cafè granota | Llegir molt i escriure bé | Page 2\nCategory Archives: cafè granota\nEls títols dels contes que ens han tocat llegir són: Paraules des d’un oliver i Preludi del traspàs.\nEl conte Paraules des d’un Oliver parla sobre un home que està collint les olives d’un altre que es diu Isidre. Parla amb ell. Li diu que a pogut collir moltes olives, i que si no les hagués collit ell s’haguessin fet malbé. Diu que si a rebut el missatge que li va dir a la Basilissa que li digués, que aniria ell a collir les olives. Per les exclamacions del narrador es pot deduir que l’Isidre no s’ho creu massa que li volgués collir les olives sinó que se les estava robant, ja que al poble si havia parlat molt de que el narrador era un lladre.\nEl conte Preludi de traspàs parla d’un noi a punt de perdre la seva àvia, explica el problema que té l’àvia en morir per coses que van passar en el passat. Ens parla de la tia Ramona, que era la germana del seu avi, recorda tot el que passa i tenia al cap el perquè l’àvia tenia tanta por a morir. Va ser perquè el seu marit ja difunt, volia plantar una figuera, però ella s’hi negava, sempre li buscava qualsevol excusa per no posar-la. Fins que la va posar, però l’àvia només mort el marit no fa altre cosa que tallar-la . Amb tot això que va passar, l’àvia té por a morir per si el seu marit l’està esperant per demanar-l’hi comptes.\nEl narrador es l’únic que parla al conte de Paraules des d’un oliver, té un diàleg ell sòl, excusant-se del que a fet, amb un altre personatge que es diu Isidre però que no diu res en tot el conte. Les accions que fa l’Isidre les va dient el narrador del conte.\nLa història de Preludi de traspàs la narra el net de l’àvia que és apunt de morir, és un narrador omniscient. Els seus actors secundaris són la tia Ramoneta que és qui ha explicat i recordat la història del figuer. El narrador és el net.\nEls dos contes tenen en comú que els narradors apareixen dintre de la historia i que són habitants de la vila de Mequinensa. Creiem que si que té importància la tria dels narradors, perquè depenent de qui sigui el narrador enfocarà l’historia d’una manera o d’un altre.\nAls contes apareixen molts mots típics de Mequinensa, com, per exemple: Guaita, mira; afitora; ablanir, suavitzar; galindaines, tonteries; no anar a mau; mosca balba; ufanosos, que es glorieja; codís, Palet de riera; Rampinya; marres.\nAl conte Paraules des d’un oliver són citats llocs que formen part de Mequinensa, com la botiga de l’Isidre, els olivers, el mas de Vidallet etc. Però sempre parlant de dintre de Mequinensa. Els personatges d’aquest conte són mesquins, no tenen escrúpols, arreglen les coses a baralles. Es veu clarament al conte quan l’Isidre es pensa que li està robant les olives i agafa un bastó per picar al narrador. Al poble, segons el conte i han pagesos i botiguers, són personatges masculins els que apareixen.\nI al conte de Preludi de traspàs també hi surten llocs de Mequinensa, s’esmenten el Segre i l’Ebre, i la casa de l’àvia. El noi parla de la seva àvia i de la seva tia Ramona també esmenta una tia que es diu Teresa. Són personatges que tenen molt present a la mort, tant per al seu avi com per la por que sent la seva àvia.\nAixò es el que fa especials els contes del cafè de la Granota, que casi tots parlen sobre la mort. Al de Paraules des d’un oliver no es veu tan clar perquè no diu clarament el final però es pot deduir, i a Preludi de traspàs es veu amb claredat.\nLa genialitat del conte Paraules des d’un oliver es troba en que només parla el narrador, però ell amb les seves paraules ens explica el que fa l’altre personatge sense que en tot el conte digui res. Crec que es una forma d’explicar el conte molt enginyosa i que per això agrada. Utilitza frases curtes, i les paraules exactes per fer que el conte no sigui avorrit ni cansat, per això són tan breus.\nA Preludi de traspàs, el més significatiu es troba en que d’una figuera es desencadena tota la acció i que l’àvia tingui por a que l’avi l’estigui esperant quan es mori, son fets que fan que l’historia prengui un aire humorístic encara que parli de la mort. També utilitza frases curtes com a l’altre conte i fa que no es faci molt llarga la historia, ja que explica el que vol de manera directa.\nLa imatge, il•lustra d’alguna manera els dos contes, a la primera, de Paraules des d’un oliver es veu a l’Isidre am el bastó, tot enfadat perquè el lladregot li vol prendre les olives. Al segon, que pertany a Preludi de traspàs, es veu a l’avia, amoïnada perque quan es mori, l’avi que ja es mort, li passarà comptes per haver tallat l’olivera, i això es el que està pensant des del seu llit.\nThis entry was posted in cafè granota on 15 febrer 2008 by Yaiza.\n1. Títols dels contes.\n3. Absoltes i sepeli de Nicolau Vilaplana. 8. Preludi de traspàs\n3. En aquesta història el vell Cristòfol explica a l’escriptor la mort i l’enterrament de l’oncle Nicolau. Aquest fa vint anys que va morir i encara la gent ho recordava, ja que va coincidir amb un dels partits mes importants de la lliga de futbol. Com que el rector, un gran amant del futbol que hauria intentat fixar una hora per poder assistir al partit, no hi era, van tenir que acceptar l’horari del rector suplent, que era la mateixa que la del partit.\n8. En aquesta història s’explica el patiment que pateix una àvia. Ningú sap perquè fins que la tieta Ramona, que sempre ho sap tot, se’n recorda de que feia temps l’avi havia plantat una figuera sense el consentiment de l’àvia. Aquesta mai ho va oblidar i quan ell va morir la va tallar sense pensar-ho. Per aquesta raó l’àvia tenia por a morir perquè pensava que el seu marit l’estava esperant a l’altra banda per demanar-li comptes.\n3. Qui narra les històries? Hi ha narradors secundaris que aportin informacions? Qui són els narrataris? Té alguna importància la tria d’aquests narradors? Quines semblances hi ha entre els dos textos?\nLa historia “Absoltes i sepeli de Nicolau Vilaplana” és narrada pel vell Cristòfol, un home del poble. En canvi en la història “Preludi de traspàs” el narrador és el net. Encara que l’autor utilitza bastants narradors secundaris per tal d’obtenir diferents punts de vista. Tots aquests narradors són narradors interns i la tria d’aquests és molt important per donar realisme a les històries.\nAlbardrà: fer algú objecte de burla, enganyar.\nCaloi: persona desvalguda, indefensa.\nEngarvinat: emboirat, confús.\nLlaüt: embarcació de poc tonatge ormejada de vela llatina.\nMelitxa: petita formiga rogenca i, per extensió, marrec.\nPlegar: entendre alguna cosa d’una conversa aliena.\nServar: governar, menar, una embarcació, un llaüt.\nXollar: tallar arran els cabells, el pel, d’una persona o, en especial, d’un animal.\nEl poble de Mequinensa és petit i molt humil. La gent sol treballar en el camp, la mineria i el comerç. Com tots els pobles té una església per anar-hi a resar, la plaça per anar-hi a xerrar, els bars i botigues necessaris, etc. El que més els hi agrada als homes del poble es anar els caps de setmana al camp de futbol a veure els partit del seu equip per animar-lo, fins hi tot es podrien perdre un enterrament per anar-hi, al camp de futbol. Tot hi això, en els enterraments hi participa tot el poble, ja que al ser petit tothom es coneix.\nAquests contes tenen molts trets graciosos. El primer que podríem explicar és què la gent és molt tafanera i sempre ho volen saber tot. Però el més destacat es el punt d’ironia i humor que posa l’autor en els contes, com per exemple en el conte en que l’àvia té por de morir perquè el seu marit l’està esperant per demanar-li explicacions. Això fa que el text guanyi molt, ja que sinó seria un conte qualsevol.\nPer fer aquesta imatge em representat un element important de cada conte. “Absoltes i sepeli de Nicolau Vilaplana” l’hem representat amb una pilota i “Preludi de traspàs” amb una figuera. Després com que els dos contes tenen en comú el tema de la mort hem decidit buscar la imatge d’una tomba i fer aquest muntatge.\nSaulo i Arnau\nThis entry was posted in b_General, cafè granota on 15 febrer 2008 by agm3804.\nØ Informe provisional sobre la correguda d’Elies.\nØ Els delfins\nØ Informe provisional sobre la correguda d’Elies:\nEl cronista del poble vol saber a quina hora va sortir l’Elies de la seva casa corrents, i per aixó pregunta a diferents veïns que ho van presenciar. Els testimonis no es posen d’acord de l’hora en que va sortir de casa seva. Desprès de interrogar als veïns, i ajuntant els punts per on diuen que el van veure, pot arribar a saber quin camí va seguir fins arribar finalment a davant del cafè de Silveri, d’on sortien els autocars per anar a Lleida. Hi havien moltes teories, però al final es va saber que si havia corregut tant fins aquell lloc era perque la seva dona, la Joana, estaba malalta i habia empitjorat, i el metge l’havia dit que no tenia ni dos hores de vida. Llavors ell es va veure obligat a anar corrents a avisar a l’ordinari per dir-li que no els portes les medicines perque ja no eren necessàries.\nØ Els delfins:\nEn Miquel sempre és el primer en donar el còndol als familiars en els enterraments. Ell explica com va aconseguir arribar a tenir aquesta tasca. Diu que, tothom sempre volia ser el primer en donar el condol, però els que ho habien intentat donar abans que ell sempre habien caigut pel camí. Finalment explica que té un pensament que el preocupa, i és qui el substituirà quan ell no hi sigui, i pensa quina de les diferents persones que volen el càrrec és la més indicada.\n3. Qui narra les històries? Hi ha narradors secundàris que aportin informacions? Qui són els narrataris? Té alguna importància la tria d’aquests narradors? Quines semblances hi ha entre els dos textos?\nEn el primer text qui narra és l’autor, però se suposa que va explican l’informació que ha reunit el cronista mitjançant unes preguntes fetes al diferents veïns que van veure els fets. Les persones interrogades van ser en Víctor Cardona, en Juliet de Peris, el vells que estaben al cafè de la Silveri, en Jaume Vilanova, la vella Antònia, la Carme Noguera, la Remei Ulldecora, la Rosa Arbiol, en Ramon i finalment en Pere Torres que va proporcionar una informació erronea sobre el camí que va seguir l’Elies. En el segòn conte qui narra la història és en Miquel. Si que surten més personatges, però no aporten informació, només formen part de la història, com el Constantí Cirera, la Carme, en Ramon Granera, la Carme Valls, en Joan Campells, en Joaquim Coloma i en Pere Cistella.En el primer text jo crec que narra l’escriptor perque és una història que s’ha d’explicar de manera objectiva, i en el segòn narra en Miquel perque l’història és sobre ell i perquè és l’adequat per explicar-la, a més parla dels seus temors, ell té una visió diferent i veu molt clar les intencions dels seus veïns, per aixó dona a entendre que ha d’anar amb cautela en qüestions tan delicades com les que te que tractar ell.Les semblances que hi trobo són les tafaneries dels veïns, tothom ho sap tot de tothom, no pot haber secrets perque sempre estan tafanejant.\nAcaçar- perseguir Amallada– acció d’embarrancar.Ataüllar– mirar.Cerç– vent fred del nord-oest que baixa per la canal de l’Ebre; tramuntana.Costera– via urbana.Embotir– entaforar.\nEspellotar– criticar ferotgement.\nGarbinada– Vent fresc que remunta la vall de l’Ebre; marinada.\nPlegar– entendre alguna cosa d’una conversa aliena.\nSaber com s’ha de menjar bé la bresca– saber com s’han de fer bé les coses.\n5. Feu una descripció de l’espai de Mequinensa a partir de dades del text ( personatges, oficis, locals, maneres de ser, espais, aficions…).\nÉs un dia calorós, al cel només es veu un núvol sobre el campanar. El forn està davant de la ferreria. En la porta del forn està el forner descarregant els sacs de farina i en la porta de la Ferreria està el Víctor, que és el ferrer, desclavant la ferradura malmesa a la Florida, la somera de Juliet de Peris. El sabater, Jaume Vilanova, està escombrant la vorera i fixant-se en les espardenyes i les sabates del veïns. La vella Antònia està pesant els tomàquets de la Rosa Arbiol, que està tafenajant amb altres dos parroquianes del poble. L’home de l’estanc està a la porta del seu establiment fumant-se un cigarret. En la plaça, el gos del baster, entre le parades del mercat, tafaneja les gàbies i possa nervioses a les gallines. En el Cafè del Silveri, els típics vellets parlen sobre d’on bufa el vent. Davant del café surten els diferents autocars que tenen com destinació Lleida.\nEn els contes l’únic que destaca és que tothom ho sap tot de tothom, que són molt tafaners, però cada un té la seva versió dels fets. És el típic poblet on tothom es coneix. També sembla que les históries hagin sigut recollides directament de la veu del poble.\nEn la meva imatge s’il·lutra la coreguda de l’Elies. Es veu representada una petita part de Mequinensa. El que mostra la imatge sobre els dos contes és la tafaneria dels veïns, que estan tots atents a la mateixa qüestió, que és l’Elies.\nThis entry was posted in cafè granota on 14 febrer 2008 by icr1384.\nAbsoltes i sepeli de Nicolau Vilaplana\nSenyora Mort, Carta de Miquel Garrigues\nAmarga reflexió sobre un manat de cebes\nEns explica la història del dia que va ser enterrat l’oncle Nicolau. El seu enterrament va ser un èxit rodó tot i que coincidia amb el partit de futbol més important de la temporada. La mort de Nicolau també va coincidir amb la falta del rector del poble, les males llengües deien que els de l’equip Masos de Cinta havien acordat amb el rector de Vallperdiu perquè fessin l’enterrament el mateix dia del partit, i així desanimar als jugadors de Mequinensa. Els membres del poble estaven decepcionats per aquesta coincidència i van acabar interrompen l’enterrament per veure el partit, això si al final fins i tot el mateix àrbitre es va apuntar a la cerimònia de comiat de l’oncle Nicolau.\nAquesta carta es una sàtira cap a la mort. Escrita per Miquel, barquer d’ofici familiar, que és dedicava a transportar de punta a punta del riu Ebre a treballadors. El seu ofici se’n va anar en orris quan va començar la construcció del pont, que el va reemplaçar. Així que va passar vint anys treballant de miner abans de la seva jubilació. Un dia l’apotecari del poble li va ensenyar un quadre que reconstruïa l’antiga creença de que els humans després de morir tenien que travessar un riu, i el senyor Caront era l’encarregat de transportar-los amb una barca. Miquel demana a la senyora mort, si podria reservar-li aquest càrrec per quan arribés la seva hora, i així recuperar el seu ofici perdut en vida.\nAquest és el cas de Manuel la Lloca, que la policia l’enxampa robant un manat de cebes i a canvi de no posar-lo a la presó li diuen que faci de delatador. Així que tothom l’estomaca per confessar a la policia els secrets de la gent del poble. Aquesta història l’explica en Manuel a l’Horaci Campells, sereno de la vila. Aquest recull en el seu diari els afers de la localitat. La guàrdia civil pressiona al Manuel perquè el sereno sigui un còmplice seu a canvi de no esbombar que l’Horaci té una amant en el cuartel. Al final d’aquesta història l’Horaci es veu obligat a matar al Manuel perquè no escampi el seu secret al marit de la seva amant.\nEl narrador de “Absoltes i sepeli de Nicolau Vilaplana” és el vell Cristòfol juntament amb intervencions d’altres vilatans que complementen els fets de la historia i fan de narradors secundaris; el narrador de “Senyora Mort, Carta de Miquel Garrigues” és el mateix Miquel Garrigues i el narrador de “Amarga reflexió sobre un manat de cebes” és el vell Cristòfol però amb grans monòlegs del protagonista, el Manuel la Lloca, explicant la seva història. El Vell Cristòfol és el narratari més important ja que es el que te més informació sobre les històries del poble, però sempre complementat amb petites informacions d’altres vilatans. En el nostres cas són tres textos, ja que hem intervingut tres persones dins d’aquest treball. L’única semblança que trobem entre els tres contes és que comparteixen el mateix tema principal de la narració, que és la mort.\nMentre llegíem hem pogut observar molts mots típicament mequinensans, però només hi posarem 10 mots.\n– Eixia: Sortir.\n– Enllepolir: Engrescar.\n– Ataüllar: mirar des d’un lloc alt per observar alguna cosa.\n– Conciliàbul: reunió per parlar.\n– van xombar: van robar o agafar.\n– Posat de Pinxo: adoptar una postura xulesca.\n– S’avià: se’n va anar, sortir…\n– A cabassos: amb molta quantitat, moltíssim, de valents…\n– Esmuny: escapar-se de manera dissimulada.\n– En orris: que es quedava en res.\nL’acció dels contes té l’epicentre en la vila de Mequinensa, un poble petit situat a prop de les poblacions de Lleida, Fraga, Torrent de Cinca, Tortosa… i en la confluència entre els rius Ebre i Segre, per això els habitants d’aquet petit poble patien moltes riuades.Les accions es situen dins del poble per els seus carrers empinats, en els seus cafès on la gent es reunia per xafardejar (d’aquí ve el títol de l’obra: El Café de la Granota) i places. Mequinensa disposava de mines de lignit i de la navegació fluvial, amb terres d’horta, petits nuclis ramaders i una caça abundant. Minaires, llaüters i hortolans dedicaven els lleures a caçar conills, perdius, senglars (i a vegades cérvols), la qual cosa donava lloc a converses de cafè molt animades, en el transcurs d’unes partides de cartes memorables. Ens representa la vila com un lloc plàcid, rialler i tranquil.\nLa gracia d’aquets contes es la sorpresa final. Durant el plantejament i nus segueix el mateix estil, no ens deixa res clar i al desenllaç acaba amb un sorprenent final i a vegades poc lògic o inesperat. Moncada utilitza un tó d’humor i forta ironia en la major\n7. Creeu una imatge que il•lustri els dos contes. Ha de ser una imatge pròpia. Justifiqueu la vostra feina.\nAquesta imatge té una mica dels tres contes, ja que en els tres es contempla la mort dels personatges principals. Es veu el riu on en Miquel Garrigues vol treballar després de morir, ja que en vida no va tenir la oportunitat.\nEs veu el cementiri on enterraven a Nicolau, amb el camp de fútbol al costat, impedint que el seu enterrament fos com cal. I dins el cementiri també es pot veure una tomba amb el nom de Manuel la Lloca, després de que l’Horaci el matés abans que delatés el seu secret. Surt la mort al mig dels tres dibuixos com a símbol que cal destacar dels tres contes.\nThis entry was posted in 1r de Batxillerat, cafè granota, Lectures 1r de Batxillerat on 14 febrer 2008 by a0083n.\nTreball “El Cafè de la Granota”\nEls contes analitzats de “El Cafè de\nla Granota” han estat “Un barril de sabó moll” i “Preludi de Traspàs”.\nEl primer conte tracta sobre el treball que fa un dels treballadors de Pere Camps, en concret, Florenci que, quan està a punt d’arribar a la part de dalt d’un carreró molt llarg, suposadament, es cau el barril de sabó que portava a les mans i comença a rodolar carrer avall, perdent tot el que havia pujat pel carreró.\nEl segon tracta sobre l’àvia de la família, la qual està a punt de morir i té molta por. Això és, perquè quan l’avi vivia va decidir plantar una figuera i l’àvia, que estava totalment en contra, li plantà cara a l’avi dient-li que no la plantés, però ell no li va fer cas i la va plantar i, com que l’àvia estava en contra, decideix tallar-la. Llavors Cristòfol diu que està molt espantada, ja que pensa que, quan mori. el seu marit li plantarà cara pel que li va fer i, per aquest motiu, té por a morir.\nEl narrador de les dues històries és Cristòfol, encara que, al conte de Preludi de Traspàs, no es veu massa clar. Al conte de “Un barril de Sabó moll” no sembla que hi hagin narradors secundaris, però, al de “Preludi de Traspàs”, si que n’hi ha i és la tia Ramona, ja que parla del que va passar amb l’avi i l’àvia. El narratari de “Un barril de sabó moll” sembla ser algú molt proper a Cristòfol, encara que no es diu el nom, però per la forma que li parla sembla com si fos un fill. En el cas d’aquests dos contes sembla ser que el narrador és el mateix així que no influencia de cap manera. La semblança entre els dos textos són que el narrador és Cristòfol en tots dos casos i que les dues accions passen al poble de Mequinensa.\nEls deu mots que apareixien entre els dos contes i que són típics de Mequinensa són els següents:\n1. Senalla: Cabàs d’espart o de palma, més ample de boca que de baix.\n2. Estalzí: Sutge.\n3. Llaüt: Embarcació de poc tonatge ormejada de vela llatina.\n4. Molló: Petit moll.\n5. Catxamona: Clatellada.\n6. Xalar-se: Gaudir.\n7. Caloi: Persona desvalguda, indefensa.\n8. Melitxa: Petita formiga rogenca i, per extensió, marrec.\n9. Xollar: Tallar arran els cabells, el pèl, d’una persona o, en especial, d’un animal.\n10. Tnir al dit de l’ull d’algú: Fer feinaen va, sense treure prfit.\nMequinensa és un poble que estava situat a la confluència dels rius Segre i Ebre. És un poble en el qual treballen miners, llaüters, pagesos, botiguers, entre d’altres. Les dones es dediquen a les feines de casa, encara que en alguns moments , també apareixen ajudant als miners. En els dos textos que ens hem llegit apareixen la tia Ramona, la tia Carme, la tia Teresa, l’àvia, Cristòfol, Florenci i Pere Camps. Mequinensa devia ser un poble molt petit on tothom es coneixia, més o menys, com eren els poble antics.\nEn els textos apareix força la ironia, sobretot al conte de Preludi de Traspàs en el qual es parla de la por que té l’avia en morir, ja que pensa que l’avi li farà passar-ho pel que li va fer quan volia plantar la figuera. A més, també hi ha ironia, perquè hi apareix un personatge (la tia Ramona), la qual ho sap tot de la família i és tractada com na persona molt tafanera. Això és, sobretot, per poder reforçar l’humor d’aquesta obra.\nFinalment, hem creat dos imatges les quals il·lustren dos casos que apareixen als dos contes. El primer dibuix il·lustra la caiguda del barril de sabó pel carreró. Pensem que és la millor imatge per transmetre el que succeeix en aquest conte. La segona il·lustració representa una figuera tapant la casa. Amb això es vol representar el que l’àvia deia que passaria amb la casa si es plantava la figuera.\nThis entry was posted in 1r de Batxillerat, cafè granota, Escrits 1B on 14 febrer 2008 by a0082s.\nActivitat de “El Cafè de la Granota”\nEls contes que comentarem a continuació són “Paraules des d’un oliver” i “Informe provisional sobre la correguda d’Elies”.\nEl primer conte ens explica com l’Isidre enxampa a un antic amic sobre un dels seus olivers. La primera impressió que té l’Isidre és que aquest amic li està robant les olives, i de fet, és això el que està fent. Tot i així, el lladregot intenta ensabonar-lo tot dient-li que li estava recollint les olives per fer-li un favor, ja que ell mai les recollia. Però l’Isidre no es deixa enganyar perquè ja coneix la seva mala fama i sap que li està mentint.\nEn el segon conte, un cronista descriu com l’Elies Santapau recorre el poble des de casa seva fins al Cafè de Silveri a corre-cuita amb l’única finalitat de trobar-se a l’ordinari de Lleida. La seva correguda va ser vista per diversos mequinensans, encara que no sabien ben bé perquè ho feia. Després es va saber que el motiu era avisar a l’ordinari per a que no li portés les medicines que li havia encarregat per a la seva dona, perquè aquesta estava a punt d’estirar la pota.\nEl narrador de “Paraules des d’un oliver” és el propi furtador d’olives, el qual és l’únic que intervé en l’explicació de la història. En canvi, en “Informe provisional sobre la correguda d’Elies”, el narrador és un cronista anònim que recull el testimoni de diversos vilatans per tal d’explicar el trajecte i el motiu de la correguda d’Elies. Per tant, aquests testimonis els podríem considerar com a narradors secundaris, ja que aporten informació sobre els esdeveniments de la història.\nEl que fa atractiu el primer conte no és l’anècdota en sí, sinó la manera irònica en que el lladregot narra els fets, que ja ens fa imaginar quin peu calça. Per altra banda, l’atractivitat del segon conte és l’èmfasi que fa el cronista en la correguda d’Elies, fent que un fet totalment irrellevant sigui el fil conductor de la història.\nDesprés de llegir-nos els contes, ens hem pogut fer una idea de com era la vila. Mequinensa devia de ser un poble bastant petit. Podríem dir amb tota certesa que és d’aquells pobles on tots es coneixen entre ells. Al poble hi ha diferents cafès per passar-hi l’estona amb els amics i companys. També hi trobem una església, típica a la majoria dels pobles catalans, i un antic castell a la part més alta. El camp de futbol, que no hi podia faltar, està situat en la confluència entre els rius Ebre i Segre. Molts cops s’havien perdut pilotes i en alguns casos s’havia inundat el camp enmig del partit, com en el cas del conte “Futbol de ribera”. En definitiva, és un poble molt familiar i acollidor d’aquells com n’hi ha pocs.\nMentre llegíem els contes, hem pogut observar diversos localismes d’origen mequinensà. En nombrarem alguns i provarem de definir-los:\nAlifara: Menjada festiva feta a fora de la vila.\nArjau: Barra de fusta que, fixada a l’eix del timó d’un llaüt, serveix per moure’l.\nEspona: Marge de pedra que impedeix que les terres d’un brancal es desplacen.\nGaiata: Bastó encorbat en la seva part superior.\nGarbinada: Vent fresc que remunta la vall de l’Ebre; marinada.\nMolló: Petit moll.\nSaula: Corda llarga de cànem amb què s’arrossegava el llaüt al riu.\nSenalla: Cabàs d’espart o de palma, més ample de boca que de baix.\nPer finalitzar, hem il·lustrat tots dos contes amb els següents dibuixos. El primer pertany al conte “Paraules des d’un oliver”, on podem veure a l’Isidre i al lladregot. L’altre correspon a “Informe provisional sobre la correguda d’Elies”, on surt l’Elies a corre-cuita davant d’en Jaume Vilanova.\nI això és tot. Pel que fa a la preparació del treball, ens hem organitzat bastant bé: després de que cadascú es llegís el llibre, ens vam reunir per fer el treball un parell de vegades, de manera que el temps no ens ha vingut a sobre i hem pogut fer-lo sense presses.\nThis entry was posted in cafè granota on 14 febrer 2008 by Javi.\nEls títols dels contes que ens han tocat llegir són: Futbol de ribera\nUn enigma i set tricornis.\nFutbol de riber\nEn aquest capítol es realitza un partit de futbol entre els forasters i els locals del poble, on el camp de futbol està situat entremig dels rius Segre i Ebre. Els forasters anaven guanyant als locals per un gol. De cop i volta va començar a ploure i els cabals dels rius anaven pujant fins inundar gran part del terreny de joc. Això va provocar que el equip foraster s’agrupés en un lloc sec del terreny mentre que el equip local no parava de ficar gols perquè es sentien com carpa en el riu.\nUn enigma i set tricornis\nEn el següent capítol Jesús Moncada ens explica que en un partit de futbol l’equip, una persona intenta sabotejar l’equip local. Aquesta persona fa sonar un xiulet quan l’equip local esta apunt de marcar un gol com si fos l’àrbitre i llavors tot el joc es para i no tenen oportunitat de marcar gols i poder guanyar el partit.\nEl narrador de les històries és el vell Cristòfol. Alguns moments hi ha narradors secundaris que ens expliquen algun detall sobre la història. En els dos capítols que hem llegit el narratari és el vell Cristòfol. En el nostre cas el narrador és el mateix així que no sabem si influencia gaire la tria dels narradors. Nosaltres pensem que si hi ha altres narradors, vol dir que el personatge que ho explica, és el que té més informació sobre aquell tema. Les semblances que hi ha entre els dos textos són: – Que en els dos textos es parla sobre el futbol. – El narrador es el mateix (Cristòfol)\nAscla: És una estella Grossa de fusta.\nCarbur: És una llum portàtil de carbur utilitzat pels minaires.\nDrissa: Cap de corda que serveix per hissar les veles dels vaixells.\nEndergues: Conjunt de mobles, d’estris, etc.\nGaiata: Bastó que utilitzen els pastors encorbat per la part superior.\nMelitxa: Petita formiga rogenca.\nPontona: Petita embarcació de fons pla.\nRegall: Forat amb pendent per on passa l’aigua.\nXombar: Estar-se dret i immòbil com si estiguessis clavat al terra.\nMequinensa és un poble molt petit que està situat entre els rius Segre i Ebre. La gent es reunia als cafès perquè era un lloc on estaven còmodes i podien trobar-se tota la gent del poble, per explicar xafarderies sobre l’altra gent. Un dels oficis més destacats en aquest llibre és el dels llaüters que baixaven pel riu a intercanviar lignita per coses que necessitessin. Una de les aficions popular de Maquinensa era anar a veure el seu equip de futbol cada diumenge. Quan hi havia partit el poble quedava buit i tot estava tancat perquè tothom estava al camp de futbol.\nUna cosa que hem trobat molt divertida ha estat la inundació del camp de futbol, perquè es divertit imaginar-se l’equip local jugant sòls i l’equip rival i l’àrbitre estiguessin arraconats en un petit desnivell on l’aigua no hi arribava per no mullar-se.\nAquest treball és un treball que ens ha aportat molta informació sobre el poble de Mequinensa. El treball no ha estat gaire fàcil de fer-lo ja que hem tingut petits conflicte entre nosaltres. Com per exemple l’organització del temps i el repartiment de les feines. En quan el llibre, ha estat una mica difícil d’entendre per els mots mequinensans.\nThis entry was posted in cafè granota on 14 febrer 2008 by aja1029.


