Guanyar Alcoi reclama un "millor funcionament" dels òrgans de govern local - Alcoi23\nEn el passat plenari la regidora del PSOE Lorena Zamorano va exposar la seua opinió de que la naturalesa del plenari s’havia desvirtuat. Des de Guanyar Alcoi volen mostrar el seu acord amb aquesta opinió. No obstant això, segons la plataforma municipalista, Zamorano no va apuntar a les causes d’aquesta inoperància i que la plataforma troba en la manca d’una organització real i sòlida dels òrgans locals de govern que impossibilita que el plenari serveixa com un lloc per a debatre idees i polítiques de mitjà i llarg abast i marcar així el camí per a la nostra ciutat. La regidora de Guanyar Alcoi, Sandra Obiol, ho exposa clarament: “La sra. Zamorano, i entenem que amb ella la resta de govern, no pot queixar-se de que les coses no funcionen a l’Ajuntament i no fer res per a solucionar-ho. Al 2017 es va iniciar el treball en dotar-nos d’un Reglament d’Organització Municipal i a finals de 2020 no el tenim encara, tot i que la normativa ens obliga a tindre’n un des de 2010! Hem de ser de les poques ciutats del nostre tamany que no en tinguem. Guanyar li donarà suport en aquesta tasca perquè entenem que necessitem un Ajuntament que funcione per a facilitar la vida a les alcoianes i alcoians.”\nGuanyar Alcoi defensen que, com fan a moltes altres ciutats, les comissions informatives i també les juntes de portaveus funcionen com una avantsala per al plenari i que al plenari es puguen fer debats llargs i assossegats sobre qüestions polítiques no únicament sobre aspectes de gestió diària. Però per a aconseguir aquesta situació aquests organismes de govern local han de ser transparents i públics per a la ciutadania i els mitjans de comunicació. Obiol així ho reclama: “no podem pretendre que el plenari funcione per a debats transcendentals si és l’únic espai on l’ordre del dia, l’acta i els acords són públics, és a dir que qualsevol veí i veïna d’Alcoi pot saber el què passa. Hem de fer com altres ciutats i que al nostre web hi estiguen penjades les qüestions que s’han debatut ens comissions i els acords als que s’ha arribat. I que faciliten als veïns a fer propostes sobre els que els preocupa. Lamentablement, i precisament així ho va dir la sra. Zamorano en el plenari, les actes de les comissions no són públiques. No cal que recordem que la foscor i desinformació sempre dóna problemes”.\nPer això Guanyar anima i dóna suport al govern local per a que assumisca la tasca de modernitzar l’Ajuntament però no només en quant a tràmits administratius sinó també en allò que els compet com a govern: en el debat democràtic que s’ha de donar al seu si.\nAnteriorLa Fira del Llibre en Valencià s’ubicarà enguany a les portes del Centre Cultural Mario Silvestre\nSiguienteVÍDEO | La Fundación Novaterra organiza un debate sobre decrecimiento en el IVAM CADA en Alcoi


