Lluís Puig "El Fisioinquiet": octubre 2009\nELS CAMBRERS: ES TROBEN EN CONSTANT TENSIÓ I CAL QUE HI POSIN ATENCIÓ\nAvui hem parlat dels cambrers, que en el seu dia a dia trobem: que han d’estar molta estona dempeus, realitzant gestos repetitius com per exemple a l’hora de fer cafès, repassar copes, servir les taules...\nSón activitats que realitzen moltes vegades i que només modificant-les una mica ens aportarien beneficis.\nHem comentat sobretot en fer petits canvis alhora de fer els cafès i al servir. A més d’ensenyar algun exercici i donar alguna recomanació.\nI hem acabat dient:\n" Els cambrers, gran part del dia, es troben drets servint acumulant força tensió, cal que la compensin amb bona postura, exercicis i relaxació"\nSi voleu veure el vídeo cliqueu aquí: http://www.tv3.cat/videos/1571799\nTORN DE LES SECRETÀRIES I PERSONAL ADMINISTRATIU: HEM DESTACAT QUINA ÉS LA MILLOR MANERA D’ESTAR POSICIONAT\nLes posicions a millorar són: asseure’s correctament i tota la disposició de l’entorn de treball: col·locació de la pantalla, ratolí, reposapeus,... I l’altre cosa molt important a tenir en compte és que si s’han d’atendre moltes trucades, al mateix temps que ens trobem treballant a l’ordinador o agafant algun document d’un calaix o d’un prestatge, poder disposar d’un mans lliures.\nPer finalitzar algunes recomanacions: fer petites pauses cada 45-50 minuts i aprofitar per fer alguns exercicis i relaxar-se.\nHem acabat dient: “la secretària millorarà en gran mesura si disposa d’una bona taula, una bona cadira i adopta una bona postura”.\nSi voleu veure el video cliqueu aquí: http://www.tv3.cat/videos/1550239\nPublicado por Fisioinquiet en 6:16 No hay comentarios:\nHEM PASSAT PER LA PARET EL CORRÓ, PER TANT HEM PARLAT DEL PINTOR\nAquesta setmana hem analitzat algunes de les situacions qüotidianes dels pintors. Les 3 posicions més habituals són: a l'hora de moure mobles, quan estat pintant drets o enfilats a l'escala i quan estan ajupits.\nAmb la col·laboració d'un pintor de professió, l'Adrià Gilibets, hem destacat que va molt bé: humitejar el terra quan hàgim de moure un moble i sempre millor empentar que no tibar i fins i tot fer-li fer la "ballarina", utilitzar un bon bastó pel corró i per la brotxa per treballar amb bona posició i quan estem molta estona ajupits en posició del cavaller o de genolls, cal que ens ajudem de proteccions.\nLes zones que es veuen més afectades o perjudicades, són: les espatlles, els trapezis,les cervicals i els panxells.\nHem acabat explicant alguns exercicis i fent una reflexió:\n"Si els professionals, tenint l'aprenentatge de l'ofici i els materials adients es sobrecarreguen, cal que siguem prudents si ens aventurem a pintar com hem fet tots alguna vegada, que no acabem patint una lesió indesitjable".\nPublicado por Fisioinquiet en 13:39 No hay comentarios:\nAQUESTA SETMANA HEM ANAT A LA PEIXATERIA\nEns ha tocat parlar de la professió: peixater/era. Es tracta d’un ofici que es lleven molt d’hora, han de traginar força pes posant el peix a la parada i agafant-lo per servir-lo, per tant han de tenir cura de com agafar les caixes i els peixos, així com alhora de tallar les peces.\nHem parlat de les tres situacions més sovintejades: posició alhora de tallar el peix, posició alhora d’agafar les caixes i alhora d’agafar els peixos per servir-los.\nHem dit quines són les adaptacions que podem realitzar per no haver-nos de sobrecarregar. A més hem ensenyat alguns exercicis per estirar i relaxar.\nSi voleu veure el video cliqueu aquí: http://www.tv3.cat/videos/1518119\nPublicado por Fisioinquiet en 16:40 No hay comentarios:\nELS CAMBRERS: ES TROBEN EN CONSTANT TENSIÓ I CAL Q...\nTORN DE LES SECRETÀRIES I PERSONAL ADMINISTRATIU: ...\nHEM PASSAT PER LA PARET EL CORRÓ, PER TANT HEM PAR...