Sanitat presenta les activitats commemoratives del Dia Internacional contra el Càncer de mama - Altea Digital\nSanitat presenta les activitats commemoratives del Dia Internacional contra el Càncer de mama\nCada any, el 19 d’octubre se celebra el Dia Contra el Càncer de Mama com a recordatori del compromís de tota la societat en la lluita contra aquesta malaltia. Per aquest motiu l’associació ANEMONA, la regidoria de Sanitat, encapçalada per Diego Martínez, l’alcalde d’Altea, Jaume Llinares i membres de l’equip de govern un any més han penjat del balcó de l’Ajuntament un gran llaç rosa que internacionalment simbolitza, des de l’any 1992, la lluita dels que el pateixen, així com el compromís i la conscienciació cap a la malaltia.\nEl càncer de mama és el tumor més freqüent en les dones occidentals. A Espanya es diagnostiquen al voltant de 25.000 nous càncers de mama a l’any, per la qual és necessària una detecció precoç per combatre-ho.\nEls actes commemoratius del 19 d’octubre, Dia Internacional contra el Càncer de Mama, es prolongaran el divendres 20 a les 18.00 hores, data en la qual tindrà lloc a la plaça de l’Ajuntament un gran llaç humà i la posterior lectura del manifest de mans de ANEMONA i de l’edil de Sanitat Diego Martínez.\nL’edil Diego Martínez vol convidar a tota la ciutadania a que aquest divendres a les 18.00 hores se sumen a construir un gran llaç humà com a símbol lluita, força i valentia\nAltea es suma a la commemoració del Dia Mundial…