Palafrugell | enciclopèdia.cat\nL'agricultura, la ramaderia i la pesca\nEl comerç i el turisme\nLa vila de Palafrugell\nMunicipi del Baix Empordà, situat a la costa (al sector central i més característic de la Costa Brava), accidentat pels contraforts de les Gavarres i pel massís de Begur, entre els quals es forma l’anomenat passadís de Palafrugell, que comunica l’Empordanet amb el port de Palamós.\nLimita a l’E i al SE amb la mar, al N amb Begur, Regencós i Torrent, a l’W amb Vulpellac i al S amb Mont-ras. El municipi comprèn, a més de la vila de Palafrugell, cap del terme, el poble rural de Llofriu, els poblats marítims de Calella de Palafrugell, Llafranc i Tamariu, els antics veïnats de Santa Margarida i Ermedàs, el santuari de Sant Sebastià de la Guarda i altres veïnats, ravals, urbanitzacions modernes i masies escampades. Les grafies més antigues, que es remunten a l’any 988, demostren que el topònim Palafrugell deriva d’un primitiu Palacio Fregellis , essent Frugell un nom de persona d’arrel llatina.\nEl territori s’estén per l’anomenat corredor de Palafrugell, fossa tectònica que és un allargament de la plana del Baix Empordà fins a la badia de Palamós. Aquest pla, amb petits pujols, és limitat pels contraforts de les Gavarres, a ponent, i pels seus estreps litorals i el massís de Begur, a llevant, que constitueixen els diversos sectors accidentats del terme. El Puig Major, a les Muntanyes Poues —al NW del terme—, té 241 m d’altitud. A llevant, prop del litoral, als estreps del massís de Begur, hi ha altituds de 179 m.\nLa carretera C-66 de Palafrugell a Girona travessa el sector oriental del terme i passa prop de Llofriu. La vila de Palafrugell s’hi comunica per mitjà de dos curts ramals. En aquest lloc s’inicien les carreteres comarcals de Palafrugell a Torroella de Montgrí i de Palafrugell a Begur. Diferents carreteres comuniquen Palafrugell amb les poblacions marítimes del seu terme: la que porta a Calella i Llafranc, paral·lela a la qual corre una autovia (Avinguda del Mar), i la que porta a Tamariu, que al paratge de Ros es bifurca cap a Llafranc. Entre el 1887 i el 1956 funcionà el tramvia de vapor de Palamós a Flaçà, amb estació a Palafrugell, que s’allargà fins a Girona el 1921 i més tard tingué un ramal fins a Banyoles. Aquest tren de via estreta, que havia fet un gran servei a la comarca, sobretot per al desenvolupament de la indústria surera, s’extingí per manca de renovació del material.\nLa costa del terme de Palafrugell s’inicia al S a la minúscula cala d’en Massoni, racó arredossat a migdia del Cap Roig. Les illes Formigues —l’Illa per als mariners—són més al S, mar endins i davant del cap de Planes, entre Palamós i Mont-ras, però la silueta característica d’aquest grup d’illots és l’element identificatiu de l’horitzó marítim que es contempla des de les poblacions de Calella de Palafrugell i Llafranc. El Cap Roig és un accident que es destaca pels alts penya-segats rogencs. Al seu damunt, entre espesses pinedes, hi ha el jardí botànic, el castell i la petita platja del Cap Roig. Entre aquest cap i la punta dels Forcats s’obre el Golfet, badia de costa alterosa i coberta de vegetació, amb la curiositat geològica dels monòlits de Castellets i la petita platja de Cau del Toixó al fons. Sobre el Golfet i sobretot al paratge dels Forcats, on la costa continua escarpada i molt erosionada, s’ha construït en excés entre les pinedes i les suredes.\nEls Forcats ens porten, vers el N, fins al poble de Calella de Palafrugell, que presenta un espai urbanitzat molt extens al llarg de tot un seguit de petites platges encaixades entre afloraments de roques que formen nombrosos entrants. El nucli primitiu del poble de pescadors s’identifica encara, malgrat les transformacions recents, compacte i amb les cases com apilonades vora el Portbò —el seu minúscul port natural— i les dues platges que el limiten: la platja d’en Calau i el port de Malaspina. Els barris d’estiueig, iniciats a la fi del segle XIX, s’estenen vers el S per les cales de la Platgeta, el Port Pelegrí i els Canyers o Sant Roc i a la platja del Canadell i al paratge de la Torre vers el N. Al N del Canadell, el tossal de la Torre de Calella —coronat per la vella torre de guaita i on es drecen els Tres Pins, grup molt conegut de pins pinyers d’unes grans proporcions— acaba a la punta dels Canons. A la costa de la Marineda, la punta d’en Blanc és l’extrem de la badia de Llafranc, fonda i arenosa, tancada al N per l’alta muntanya de Sant Sebastià. Entre totes dues es dreça el nucli de Llafranc.\nLa muntanya del cap de Sant Sebastià de la Guarda és l’accident dominant i més conegut d’aquest tram de litoral. Amb els seus 165 m d’altitud, cau sobtadament sobre la mar i crea una costa amb grans espadats que arriben al seu punt més espectacular al salt de Romaboira, d’una verticalitat absoluta. L’alt promontori és coronat pel vell edifici que integra la torre de guaita i l’ermita que li ha donat nom i la seva hostaleria i pel far. Seguint cap al N continuen els penya-segats amb petits entrants com cala de Gents i el Cau. Cala Pedrosa, passat el cap dels Frares, és una mica més ampla i manté el seu aspecte natural, però és, com tot aquest sector, d’accés difícil des de terra. Amb els penya-segats de la Musclera i la Perica —on hi ha algunes de les primeres cases d’estiueig fetes per britànics en aquesta costa— comença la corba de la petita badia de Tamariu, al fons de la qual, vora la platja, hi ha el poblat de Tamariu. El promontori que clou la cala de Tamariu pel N acaba a la punta d’en Quart, que amb la punta des Banc limiten l’entrada a la petita cala d’Aigua-xelida, un indret on destaca la petita platja envoltada per turons poblats de pins i per espadats de roca rogenca sobre la mar; aquest lloc ha sofert una de les més lamentables degradacions de tota la costa amb el projecte d’una enorme urbanització que es construí pels anys 1976-77, malgrat ser un paratge protegit per les lleis aleshores vigents. Al N d’Aigua-xelida hi ha Cala Llarga o Ventosa amb sa Roncadora, una esquerda a la roca on les ones i el vent, en temps de mar moguda, promouen un gran soroll, i Cala Marquesa, la darrera pel N del terme de Palafrugell, amb el rec dels Arbres; la punta del Bisbe és el límit amb la costa del municipi de Begur.\nL’Aubi, que drena una bona part del sector central i més planer del terme (el pla d’Ermedàs o de l’Aubi), forma una petita conca independent de règim torrencial. Neix a tramuntana del nucli urbà de Palafrugell, que travessa de N a S, i s’escola per la fossa de Palafrugell vers el SW cap a la badia de Palamós, on desemboca. En són tributaris nombrosos petits rierals, com la riera de Vila-seca. Les terres de Llofriu, al NW, són drenades per la riera de les Bruguedes, la d’en Bosqueta o de les Murtres, i altres minsos torrents que pertanyen a la complicada xarxa hidrogràfica de marge dret de la riera Grossa de Pals, que alimentava l’antic estany de Pals i avui porta les aigües al Daró. Finalment, al sector litoral, a llevant, hi ha els cursos torrencials que van a parar a les diferents cales, com la riera del Canadell (a Calella), la riera de Llafranc o dels Torrents i la riera de la Pastora (a Llafranc) i la riera de Tamariu.\nLa població (palafrugellencs), reduïda a l’antic nucli encerclat per les muralles anomenat encara Dins la Vila, no tingué un augment gaire considerable durant els segles XV-XVII, a conseqüència de les pestes i les guerres dels segles XVI i XVII i malgrat l’arribada d’immigrants occitans (fugitius de les persecucions religioses de tot l’Estat francès). Al segle XVIII es produí una gran expansió, tot i la pèrdua de les llibertats catalanes, a causa de l’absència de guerres i epidèmies, de la llibertat de comerç amb Amèrica i un cert proteccionisme, i també de la millora dels conreus, especialment per l’increment de la vinya, i l’aparició, a la segona meitat del segle, de la naixent indústria del suro.\nEl creixement fou espectacular (726 h el 1719; 2 377 el 1787; 2 470 h el 1797), i continuà durant tot el segle XIX, afavorit pel desenvolupament de la indústria surera, fins al primer decenni del XX (9 018 h el 1910). La crisi d’aquesta indústria, motivada per la Primera Guerra Mundial, fou l’origen d’una regressió que enllaçà amb la Guerra Civil, durant la qual encara s’agreujà: 8 746 h el 1920, 7 698 h el 1950. Al decenni dels anys cinquanta, amb el turisme, s’inicià una recuperació que es convertí en un creixement molt intens els anys seixanta i setanta, accelerat per una important immigració: 9 123 h el 1960, 15 611 h el 1979, 17 014 h el 1990 i 20509 h el 2005.\nL’agricultura no és l’activitat principal del conjunt de la població, però els terrenys més planers i més aptes es continuen conreant, i Llofriu i diversos veïnats mantenen una economia eminentment agropecuària. Als conreus, majoritàriament de secà, hom cull principalment cereals i farratge. Abans de la fil·loxera fou molt important la vinya, després replantada en extensions molt reduïdes. Les darreres oliveres desaparegueren gairebé del tot amb el fred del 1956. Hi ha petits espais regats amb l’aigua de pous, entre els quals es destaca per la seva extensió el del paratge de Lladrers, a migdia de la vila de Palafrugell. Les cases dels hortolans de l’indret, a manera de grans barraques de planta i pis, són ben característiques, com també les barreres de xiprers que alternen amb tanques d’obra i amb les torretes de vells molins de roda d’elevació d’aigua, ara desapareguts o en desús. L’activitat agrícola es complementa amb la ramaderia, representada per bovins, porcins i aviram. El terme municipal de Palafrugell té importants espais de bosc d’alzina surera i pins —que no s’exploten pràcticament— als sectors accidentats, el massís litoral i els contraforts de les Gavarres.\nLa pesca és l’altra activitat tradicional. A la vila sempre hi hagué un nombre important de pescadors, els quals, abans de l’existència de població permanent a Calella i les altres cales, solien habitar els barris situats prop de les muralles de la vila. Des de la segona meitat del segle XVIII, Calella es convertí en un poble de pescadors —a més de ser el port comercial de Palafrugell— i també n'hi hagué, en un nombre molt més reduït, a Tamariu i Llafranc. Les embarcacions, per manca de moll, han estat sempre de dimensions reduïdes; les més grans han estat les teranyines, dominant els petits bots palangrers. El 1900 hi havia 36 embarcacions de pesca; actualment, aquesta activitat ha minvat molt i, fins a Calella, ha esdevingut absolutament secundària i conjuminada amb l’activitat turística.\nDe l’any 1761 són les primeres notícies de l’existència de tapers a Palafrugell. En els primers temps la gent que treballava el suro havia vingut a establir-se generalment des de la zona surera de l’Alt Empordà (Agullana, Darnius), on aquesta activitat aparegué primer. El 1797 consta que ja hi havia 21 cases on es fabricaven taps, en les quals treballaven unes 70 persones la majoria de les quals eren forasters que no residien permanentment a la vila i que no hi tenien la família. Fins al primer terç del segle XIX els elaboradors de taps acudien a vendre'ls a la famosa fira de Bellcaire, al Llenguadoc. Hom considera que l’època d’or de la manufactura surera començà el 1880, en què s’inicià una etapa de gran prosperitat. Al principi del segle XX començà la veritable industrialització, amb la introducció de la maquinària. En aquest procés fou essencial la creació per part del palafrugellenc Joan Miquel i Avellí (1879-1934), associat amb dos alemanys, de l’empresa Miquel, Vincke i Meyer, que es pot considerar capdavantera en la mecanització. Aquesta casa, amb mercats directes a tot el món, convertí Palafrugell en el primer centre surer del país. Hi construí la seva gran factoria, que amb els anys s’anà expandint fins a formar un complex que ocupava una extensió molt gran dins el nucli urbà de la vila, on constituïa un gran poblat industrial. Arribà a tenir més d’un miler de treballadors. El 1907 ja produïa més d’un milió de taps diaris i el 1906 havia començat a fabricar paper de suro i altres especialitats (salacots, flotadors, plantilles de calçat, etc.). Molt important fou la fabricació de llana de suro i, sobretot, d’aglomerat a partir del 1917. El 1916 canvià el nom pel de Manufactures del Suro i el 1920 creà la important sucursal de Palamós. El 1930 es fusionà —de fet, fou absorbida— per la multinacional nord-americana Armstrong Cork Co., que tenia casa a Sevilla, i en sorgí Manufactures del Suro Armstrong, que posteriorment adoptà el nom d’Armstrong World Industries.\nL’època d’esplendor de la indústria tapera acabà el 1914 amb la crisi produïda per la Primera Guerra Mundial. Consta que, el 1840, a Palafrugell ja hi havia uns 500 treballadors i s’havien elaborat 25 000 quintars de suro. El 1842 hi havia 62 fàbriques, i el 1845 havien augmentat a 73. El 1884 es dedicaven a aquesta activitat 1 053 persones (813 homes i 240 dones). L’any 1913, just abans de la crisi, hi havia 27 fàbriques, que ocupaven 3 500 treballadors. El 1982 la indústria del suro ocupava 727 persones en 22 empreses. Aquestes dades, però, baixaren força amb la desaparició, el 1989, de la important Indústria Surera Bertran. Cal destacar l’esmentada Armstrong, que estava dedicada a diverses especialitats de decoració i aïllants. Dins la tradicional producció de taps de vi i de xampany de qualitat hi ha, entre d’altres, Trefinos (continuadora el 1917 de Barris i Cia. i després filial d’Armstrong) i Tapones y Especialidades del Corcho. La indústria surera originà algunes indústries derivades, com les fàbriques de xarpellera de cànem per a l’embalatge de taps (sacs de canemàs), ja iniciada al segle XVIII per teixidors de lli. El 1840 hi havia 5 fàbriques deaquest sector a la vila, però la darrera desaparegué en la dècada del 1970. Els tallers metal·lúrgics dedicats a la maquinària de la indústria del suro tingueren molta importància a Palafrugell, d’on, a partir del 1900, sortí bona part de l’utillatge del sector.\nDerivades de l’activitat tapera, aparegueren associacions paral·leles de treballadors del suro ja des de la primeria del segle XIX. Totes les mutualitats existents es fusionaren el 1917 en la Previsió Obrera, que perdurà fins la dècada del 1970. També es fundaren diverses cooperatives de consum, com l’Econòmica Palafrugellenca, creada el 1865, que fou la tercera dels Països Catalans (i de l’Estat espanyol) i avui és degana de les existents. Altres foren la Industrial Obrera (1886) i l’Obrera de Palafrugell (1887), que perduraren fins al final de segle. L’Agrupació Surera, d’empresaris, es creà el 1888, però no tingué gaire eficàcia. En canvi, gaudí d’una important influència i una llarga gestió el Foment de la Indústria i Comerç Surotaper (1911), des del qual es promocionà la Federació Surera Catalana. La indústria del suro continua essent un sector important de l’economia de Palafrugell, i diverses fàbriques elaboren taps per a vi i taps de qualitat per a cava que s’exporten a tot el món, paper de suro, aïllants i altres articles i derivats.\nDel 1950 ençà el turisme ha desplaçat a un segon terme totes les altres activitats industrials, excepte la construcció. També hi ha indústries de materials per a la construcció i d’altres del ram de l’alimentació.\nPalafrugell disposa d’una gran quantitat d’establiments comercials, entre els quals destaquen els d’alimentació, i bancaris. Cal esmentar, en aquest sentit, l’aparició el 1920 –en gran part a causa de la influència de la indústria tapera– del Banc de Palafrugell, que tingué sucursals a Sant Feliu, Torroella i la Bisbal, encara que no perdurà després de la crisi del 1929. Des del 1724, el prior Antoni de Bru concedí permís per a celebrar mercat el dijous, que fou suprimit el 1891; poc després sorgí el mercat del diumenge. Cada tercer diumenge de mes es fa una fira d’antiquaris i brocanters, i de juny a setembre, el primer diumenge de mes, té lloc un mercat d’artesania.\nL’ensenyament queda cobert fins al batxillerat i la formació professional. Com en altres localitats costaneres de Girona, el turisme hi ha desenvolupat en gran manera les activitats esportives. En l’ampli ventall d’instal·lacions esportives destaca el port esportiu de Llafranc i l’estadi Municipal Josep Pla i Arbonès. Els establiments i serveis turístics es concentren principalment als nuclis de Calella, Llafranc i Tamariu, i majoritàriament estan oberts durant els mesos d’estiu, cosa que evidencia que, com en altres comarques gironines, el sector de serveis ha evolucionat gràcies al turisme.\nLa vila de Palafrugell, és emplaçada al cim d’un tossal de poca elevació dins la carena que uneix les Gavarres i el massís de Begur, interfluvi entre la riera d’Aubi i la conca de la platja de Pals.\nL’església de Sant Martí, de Palafrugell\nEl nucli primitiu, a 87 m d’altitud, s’anomena encara Dins la Vila i correspon a l’interior del recinte medieval fortificat, conservant l’antic traçat urbà amb carrerons estrets i curts. La muralla, de la qual resten escassíssims vestigis, era de planta pentagonal i seguia els carrers dels Valls i de Cavallers i la plaça Nova. Tenia set torres (sis de les quals foren enderrocades en 1816-18 i la restant, dita torre d’en Moragues, el 1908) i cinc portals. No es coneix la localització de la fortalesa que donà nom al poble, però la casa palau del prior de Santa Anna s’alçava entre la Plaça Vella i el carrer Major.\nEls primers eixamples es formaren als segles XVI i XVII a la sortida dels portals (carrers del Raval Inferior i del Raval Superior, que enllaçà aviat amb el barri del Pedró). El creixement, però, fou lent i la plaça Nova, a la sortida de la muralla pel SE, no es creà fins el 1757. Alguns veïnats esmentats al segle XVII, com la Garriga, el Vilar, la Carrera, la Caritat o les Botines, restaren integrats durant el segle XVIII dins l’expansió urbana de la vila i donaren nom a carrers. Aleshores la vila arribava al Pedró Gran (N), als carrers de Pals i de la Caritat (W), als de la Font i de les Botines (S) i als de la Garriga, de la Tarongeta i de Sant Sebastià (E). Són característiques d’aquesta època cases molt senzilles amb llindes datades, de planta i pis amb els baixos amb voltes de llunetes o de canó. Els eixamples del segle XIX es produïren en totes direccions seguint inicialment els camins principals (carrers de Palamós, del Sol —actual de Torres Jonama—, de Cases Noves, Pals, Ample, de l’Hortal dPou, etc.) i, a la fi de segle, cresqué especialment el sector de ponent amb la creació de l’estació del ferrocarril de Palamós a Girona (1877). De la segona meitat del XIX són característiques les cases d’obrers d’una sola planta o dues i les cases senyorials amb elements decoratius neoclàssics a la façana, relleus de terra cuita i pintures murals neopompeianes a l interior (moltes lamentablement han desaparegut, substituïdes per edificis d’escassa qualitat). Les cases burgeses, construïdes en una gran part pel mestre de cases Josep Ferrer i Bataller (dit “Bonic”), en aquesta època donaven un gran caràcter a Palafrugell (les més notables eren Can Puig, Can Món i Can Barris). L’expansió de la primera meitat del segle XX seguí, en general, la tendència anterior, però des dels anys cinquanta, amb la immigració i el turisme, es construí sense ordre i alterant elements interessants del paisatge urbà; es crearen diversos barris suburbials com la Sauleda, al sector d’habitatges protegits pròxims a Vila-seca, el Molí de Vent, etc. Amb la revisió del pla general d’ordenació dels termes de Palafrugell i Mont-ras hom intenta de frenar i encarrilar el desordre urbanístic de la vila i dels barris marítims.\nL’església parroquial de Sant Martí és de notables dimensions. La nau i les capelles laterals són d’estil gòtic tardà, probablement del segle XVI, i el frontis, amb portalada rectangular i llinda decorada amb un baix relleu sobre la vida de sant Martí, el campanar inacabat i la Capella Fonda (cos d’edifici amb tres capelles entre el campanar i la sagristia) pertanyen a l’època barroca (segles XVII i XVIII). Conserva una creu processional d’orfebreria del segle XVI i té interès el frontal d’altar del segle XVIII, d’argent repussat. Fins el 1936, que fou cremat, guardà un gran retaule barroc de fusta daurada, obra de Pau Costa (1664-1784) i havia tingut un retaule de Lluís Borrassà (contractat el 1413). L’interior fou restaurat amb poc encert després de la Guerra Civil, arrebossat imitant carreus; Guillem Soler i Gatvillaró inicià unes pintures murals que no foren acabades. Al final del segle XIX foren trobades al voltant de l’església unes tombes antropomorfes tallades a la roca que podrien ser datades pels voltants de l’any 1000.\nAltres edificis interessants dins la vila són Can Rosés (segles XVII i XVIII), adossat al campanar de l’església, i algun casal amb elements decoratius goticorenaixentistes. Fora del recinte hi ha l’Hospital (antiga masia del XVIII arranjada) i, al seu costat, lgesglésia dels Dolors (edifici de la segona meitat del segle XVIII). Al carrer de la Caritat l’antiga casa Pouplana (ara Frigolet) té magnífics esgrafiats barrocs a la façana. Edificis dels segles XIX i XX que cal destacar són lfantiga fàbrica Armstrong (popularment Can Màrius, de 1900-04), amb notables elements de forja a la façana; una torre dipòsit metàl·lica que és una senya d’identitat de la vila, conjunt planejat per General Guitard i Lostaló; el Mercat Cobert (1901), obra de Martí Sureda i Vila; les cases Esteve, neogòtiques (1906); l’Escorxador Municipal, obra d’Isidre Bosch i Bataller, d’aquesta època; la Casa Miquel, modernista, atribuïda a Josep Goday, on visqué el pintor Modest Cuixart, i on, des del 2011, la Fundació Cuixart , després de tancar la seu de Barcelona, obrí una mostra provisional que compta amb pintures i escultures informalistes des dels anys 70 fins els 90; la Casa Almeda, modernista, l’actual casa de la vila (antic casal Bech de Careda), bastida els anys vint; la cooperativa L’Econòmica Palafrugellenca (1926-27), edifici molt representatiu de la darrera etapa de Rafael Masó i Valentí (notable decoració ceràmica a l’interior i a l’exterior), i l’antiga Escola d’Arts i Oficis (1933), obra d’Emili Blanch i Roig. Entre les construccions modernes es pot destacar algun edifici d’estil racionalista de J. Gili. Pel que fa a les masies fortificades que posseeixen torres de guaita o de defensa, són notables Can Boera (al nucli urbà) i la Torre dels Moros (al NW de la vila), prop de Palafrugell.