Mascaretes: SOS Microbiota! – Judit Camp i Nus: Consultora de Salut i Alimentació\nArticle publicat a la revista ‘Viure en Família’ número 89.\nL’ús de les mascaretes està empobrint la nostra microbiota\nEl sistema immunitari és el sistema que ens permet estar en equilibri amb el nostre entorn. Sovint se l’anomena, també, sistema de defensa però, en la meva opinió, terme ‘defensa’ no descriu gens bé el que nosaltres fem (o hauríem de fer) amb el nostre entorn.\nLes persones vivim en un medi que ens acull i ens proporciona allò que necessitem. Tant des del punt de vist alimentari, com energètic, d’escalf, matèria primera, … i, també, de macro i microorganismes amb els quals interactuem.\nAquesta interacció amb l’entorn, perquè sigui evolutiva, ha de tenir com a resultat el ‘tothom guanya‘ perquè, d’aquesta manera, es continuarà facilitant i tots els que hi participem en traurem benefici, propi i comú.\nCada vegada està més clar que la base d’aquest sistema d’equilibri amb l’entorn, del nostre sistema immune, es troba al nostre intestí, sobretot a l’intestí gros (el còlon).\nL’intestí, que forma part del nostre sistema comú de mucoses, juntament amb la mucosa del nas, laringe, bronquis, ulls, pell, urogenital i, aquesta, la mucosa gastrointestinal, que inclou també la boca.\nEl sistema comú de mucoses està a la primera línia del sistema d’equilibri i és en aquestes mucoses on es duen a terme la majoria dels intercanvis amb el medi. En aquesta mucosa és on viuen els microorganismes que comparteixen ‘casa’ amb nosaltres, sent en el còlon on hi ha la gran població de microbiota.\nPerquè ens fem una idea de la immensitat de la qüestió, s’estima que tenim en nosaltres, un 90% de cèl.lules de microorganismes i un 10% de cèl.lules humanes. Caram!\nTota aquesta població de microvida que viu amb nosaltres (o nosaltres en ella), sobretot en el colon, compleix tasques indispensables per la nostra salut:\nés la primera zona d’intercanvi amb l’entorn\nsíntesi de nutrients bàsics com les vitamines B i K\ninactivació i eliminació de tòxics\ngestió d’hormones i neurotransmissors\nregula l’expressió tumoral\nPer tant, és important adonar-nos que si la nostra microbiota està en equilibri, tant des d’un punt de vista de quantitat com de diversitat, nosaltres estem en equilibri i, en canvi, si la nostra microbiota està en desequilibri o empobrida, nosaltres no podem estar en salut.\nSi la nostra microbiota està en desequilibri,\nnosaltres no podem estar en salut.\nPosant la mirada en la salut de la microbiota, és important començar bé.\nSón crucials les últimes setmanes de l’embaràs perquè la mare ja transmet microorganismes al fetus. Per tant, és important l’alimentació de la mare, el seu contacte amb la natura, la medicació que prengui, … No naixem estèrils, sinó que ja adquirim els primers microorganismes al final de la gestació.\nI, encara serà més important, el part. En un part vaginal, quan el bebè passa a través del canal de part, s’impregna de molts microorganismes. En els parts per cesària, això es pot aconseguir, inoculant-los amb una gasa que ha passat per la vagina de la mare passant-la per tota la pell i mucoses externes del nadó.\nTambé a través de la lactància materna rebem gran part de la nostra primera càrrega bacteriana.\nTots aquests inicis i el contacte amb la natura i altres animals d’aquell infant, la seva manera d’alimentar-se quan comenci a prendre aliments, l’excés d’higiene corporal i de la llar, els tòxics a que estigui exposat (pesticides, contaminació de l’aire, nitrats, …), l’estrès vital que pugui viure, etc, condicionaran les famílies i poblacions de bacteris de la seva microbiota.\nAquest és un dels grans motius pels quals en les últimes dècades veiem cada vegada més tendència a les intoleràncies, pell atòpiques, obesitat, sobrepès, infeccions gastrointestinals i respiratòries, malalties autoimmunes, autisme i altres malalties neuronals, estrenyiment, depressió, … perquè totes aquestes malalties tenen el seu inici a l’intestí, i, entre altres factors, el que determina la salut de l’intestí és la salut dels microorganismes que hi viuen.