Obertes les inscripcions per als cursos de monitors i pre-monitors de lleure\nEls cursos preparen els joves com a monitors de lleure\nL'Oficina Jove Garraf organitza aquesta formació adreçada a joves els mesos de juny i juliol\nL'Oficina Jove Garraf organitza curos de monitors i pre-monitors de lleure. Dins dels cursos i activitats formatives adreçades al jovent de la comarca al llarg de l'any i aprofitant els períodes de vacances, els darrers dies del mes de juny i al llarg del juliol, s'organitza un curs de Pre-monitors/es de lleure i un de Monitors/es de lleure.\nL'objectiu és oferir formació complementària per millorar les capacitats del joves i així ampliar les seves possibilitats de trobar feina.\nEl curs de pre-monitors/es de lleure té una durada de 20 hores lectives i és una introducció al món del lleure educatiu per als joves de 16 i 17 anys, que hi volen treballar o per fer de voluntaris en esplais o casals. El curs tindrà un cost de 40 euros. Tindrà lloc el 28 i 29 de juny i el 5 i 6 de juliol, de 16 a 19h els divendres; i de 10 a 14h i de 15'30 a 18'30h els dissabtes.\nEl curs de Monitors/es de lleure és una formació de 100 hores lectives que prepara als joves majors de 18 anys per treballar en l'àmbit de l'educació en el lleure: casals, menjadors escolars, esplais, ludoteques, colònies... Dóna accés a l'obtenció del Diploma de Monitor/a de lleure infantil i juvenil, expedit per la Direcció General de Joventut de la Generalitat, si posteriorment es fan les pràctiques i la memòria corresponent. El curs té un cost de 190 euros (175 euros si s'està a l'atur i inscrit degudament al Servei d'Ocupació de Catalunya). El curs es farà de dilluns a divendres de 9'30 a 14'30, des de l'1 fins al 26 de juliol.\nAquests blocs formatius formen part del Projecte Educatiu 2013 de l'Oficina Jove que pretén establir una sèrie d'accions formatives, de més o menys intensitat al llarg de l'any, destinades a col"lectius de joves ben diversos per tal de formar-los i capacitar-los en determinats àmbits com poden ser la salut, el treball, la formació o l'associacionisme i augmentar així les seves oportunitats laborals.\nLes inscripcions es duran a terme a l'Oficina Jove Garraf (Rasa del Miquelet, 16 de Vilanova i la Geltrú) del dilluns dia 20 de maig fins el dijous 20 de juny. Les places són limitades i s'adjudicaran per ordre d'inscripció. Aquests cursos es realitzaran a la mateixa Oficina Jove i seran impartits per l'Escola Lliure el Sol.