\nDes de la primera meitat del segle XIX i fins a la dècada del 1930, es crearen a Palafrugell un bon nombre d’entitats cooperatives i associatives en alguns aspectes, de les quals la vila fou capdavantera, i hi hagué una vida cultural molt apreciable. Hi havia hagut un gran nombre de casinos: Els Amics (popularment La Crosta) es fundà el 1853; La Fraternitat, el 1854; La Laboriositat, el 1858; El Palafrugellense (o Can Martinet), d’obrers, el 1859, que s’escindí el 1887 i donà lloc al Centre Fraternal i al Centre Obrer, aquest republicanofederal; L’Aliança, el 1882; el Cercle Catòlic, el 1887; el Cercle Tradicionalista, el 1887; el Cercle Palafrugellense, el 1892, de comerciants, i el Cercle Mercantil, dels senyors , actiu en 1904-89. El Centre Fraternal (que a la postguerra fou obligat a canviar el nom per Centro Español) continua en plena activitat. Una altra associació de caràcter cultural de la vila és el Casal Popular.\nEntre les formacions teatrals i musicals que s’han format a la vila, la de més llarga durada ha estat el cor La Taponera (1859), que tenia uns curiosos estendards fets amb suro pel metge local Josep Martí i Vintró; fou dirigit un temps per Trifó Bonany, músic i clarinetista molt popular a la vila, i per Frederic Sirés, autor de sardanes i havaneres. La cobla La Principal de Palafrugell, fundada el 1890 com a successora de la Vella del 1875, perdurà fins el 1977; va tenir etapes brillants dirigida per Josep Gravalosa (1912-17) i altres de més modestes (s’hi destacaren com a intèrprets Trifó Bonany, Joaquim Torrent, Tomàs Garcia, Ferran Rigau, etc.). Actualment hi ha la Cobla Costa Brava i la Cobla Orquestra Baix Empordà.\nLa Fundació Josep Pla (1973) té la seu a la casa veïna de la casa natal de l’escriptor, i inclou la Biblioteca Josep Pla amb manuscrits i originals i un ampli fons documental sobre l’autor i la seva obra. La vila disposa també de la Casa de Cultura Josep Pla, inagurada el 1967 per l’escriptor i de l’Arxiu Històric de Palafrugell.\nEl Museu del Suro de Palafrugell, secció del Museu Nacional de la Ciència i la Tècnica de Catalunya, va ser inaugurat el 1991. Situat a l’antiga escola d’arts i oficis de Palafrugell, és l’hereu de l’antic Museu Arxiu de Palafrugell, instal·lat a l’antiga fàbrica Genís. Aquest museu recull l’evolució de la indústria surera del municipi i s’hi exposa maquinària diversa relacionada amb aquest sector. Tanmateix, el museu guarda i gestiona l’antic fons d’arqueologia municipal. El 2002 s’inaugurà l’Arxiu Municipal de la ciutat, a l’edifici de Can Rosés.\nEl primer periòdic publicat a Palafrugell fou, el 1882, “El Palafrugellense”, que el 1888 es convertí en “El nuevo Palafrugellense”; el 1894 es fusionà amb “El eco Bisbalense” i nasqué “El Distrito”, de tendència republicana i conservadora, que perdurà fins el 1900. “La Crònica”, fundat el 1902, era monàrquic liberal i el 1907 es convertí en catalanista dretà, dirigit pel periodista i polític local Joan de Linares i Delhom. “El Baix Empordà” tingué una llarga trajectòria (1909-36), propietat de l’industrial Joan Miquel i portaveu de la Lliga Regionalista a la comarca; entre els col·laboradors locals destacaren Tomàs Vicens, Josep Gariguer, especialment, Josep Ferrer i Mascort i també Josep Pla. “Industria Corchera” (1933) fou l’òrgan del Foment. “Ara” (1930-38), republicà i catalanista, fou portaveu des del 1935 d’Esquerra Republicana; hi col·laboraren Josep Guilló, Fermí Vergès i els polítics Josep Sagrera i Coromines (batlle i diputat) i Martí Jordi i Frigola (batlle i delegat d’ordre públic de la Generalitat a Girona). Altres periòdics de menys durada foren “La Comarca Federal” (1890), “El Nuevo Distrito” (1900-09), “Acción Social Obrera” (1918), etc. Actualment destaca la “Revista de Palafrugell”, que començà a publicar-se durant la postguerra i “Crònica d’un any”.\nEntre les festes populars de Palafrugell destaquen, per la segona Pasqua, les Festes de Primavera, creades el 1972. El punt culminant de les festes, que duren 10 dies, és el “Carrousel Costa Brava”, en què participen carrosses, comparses i gent disfressada. Aquestes festes, que tenen el seu origen en l’antic carnaval de la vila, ja esmentat per Francisco de Zamora vers el 1790, es desenvoluparen al segle XIX gràcies als viatges dels palafrugellencs surers per Europa; a la fi de segle, el carnaval constava de colles humorístiques organitzades, com la Colla del 3 per 4 (1891). Prengueren el nom de Festes de Primavera arran de la prohibició governamental, el 1963, de les celebracions carnavalesques. La festa major de Santa Margarida se celebra pel 20 de juliol. Altres esdeveniments festius, culturals, artístics i esportius de la vila són la festa petita de Sant Martí, l’11 de novembre; la Garoinada, una campanya gastronòmica durant els mesos de gener, febrer i març; el Meeting Internacional d’Atletisme, pel juny; els “Concerts d’Estiu”, durant els mesos de juliol i agost, i el Mercat de Nadal, celebrat el cap de setmana anterior al 25 de desembre, en què es mostren oficis artesans i productes i objectes propis de l’època nadalenca.\nEl barri marítim de Calella de Palafrugell , situat a la costa, fou el port de cabotatge de la vila. Ara és un important centre turístic.\nEl nucli primitiu és davant les platges d’en Calau, el Portbò i Malaspina, i encara manté elements d’arquitectura popular com les Voltes, un carrer porticat i cobert davant el Portbò, i algunes cases antigues de pescadors. Hi ha l’església de Sant Pere, un edifici modern iniciat el 1884 i diversos xalets molt destacables. S'ha conservat el passeig de ronda, vora mar, que va de Calella de Palafrugell a Llafranc.\nEl barri marítim de Llafranc (318 h el 2005) se situa on hi hagué la primitiva població romana dedicada a la terrisseria i al comerç marítim, i al segle XIX es formà com a barri d’estiueig (fins aleshores hi havia unes poques barraques de pesca). Consolidat com una població eminentment d’estiueig, es caracteritza pel seu passeig davant la platja i per les pinedes que envolten el nucli. L’església de Santa Rosa de Lima data del 1897 i ha sofert moltes reformes. Es conserven algunes cases de la primera època, com la Casa Rosa i cases i xalets de 1920-30, com algunes de les Escales de Llevant. Al nucli hi ha un port esportiu. La festa major de Llafranc es fa per Santa Rosa, el 30 d’agost, i el primer dissabte de setembre se celebra el Mercat Boig, amb parades d’artesania, antiguitats, etc. A més, els mesos de juliol i agost s’hi fan actuacions dels “Concerts d’Estiu”, i el primer dissabte d’agost té lloc una cantada d’havaneres a la platja.\nEl barri marítim de Tamariu (254 h el 2005), més al N del cap de Sant Sebastià, és esmentat ja en la Crònica de Ramon Muntaner. Antic poblet de pescadors molt reduït, hi havia barraques i tavernes on anaven a passar les festes molts treballadors del suro; per manca de bons camins, els estiuejants hi arribaren més tard (l’enllumenat elèctric hi fou instal·lat els anys trenta). Entre les construccions modernes destaca la Casa Abril, obra de Duran i Reynals. A la platja dels Lliris resta una típica barraca comunal. S'hi conserven, com a gairebé tot aquest litoral, les espesses pinedes que dissimulen les construccions aixecades. Tamariu celebra la festa major pel 15 d’agost. El primer dissabte de setembre es fa una cantada dohavaneres.\nDalt el promontori del cap de Sant Sebastià es manté encara la torre de Sant Sebastià de la Guarda, torre de guaita bastida a partir del 1445 al caire del cingle dit el salt de Romaboira, amb planta de semicercle allargat. A la part baixa hi hagué la primitiva ermita de Sant Sebastià construïda per Jaume Corbera (esmentat en una carta de la reina Maria de Castella del 1442). A conseqüència de la pesta de 1650-51 hom decidí de construir la nova església i una hostatgeria, i les obres començaren el 1707; l’actual ermita de Sant Sebastià, adossada a l’W de la torre, és un notable exemplar d’ermita barroca marinera, d’una nau i capelles laterals (el 1936 es destruïren els retaules i la curiosa imatge del sant, vestit “a la Frederica”, moda del temps de Felip V, que segons tradició havia regalat el capità Antoni Barceló, a qui la torre de guaita havia ajudat sovint en la seva lluita contra la pirateria). L’ermita fou bastida sobre les runes colgades d’un jaciment ibèric de notables dimensions que fou poblat del segle VI al segle II aC, moment en què es baixà cap a la plana, fins a la vila romana de Llafranc. Entre la capella i la gran hostatgeria, avui hotel, amb amples terrasses dominant el magnífic panorama, hi ha un pati interior que és una interessant mostra de l’arquitectura popular barroca. Al segle XIX hom construí el far de Sant Sebastià, inaugurat el 1857, obra de l’enginyer Josep M. Faquinetto. Modernitzat el 1964, en què es convertí en aerofar, se'n conserva l’antiga maquinària, que funcionava amb petroli. Té la qualificació de far de primer ordre i és el més potent del litoral mediterrani peninsular. L’any 2004, en les excavacions al poblat ibèric, es descobrí un paviment romà.\nA la capella de Sant Sebastià se celebren diverses festes i actes: el Dilluns de Pasqua es fa una processó, coneguda com de les Cuques, mantenint un vot que la vila va fer durant una plaga; el primer dissabte de setembre es fa una arrossada popular; i durant el mesos de juliol i agost els “Concerts d’Estiu”.\nJardins i castell de Cap Roig (Palafrugell)\nA l’extrem meridional del terme, a tocar de Mont-ras, hi ha la gran propietat del Cap-roig , on són notables els jardins construïts pel seu antic propietari, l’arquitecte i exoficial rus Woevowsky. El jardí és obert al públic i al castell s’organitzen exposicions i concerts; destaca la celebració del Festival de Jazz de la Costa Brava durant els mesos de juliol i agost.\nEl poble de Llofriu (301 h el 2005) és situat al sector nord-occidental del terme, al peu de les Gavarres, amb un reduït nucli agrupat al voltant de l’església i, més al SW, a tocar de la riera de Llofriu, un petit grup de masies que formen el veïnat de Roma; un barri més modern, a la carretera de Girona a Palamós, forma la Barceloneta. Durant el canvi de segle, el nucli experimentà un estancament de població: 306 h el 1996 i 294 h el 2005. En època medieval Llofriu formà part del terme del castell de Palafrugell i seguí les seves vicissituds; és esmentat des del 1062 (Lofrid) com a possessió de Ramon Berenguer I. L’església de Sant Fruitós de Llofriu és esmentada des del 1121 i en els nomenclàtors del segle XIV consta com a sufragània de la parròquia de Palafrugell. L’actual edifici és obra del segle XVII, d’una nau amb capelles laterals i absis poligonal, amb una senzilla portalada rectangular; el campanar és de planta quadrada. Del període romànic només resten alguns carreus aïllats i les ferramentes de la porta. Entre els masos de Llofriu es destaquen el Mas Pla, residència habitual de l’escriptor Josep Pla, especialment després de la Guerra Civil, la Casa Regàs i el Belvedere Georgina dels arquitectes Òscar Tusquets i Lluís Clotet. La festa major de Llofriu se celebra pel tercer dissabte d’agost.\nA Vila-seca, veïnat pràcticament incorporat a la vila de Palafrugell, hi ha una torre aïllada. El veïnat de Santa Margarida o de la Vilarnau, és a migdia de Palafrugell, al cim d’un pujol; prop de la masia de Can Borrull, dita Castell de Santa Margarida, hi ha la interessant capella de Santa Margarida o de Sant Ponç (aquesta advocació és més tardana), d’origen altmedieval (mur septentrional, ara fora de la capella, del segle X, i volta de canó del segle XI) però amb afegitons tardans (segles XVI i XVIII); la masia té com a elements defensius una garita i una torre quadrada. Prop de Can Borrull hi ha la Torre de Santa Margarida o Mas Espanyol, masia del segle XVII amb torre de defensa, igual com la de Can Vilar i potser anterior, i una mica més lluny, la Torre Roja. A 1,5 km de la vila, a la carretera de Tamariu, hi ha el veïnat del Bruguerol, de masies escampades i una població empadronada de 212 h el 2005.\nEl veïnat d’Ermedàs, a migdia de la vila, és format per una colla de masos. Té una església dedicada a sant Ramon, obra del segle XVI, d’una nau i absis semicircular, de caràcter eminentment popular, amb elements de tradició romànica (que ha estat restaurada). Vora seu hi ha el Mas Fina (segles XVII i XVIII), amb torre de defensa anterior; també posseeix una torre el Mas Petit d’en Caixa, la primera etapa constructiva del qual correspon al segle XIV o al XV. Una d’aquestes dues torres és l’anomenada torre d’en Pere Gros, on el 1757 foren portats els pirates presos davant el Cap Roig. Prop del Mas Sureda, reconstruït del tot en un estil neorenaixentista, hi ha encara una altra torre de defensa del segle XVI.\nEntre les restes arqueològiques trobades al terme de Palafrugell podem esmentar diverses destrals polides neolítiques, el dolmen de Can Mina dels Torrents (en un turó al N de Llafranc) i l’abundant ceràmica del poblat preromà de Sant Sebastià de la Guarda. La població romana de Llafranc, probablement continuadora de la del cim de Sant Sebastià, donà nombroses troballes, de les quals es té notícia des del segle XVIII (segons Pella i Forgas, busts, monedes, un Mercuri de bronze, mosaics, làpides —una de les quals transcrita per Fidel Fita—, etc.), però tant la necròpoli, molt important, com altres aspectes del jaciment han estat lamentablement depredats amb la urbanització moderna del lloc i només es conserva abundant material ceràmic (àmfores, teules, etc). L’excavació d’uns solars per edificar va posar al descobert vestigis molt notables d’una terrisseria. Prop de Calella de Palafrugell hi ha el jaciment iberoromà de ses Artigues (vora els Forcats).\nLa situació de la vila de Palafrugell, a uns 3 km de la mar, és ben característica del poblament del litoral. L’abandonament de l’antic nucli habitat de Llafranc, a causa dels perills que presentava la mar a la fi de l’època romana i l’inici de l’edat mitjana, originà l’establiment de la població en un lloc no visible de la costa. Aquest fou l’origen de Palafrugell i segurament d’altres antics veïnats de la seva rodalia. El document més antic que esmenta Palafrugell és de l’any 988. Es tracta del testament d’Ermengarda, la qual, entre altres llegats, deixava un mas amb terres i una altra casa, que havien estat possessió del vescomte Ènnec, al monestir de Sant Pere de Galligants. La possessió es trobava a Torroella (que s’identifica amb Mont-ras) i Palafrugell. La vila celebrà el mil·lenari de la seva història el 1988 a instàncies d’estudiosos locals que descobriren el fet. El comte Borrell, en el seu testament del 991, llegà l’alou de Palaz Frugello . Al principi del segle XI la comtessa Ermessenda havia cedit en feu el castell de Palafrugell o de Sant Martí de Palafrugell a Bernat Tedmar, el qual, el 1019, cedí aquest lloc a la canònica de la seu de Girona. El 1055 el comte Ramon Berenguer I en recuperà el domini directe mitjançant un conveni amb l’al·ludit Tedmar, al qual concedí la part dels delmes de la parròquia de Sant Martí de Palafrugell. El 1058 la comtessa Ermessenda restituïa a la seu gironina l’església de Sant Martí de Palatii Furgelli amb l’alou del mont del palau i les seves pertinences amb el castell i l’església. El 1062 el cavaller Bernat Dalmau de Peratallada signà un conveni amb Ramon Berenguer I segons el qual es comprometia a guardar i defensar la dominicatura de Palafrugell ( Palacio Frugelli ), Llofriu i Mont-ras.\nRamon Berenguer III el Gran, en testament sacramental del 1130, llegà diversos masos de Palafrugell als monestirs empordanesos de Sant Miquel de Cruïlles, Sant Miquel de Fluvià, Sant Pere de Rodes i Santa Maria de Vilabertran. El rei Alfons el Cast va prometre la senyoria de Palafrugell com a assignació d’esponsalicis a la seva futura muller Sança de Castella, amb qui es casà el 1173. Aquesta donació no fou obstacle perquè el mateix rei posés fi al domini directe del casal de Barcelona sobre Palafrugell. En el seu testament del 1194, publicat el 1196, es precisa que Dalmau de Palol tenia els llocs de Palafrugell i Llofriu en nom del sobirà, però que a la mort del dit Palol aquests dominis havien de passar a l’orde del Sant Sepulcre. El futur Pere II, el 1250, acomplí la concessió lliurant el castell de Palafrugell al prior de Santa Anna de Barcelona (de l’esmentat orde), concessió confirmada per Jaume I el mateix 1250 i per Pere el 1260. El 1251 Jaume I concedí un important privilegi a la vila de Palafrugell pel qual l’eximia d’allotjar tropes, excepte en el cas de visita personal del rei i els seus fills, i pel 1257 lliurà un decret de protecció a favor de l’orde del Sant Sepulcre, del prior i comunitat de Santa Anna de Barcelona i el seu castell de Palafrugell. La vila s’expandí a l’empar del castell i per això en tots els documents antics, fins entrat el segle XIX, és anomenada sempre castell de Palafrugell. Els priors de Santa Anna gaudiren de la senyoria del lloc fins a la fi de l’Antic Règim, i el prior fou anomenat baró de Palafrugell o de les Set Torres, perquè la vila era protegida per un recinte de muralla que tenia set torres. Pels volts del 1288 el prior Jaume de Font alliberà els seus vassalls dels mals usos.\nA la segona meitat del segle XIV els Cruïlles hi mantenien una petita possessió. El 1368 el prior Berenguer de Bigues adquirí aquestes i altres diverses petites propietats i drets que eren en altres mans, dins el terme. Els drets que hi tenia el monestir de Sant Pere de Galligants havien estat permutats el 1358 per la senyoria del mateix burg de Sant Pere, amb el rei Pere el Cerimoniós, que en aquesta època continuava en possessió de l’alta senyoria de Palafrugell. El 1374 Pere el Cerimoniós vengué al prior de Santa Anna —que ja posseïa la jurisdicció civil—l’alta jurisdicció criminal del terme del castell de Palafrugell. D’aquesta manera, el priorat obtingué el domini jurisdiccional absolut del lloc, que li permeté d’aixecar forques com a testimoni de poder, en el turó conegut encara avui pel nom de puig de les Forques, dins l’actual terme de Mont-ras. En aquest segle consta que la vila es regia per consell obert de tots els veïns reunits a la plaça pública. Davant els desordres que es produïen, el 1400 el prior Joan de Pradell proposà una reorganització que va fer que el govern municipal fos encomanat a quatre jurats i dotze consellers, nombre que quedà reduït a vuit a partir del 1504. El prior es reservà el dret de nomenar el batlle –d’una terna que li presentaven els jurats— i el jutge, i tingué un procurador a la vila, càrrec que més endavant hagué de ser confiat a un canonge de la comunitat per a evitar la mala administració, que havia esdevingut endèmica. El 1445 el prior concedí llicència per a construir la torre —ermita de Sant Sebastià de la Guarda—, que fou molt important per a la vigilància del litoral i la seguretat de la població. Durant la guerra contra Joan II la població fou addicta a la generalitat. El 1471 la vila capitulà davant Joan II al mateix temps que altres pobles de la comarca. Aquest mateix any el rei cedí la jurisdicció civil i criminal de Palafrugell a Bernat Margarit, governador de Catalunya. El prior protestà i reivindicà els seus drets, i les jurisdiccions li foren retornades pel rei Ferran el 1479. El 1485 els remences assetjaren la vila durant dos dies, però no la van poder ocupar.\nEl 1564 el rei Felip II de Castella confirmà tots els privilegis del priorat de Santa Anna. Malgrat la secularització —el 1595— que convertí el monestir de Santa Anna en col·legiata prioral, aquesta comunitat pogué mantenir els seus privilegis i la senyoria del castell de Palafrugell. El 1543 el sometent de Palafrugell, format per uns 200 homes encapçalats pel batlle Sebastià Caixa, acudiren a defensar la vila de Palamós escomesa per l’estol de H¯ayr al-D¯ın, Barba-rossa , i molts hi moriren. La població vivia en aquesta època en permanent sobresalt pels atacs dels pirates i corsaris. Durant el segle XVI s’hi afegiren encara altres grans malvestats —pestes, aiguats, guerres—, que limitaren el desenvolupament de la vila.\nL’any 1640 els canonges de Santa Anna posaren un plet contra el seu prior Josep Claresvalls sobre l’administració de Palafrugell, al·legant que corresponia conjuntament al capítol i al prior. El tribunal eclesiàstic sentencià que pertanyia exclusivament al prior. L’afer tornà a sorgir el 1688, però amb el mateix resultat. En temps de Felip IV de Castella, Palafrugell fou escenari de diversos fets gravíssims, que arribaren a tenir conseqüències d’una gran transcendència per al país. L’any 1637 foren allotjats a la vila 400 homes de l’exèrcit castellà, els quals, mancats de paga i indisciplinats, es dedicaren al saqueig i al pillatge. Aquests fets foren un antecedent del famós combat de Palafrugell el 1638, quan els veïns es revoltaren contra els soldats castellans que altra vegada s’hi havien establert. Com a represàlia foren enviades a Palafrugell tres companyies de càstig, que entraren a sang i a foc a la vila. La caòtica situació provocà que fins i tot les autoritats no catalanes s’hi manifestessin en contra, com el bisbe de Girona Gregorio Parcero. Hom considera aquests fets de Palafrugell com l’origen de la guerra dels Segadors. La gran consternació i indignació creixent que produïren a tot Catalunya decidiren l’alçament del 1640. Tanmateix, encara poques setmanes abans del Corpus de Sang (7 de juny de 1640) Palafrugell patí una altra volta les conseqüències del pas de la soldadesca castellana.\nDurant la guerra de Successió (1713) la població rebé uns altres visitants: hi entraren tropes franceses —defensors de la causa de Felip V—, que perpetraren diverses violències. Fins a la segona meitat del XVIII Palafrugell fou una població que vivia de l’agricultura i de l’activitat marinera. Després de la guerra de Successió s’inicià una gran expansió afavorida per diverses circumstàncies, dins l’eufòria econòmica general de tot l’occident europeu, i, ja al segle XIX, es convertí en una població primordialment industrial. El port de Calella començà a tenir una activitat important i, amb la progressiva minva de la pirateria, s’hi formà una població estable. Però la guerra del Francès (1809) afectà de nou la vila, i les tropes franceses entraren a la població.\nPalafrugell fou una de les viles industrials empordaneses on més arrelament tingué el republicanisme federal, i molts palafrugellencs participaren en l’alçament republicà conegut amb el nom de foc de la Bisbal (1869). Durant les guerres carlines la vila es manifestà eminentment liberal.