\nHem heretat de Pasteur i Fleming i molts dels seus col.legues tot un seguit d’avenços per tractar malalties (penicil.lina, antibiòtics, …), i agraïda que els hi estic, però, també, arran d’aquí, socialment, hem instal.lat una microfòbia que mos ha dut a excedir-nos en l’ús de medicaments i d’antibiòtics en particular, a excedir-nos amb la higiene pròpia i del nostre entorn, … i, per tant, a debilitar i empobrir la nostra microbiota.\nLa microfòbia està empobrint la nostra microbiota.\nPerquè estigui en equilibri, la nostra població micro ha d’interactuar amb l’entorn (igual que els humans necessitem interacció social amb altres humans), ha de poder intercanviar-se, relacionar-se, nodrir-se, alimentar-se, … i amb tanta neteja i limitació de la interacció, no li facilitem.\nÉs ben cert que existeixen els microorganismes patògens i que mos poden fer molt de mal i que, amb aquests, millor no hi interactuem gaire però, també hem de saber que són una minoria. Probablement no més d’un 5% del total de microorganismes.\nAl 95% restant, o hi som indiferents o, els necessitem per viure i ells a nosaltres. Ara bé, a nosaltres ens són indispensables i, en canvi, nosaltres a ells…\nJa fa unes dècades que es dóna aquesta desconnexió amb la natura i altres animals, l’excés de neteja, els parts menys naturals, poca lactància materna, sobreexposició als tòxics que maten microorganismes (també els bons!, saps que els pesticides de les bledes mataran els ‘bitxos’ de les bledes i els ‘bitxos’ del teu colon?), …\nPerò, en aquest últim any, encara ho hem agreujat molt més amb l’ús de la mascareta a tothora.\nEls microorganismes entren dins el nostre cos, bàsicament a través de la boca (i el nas). Utilitzant la mascareta, els hi posem una barrera d’entrada que encara dificulta més la interacció amb el medi (de fet, aquest és el motiu perquè se’n va proposar l’ús). Alhora, netegem sovint mans i superfícies per limitar les interaccions amb el virus SARS COV 2, però, també limitem el contacte amb tota la resta. I, per acabar-ho d’arrodonir, limitem les interaccions socials.\nNo pretenc discutir si aquestes han estat mesures encertades o no, sinó, el que vull posar de manifest és que volent-mos aïllar d’un microorganisme en concret, també ens hem aïllat dels altres perquè, les mesures que hem adoptat no són específiques per el SARS COV 2, sinó, pels microorganismes en general.\nPer evolució i gràcies a la feina intensa de moltes persones, ara ja tenim més situada aquesta pandèmia i, el que pretenc amb aquest article és autopreguntar-mos:\nens compensa, des d’un punt de vista de salut, seguir mantenint aquestes mesures?\nens compensa des d’un punt de vista de salut seguir mantenint aquestes mesures?\nCentenars d’estudis científics de les últimes dos dècades, posen la mirada en la microbiota com a pilar de la nostra salut.\nL’empobriment de la nostra població bacteriana i micro, en general, té efectes en nosaltres a mitjà termini.\nEns compensa seguir empobrint-la o hem de posar la mirada en regenerar-la?\nEns compensa o, hem de posar la mirada en regenerar-la?\nLa microbiota dels nostres infants és molt més sensible als desequilibris; segur que davant la seva poca càrrega viral (del SARS COV 2) i la poca capacitat de contagi demostrada, volem seguir fent-los adoptar totes aquestes mesures d’aïllament social i microbià?\nLa salut física i emocional dels nostres infants està en risc de desequilibri, entre altres motius, pel desequilibri que estem generant a la seva nostra (i a la seva) població bacteriana.\nCOM PODEM CUIDAR-MOS\nrelaxant les mesures de rentat repetitiu\nrelaxant les mesures de distància física i permetent l’intercanvi\nrelaxant les mesures d’aïllament social que posen en alerta a tothora a l’infant i visibilitzen un perill constant que produeix estrés emocional i orgànic.\nAbstenint-se d’utilitzar la mascareta, ni al grup bombolla, ni en espais exteriors, ni a tota l’escola.\nFacilitant la seva interacció social\nfacilitant el seu joc a l’aire lliure i a la natura\nOcupant-mos dels seus nivells d’estrès social i orgànic. L’excés de cortisol és fatal per la microbiota.