INTERVÉ: Àlex Boix, Arocinema\nHarry Potter, aquesta ha estat la temàtica protagonista de la novena edició de la Quina Freak, que ha convertit el Palau d'Esports i Congressos en l'Escola Hogwarts de Màgia i Bruixeria, amb decoracions de les quatre cases, els membres de l'organització disfressats dels diferents personatges protagonistes, més d'una trentena de premis per repartir, i gairebé 800 "muggles" participants.\nLa saga de J.K. Rowling està enguany d'aniversari. En celebrar vint anys, aquest 2021 està sent protagonista de molts esdeveniments d'arreu, i Platja d'Aro, no ha estat menys.\nEn la novena edició de la Quina Freak hi havia un total de 19 quines per jugar, 16 de normals, i tres d'inverses. En aquestes, es podia guanyar 35 regals orientats al món del còmic, el cinema, la música, el col·leccionisme o el disseny. A banda de tenir sort, o no, un any més les primeres cinquanta persones que es presentessin disfressades amb la temàtica cinematogràfica escollida aquesta edició, també tenien premi.\nEls regals més destacats han anat en la línia de la temàtica escollida. Objectes com la Nimbus 2.000 o la Capa d'Invisibilitat, han cridat l'atenció de les gairebé 800 persones que s'han acostat a provar sort, ansiosos per cantar "Quina!"\nAro cinema és l'entitat organitzadora de l'esdeveniment, que es mostra molt satisfeta del resultat després d'haver fet un gran esforç per tirar endavant amb la Quina per tal de complir amb totes les mesures sanitàries i garantir la seguretat dels participants.\nLa xifra d'entre 700 i 800 visitants d'enguany, que han omplert de gom a gom un ampli espai com és el Palau d'Esports i Congressos, demostra la bona acollida que té l'esdeveniment, que l'any vinent celebrarà el desè aniversari i que ja està plenament consolidat al municipi.


Èxit de la primera edició de la Diada pel Soterrament, a la plaça Joanot Martorell - La Veu - Notícies\nÈxit de la primera edició de la Diada pel Soterrament, a la plaça Joanot Martorell\nLa I Diada pel Soterrament ha omplert de públic la plaça Joanot Martorell.\nCentenars de persones han assistit a la matinal, organitzada per l'Ajuntament amb l'objectiu de mantenir viva la reivindicació i solidaritzar-se amb els dos activistes sancionats de la Plataforma Tracte Just\n24/11/2019 - Sílvia Alquézar\nCentenars de persones han assistit aquest diumenge a la I Diada pel Soterrament amb el lema ‘Adéu vies. Benvingut soterrament’, organitzada per l’Ajuntament amb el suport del teixit associatiu del municipi. Durant la matinal, que ha tingut lloc a la plaça Joanot Martorell, hi ha hagut tallers infantils, un fotocol sobre el present i el futur de la ciutat amb el soterrament, una exhibició de balls a càrrec de les escoles del municipi, la pintada d’un mural reivindicatiu i un programa en directe de Montcada Ràdio. L’acte, que dona continuïtat a les accions que ha fet anys anteriors la Plataforma Tracte Justs Soterrament Total (PTJST), s’ha fet amb un doble objectiu: mantenir viva la reivindicació del soterrament de la línia R2 al seu pas per Montcada ja que, tot i estar gairebé enllestida la redacció del projecte executiu encara falta que l’Estat el doti d’una partida als pressupostos generals per poder adjudicar l’actuació, i solidaritzar-se amb els dos membres de la Plataforma Tracte Just Soterrament Total sancionats per participar en una protesta al 2018.\nEn el torn dels parlaments han intervingut l’alcaldessa, Laura Campos (ECP); el president de l’Àrea Territorial, Jordi Sánchez (ERC), i l’exalcalde de Sant Feliu, Jordi Sanjosé, en representació d’un municipi que també porta moltes dècades reclamant a l’administració central el soterrament de les vies per la seva població . “El soterrament està més a tocar que mai i, tot i que res fa pensar que el projecte s’aturi, és important mantenir viva la reivindicació”, ha comentat Campos, qui ha destacat que s’està complint el calendari previst perquè les obres puguin començar el segon semestre del 2020. En aquest sentit també s’ha manifestat Sánchez, qui ha agraït a la ciutadania el seu compromís al llarg de més de 30 anys de lluita per soterrar les vies. “Les obres seran traumàtiques perquè seran a cel obert i provocaran moltes molèsties que haurem d’assumir perquè el resultat serà tenir una Montcada millor i més cohesionada”, ha dit Sánchez. Per la seva banda, l’exalcalde de Sant Feliu ha volgut traslladar a la ciutadania un missatge d’esperança, tot comparant la situació de Montcada amb la del seu municipi. “Nosaltres fa un any estàvem al mateix punt que vosaltres. Estic aquí per mostrar el nostre acompanyament solidari amb Montcada”, ha expressat Sanjosé, qui també ha posat de relleu que el soterrament “és un triomf de la unitat i la persistència”. La Diada ha finalitzat amb una paella solidària per a 200 persones, la recaptació íntegra de la qual es destinarà a sufragar la multa a les dues persones sancionades de la Plataforma Tracte Just.\nAquesta mena d’iniciatives i la voluntat de disposar tots els mitjans tècnics i humans necessaris des de Montcada, per difondre i fer palesa entre la ciutadania la nostra ferma resolució d’aconseguir el soterrament, és, entre d’altres, una condició imprescindible per garantir i fer avançar el projecte que ha de rescatar a Montcada de la seva inviabilitat territorial i singularitat urbanística.\nSobre la intenció solidaria de la jornada, caldrà esperar a veure com es resolen els recursos plantejats a les sancions demanant la seva anul·lació. En tot cas, en una causa com la nostra, mai és sobrer disposar d’un fons solidari en previsió de successos futurs.\nUna felicitació per la tasca dels treballadors municipals, de l’equip de Montcada Comunicació i de totes les persones que van fer possible la Diada del Soterrament i molt especialment a les alumnes de les acadèmies de ball de la ciutat.\nAvui el soterrament de l’R2 està una mica mes a prop. Endavant Montcada!!!\nLes autoritats municipals i l'exalcalde de Sant Feliu han intervingut a la I Diada pel Soterrament.