El voluntariat de llarga durada consisteix en la participació en un projecte durant un període d'entre 1 i 12 mesos, en el qual el participant té l'oportunitat d'implicar-se amb més profunditat i adquirir pràctica en les activitats que desenvolupa una organització.\nA diferència d'una experiència de voluntariat de més curta durada i puntual com són els camps de treball, en els projectes de llarga durada la participació es fa de forma individual i no en grup, això permet una major implicació i més profund aprenentatge en les tasques que es duen a terme.\nSón projectes que funcionen de manera permanent. No tenen les dates de participació prefixades i, per tant, són flexibles. Si t'hi vols inscriure, has de fixar-te en si es requereixen un mínim de setmanes o de mesos de participació, així com també si s'indica en quins períodes o dies concrets esperen l'arribada de voluntaris. A la teva inscripció hauràs d'indicar clarament les dates en què vols començar i finalitzar el projecte.


Des del nostre grup valorem als candidats i candidates pels seus valors i actituds. Per això\nEstem buscant un/a tècnic/a d'aprovisionament per realitzar les comandes per als nostres establiments. S'hauran de generar i analitzar disposant de l´històric de vendes, l'estoc diari, les vendes actuals, les promocions, els terminis d´entrega, etc.\nTambé es faran visites setmanals als establiments per conèixer les necessitats dels clients interns.\nEs valorarà molt positivament l'experiència prèvia en anàlisi de dades.\nTorns intensius de matí de 6h a 14:15h de dilluns a divendres.\n23.000€ bruts anual.


