut cal que feu, com a mínim, una hora diària d’activitat física moderada/intensa com ara practicar jocs actius, caminar a bon pas, anar en bicicleta, córrer, saltar a corda o practicar esports, de tres a cinc dies a la setmana.\nÉs més fàcil mantenir uns bons hàbits, si aquests s’inicien des de la infantesa.\nEls adults podeu afavorir la pràctica de l’activitat física dels infants i adolescents en l’entorn familiar, si compartiu amb ells diferents tipus d’activitat, si els doneu suport o els sou un exemple.\nLa millor opció per a la salut és que us mantingueu actius de manera habitual. Podeu realitzar l’activitat física de moltes maneres al llarg del dia, no cal fer-la en un gimnàs o en un poliesportiu.\nUs facilitem algunes formes de portar-la a terme:\nDesplaceu-vos a peu o en bicicleta.\nSortiu a caminar.\nPugeu per les escales, en lloc d’agafar l’ascensor o les escales mecàniques.\nPractiqueu bicicleta estàtica o cinta de córrer mentre mireu la televisió.\nConvé que sigueu constants i actius diàriament, però vigilant de no arribar a l’esgotament.\nL’activitat física us ajudarà a mantenir i restablir:\nLa força i la resistència muscular.\nL’equilibri, per prevenir caigudes.\nLa flexibilitat, per recuperar-vos més ràpidament de les lesions.\nLa resistència de l’aparell circulatori, per prevenir malalties cardiovasculars.\nL’Organització Mundial de la Salut (OMS) recomana que les persones majors de 65 anys incorporin trenta minuts d’activitat física a la seva vida diària. De quina manera ho podeu fer?\nJugueu amb els néts.\nApunteu-vos a un grup de caminades.\nGaudiu activament del lleure realitzant activitats com ara petanca, tai-txi, ioga, activitats aquàtiques o balls de saló.\nFeu les feines de la llar.\nTreballeu a l’hort o al jardí.\nPodeu realitzar l’exercici sols, acompanyats o en grup. Abans de començar, cal que consulteu amb un professional sanitari, especialment si teniu algun problema de salut o preneu medicaments.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Activitat física i etiquetada amb activitat física, consells de salut. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


UNA LLEGENDA DE SANT JORDI - Librería La Ploma\nA la vora del mar, una nena convida a un trist nen a jugar. Tots dos comencen un joc molt especial. Amb les seves mans construiran un castell de sorra enorme, amb un rei... i així s?inicia la llegenda:\nVet aqui que una vegada en una terra molt llunyana, a l?altra banda del mar, hi havia un país molt ric amb un castell enorme. Un dia un drac va arribar al castell i va atemorir tota la gent de la comarca...\nJoan Portell és l?autor d?aquest llibre que ens convida a llegir aquest clàssic en un entorn molt particular, que ens portarà a tenir una nova perspectiva de la tradició. Un àlbum amb les originals i espectaculars il·lustracions de Sebastià Serra que combinen fotografia i dibuix per convidar a petits i grans a endinsar-se en la realitat de la llegenda\nEXCURSIONES CON NIÑOS POR EL PIRINEO CATALAN -SUA\nBARCELONA. LA CIUTAT I EL SEU ENTORN - CAMINS ALBA ALPINA