VOLUNTARIAT Biblioteques al Sahara- gener 2020 | Novetats\nVOLUNTARIAT Biblioteques al Sahara- gener 2020\nHo hem tornat a fer i estem molt contents de l’experiència. Un cop més hem ajudat a nens i nenes amb pocs recursos a tenir accés a la cultura, a la literatura, al llenguatge i a la lectura.\nDel 2 al 10 de Gener vam estar muntant una biblioteca a l’ escola El Kenz, al Sahara, a 25 km. D’Er-rachidia.\nL’escola compta tan sols amb dues aules i un total de 55 alumnes que cursen de 1er a 6è de primària. Com que hi ha pocs espais, els nens i nenes es divideixen en 3 grups equivalents als cicles de l’E.P del nostre país: CI (1er i 2on), CM (3er i 4rt) i CS (5è I 6è). Els tres grups tenen horari rotatiu de matí i tarda perquè tothom pugui fer classe cada dia .\nEn aquest voluntariat hi hem participat 4 persones, 3 procedents de Catalunya (Aina Bueso, Joan Puigdellivol i jo mateixa, Anna Huguet) i el professor natiu del Marroc (Alí Oukassou) contacte de confiança, enllaç amb les escoles, traductor i guia.\nEl primer dia de viatge, vam anar a Er-rachidia a comprar un ventall de llibres per la nova biblioteca escolar: contes, novel·les juvenils, diccionaris, atles, llibres tamàtics i de coneixements, etc. En vam comprar prop d’un centenar, alguns nous i altres de segona mà, majoritariament en àrab i en francès.\nTambé vam portar dues maletes plenes de material des de Catalunya: mapes mundis, contes en àrab i en francès, forro pels llibres, papers de colors, cel·lo, tisores, colors, pintura per fer murals a l’exterior, pinzells, objectes de decoració per l’aula, fitxes de control dels llibres i llibres de registre dels llibres…Vam tenir la col·laboració d’un pare d’un dels alumnes per fer els prestatges de la llibreria, ell es dedica a la fusteria i ens va voler ajudar des del primer moment.\nCom hem comentat anteriorment, l’escola El Kenz te dues aules i vam decidir posar dos prestatges amb llibres a cadascuna de les aules perquè els nens hi tinguéssin fàcil accés.\nPrimer es van classificar els llibres per edats i temàtiques, es van registrar i ennumerar en un llibre de registre. Després va venir la part més divertida, forrar-los i ordenar-los amb l’ajuda dels nens i nenes. S’ho van passar d’allò més bé forrant cada llibre! Ho van fer amb molta cura a l’hora que molt engrescats!\nDurant els 3 dies que vam estar a l’escola vam gaudir molt de la companyia, el tracte i l’energia dels nens i nenes de l’escola. Era emocionant veure com descobrien activitats que no havien realitzat mai i les duien a terme per primera vegada a la vida: forrar els llibres, fer un mural a la paret amb pintura de mans, pintar amb pinzells sobre papers de colors, retallar fulls, pintar amb colors, etc.\nHem descobert que les activitats plàstiques no tenen gairabé cabuda a les escoles del Marroc i ens alegre veure que aquest projete també ens serveix per engrescar-los en aquesta descoberta. Hem pogut treballar la creativitat amb els nens i nenes i conscienciar a la comunitat educativa de la importància que té innovar l’educació, fer partíceps als nens en les activitats, desenvolupar la creativitat a través de diferents activitats manuals, etc.\nEra la primera vegada que pintaven amb pinzell i ho van gaudir molt. Els hi vam ensenyar a retallar els papers creant mandales i formes amb els forats retallats i per ells era veure màgia! Amb el poc temps que teniem, vam intentar despertar una mica la seva creativitat amb materials desconeguts per ells. (La propera vegada hem de portar més tisores i més pinzells…) També vam tenir temps per jugar i intercanviar costums.\nL’últim dia els vam donar uns regalets que haviem portat per ells i ens vam despedir amb abraçades i agraïments. Per altra banda, mares de l’escola ens van portar tè i algunes pastes. Sempre que hi anem ens sentim molt ben cuidats. Sincerament estem molt agraïts per l’acollida de l’escola i les famílies.\nEn la nostra estada ens vam allotjar uns dies a casa els pares de l’Alí i altres a casa l’Alí en ple desert. La família ens va cuidar moltíssim, vam gaudir de tertúlies i àpats en família. Per cert! La gastronomía marroquí és molt interessant, a la tornada ens hem de posar tots a dieta perquè allà és impossible dir que no! Està tot boníssim!\nAixí que en resum, tota la experiència va ser molt intensa, emocionat, gratificant i plena! Ara ens toca idear i treballar la propera biblioteca, que esperem poder-la muntar ben aviat!\nSi vols conèixer i veure en imatges una mica més d'aquest voluntariat, torbaràs més fotos a les nostres xarxes socials.\nVolem agraïr a la fundació Ibada Sta, Maria la seva aportació per poder comprar tot aquest material i fer possible aquest projecte. Moltes Gràcies.\nTambé volem agraïr a la fundació Althaia i a Grup Bueso la seva aportació de material de merchandaising, samarretes, bosses, colors, etc. Que ens van donar per entregar als nens i nenes. Van estar molt contents/es.\nSi tens ganes de participar en aquest projecte, posa’t en contacte amb nosaltres a anna@lleuredosmil.com\nNavarcles, 20 de gener de 2021


L’oli d’oliva verge extra mata les cèl·lules canceroses\nL’Organització Mundial de la Salut va revelar en el seu últim informe de 2014 que s’havien produït 14 milions de nous casos de càncer i més de 8 milions de morts. Donar amb un remei eficaç per frenar aquesta onada de morts provocades pel càncer és vital per a la comunitat científica. Un nou treball científic ens dirigeix cap a aquesta adreça en la lluita contra el càncer amb un revelador descobriment.\nUn component de l’oli d’oliva verge extra és capaç de matar les cèl·lules del càncer sense danyar les cèl·lules sanes de l’ésser humà. Aquesta és la conclusió de l’últim estudi dut a terme per un equip de científics de la Universitat de Rutgers en Nova Jersey (EUA) i del Hunter College de Nova York (EUA) que recull la revista Molecular and Cellular Oncology.\nL’ingredient en qüestió és el “*oleocantal”, un compost orgànic natural aïllat de l’oli d’oliva verge extra i responsable del seu particular sabor lleugerament picant. Els experts han descobert que els propis enzims de oleocantal provoquen la mort de la cèl·lula cancerosa mitjançant la ruptura de les vesícules que emmagatzemen els residus de la cèl·lula, sense alterar les cèl·lules sanes. I el procés és tremendament ràpid: entre 30 minuts i una hora.\nLes cèl·lules canceroses estaven sent assassinades pels seus propis enzims. El oleocantal estava punxant les vesícules (els lisosomes) dins de les cèl·lules de càncer que emmagatzemen els residus de la cèl·lula. “Una vegada que obres una d’aquestes coses, tot l’infern es deslliga”, explica Paul Breslin, coautor de l’estudi.\nEl cridaner d’aquest procés és que el oleocantal no va danyar les cèl·lules sanes sinó que va paralitzar temporalment el seu cicle de vida, “com si les haguessin posat a dormir”, assenyala Breslin. 24 hores després, les cèl·lules sanes van reprendre els seus cicles naturals. El següent pas serà demostrar que aquest procés funciona també en animals vius. “I també hem d’entendre per què les cèl·lules canceroses són més sensibles al oleocantal que les cèl·lules no canceroses”, aclareix David Foster, coautor de l’estudi.


El PEN Català, 95 anys de diplomàcia cultural (Carme Arenas)\nA part de ser el tercer centre PEN més antic del món, el català ha estat tradicionalment un dels més actius internacionalment, testimoni privilegiat de la història contemporània\n4 min. 18/04/2017 20:16\nQuan el 19 d’abril de 1922, ara fa 95 anys, Josep M. López-Picó i Josep Millàs-Raurell, amb Josep M. Batista i Roca i el jove Joan Crexells, aconseguien de reunir uns quants escriptors en el sopar fundacional del PEN Català, segurament no eren conscients de l’abast d’allò que iniciaven.\nNomés feia dos mesos que el PEN Club Internacional havia enviat des de Londres una lletra de convit a totes les literatures del món perquè els escriptors s’afegissin a aquest espai de solidaritat i de trobada entre cultures.\nEl nom responia a les sigles de Poets, Essayists, Novelists i de seguida va representar, per als escriptors catalans, un pont per fer visible la literatura i la cultura catalana al món. Un any després, el PEN Català (aleshores Centre Català del PEN Club Internacional) ja reunia una vintena dels escriptors més importants de la nostra literatura (C. Riba, C. Arderiu, P. Fabra -que en fou el primer president-, J.M. de Sagarra i J. Puig i Ferreter, entre molts altres), i el 1924 el PEN Internacional feia membre d’honor Àngel Guimerà.\nDurant la dictadura de Primo de Rivera, el PEN Català va esdevenir un nucli d’afirmació d’una cultura perseguida pel govern dels militars, treballant intensament, dins i fora dels territoris de parla catalana, per defensar la llibertat d’expressió, els drets lingüístics i el diàleg entre literatures a través de la traducció.\nMogut per aquests ideals, el 1933 el PEN Català va participar en el Congrés de Dubrovnik, on, per primer cop, una organització internacional condemnava el règim nazi i defensava els escriptors alemanys que s’hi oposaven.\nDurant la Guerra Civil, el PEN Català va coordinar la solidaritat envers els escriptors catalans, que rebien menjar, paper i tota mena de suport. L’exili posterior a l’acabament de la guerra va ser vetllat de molt a prop pel PEN Internacional, que va ajudar a l’acolliment dels escriptors expatriats.\nEl 1965 el PEN Català es torna a constituir des de la clandestinitat. Però no serà fins al 1973 quan, en un trajecte en autocar de Barcelona a l’Espluga de Francolí, per esquivar la prohibició de reunió, el PEN Català es reconstitueix definitivament i Joan Oliver n’és elegit president.\nEl PEN encara el futur assumint els nous reptes de la societat contemporània\nAmb 95 anys d’història, el PEN encara el futur assumint els nous reptes de la societat contemporània. Un dels més importants, l’acolliment per fer front als milers, milions de persones que avui ens necessiten. En aquest sentit, el PEN Català forma part, des del 2006, de la Xarxa Internacional de Ciutats Refugi, ICORN (International Cities of Refuge Network), que acull escriptors perseguits als seus països d’origen.\nAvui el PEN convida tota la població a seguir treballant perquè els drets humans, com la llibertat d’expressió, o els drets lingüístics siguin preservats\nQue els escriptors, en sentit ampli, practiquin la solidaritat envers els seus companys perseguits, de vegades torturats i fins i tot assassinats, diu molt d’un col·lectiu que sense la llibertat de paraula no pot existir. Per això avui el PEN, a través del seu cercle d’amics ( www.pencatala.cat/sigues-del-pen), convida tota la població a seguir treballant perquè els drets humans, com la llibertat d’expressió, o els drets lingüístics siguin preservats. I encoratja els mitjans de comunicació a fer-se seus i a difondre aquests valors per construir una societat més justa.