Empresa - Maquinària Agrícola Vila - Vigerm\nEls germans Vila vam crear l'empresa Tallers Vila el 1979. El 1988, transformem aquesta empresa en comunitat de béns, passant el 1995 a Vigerm SL, nom que hem mantingut fins a l'actualitat.\nEl 1997 ens vam traslladar a les noves instal·lacions de 7600 m2 a causa de la demanda del mercat i també amb la finalitat de millorar el servei als nostres clients.\nAmb excel·lents coneixements dels diferents treballs del camp i de les seves necessitats, hem introduït al mercat la nostra maquinària agrícola, dissenyada especialment per facilitar els treballs habituals dins del sector de l'agricultura.\nMillorem Dia a dia la tecnologia de les nostres màquines i estem entre les primeres marques de maquinària agrícola del mercat espanyol. Els nostres principis bàsics són: qualitat, bon servei i innovació tecnològica.\nDisposem d'una àmplia gamma de maquinària agrícola: adobadores arrossegades de cinta fins a 15 tones, adobadores de caiguda lliure amb discos o pendular, remolcs, plataformes fixes o basculants per transportar bales, despedregadores suspeses o arrossegades, estalladores, corrons fins a 20 metres, cultivadors arrossegats fins a 14 metres, vibrocultivadors fins a 16 metres, xíssels de molles o hidropneumàtics, buldòzers i polidòzers reforçats.


AMPAEA - Associació de Mares i Pares d'Alumnes de l'Escola Andorrana\nEntrevista amb Marta i Nadal\nQUI ÉS QUI us presenta un pare i una mare que treballen en juntes d’escola. Implicats, actius, treuen hores d’on no n’hi ha per aportar el seu gra de sorra en la tasca importantíssima que és l’educació dels seus fills.\nAquesta vegada hem fet l’entrevista al bar del centre esportiu dels Serradells. La Marta hi porta la seva filla a fer pàdel i, quan el temps li ho permet, també ella practica aquest esport. Molt puntual, com sempre, ens saluda amb entusiasme i esperem en Nadal (que finalment no pot venir, per motius de feina, i l’entrevistarem més tard en un altre lloc).\nOn vas estudiar i quins records tens de la teva etapa escolar?\nVaig estudiar en una escola d’elit de prop de Barcelona amb un ensenyament molt estricte, tancada en una bombolla. La veritat és que el record que en tinc no és gens positiu: tot va ser molt dur i em va condicionar molt. Tinc molt clar que això va influir a l’hora d’escollir escola per als meus fills: no volia que passessin pel mateix tràngol.\nT’ho deuen haver preguntat mil vegades, i la Tortuga no pot ser menys: Nadal és nom o cognom? Per cert, el Nadal el celebres un o dos cops?\nNadal és el nom; ja se’n deia el meu pare i també dos familiars més de part de pare. El Nadal, el celebro tres cops: primer, amb la meva dona i els meus fills; segon, amb la família de la meva dona, i tercer, amb la meva família. Ah! i tot en un sol dia.\nQuin retorn teniu dels vostres fills pel que fa a la seva escola?\nM. Jo tinc dos fills, amb molta diferència d’edat. Al gran li va costar més, però se’n va sortir, i de la petita, que aquest any ha començat el PERMSEA, el retorn que en tinc és molt positiu. Com a mare ho he viscut molt bé. La nena està encantada amb el PERMSEA.\nN. La veritat és que no en parlen gaire, però han tingut moments de tot. La meva filla va passar un curs amb problemes amb les companyes. Ara és al Roc i no en vol marxar.\nEl meu fill gran ja fa segon de batxillerat, i aquests anys a la Margineda són els més productius per a ell.\nTot i que som conscients de la gran quantitat de matisos i punts de vista amb què es pot considerar el concepte educació, volem preguntar-vos si us atreviríeu a concretar el que per a vosaltres és el pilar principal de l’activitat educativa. Creieu que a la nostra escola aquest pilar és ferm?\nM . Per a mi, no tan sols a l’escola, en la vida en general, el pilar principal és el respecte. Respecte mutu, entès de tots cap a tots: pares, alumnes, docents, monitors... La nostra societat està molt mancada d’aquest valor. Sense respecte no hi ha formació. Jo intento inculcar als meus fills la divisa: “El que no vulgueu per a vosaltres no ho feu als altres”. És una regla sagrada de convivència, sense la qual és difícil progressar com a persones.\nN. Us ho diré en termes de construcció. Per a mi, el pilar principal de l’educació és un pilar que té una junta, és a dir, partit en dues meitats: a l’escola, una meitat són els coneixements i l’altra el respecte. A la nostra escola, ara amb el PERMSEA s’han començant a fer obres al pilar en la part dels coneixements, que ja començava a tenir esquerdes després de tants anys. L’altra meitat es va mantenint, però està atacada per agents externs cada vegada més forts i comencen a detectar-se fissures.\nSi fossis mestra, quin perfil creus que tindries: un perfil per competències? un perfil més clàssic magistral? un perfil ansiós? un perfil místic, o potser un perfil fugitiu, aquell que consisteix a fugir corrents de les aules?\nD’entrada, no em veig com a mestra; pobres nens! Gestionar una classe amb vint o trenta alumnes no està fet per a mi, em falta paciència i perseverança. M’encanten els nens, però un treball de mestra em superaria. Ara bé, en el cas hipotètic que ho fos, crec que el meu perfil s’adaptaria millor al “clàssic magistral”. Com a mestra, eh?, no pas com a mare.\nSabem que formes part de la Federació Andorrana de Patinatge. En quins aspectes creus que la nostra escola “patina” més o menys artísticament?\nUi, això és informació privilegiada! Ara que el meu fill gran ha fet tot el recorregut per l’escola, crec que tinc més criteri per contestar a aquesta pregunta. Per a mi, l’escola, ara per ara, “patina” en coordinació entre cicles. Cada cicle ensenya el que té previst, però el cicle següent es queixa de mancances. I d’una manera molt artística, “patina” en l’exigència, ja que en arribar a batxillerat molts han d’aprendre a marxes forçades a mantenir l’equilibri per no caure...\nCom perceps la comunicació de l’escola envers els alumnes? I envers les famílies?\nLa societat en què vivim ja és de per si poc comunicativa, tot i que som a l’era de la comunicació. Fem molt soroll, però ens comuniquem poc. L’escola, des del meu punt de vista, no obre prou les portes a les famílies. Però, d’altra banda, falta comunicació dins les pròpies famílies. Llavors, què volem? Demanar a l’escola el que nosaltres no fem ni en el nostre entorn més proper? De fet, la qüestió comunicativa depèn en una gran part de l’actitud dels pares. Jo no espero que m’arribi la comunicació; si no m’arriba, pregunto.\nTu formes part d’una junta d’escola i has estat membre de la Junta Directiva de l’APAEA. Pots explicar-nos què creus que t’ha aportat aquesta experiència?\nUn millor coneixement de l’escola i la satisfacció personal d’haver-hi col•laborat\nQuina percepció teniu de la implicació dels pares i mares a l’escola? Penseu que des de les juntes d’escola es facilita aquesta implicació?\nM. En això sóc molt crítica: la percepció que en tinc és d’una implicació nul•la. Potser els pares valoren poc la importància d’implicar-se: hi ha molta por de ser jutjats, i la reacció més habitual és no saltar la barrera. Pel que fa al paper de les juntes d’escola, depèn del grup de treball que hi hagi. Els representants sovint entren a les juntes sense conèixer clarament la tasca que hi han de fer, i això és una llàstima i una mancança que té l’escola d’explicar i de fer pedagogia sobre la importància d’aquesta figura. Cada vegada costa més que les famílies entrin a les juntes, i això no és culpa només de les famílies, també manca determinació per part de l’escola.\nN. Tinc la impressió que la majoria dels pares no s’impliquen a l’escola, tot i que en els centres petits sí que hi ha més implicació. Els pares de les juntes d’escola ho intenten, però es fa difícil especialment a les escoles grans, on el contacte directe entre pares és escàs.\nPer acabar, una pregunta que sempre fem als nostres convidats: Què creieu que podríem fer els diferents components que formem part de la comunitat educativa per aconseguir millorar aquesta implicació, i per tant la participació, dels pares i mares?\nM. És la pregunta del milió i m’és difícil contestar-la. Falta il•lusió? Potser sí, però com la generes? No sé, ho demanaré al meu fill...\nN. Doncs, mireu, ara no se m’acut res concret. Pel que em diu la meva pròpia experiència, la implicació ha de sortir d’un mateix, potser per això ens anem trobant els mateixos pertot arreu dins el món de l’associacionisme. A tot arreu costa trobar persones implicades: la gent no es vol complicar, vol que els seus fills tinguin la millor educació, que el seu club funcioni més bé, etcètera, però només es queixen per darrere i no es volen arremangar per treballar.\nMoltes gràcies a tots dos per la vostra col•laboració.


Ús de les Cookies-Galetes - TotSalt\nLes Cookies/Galetes No és un virus, ni un troià, ni un cuc, ni spam, ni spyware, ni obre finestres pop-up.\nAddThis i Xarxes Socials\nAddThis és la major infraestructura social del món i una plataforma de dades. La companyia crea maneres fàcils perquè els usuaris comparteixin continguts i gaudeixin d’experiències més personals a través del web. A més, AddThis proporciona un major trànsit, el compromís i les dades per als editors web.\nA part de AddThis cada xarxa social utilitza les seves pròpies galetes per tal que vostè pugui clicar en els botons que proposa cada xarxa.