Jaume Tugores: "'El matí inventat' és un disc que m'ha costat 14 anys de feina"\nEl guitarrista Jaume Tugores. J. T.\nPalmaEl matí inventat és el darrer treball del guitarrista Jaume Tugores, un llibre-disc que duu pensant, construint i editant fa anys. "De quan la meva dona estava embarassada del nostre primer fill, fa 14 anys", explica. El resultat és un disc de temes instrumentals i vuit contes en català. Aquest dimarts, 4 de maig, el presentarà al teatre Principal de Palma amb la banda amb què va gravar les cançons l'any passat. Així, Biel Fiol tocarà el violoncel, David González el saxo alt i saxo soprano, Carol Domènech posarà veu i tocarà l'ukulele; Pablo Di Silva s'encarregarà del contrabaix i Teo Salvà de la bateria.\nEl matí inventat és el vostre vuitè disc, i em consta que considerau que és el millor que heu fet. Per què?\n— Diria que hi ha tres motius principals. Primer, perquè ha estat el que més he tardat a fer. Quant a producció, a decidir quins instruments hi sonaries, pensar els temes, el format que havia de tenir... Al final és un contacontes musical que m'ha costat 14 anys de feina. El vaig començar a pensar quan la meva dona estava embarassada del meu fill gran, que té 13 anys. El temps ha jugat a favor meu. En un programa em van demanar si, com a músic, m'havia influenciat d'alguna manera el fet de ser pare. Vaig contestar que, en essència, no; la gent que em coneix de fa anys veurà que el so és igual, que seguesc cercant la bellesa de la melodia, l'emotivitat, la lluminositat, i que sona mediterrani i cinematogràfic. Però li vaig donar voltes a la pregunta i vaig concloure que la responsabilitat de criar els meus dos fills m'ha fet millorar en certes coses. Per exemple, a simplificar més, a arribar a la senzillesa més clara possible. Això ha fet que aquest disc se'n beneficiï. L'altra cosa que ha canviat cap a millor és l'exigència personal, la meticulositat. Sempre he estat meticulós, però ara més. Pensava que, per ells, havia de treure el millor de mi.\nPodríem dir que el fet de ser pare ha accentuat certes maneres de ser que ja us definien.\n— Sí. Jo pensava: "Seré el reflex d'aquests dos éssers tan preuats. He d'intentar donar el millor de mi". Pensava en què els volia ensenyar. Per això he estat 13 anys plantejant El matí inventat, descartant, millorant... Aquest mes de juny farà un any que està gravat, però amb la pandèmia tan present no ens havíem posat data de presentació.\nEls vostres fills han escoltat el disc?\n— El petit té 10 anys i, com la majoria d'infants d'avui en dia, està molt immers en les xarxes socials i el món dels videojocs. Així que em va dir: —Papà, no em facis cap espòiler! Per tant, tot serà una sorpresa demà, al concert de presentació al Principal de Palma. El gran, en canvi, sí que m'ha demanat alguna cosa, i sembla que li convenç. A més, ara farà sis anys que toca la bateria. El seu professor és en Teo Salvà, amb qui té una relació molt maca i paternal. Crec que això el toca i l'emociona.\nEl matí inventat són vuit cançons instrumentals, però també hi ha contes. D'alguna manera és un disc molt màgic.\n— Som una persona molt fantasiosa i imaginativa. Don classes a adults i infants, i amb els infants ho trec molt més. Pens que és molt important crear màgia en tot moment, si abordes la música així, guanya moltíssim. A mi se m'ocorrien moltes històries contínuament. Quan la meva dona i jo vam començar a sortir li vaig escriure uns contes; pensava històries per fer introduccions a les cançons durant els meus concerts, perquè la música instrumental requereix un poc de context, i el públic ho agraeix. No crec que els que surten en aquest disc-llibre tinguin cap valor literari, no m'acost amb cap ambició en aquesta disciplina. Però sí que fer ús de les metàfores, dels símbols i de les paraules acompanya molt a la música. Sobre això, vull dir que el meu amic Pere Janer m'ha ajudat molt en la correcció dels textos.\nLa il·lustradora Mar Serra, de sa Pobla, ha participat en la imatge gràfica de l'objecte.\n— L'encontre i la col·laboració amb na Mar és una història meravellosa. Ella havia estat alumna de la meva dona, que és professora de Filosofia. Anys després, aquesta tardor, es van retrobar en una excursió que va fer amb uns amics. Na Mar li va explicar que era il·lustradora i que havia fet un còmic de l'Albufera (Bateman i els anglesos a s'Albufera). Ens en van enviar un exemplar i a mi em van fascinar els dibuixos. Jo cercava unes imatges que no fossin molt infantils, però que fossin màgiques i molt personals. Na Mar té molt de caràcter, i hem connectat molt. Esper poder seguir col·laborant amb ella molts d'anys.\nSón moments difícils per la música en directe, però demà tocau al teatre Principal de Palma. Estau content de celebrar així l'arribada del disc?\n— Tenc una Il·lusió desbordant. Poder presentar un disc així d'especial, el més sentit de la meva carrera, és un regal que mai podré valorar realment. A més, la gravació va ser molt especials. Fou al juny, i era gairebé el primer que fèiem després del confinament. Hi ha una energia extra donada per les circumstàncies. Encara, a damunt, un dels músics acaba de ser pare, i dos esperen un nin. Estam nerviosos, no sabem quan ens podrem tornar a ajuntar tots sis per fer aquest concert.\nMúsica Teatre Principal de Palma Agenda cultural concerts


Homenatge a la ràdio pirata | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUna allau de cartes, més de dos milers, enviades des d’arreu d’Europa, va provocar l’emissió de The Radio Caroline Revival Hour, una mena d’homenatge que Radio Andorra va retre, precisament un 2 de març, el de 1969, a una emissora pirata: Radio Caroline, és clar, que havia estat reduïda al silenci per les autoritats angleses. Jean-Marc Printz recupera la història a Aquí Radio Andorra, aquell lloc web convertit en un immens fons documental. A les seves mans acaba de caure, explica Printz, el CD de més d’una hora de durada que recull aquella històrica emissió.\nThe Radio Caroline Revival Tour va ser una emissió presentada per Don Allen, antic DJ de l’estació pirata anglesa, que emetia des del mar del Nord. El programa va ser objecte d’una gran campanya de premsa a la Gran Bretanya i França perquè recordava la trajectòria de l’emissora, aleshores tancada des de feia un any. Es va enregistrar a un estudi londinenc, on es van reunir per darrera vegada tots els discjòqueis que havien estat als micròfons de Radio Caroline.\nGràcies a la iniciativa d’un jove francès, Yves Kuhn, el programa es va difondre en exclusiva per Radio Andorra, entre la mitjanit i la una de la matinada, relata Printz. Durant la setmana següent va anar arribant aquella allau de cartes, amb els comentaris entusiastes d’oients d’arreu d’Europa. La difusió de la gravació va ser posteriorment molt minoritària. Més endavant se’n faria una versió en CD. Ara, per fi, el contingut sencer és accessible al web de Printz, penjat en l’any que li correspon, el 1969.\nL’enregistrament permet resseguir el transcurs d’aquella històrica emissió, presentada per Rosabel, l’animadora espanyola de l’estació. Després, noms molt populars per als seguidors de Radio Caroline: Daffy Don Allen, Bob Steward, Bud Bullou, Bobby Dee, Stevie Merike, es van anar rellevant al micro per retraçar la història de l’emissora pirata i tornar a presentar els discos que havien fet populars des del mar del Nord.\nUn intent per revifar-la\nL’entusiasme que va generar el revival de l’estació pirata va fer que els responsables de Radio Andorra ideessin un programa en anglès, Radio 428 (en referència a la longitud d’ones OM), que s’hauria d’emetre en acabar les emissions en espanyol. Fins i tot van llogar l’emissor a una societat anglesa, Jumbo Blimp Works, que posava en antena Radio Rupert, amb música progressiva.\nNo obstant això, aquests experiments, recorda Printz, no van tenir un llarg recorregut. La raó? La mala qualitat amb què l’ona mitjana arribava al nord d’Europa i Anglaterra, que era el públic al qual volien arribar. L’equip anglès es va decantar per Radio Monte-Carlo.\nLa idea, però, va quedar en l’aire i més endavant, a mitjan la dècada dels setanta, la va recuperar. En aquest cas ja amb l’emissor d’ona curta, amb un abast molt més ample.\nThe Caroline Revival Hour