25 febrer 2021 14:27\nMiquel Fullana Amengual | 11 juny 2007\nA Espanya, i les Illes en formen part, i de quina manera, mana qui mana. Aquests dies hi ha hagut relleu a la CEOE. Cuevas, un president quasi etern, de passat falangista, per bé que els sindicats (o el que queda d'ells) no es cansin de dir que ha estat un negociador lleial; ha donat pas a Gerardo Díaz Ferrán, que s'ha estrenat amb unes declaracions ben significatives: «La millor empresa pública és la que no existeix». Això que una empresa pública ha de ser ben gestionada, per tal de no generar pèrdues, però en cap cas ha de ser endegada a generar guanys, car del que es tracta és, per damunt de tot, de garantir el servei públic (aquesta en seria, de fet, la definició) sembla que no va amb el nou president de la patronal de patronals. Pel que es veu (aquest no sé si va ser falangista) la cosa no s'ha mogut gaire.\nPer acabar d'arrodonir-ho, en la mateixa assemblea, s'ha fet una declaració institucional, en el sentit que s'insta el Govern de Zapatero a acabar amb ETA sense cap més diàleg. Aquest discurs, en boca de persones, la trascendència de les paraules de les quals és de gran abast, no es pot mantenir ni tan sols dies després que els eixelebrats d'ETA hagin fet públic el cessament de la treva. Hi ha molta gent que, ni en la intimitat, pot mantenir aquestes actituds de barra de bar. Per bé que el nou president (si més no, té sentit de l'humor) acabàs per manifestar que «la meva actuació al capdavant de la CEOE estarà basada en la independència respecte de qualsevol poder polític, sigui quin sigui el govern de torn»; és evident que tot això, tant la privatització galopant com la solució armada institucional, no fan més que preparar el desembarcament del PP a Moncloa. No hi ha altra lectura. Jo que em queixava que aquí tenen cara de fracassats pel simple fet de no haver assolit la majoria absoluta (i alerta pactes) i ara resulta que a Zapatero ja se l'han carregat abans d'exhaurir la legislatura. El tema del terrorisme basc, com no podia ser d'altra manera, ha estat utilitzat, per enèsima vegada, per fer trontollar la línia de flotació d'una nau no gaire forta, i comandada, tal vegada, per un capità amb poca experiència i embranzida, però -en qualsevol cas- triats per les urnes, i -sobretot- per castigar-hi una gestió nefasta per part del PP en la darrera legislatura. Un càstig que sembla haver prescrit. I és que aquesta Espanya cañí i de dretes de tota la vida no hi ha qui la pari. Fins i tot mitjans de comunicació presumptament poc sospitosos de fer-li el joc al PP, com aquest Pablo Motos que fa el doblet del matí a M80-RADIO i els diumenges a Cuatro; sembla haver fet de la creuada anti Zapatero el centre dels seus programes, si més no del de ràdio. I quan els resultats a Madrid (no és estrany que aquestes darreres eleccions autonòmiques les plantejassin com unes primàries de les generals) parlen que el PP abassega, ja podem posar el cul en fresc?


Agricultura convoca 28 MEUR en ajuts a inversions destinades a millorar la transformació i comercialització d’aliments - Benvinguts al Món Rural\nL'objectiu és incrementar el valor afegit dels productes agrícoles i fomentar l'ús eficient de l'energia, entre altres\nEl Departament d’Agricultura ha convocat els ajuts del Programa de Desenvolupament rural de Catalunya (PDR) 2014-2020 per un import de 28 milions d’euros, destinat a les inversions relatives a la millora de la transformació i comercialització d’aliments (26,3 milions d’euros) i la mitigació del canvi climàtic (1,7 milions). Aquest pressupost estarà cofinançat en un 43% pel Fons Europeu Agrícola de Desenvolupament Rural (FEADER). Aquesta és la darrera convocatòria de l’actual PDR per subvencionar dues línies d’ajuts amb els objectius de millorar la competitivitat de les indústries amb processos innovadors, incrementar el valor afegit dels productes agrícoles i fomentar-ne la internacionalització.\nEls ajuts també pretenen fomentar un ús més eficient de l’energia, les energies renovables, subproductes, residus i altres matèries primeres no alimentàries per impulsar el desenvolupament de la bioeconomia i la reducció de gasos amb efecte hivernacle.\nEls ajuts tenen caràcter de subvenció directament aplicable als imports de les inversions i despeses derivades de les actuacions objecte de l’ajut i van dirigides a persones físiques i jurídiques i les seves agrupacions.\nLa intensitat de l’ajut pot arribar al 40% en el cas de les pimes o al 20% en el cas d’establiments més grans que una mitjana empresa, però amb menys de 750 treballadors o 200 milions d’euros de volum de negoci. Per a la resta de casos, serà del 10%.\nLes bases reguladores dels ajuts estableixen inversions subvencionables i no subvencionables i, entre altres, els requisits d’elegibilitat, criteris de priorització, concurrència amb altres ajuts, documentació, tramitació, compromisos i obligacions, justificació i pagament.\nEl termini de presentació és del 7 de maig al 6 de juliol de 2021, ambdós inclosos, i la sol·licitud només es pot fer per internet.


Personalment sempre he interpretat aquesta frase com que la Terra malgrat si estem a favor o en contra, si fem això o allò, si tenim una vida plena o buida, feliç o trista, si fem el bé o el mal, la Terra continua girant sobre el seu eix i al voltant del sol, indiferent als paràsits que l'habiten. De vegades ens oblidem què la terra gira i gira. Jo em vaig adonar fa unes setmanes. Era un dia en el …\nLa font més antiga què disposàvem sobre la història eren les vidrieres de la catedral de Sant Bonifaci d'Hameln, en les què es plasmava l'episodi del flautista. En l&…\n-Tu també tens en la teua ment una veu a qui no li pareix res bé del que fas o dius? -Vai…\nHom pensa que aquest conjunt fou utilitzat des de temps prehistòrics, com a santuari en el què es retia culte als déus què controlaven els fenòmens de la naturalesa. També s'han fet hipotesis sobre la presència dels celtes, com un lloc on els druides feien els seus rituals i encara hi ha qui pensa en un lloc de culte del déu Mitra.…\nLa qüestió és que el meu amic i Cunegonda tenien un problema, no eren amics en el facebook i eren incapaços de trobar-se. Aquella nit ho vam intentar de mil maneres, jo també, crec que afegiré al meu currículum exper…\nMilers d'ulls els contemplaven i els seguien amagats entre els troncs dels arbres. Aquell bosc què els pertanyia i què defensaven, era el seu terreny natural, els emparava i els donava la protecció necessària. Mentre que els romans, senyors de la Mediterrània, de les terres que banyaven el Nil, dels orgullosos g…\nNo m'agrada decidir, però de vegades és necessari prendre decisions pròpies perquè encara més odie que altres les prenguen per mi, senzillament perquè jo puc ser responsable de les meues decisions i fustigar-me arribat el cas, però no puc culpabilitzar els altres per decidir sobre mi. Així que aquesta setmana em vaig plantar en l'oficina del cap de personal i li vaig dir: al final de juny acabe i me'n torne a casa. Evidentment quan vaig sortir del despatx sabia que ja no hi havia volta enrere i dubtava si havia pres la decisió més en…


EUCLID | IEEC\nanar a Missions Espacials\nEUCLID és una missió de l'ESA dissenyada per comprendre l'origen de l'expansió accelerada de l'Univers, més conegut pels físics i astrònoms com "energia fosca", que constitueix més del 70% de la matèria-energia del nostre Univers actual.\nEUCLID observarà centenars de milions de galàxies en una regió gran del cel i monitorarà les marques observacionals deixades per la matèria fosca, l'energia fosca i les de la gravetat sobre de la geometria de l'univers i la història còsmica de la formació d'estructures. Obtindrà imatges profundes d'alta resolució i espectres d'aquesta gran regió, tractant de caracteritzar en detall la matèria fosca i l'energia fosca usant tècniques d'investigació com ara lents gravitacionals febles i l'agrupament o cúmuls de galàxies.\nEl satèl·lit, de 4,5 m de llarg x 3,1 m de diàmetre i 2100 kg de massa, consisteix en un telescopi de 1,2 m de diàmetre que observarà l'Univers amb dos instruments: un espectrofotòmetre en el rang infraroig proper i una càmera en l'òptic.\nLa missió ha sigut el resultat de la fusió de dos conceptes de missions espacials anteriors: DUNE i SPACE. Ambdues missions van ser dissenyades per estudiar la matèria fosca i l'energia fosca usant diferents sondes cosmològiques. EUCLID integra els dos conceptes que estudien l'univers a través del fenomen de lents gravitacionals, i de l'estudi de l'agrupament de les galàxies, analitzant el seu espectre i determinant les seves distàncies.\nS'espera que EUCLID sigui llançat el 2019, amb una durada de 6 anys.\nLa nau espacial serà llançat en una òrbita al voltant del segon punt de Lagrange Sol-Terra (L2), amb 1,5 milions de quilòmetres de distància de la Terra, en direcció oposada al sol.\nAquesta òrbita ofereix les condicions òptimes d'operació per a la missió: un entorn de radiació benigna, que és necessària per als detectors sensibles de la nau espacial i les condicions d'observació molt estables, que són prou llunyanes del pertorbador sistema Terra-Lluna.\nEUCLID compartirà un lloc en aquesta regió amb altres missions emblemàtiques com Herschel, Planck, Gaia, el James Webb Space Telescope i Darwin.\nContribució de l'IEEC\nEl IEEC-CSIC, l'IFAE i el CIEMAT col·laboraran en aquest projecte per oferir la roda de filtres per al telescopi i, possiblement, treballant en la caracterització dels detectors d'infrarojos.\nEl IEEC-CSIC, juntament amb el Port d'Informació Científica (PIC) de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), durà a terme simulacions d'alta resolució de l'estructura de l'Univers per una posterior comparació amb les observacions i les dades que s'obtinguin amb el satèl·lit. El PIC serà un del centres nomenats Centres de Dades Científiques per a EUCLID.\nCosmology and EUCLID\nMetop – PAZ – Paris-IOD


ERC, sobre Felipe González: "Representa, com ningú, la traïció i putrefacció del PSOE"\nActualitzat 04/03/2016 16:42 CET\nMADRID, 4 Març (EUROPA PRESS) -\nEsquerra Republicana de Catalunya (ERC) s'ha sumat aquest divendres a les desqualificacions a l'expresident del Govern espanyol, Felipe González, després d'assegurar que representa "com ningú" la "traïció i la putrefacció del PSOE".\nAixí ho ha afirmat a través del seu compte de Twitter l'excap de llista d'ERC per Barcelona a les eleccions generals del passat 20 de desembre, Gabriel Rufián, que ara exerceix com a portaveu adjunt del seu grup parlamentari al Congrés.\n"Felipe González representa com res i com ningú la deriva, traïció i putrefacció del PSOE. Espero haver estat prou clar", ha escrit Rufià, en un missatge recollit per Europa Press.\nL'expresident del Govern central es va convertir involuntàriament dimecres passat en un dels protagonistes de la segona sessió del debat d'investidura de Pedro Sánchez. El líder de Podem, Pablo Iglesias, en la seva picabaralla amb l'aspirant a la Moncloa, va arribar a recalcar que González té el passat "tacat de calç viva", un comentari que va regirar a la bancada socialista.\nEL PP SURT EN DEFENSA DE L'EXPRESIDENT\nEls socialistes van exigir a Iglesias que demanés perdó pels seus "insults" a González, unes disculpes que a Podem ningú no es planteja perquè considera els fets una "anècdota" pròpia del debat parlamentari. Per la seva banda, l'expresident ha explicat que no es va sentir "ofès" tot i que ha dit no comprendre "la càrrega de ràbia i d'odi" amb la qual, des del seu punt de vista, actua Iglesias.\nTambé ha terciat el PP a través del seu portaveu parlamentari, Rafael Hernando, que ha utilitzat les paraules del líder del partit violeta per criticar l'actual secretari general del PSOE: "Resulta patètic que Sánchez s'arrossegui davant dels que han humiliat el president González", ha escrit també a Twitter.


Sacs per a bebè, diversos models i colors | BarcelonaKids\n> Baby>Sacs Baby\nSacs Baby (26 items)\nFusta de bedoll\nSac Inside Forest\nEl sac perfecte per a les quatre estacions de l'any! El sac Inside Forest és un dels més versàtils i flexibles del mercat.\n29,00 €\t79,00 € -50,00 €\nSac Blau Marí\nEl nostre model blau marí amb folre de vaixells de paper és un clàssic i arrasa allà on va.\nSac Verd Mint\nCom deia García-Lorca, verd que t'estimo verd, verd vent, verd branca, però en aquest cas ens referim a aquest nou model de Baby Bites, amb una cremallera lateral pensada per als papis i un teixit anti-àcars de cotó 100% per la tripulació que porta el timó.\nLa nostra estrelleta de mar de color bordeus té una obertura perquè el teu nen pugui treure les manetes o tu puguis passar la mà dins i donar-li mims.\nLa nostra estrelleta de mar de color blau marí té una obertura perquè el teu nen pugui treure les manetes o tu puguis passar la mà dins i donar-li mims.\nSacs de dormir per a bebès entre 1 i 18 mesos divertits i amb sentit de l'humor, aquest és el nostre públic. Els sacs Baby Bites serveixen tant per dormir en el bressol com per sortir a passejar amb el cotxet gràcies als traus universals.\nSac Verd Esmeralda\nEl nostre model verd maragda amb forro de mitjons és molt modern i arrasa allà on va.\nVermell passió. Passió per les coses ben fetes i amb afecte, això és el que perseguim. Pensat tant per als papis com per als reis de la casa, treballem amb teixits anti-àcars i de cotó 100%.\nSac Pedra Rosa\nNo ens oblidem dels més clàssics. El folre rosa d'aquest saquet gris està pensat especialment per a les princeses de casa.\nSac Rosa Clar\nArriba a les vostres vides aquest saquet rosa clar amb folre de petites mosques, per a les princeses de la casa.\nSac Orca amb Pingüins\nÉs l'orca de sempre, la molona, la divertida, la dissenyada per als nens més atrevits, però hem aconseguit millorar!\nAquest saquet color coral és per als més romàntics i naïf de la casa, però sempre pensant en la comoditat dels papis i el confort dels nadons.\nHo has vist bé? Però si és un ou que s'obre perquè puguis abrigar bé al teu pollet. El seu estampat està ple de petites potes i a més a més ve equipat amb una cinta de subjecció interior perquè el nadó no se'n vagi cap a dins del sac.\nSac Groc Mostassa\nEl groc és un color que aporta la felicitat, per ser d'allò més alegre i juganer. És com estar de celebració cada dia! O sigui, aquest sac és perfecte per als nadons més gamberros!\nSac Morat Muffin\nAquest saquet color violeta és per als més romàntics i naïf de la casa, però sempre pensant en la comoditat dels papis i el confort dels nadons.\nSac Blau Pissarra\nUn sac Blau Pissarra preciós, perfecte per a les nits d'estiu a la platja.\nSac Pedra Blau\nCom a Baby Bites no ens oblidem dels més clàssics, hem creat aquest saquet gris pedra amb folre blau marí i un estampat preciós.\nSac Blau Cel\nEl nostre model blau clar amb folre de balenes és un clàssic i arrasa allà on va.\nSac cadiretes de passeig gris fosc\nSac universal per a cotxets i cadiretes de passeig en color gris fosc, pensat per a bebès i nens fins als 3 anys. Disponible en dos models, en gris talp i grisa pedra, amb il·lustracions de sardines de colors, el més divertit!\nSac gris clar per a cadira grup 0\nSac universal per cadireta Grup 0 en color gris clar, pensat per a nounats i bebès fins als 8 quilos (aproximadament 12 mesos).\nSac gris fosc per a cadira grup 0\nSac universal per cadireta Grup 0 en color gris fosc, pensat per a nounats i bebès fins als 8 quilos (aproximadament 12 mesos).\nSac cadiretes de passeig gris clar\nSac universal per a cotxets i cadiretes de passeig en color gris clar, pensat per a bebès i nens fins als 3 anys. Disponible en dos models, en gris talp i grisa pedra, amb il·lustracions de sardines de colors, el més divertit!\nSac Inside Purple\nEl sac perfecte per a les quatre estacions de l'any! El sac Inside Purple és un dels més versàtils i flexibles del mercat.\nSac Inside Black\nEl sac perfecte per a les quatre estacions de l'any! El sac Inside Black és un dels més versàtils i flexibles del mercat.


Lloret de Mar vol atreure turisme i inversions xineses - El Gerió Digital\nLloret de Mar vol atreure turisme i inversions xineses\nEl consistori ha firmat un acord amb l'agència de viatges estatal més gran de la Xina\nDiumenge, 22 de febrer de 2015 23:33h\nSignatura de l'acord amb l'agència estatal xinesa © ACN\nNerea Guisasola, ACN / La Selva / Lloret de Mar\nEl mercat xinès. Aquest és el repte que s'han proposat aconseguir de cara als propers anys l'Ajuntament de Lloret de Mar, que vol atreure més turistes i inversions del gegant asiàtic. Seguint la línia que els empresaris van impulsar per atreure turisme rus, ara el consistori vol apostar per aquest camí. De moment, aquest diumenge ja han fet un primer pas firmant un acord amb l'agència de viatges estatal més gran de la Xina perquè inclogui el poble i la Costa Brava dins de les rutes de Catalunya.\nA més, han convidat una vintena d'empresaris xinesos a passar uns dies perquè coneguin l'oferta i les característiques del municipi. L'any passat 50 milions de xinesos van viatjar fora del país per turisme. La setmana passada, la Generalitat, els empresaris i l'Ajuntament de Lloret de Mar van donar a conèixer la creació d'un pla operatiu amb accions concretes per reconvertir i modernitzar aquesta vila com una de les destinacions més importants d'arreu de Catalunya.\nEntre les accions més immediates hi havia l'acord per fer un pla d'usos que determinés quina mena d'establiments podien ubicar-se al carrer principal de la vila, l'avinguda Just Marlès, o la creació d'un nou espai complementari per instal·lar-hi els locals d'oci nocturn i descongestionar així el centre del municipi.\nUn pla que és un exemple dels esforços que està fent el poble per revitalitzar el turisme i modernitzar-se. Una altra mostra d'aquests intents és l'acord que aquest dissabte ha firmat l'alcalde de Lloret de Mar amb els responsables de l'agència de viatges estatal de la Xina per promoure el coneixement i els atractius de Lloret de Mar i la Costa Brava entre les seves agències. El conveni preveu que les agències incloguin el municipi i la zona de la Costa Brava com una parada clau en les visites, rutes o itineraris de Catalunya. Durant aquest diumenge a la tarda, el consistori ha acompanyat uns vint empresaris xinesos per tot el poble per ensenyar-los l'oferta d'oci, d'activitats, cultural i natural del municipi. Paral·lelament s'ha realitzat una trobada entre empresaris xinesos i lloretencs per intercanviar experiències i opinions.\nMostrar els "atractius" del municipi\nAbans, al matí, Lloret de Mar ha celebrat l'Any Nou Xinès amb una cercavila d'animals mitològics d'aquest país asiàtic que s'ha barrejat amb tocs de la cultura catalana com els geganters. En total hi han participat més d'un centenar de persones. Finalment, aquest diumenge a la nit, el Gran Casino Costa Brava acollirà un sopar benèfic on assistiran més de 700 persones, la meitat d'elles empresaris xinesos que viuen arreu de Catalunya. Una jornada completa que ha comptat amb la presència de la televisió nacional xinesa - la principal del país que té una audiència de 1.300 milions de persones- que ha cobert part dels actes.\n"Ens volem donar a conèixer tant per atreure inversions al territori com també per incrementar el turisme xinès que actualment és anecdòtic", ha explicat el regidor de Turisme de l'Ajuntament de Lloret de Mar, Jordi Orobitg. Segons les dades aportades pel consistori el poble, amb 41.000 habitants, és la segona destinació més visitada de Catalunya, darrere de Barcelona. L'any passat va rebre 1 milió de visitants i va registrar 5 milions de pernoctacions. En concret, la vila aglutina el 50% de tots els llits o places hoteleres que hi ha a la Costa Brava amb 120 hotels i disposa d'una àmplia gamma d'establiments de luxe. A més, compta amb un dels principals parcs aquàtics de tot Europa i des de fa uns anys treballa amb diversos projectes turístics com 'Lloret de Mar, ciutat de llums' o posicionar-se com la capital de les celebracions.\nUna oferta "molt variada i interessant", ha destacat el regidor. "Tal com vam ser pioners, anant a Moscou, que semblava una quimera per atreure turisme rus ara volem fer el mateix amb la Xina", ha detallat Orobitg. Cal recordar que els russos van ser el segon mercat més important el 2013. "No ens volem restringir, per més que estigui lluny, sigui una altra cultura o per més difícil que sembli; els primers que treballin aquest sector seran els primers que en recolliran els fruits", ha comentat. "Si no ens belluguem i donem a conèixer la nostra destinació ningú vindrà a veure'ns", ha afegit.\nLa trobada empresarial ha comptat amb l'assistència del president de la Unió d'Associacions Xineses de Catalunya i Espanya, Lam Chuen Ping. "Els ciutadans xinesos no vindran si no els expliquem que això existeix perquè no ho coneixen. Despertar l'interès de l'agència estatal de viatges servirà perquè puguin venir visitants a la Costa Brava i, en un futur, és possible que activi projectes empresarials o inversions", ha assegurat. L'any passat 50 milions de xinesos van sortir del país per fer turisme i, segons Chuen Ping, està previst que enguany se superi aquesta xifra arribant als 70 o 80 milions de persones.\n"Avui en dia el turisme xinès no té un gran pes. Els nostres mercats principals són el mercat interior - Catalunya i Espanya- seguit pel turisme francès, l'alemany i el rus", ha explicat Orobitg. Tot i això, els empresaris turístics assenyalen que Lloret de Mar disposa de tots els ingredients necessaris per ser una gran destinació turística. "És un poble molt bonic, amb les platges, els jardins, a pocs quilòmetres de Barcelona", ha explicat Jie Guan, responsable d'una de les agències de viatges principals que des de fa 15 anys tenen seu a Barcelona. Una de les companyies més grans que cada any organitzen 300 grups - uns 50.000 visitants xinesos- que volen conèixer Espanya i Catalunya. "Els turistes xinesos estan interessats en la cultura, la gastronomia i Lloret té molt a oferir en els dos sentits", ha conclòs.


Classes Online - Pilates Center Conxi Martí\nPilates Center Conxi Martí arriba a la teva casa amb les diferents modalitats d’entrenaments i classes online. Tant si vols que et segueixi un professional com si vols entrenar-te sol des d’un racó de la teva casa, oferim una gamma variada de solucions adaptades als clients més exigents, sense pagar matrícules ni un mínim de permanència!\n– Classes online o entrenaments online: entrenaments personals dirigits a persones que tenen poc temps per a desplaçar-se, els agrada entrenar des de casa o simplement viatgen sovint però no volen renunciar a mantenir-se en forma amb el seguiment d’un professional. Oferim diversitat d’entrenaments adaptat a tota mena d’exigències i ens adaptem a qualsevol exigència que puguis tenir. Demana ara informació.\n– Canal YouTube: Si el que vols és mantenir-te en forma però no saps tots l’exercicis, t’oferim el nostre canal YouTube, una infinitat de vídeos nous setmanals gravats per a tota mena d’entrenaments. Subscriu-te al nostre canal YouTube per només 10€ al mes.\nPilates Mat Individual Online\n10 sessions 30 min.\nHatha Ioga Individual Online\nVinyasa Flow Individual Online\nRecuperació Funcional Individual Online\nEntrenament Funcional Individual Online\nEscuela Pilates Conxi Martí CANAL YOUTUBE\nEntrenaments personals online:\nEntrenaments personals des de casa quan vulguis. Escriu-nos un correu electrònic a pilatescenter.conximarti@gmail.com i et donarem més informació. Aprofita’t de la promoció que continuarà activa durant el mes de maig, 5 sessions de 30 Minuts per 50€.\nDes del canal YouTube Escola Pilates Conxi Martí, entrena en tot moment. Pugem vídeos nous cada setmana! El canal està dividit en dues parts, una gratuïta on hi ha una mostra de les activitats i la subscripció de pagament on es pugen tots els vídeos nous. La subscripció costa només 10€/mes. Si vols subscriure’t o obtenir més informació només has d’escriure’ns un correu a pilatescenter.conximarti@gmail.com , estarem encantats d’ajudar-te.\nEn el nostre compte d´Instagram @pilates_center_conxi_marti et donem cada dia classes noves perquè et puguis mantenir en forma. Cada setmana actualitzem els horaris i classes de la setmana amb especials Pilates Zenga, Ioga Vinyasa Flow i Hipopressius. Quants més siguem millor ens ho passarem, segueix-nos i suma´t a les nostres classes en el nostre canal d´Instagram són totalment gratuïtes!\nCom a novetat des de maig, Pilates Center Conxi Martí llança les seves primeres formacions online per a professors de pilates i alumnes de pilates. El centre s’unieix a les iniciatives online i s’acull a les últimes tendències fent possible arribar a qualsevol racó del món. Participa en les formacions online impartides per Conxi Martí. Necessitaràs només energia i passar una bona estona! Les places són limitades, escriu-nos un correu electrònic a pilatescenter.conximarti@gmail.com i segueix les últimes tendències\nAvd, Esteve Albert, 13-15, Edif Bloc B 1er Porta 6\nDilluns – Dijous: 7:30 – 21:00\nDivendres: 7:30 – 20:00\n© Copyright - Pilates Center Conxi Martí