CARCASSONNE JUNIOR - Artijoc, S.C.C.L\n> Tots els productes>Jocs de taula>CARCASSONNE JUNIOR\nAquest joc és una variant molt simplificada de Carcassona, que ha venut milions d'exemplars, i és divertida tant per als petits de la casa com per als grans. Aquí no cal comptar punts. El/la primer/a jugador/a que posi sobre el tauler totes les seves figures guanyarà la partida.\nCarcassonne Junior és la millor manera d'introduir als més petits de la casa en un dels jocs més populars editats per Devir.\nComponents de joc: 32 figures de fusta en quatre colors, 36 peces de territori mida gran.\nCARCASSONNE COLINAS Y OVEJAS DEVIR\nPujols i Ovelles, és la vuitena expansió de Carcassonne. Amb ella s'incorporen peces de pastors dels pujols i d'ovelles, els ramats de les quals donaran punts extra als jugadors sempre que vagin amb compte amb els llops que ronden pels voltants.\nCARCASSONNE (Ed. en català)\nUn joc tan senzill i alhora tant diferent a cada partida, s'ha convertit en un clàssic dels jocs de taula, amb milions de còpies venudes arreu del món.\nLa Princesa i el Drac és la tercera ampliació de Carcassonne. Inclou noves fitxes, com els volcans, i dues noves peces: el drac i la fada.\nCARCASSONNE (Ed. Castellà)


La ministra Delgado alerta que les manifestacions poden afectar el judici del procés\nLa ministra de Justícia, Dolores Delgado, ha confiat que no hi hagi incidents en la manifestació convocada per a aquest diumenge per PP, Ciutadans i Vox, i ha alertat del risc que generin "una tensió i pressió social no favorable per a l'assossec" dels tribunals, en vigílies del judici del procés.\nEntrevistada ahir a TVE, Delgado va demanar a aquests partits que rebaixin el "nivell d'exaltació, confrontació i radicalització" i ha acusat el PP i el seu líder, Pablo Casado, d'estar mancat de "sentit d'Estat".\nSobre les crítiques de dirigents socialistes a la decisió del Govern d'acceptar un relator a la taula de partits per al diàleg sobre Catalunya, Delgado ha reconegut que és important explicar "què s'està fent" i la funció dels instruments que poden utilitzar-se en el diàleg.\nPerò ha recordat que el context és "complicat": el dia 12 comença el judici del procés, després arribaran les eleccions locals, autonòmiques i europees i, després dels resultats a Andalusia i la unió de "les tres dretes", s'ha generat una situació "molt convulsa" que pot donar lloc a interpretacions "en molts casos interessades, partidistes i sense un sentit d'Estat".\njudici al procés El TS farà sessions els dies que calgui per acabar el judici abans de la campanya electoral Gemma Liñán\nJudici al procés El Suprem rebutja ajornar l'inici del judici del procés Gemma Liñán\nJudici al procés Un informe jurídic acredita la vulneració de drets humans a Catalunya des del 2017 El Nacional / ACN


Obres de millora en la col·lecció permanent del Museu de Belles Arts - Notícies - Generalitat Valenciana\nConselleria d' Educació, Investigació, Cultura i Esport Conselleria d' Educació, Investigació, Cultura i Esport\nObres de millora en la col·lecció permanent del Museu de Belles Arts\nGestió de fons\nEl museu fora del museu\n12.09.2017.- El Museu de Belles Arts de València realitzarà una sèrie d'actuacions en els pròxims mesos per a introduir noves obres d'art procedents de la 'Col·lecció Delgado' en la col·lecció permanent del Museu, així com treballs de manteniment i millora en la primera planta.\nLes intervencions en les sales de la primera planta consisteixen a renovar el sistema d'il·luminació, neteja de reixetes d'impulsió i retorn del sistema de climatització, reparació de xicotets desperfectes en la parets i labors de pintura.\nEls treballs de manteniment estan previstos des de l'1 d'octubre fins a març de 2018. El Museu de Belles Arts no tancarà les portes, tan sols no se'n podrà visitar la planta primera mentre duren les obres. Es continuarà visitant amb normalitat la pintura dels primitius valencians, el gòtic internacional, el renaixement valencià, la pintura flamenca dels segles XV i XVI, el renaixement italià i el castellà, el barroc valencià, així com la Sala Sorolla.\nEl director del Museu de Belles Arts de València, José Ignacio Casar Pinazo, ha explicat que des de la inauguració d'aquesta part del Museu, l'any 2003, «l'edifici no ha sigut sotmès a una actuació integral de manteniment; s'hi han realitzat actuacions puntuals com a solució a problemes concrets que s'han produït. Per tant, aquesta actuació s'ha de considerar normal, i, en tot cas, hauria d'haver sigut feta anys abans".\nJosé Ignacio Casar, director del Museu, i David Gimilio, conservador, durant la presentació del pla de millores a la premsa\nLes actuacions que s'han dissenyat en aquest pla de millores són minucioses i complexes: cal despenjar totes les obres d'art de les sales, guardar-les, realitzar els treballs de manteniment i tornar a penjar-les. "Això comporta un control minuciós de la ubicació de cada obra i servirà també per a realitzar un control dels seus reversos", ha apuntat Casar\nQuant a la renovació de la col·lecció permanent, tal com es va anunciar en la presentació de l'exposició de la Col·lecció Delgado, que continua vigent fins al 29 d'octubre, les 32 obres d'art que s'exhibeixen s'incorporen al discurs de la col·lecció permanent del museu pel termini del comodat subscrit amb els seus propietaris, que és de cinc anys. Dama de perfil, de Diego Velázquez; Magdalena penitent, Oració en l'hort i el Salvador, de Bartolomé Esteban Murillo; Natura morta de dolços i fruites seques, de Tomás Yepes, i Sant Pere, de Josep de Ribera, són algunes de les noves obres que es mostraran.\nTambé es té previst incloure-hi alguns tapissos, escultures i peces d'arts sumptuàries, algunes procedents de la Col·lecció Orts Bosch, que no s'exhibeixen des que va acabar la presentació de la col·lecció.\nJosé Ignacio Casar ha assenyalat que amb la introducció de les noves obres "es planteja una remodelació dels conceptes amb els quals es presenta la col·lecció en la planta primera". D'aquesta forma, les sales 15 i 16 de l'actual plànol de visita es destinaran a art italià i flamenc del segle XVII, així com pintura flamenca i holandesa; la sala 17 es destinarà a l'art espanyol del segle XVII; les sales 18 i 20 es destinaran a l'art del segle XVIII, el Romanticisme i Vicente López; desapareix l'exhibició en la sala 19, que és un passadís en el qual s'ha considerat que no ha d'exposar-se obra, i les sales 13 i 14 es transformen en sales associades a les transversals concurrents, del tal forma que s'hi planteja una instal·lació de caràcter museogràfic per a explicar els continguts de les sales adjacents.


Juny de 2014 – COOPERACIÓ ACTIVA\nDesplegament xarxa prevenció i salut comunitària al Municipi de Touba Mboul (Senegal)-.\n27 Juny 2014 27 Juny 2014 COOPERACIÓ ACTIVA CAMP DE TARRAGONA I TERRES DE L'EBREDeixa un comentari\nCooperació internacional i assistència sanitària al Senegal-. Malgrat que ja fa molts anys que moltes veus dins de la cooperació internacional defensen que els projectes d’intervenció en l’àmbit de la cooperació internacional han de plantejar-se des de dins de les mateixes comunitats beneficiàries i a partir dels mateixos agents implicats per tal de garantir-ne laContinue reading Desplegament xarxa prevenció i salut comunitària al Municipi de Touba Mboul (Senegal)-. →\nComerç de contractes d’habitatge, o frau fiscal: vers el control policial del padró-.\n11 Juny 2014 11 Juny 2014 COOPERACIÓ ACTIVA CAMP DE TARRAGONA I TERRES DE L'EBREDeixa un comentari\nA diversos municipis del Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre on fem -des de Cooperació Activa- assessorament en matèria d’estrangeria, com ara Salou o Amposta, hem detectat que s’estan duent a terme procediments com ara verificar d’ofici per part de la Guàrdia Urbana que la persona que demana l’alta al padró municipal viuContinue reading Comerç de contractes d’habitatge, o frau fiscal: vers el control policial del padró-. →\nCamps de Treball estiu a la regió de Diourbel (Senegal)\n5 Juny 2014 15 Juliol 2014 COOPERACIÓ ACTIVA CAMP DE TARRAGONA I TERRES DE L'EBREDeixa un comentari\nCAMP DE TREBALL AL SENEGAL Vols posar a prova i ampliar els teus coneixements en un ambient cooperatiu mentre coneixes des de dins d’altres cultures? Vols adquirir experiència en l’àmbit de la cooperació internacional, participant directament amb les comunitats beneficiàries en el disseny i implementació de projectes? Vols viure una experiència personalment enriquidora alhora queContinue reading Camps de Treball estiu a la regió de Diourbel (Senegal) →\nLa actitud del PSC i CIU davant la immigració i el foment del yihadisme-.\n5 Juny 2014 COOPERACIÓ ACTIVA CAMP DE TARRAGONA I TERRES DE L'EBREDeixa un comentari\nReforçar les fronteres comunitàries com a estratègia electoral -.Les passades eleccions europees han tornat a posar una vegada més de manifest la manera de fer de la majoria dels partits polítics per tal de tractar d’obtenir el vot de persones arribades amb la immigració. En comptes de tractar i dirigir-se a aquestes en qualitat deContinue reading La actitud del PSC i CIU davant la immigració i el foment del yihadisme-. →