La Generalitat i el Parlament de Catalunya commemoren el Dia de l’Exili i la Deportació a Prats de Molló . Memòria\nLa Generalitat i el Parlament ...\nLa Generalitat i el Parlament de Catalunya commemoren el Dia de l’Exili i la Deportació a Prats de Molló\nLa representació institucional va estar encapçalada pel president del Parlament de Catalunya, la directora general de Relacions Institucionals i amb el Parlament i l’alcalde de Prats de Molló\nLa Generalitat de Catalunya, a través del Departament d’Afers i Relacions Institucionals i Exteriors i Transparència; el Parlament de Catalunya, l’Ajuntament de Prats de Molló i el Museu Memorial de l’Exili (MUME) van commemorar diumenge passat, 11 de febrer, a Prats de Molló, el Dia Nacional de l’Exili i la Deportació, amb motiu de l’acollida que la població del Vallespir va oferir als milers de republicans que fugien de l’avanç de l’exèrcit franquista el 1939. La representació institucional va estar encapçalada pel president del Parlament de Catalunya, Roger Torrent; la directora general de Relacions Institucionals i amb el Parlament, Carme Garcia, i l’alcalde de Prats de Molló, Claude Ferrer, fill de refugiats catalans.\nLes autoritats van descobrir dues plaques commemoratives: l’una al cementiri, que homenatja les 36 persones que van morir a la localitat com a conseqüència de l’exili, i l’altra, a l’edifici de les escoles, per expressar l’agraïment de la Generalitat de Catalunya per l’ajut, entre el 27 de gener i el 24 de març de 1939, a milers de republicans.\nEl municipi, que aleshores tenia 2.000 habitants, va veure com els seus carrers i places s’omplien amb gairebé 100.000 refugiats, milers de caps de bestiar i una enorme quantitat de material de guerra. Sense els mitjans adequats per afrontar aquella crisi humana, els habitants de Prats de Molló, amb el Consell municipal de l’època al capdavant, van allotjar aquella riuada de persones desvalgudes en edificis i camps de refugiats improvisats.\nEn aquesta línia de record i agraïment, els parlaments dels polítics, així com també de dos familiars d’exiliats que s’hi van sumar, van reivindicar la dignitat del passat i la importància de mantenir viva la memòria. La trobada es va cloure amb una actuació musical, un refrigeri i una visita a l'exposició "La retirada a Prats de Molló", del fons fotogràfic i documental de Patrick Lluís.\nEl Govern de la Generalitat va instituir l’any passat el 5 de febrer com a Dia Nacional de l'Exili i la Deportació, amb l’objectiu de fer un reconeixement a les víctimes que van patir l’allunyament forçós de casa seva, de les seves famílies, per l’esclat de la Guerra Civil espanyola i, posteriorment, de la guerra europea. Però, a més, també vol generar consciència crítica i sensibilitat davant els exilis i desplaçaments forçosos de població que s’estan produint actualment arreu del món.


La Fiscalia de l'Audiència Nacional demana processar uns CDR per presumpta pertinença a organització terrorista\nPublicat 20/08/2021 13:58CET\nAfirma que van formar una suposada organització terrorista paral·lela estable per atemptar amb explosius contra objectius\nLa Fiscalia de l'Audiència Nacional ha presentat aquest divendres un escrit, en el marc de la causa que se segueix en el Jutjat Central d'Instrucció número 6 contra membres dels Comitès de Defensa de la República (CDR), en el qual interessa processar tretze persones per un presumpte delicte de pertinença a organització terrorista, i a nou d'elles, a més, per un altre presumpte delicte de tinença, dipòsit i fabricació de substàncies i aparells explosius i inflamables de caràcter terrorista.\nEn l'escrit de 43 pàgines, al que ha tingut accés Europa Press, el tinent fiscal de l'Audiència Nacional, Miguel Ángel Carballo, fa un repàs del paper de cadascun dels encausats en els fets i explica que tots ells comparteixen principis ideològics favorables a la independència i l'activisme radical per aconseguir-la. Manté que advocaven per l'ús de "la violència en la seva màxima expressió" per forçar les institucions "a concedir per la via dels fets la separació de Catalunya de la resta d'Espanya".\nAixí, ressalta que la creació de diferents comissions per territoris de membres dels CDR va permetre després de la celebració del referèndum de 2017 que afloressin grups que "tindrien com a objectiu subvertir l'ordre constitucional de forma material, mitjançant una estratègia planificada i organitzada".\nEn aquest marc, assenyala, es crea el denominat Equip de Resposta Tàctica (ERT), una cèl·lula suposadament integrada pels investigats i que aglutinava un nombre reduït de diferents CDR "que evidencien una gran radicalitat". Assegura el fiscal que els membres de l'ERT van participar de forma activa en la materialització d'algunes de les accions més contundents que han dut a terme els CDR fins avui. Fa referència als talls de carretera, l'escampament d'oli a la la C-55 en un lloc de pas obligatori de la comitiva que traslladava els presos des del Centre Penitenciari de Lledoners o l'aixecament de les barreres dels peatges.\nCarballo apunta que els investigats, com a membres de l'ERT, "haurien superat l'activitat dins del respectiu CDR i conformat una organització terrorista paral·lela, de caràcter clandestí i estable". L'objectiu, diu, era el de dur a terme "accions violentes o atemptats contra objectius prèviament seleccionats utilitzant per a això els explosius i/o substàncies incendiàries fabricades en els dos laboratoris clandestins que la pròpia organització tenia instal·lats en dos domicilis particulars".\nORDRE DEL 'CNI CATALÀ' PER OCUPAR EL PARLAMENT I AGUANTAR UNA SETMANA\nEls investigats, prossegueix el Ministeri Públic, van participar en la creació del Centre de Coordinació (CECOR) per a les accions dels CDR "assumint l'encàrrec rebut d'un denominat 'CNI Català' perquè aportessin la infraestructura logística necessària per dur a terme una acció "en la qual es pretenia ocupar el Parlament, i defensar-lo posteriorment". Per a això, indica, eren necessaris "importants coneixements en xarxes il·lícites i clandestines securitzades de telecomunicacions, així com una important capacitat de mobilització".\nEl pla, segons el fiscal, era aguantar una setmana dins amb intendència des de l'exterior i antenes de llarga distància per mantenir les comunicacions, "tot això sota un pressupost aproximat de 6.000 euros".\nEl Ministeri Públic indica que aquesta cèl·lula a la qual pertanyien els investigats "elevava la intensitat i la naturalesa de les accions dutes a terme, a un nivell superior" i recorda que va ser a principis de 2018 quan un d'ells, Ferran Jolís, es va constituir com el presumpte iniciador de l'ERT.\nRelata el fiscal que des de llavors van participar en accions dels CDR, fins i tot com a comandament autònom, i posa com a exemple la coordinació amb el CECOR per "controlar", a nivell autonòmic, les accions que van executar 1 d'octubre de 2018.\n"També, cal destacar els actes de protesta que es van desenvolupar durant la jornada del 21 de desembre de 2018, amb motiu del Consell de Ministres celebrat a Barcelona", diu. I destaca també la "cridanera" l'acció de el 1 de febrer de 2019, quan un grup de persones va llançar a la C-55 una gran quantitat oliï, en un lloc de pas obligatori de la comitiva que traslladava els presos des del Centre Penitenciari de Lledoners.\nL'escrit de Fiscalia arriba després que el maig veiés la llum un informe de la Guàrdia Civil que atribuïa als detinguts diverses cerques en Internet de "possibles objectius" entre diferents personalitats contràries a la independència de Catalunya --entre elles, el el líder del PP, Pablo Casado--.\nVa ser al juny de 2020 quan el titular del Jutjat Central d'Instrucció número 6, Manuel García-Castelló, va citar per declarar sis d'ells. En el marc d'aquesta investigació van ser detinguts al setembre 2019 un total de nou persones, de les quals set van ingressar a presó de forma provisional. L'Audiència Nacional els va posar en llibertat sota fiança i amb mesures cautelars uns mesos després.\nLa Fiscalia de l'Audiència Nacional qualificava ja al setembre de 2019 de presumpte grup terrorista els nou detinguts dels Comitès de Defensa de la República (CDR) i assegurava que els seus "projectes terroristes" estaven en un "avançat grau de preparació", perquè suposadament ja tenien "objectius seleccionats".\nEls membres dels CDR que Carballo interessa processar són Eduardo Garzón, Esther García Canet, Sonia Pascual, Queralt Casoliva, Germinal Tomás Abueso, Alexis Codina, Jordi Ros, Guillem Duch, Rafael Delgado, Ferran Jolís, Xavier Buigas, David Budria i Clara Borrero.


La cinquena edició del Fòrum d'Estudiants arriba dissabte a Salt - Diari de Girona\nLa cinquena edició del Fòrum d'Estudiants arriba dissabte a Salt\nEstà adreçat als joves que estan a punt d'iniciar estudis superiors per donar-los informació per al seu futur professional\nSalt celebrarà la cinquena edició del Fòrum d'Estudiants el pròxim dissabte 14 de març. La factoria cultural de la Coma Cros serà la seu i es durà a terme de dos quarts de deu del matí a les dues de la tarda.\nL'activitat està pensada per a joves que inicien la seva etapa d'estudis superiors per oferir-los informació i orientació per al seu futur professional.\nEn aquesta línia, es donarà informació sobre l'oferta d'estudis superiors a través de testimonis de joves saltencs i saltenques que ja compten amb una trajectòria i experiència curricular.\nLes taules rodones que s'organitzaran durant tota la jornada afectaran àmbits tan diferents com ciències de la salut, dret i ciències polítiques, educació, psicologia i humanitats, enginyeries, arquitectura i tecnologia, ciències naturals, economia, empresa i turisme i audiovisuals, arts i periodisme. Està previst que a totes les àrees hi hagi la presència mínima de tres representants joves de la vila.\nEl regidor d'Educació de l'Ajuntament de Salt, Fermí Cunill, va explicar que «l'experiència de les primeres quatre edicions ens demostra que el Fòrum d'Estudiants és una trobada molt profitosa perquè aconseguim connectar les necessitats dels nostres estudiants amb l'experiència d'altres joves que han passat per les mateixes inquietuds a l'hora d'afrontar el pas als estudis superiors i, posteriorment, al mercat laboral».\nLes comarques gironines perden 2.500 autònoms des de principis de 2019.\nNo volem viure amb por.\nDalí contra l'urbanisme voraç.


Chamouillac - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n45° 18′ 48″ N, 0° 27′ 57″ O / 45.3133°N,0.4658°O / 45.3133; -0.4658Coord.: 45° 18′ 48″ N, 0° 27′ 57″ O / 45.3133°N,0.4658°O / 45.3133; -0.4658\nCantó Cantó de Montendre\nChamouillac és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 315 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Chamouillac era de 315 persones. Hi havia 130 famílies de les quals 34 eren unipersonals (15 homes vivint sols i 19 dones vivint soles), 42 parelles sense fills, 46 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 159 habitatges, 134 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 12 estaven desocupats. Tots els 158 habitatges eren cases. Dels 134 habitatges principals, 120 estaven ocupats pels seus propietaris, 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 7 tenien dues cambres, 14 en tenien tres, 38 en tenien quatre i 74 en tenien cinc o més. 105 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 48 habitatges hi havia un automòbil i a 75 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Chamouillac el 2009\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 193 persones, 143 eren actives i 50 eren inactives. De les 143 persones actives 128 estaven ocupades (72 homes i 56 dones) i 16 estaven aturades (4 homes i 12 dones). De les 50 persones inactives 13 estaven jubilades, 15 estaven estudiant i 22 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Chamouillac hi havia 138 unitats fiscals que integraven 332 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 14.693 €.\nDels 13 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 3 d'empreses de construcció, 5 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 2 d'empreses financeres.\nEls 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren paletes.\nL'any 2000 a Chamouillac hi havia 13 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 243 hectàrees.\nCourpignac (2,3 km)\nRouffignac (2,9 km)\nSouméras (3,5 km)\nSalignac-de-Mirambeau (3,8 km)\nCoux (4,9 km)\nChartuzac (4,9 km)\nMontendre (5,5 km)\nBoisredon (5,7 km)\nSoubran (6,0 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Chamouillac\nRésumé statistique[Enllaç no actiu] Fitxa resum de dades estadístiques de Chamouillac a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population[Enllaç no actiu] Fitxa amb el detall de dades de Chamouillac a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Chamouillac&oldid=29076637»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 gen 2022 a les 11:02.