El vaixell d'Odisseu: d’abril 2020\nAndabatae, els gladiadors cecs\nSalvete omnes, amicae et amici!\nDurant aquests dies de confinament he recuperat un magnífic llibre: 'Yo, Julia' d’en Santiago Posteguillo. Fent aquesta segona lectura m’he fixat més en aquells petits detalls que, de primeres, poder no criden l’atenció; aquest ha estat el cas dels andabatae.\nUs recomano molt aquest llibre perquè “Yo, Julia”, filla de reis, mare de cèsars i dona de l'emperador Septimi Sever, arrossega dos estigmes que segueixen molt vius encara avui dia: primer, ser dona i segon, ser estrangera. Si bé és evident que, donada l’estructura extremament patriarcal de Roma, hi havia molts més homes que no pas dones en posicions de rellevància, no és menys cert que amb freqüència l’historiador home i, sensu lato, l’escriptor home han deixat de costat figures històriques femenines d’enorme impacte pel sol fet de ser dones; i Júlia Domna n’és un exemple.\nA continuació, el passatge del llibre on fa referència als andabatae: l'emperador Còmmode està celebrant un gran espectacle a l’Amfiteatre Flavi, el Colosseu, per demostrar tot el seu poder quan...\n‹‹ Cada vez que el emperador terminaba con toda una tanda de aquellos miserables, había un breve descanso en el que se quitaba el casco y bebía agua y vino, y acto seguido volvían a abrirse, a una voz suya, las trampillas y emergían nuevos espectros que a rastras, cojeando e incluso con cascos cegados sin visión, como si fueran andabatae, vagaban por la arena del Anfiteatro Flavio hasta que la inclemente espada de Cómodo les daba muerte uno a uno.›› (pàg. 77)\nL’etimologia d’aquest mot és dubtosa, pot ser que provingui del grec (d’αν-δέμας, ‘sense protecció’ i βαίνω, ‘caminar’) o bé sigui un préstec llatinitzat del gal. Per tant, un andabata era aquell gladiador condemnat a lluitar a cegues amb un casc amb el qual no tenia cap mena de visió; era una dura condemna en la Roma imperial. I el poble es divertia intentant confondre’ls encara més des de les caveae.\nNo eren els gladiatores habituals que havien estat entrenats en una de les escoles de gladiadors per un lanista; eren noxii, criminals, que havien estats condemnats a mort a l’arena. És per aquest motiu que els andabatae només lluitaven amb altres delinqüents desventurats i amb un gladius o espasa curta i un escut molt simple, atès que per als gladiadors professionals era una deshonor lluitar contra ells perquè no havien rebut cap mena d’entrenament previ.\nAquest tipus de gladiadors proporcionaven tristament un toc de comicitat als spectatores tot just abans dels grans espectacles de les munera gladiatoria et venationes. Aquestes lluites resultaven la diversió de la multitud perquè el públic hi participava desorientant-los. Si s’hagués d’establir un paral·lelisme amb algun joc d’avui en dia seria amb la “gallineta cega”, en què els participants tracten de desorientar a aquell qui fa de gallineta embenada.\nFinalment, quan un andabata queia, era cremat amb un ferro candent per verificar que no fingia. En cas de dubte, un assistent de l’amfiteatre, disfressat de Caront, rematava el condemnat amb un cop de martell al cap.\nFins a la propera, tripulants, molts ànims, paciència i salut!\nExtripulant i estudiant d’Humanitats a la UPF\nPublicat per El vaixell d'Odisseu a 17:04 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: cultura clàssica, general, llatí\nAquest és un petit regal per als meus alumnes de Llatí de 4t d'ESO en dies de confinament obligat. Vaig demanar-los que triessin un llatinisme i que, inspirats per ell, escrivissin un petit text, fessin un dibuix, escollissin una cançó o gravessin un àudio o un vídeo. He anat rebent les seves feines i el resultat és aquest padlet. Feliciter, discipulae et discipuli! Feu bondat, cuideu-vos molt i cuideu dels vostres.\nCVRATE VT VALEATIS!\nPublicat per El vaixell d'Odisseu a 16:46 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: actualitat, competència artística, competència audiovisual, competència lingüística, general, llatinismes, referències clàssiques


Blanca Niguarda Milà Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNiguarda, Milà, Itàlia - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nSituat a Niguarda, Blanca Niguarda és el lloc perfecte per gaudir de Milà i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Blanca Niguarda és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, ascensor.\nL'ambient de Blanca Niguarda es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Blanca Niguarda.


Xantal Llavina | “Conèixer el Barça des de tot el món”\nXantal Llavina / elpuntavui / “Conèixer el Barça des de tot el món”\n“L’aplicació està composta per unes 300 fotografies esfèriques aèries i terrestres”\nSalvador Garcia és el creador de l’aplicació de Futbol Club Barcelona Virtual Tour. Foto: ARXIU.\nCom neix una aplicació que intenta descobrir els racons més amagats del Barça?\nSabíem que hi ha molta gent al món que vol saber més coses d’un dels clubs més importats del planeta. I volíem crear una aplicació que mogués la curiositats de molts, i el Barça era el club ideal. Mai abans s’havia pogut veure de tan a prop, poder visitar espais desconeguts per la majoria i zones exclusives del Camp Nou i els racons més amagats de l’estadi, la Ciutat Esportiva, passant per l’àrea privada dels jugadors, zones vip, el museu, els vestuaris, la llotja presidencial, el Miniestadi, els camps d’entrenament…\nFa poques setmanes que heu sortit al mercat i sembla que això ja està triomfant…\nSí, tenim dades molt positives del llançament. Sempre hi ha molta gent que té interès i curiositat per saber encara més d’un club de referència com el que tenim a casa nostra.\nFins i tot el jugador Carles Puyol ha afirmat que gràcies a aquesta aplicació “ha vist llocs que ni tan sols ell coneixia!” És cert?\nSí, Carles Puyol ho ha dit. I és que amb l’aplicació podrem veure-ho tot: des de les habitacions dels nens de la Masia, que dormen amb els seus ossets de peluix, passant per llocs realment amagats de l’estadi. La directiva blaugrana ens ha donat totes les facilitats a l’hora de mostrar tots els indrets. A més, fem una retrospectiva a la historia del club, amb els equips, jugadors i entrenadors que han fet viure els moments més intensos als culers.\nI també vistes aèries…\nL’aplicació està composta per unes 300 fotografies esfèriques aèries i terrestres i una fotografia aèria terrestre presa a més de 500 metres i que permet fer un zoom al detall. Aquestes imatges esfèriques han estat ordenades reproduint un recorregut virtual el més intuïtiu possible per no desorientar l’espectador i també per crear un sensació molt real.\nEl president del Club, Sandro Rosell, ja l’ha visitat?\nI tant, i n’està encantat, i de fet ha estat un els impulsors principals perquè això pogués ser una realitat. Era conscient que aquesta aplicació és ideal per poder visitar el club des de qualsevol lloc del món, culers que tenen el Camp Nou molt lluny de casa seva.\nPer quins dispositius està disponible?\nPer a PC, Mac, tauletes i smartphones, i es pot comprar a través de la pàgina web del F.C. Barcelona () o la de Sky & Earth. Ben aviat es podrà adquirir a les botigues de les plataformes de les aplicacions com ara Appe Store o Market d’Android.\nEl preu de l’aplicació depèn del recorregut que es vulgui fer?\nSí, hi ha una part que és gratuïta, la bàsica, en què pots visitar els racons més coneguts del club. Tot i això, l’aplicació també es presenta amb una àmplia oferta d’opcions de compra. Des de preus unitaris per a cada espai seleccionat fins a pacs complerts que agrupen la totalitat de les instal·lacions del Camp Nou, del Museu del Barça i de la Ciutat Esportiva. En funció de les novetats, els paquets de l’aplicació s’aniran ampliant i també actualitzant.\nPer exemple, un primer cas: Camp Nou terreny de joc 1,99 euros. Un segon exemple: Camp Nou zona privada jugadors 1,99 euros. També tenim una tercera opció: Camp Nou vip i premsa, 1,99 euros. O una quarta possibilitat: Ciutat Esportiva Masia 1,79 euros. O tens el pac Camp Nou, que inclou Camp Nou terreny de joc, Camp Nou zona privada jugadors i Camp Nou vip i premsa per 3,98 euros, per exemple.\nEn quants idiomes la trobarem?\nActualment està disponible en català, castellà i anglès, tot i que en un futur els volem ampliar perquè ja l’han descarregada ciutadans de països ben diferents.\nQuant temps heu trigat a enllestir-la?\nUn any, perquè és un equip molt complet, hi ha moltes instal·lacions, seccions, hi ha molts indrets que estaven ocupats per professionals i havíem d’aprofitar els moments que no hi eren per realitzar les fotografies.\nQuines novetats teniu per incloure a l’aplicació?\nVolem que l’aplicació sigui més interactiva, introduir concursos, competicions entre països o que a l’aplicació es puguin buscar directament els continguts. Volem crear més sinergies a través de les xarxes socials.\nFutbol Club Barcelona Tour és una aplicació que permet recórrer virtualment les instal·lacions del club blaugrana, des del Camp Nou fins a la Masia, passant pels vestuaris del primer equip. Una aplicació creada per l’empresa Sky and Earth i impulsada per l’exjugador blaugrana Salvador Garcia i que és tot un èxit.\n# A Twitter:


Els Capgrossos engeguen una campanya a Verkami pel viatge a l'Índia | Mataró Ràdio\nDll, 12/05/2014 - 09:40\nLa Colla Castellera Capgrossos de Mataró llança avui dilluns una campanya de micromecenatge. L’objectiu és finançar una exposició fotogràfica sobre el viatge a l’Índia que realitzaran aquest mes d’agost. Com l’any passat van fer els Castellers de Sant, els camises blaves han estat convidats a participar d’un festival de govindes, una tradició índia molt similar als castells. El director de comunicació dels Capgrossos, Lluís Feliu, ha explicat al Viu la vida de Mataró Ràdio en què consisteix aquest festival dedicat a la deessa Krisna.\nLes aportacions es podran realitzar a través de la plataforma Verkami i se’n poden fer d’un ampli ventall de quantitats, cadascuna amb la seva recompensa. A més, per tal de finançar el viatge, els castellers vendran butlletes pel sorteig de tres paneres.