\nAtendre el seu equilibri de neurotransmissors/hormonal: oxitocina (contacte), serotonina (felicitat i calma), dopamina (plaer), melatonina (descans), …\nOcupant-mos del seu possible estrenyiment i/o descomposició símptomes de desequilibri intestinal.\nOcupant-mos de la seva microbiota oral, de revisar les seves dents, genives, llengua, … perquè aquesta hi té molt a dir amb l’equilibri microbià de l’intestí.\nCuidant-mos que els hidrats de carboni que mengin siguin integrals i que no siguin omnipresents a la seva dieta: no cal que esmorzin, cereals, dinin arròs i sopin crema de carabassa amb entrebancs de pa! Els greixos, les proteÏnes i les verdures també són indispensables per la seva salut. Els hidrats excessius faciliten la fermentació i, per tant, el desequilibri de la nostra microbiota.\nProcurant que els làctics que mengin no siguin de vaca i, que siguin fermentats.\nEliminant o rebaixant molt els sucres.\nCuidant-mos que mengin més aliments i menys productes processats.\nCuidant-mos que mengin un aliment amb càrrega bacteriana al dia (probiòtics): iogurt o quefir artesà de cabra o ovella, quefir d’aigua, kombutxa, xucrut o altres vegetals fermentats, olives ben encurtides, germinats, all negre, mel crua, …\nCuidant-mos que mengin aliments prebiòtics que serveixin d’aliment per la seva microbiota (a més de tenir-la ben poblada, hem d’alimentar-la bé):\nmucílags: civada, xia, lli, bolets, garrofa, malva, plantatge, …\npectines: poma, remolatxa, pastanaga, …\nmidó resistent: patata, cereals i llegums cuits avui i menjats demà després d’estar 24h a la nevera.\nInulina: all, ceba, carxofa, …\npolifenols: fruites i verdures, canyella, xocolata de la de veritat, …\nARA HI SOM A TEMPS!\nPerò, si no ens n’ocupem, probablement, veurem símptomes evidents de desequilibri a curt-mitjà termini perquè el desequilibri microbià és el camí del desequilibri del nostre organisme, de l’organisme dels infants!\nus animo a reflexionar sobre com hem arribat fins aquí, i, sobretot, a posar la mirada en com ocupar-nos de l’empobriment de la salut dels nostres infants resultat de tot un seguit de mesures excepcionals que hem pres.\nQüestionem-nos si cal seguir prenent-les i, també, quines mesures prendrem a partir d’avui per compensar-les. Ara hi som a temps!\nSi no ens n’ocupem, probablement, veurem símptomes evidents de desequilibri a curt-mitjà termini perquè, el desequilibri microbià és el camí del desequilibri del nostre organisme!\nPublicat el Setembre 7, 2021 Setembre 7, 2021 per juditcampinusPosted in alimentació infantil, alimentació viva, drets dels infants, immunomodulador, mascareta, microbiota, prebiòtics, probiòtic, UncategorizedEtiquetat infants, mascareta, mesures covid, microbiota, salut, salut integral.\nAnterior Entrada anterior: Sents dolor?\nSegüent Entrada següent: Llegeix etiquetes!


Lideratge per desenvolupar una aliança magnet - Magnet | Magnet\nPer tal que l’aliança amb la institució partner esdevingui una oportunitat i es puguin introduir els canvis metodològics per desenvolupar un projecte pedagògic innovador, potent i de qualitat, cal afavorir als centres la transició cap a una nova manera de definir-se i treballar.\nÉs imprescindible iniciar un procés que faciliti un canvi cultural en què el centre es repensi i concebi com a organització que aprèn. És fonamental un lideratge que afavoreixi la participació, la presa de decisions i la corresponsabilització de tot l’equip en el disseny i el desenvolupament del projecte educatiu. En aquest sentit, el lideratge educatiu i el desenvolupament i l’aprenentatge professional dels membres del centre esdevenen dos elements fonamentals per a crear projectes propis compartits i innovadors. Per això, és imprescindible comptar amb espais de reflexió, formació i acompanyament de tot l’equip.\nCom ho ha fet l’escola Samuntada de Sabadell?\nEn aquest vídeo, l’equip directiu i els mestres de l’escola Samuntada de Sabadell ens expliquen quins lideratges i estratègies organitzatives han desenvolupat per implicar tot el claustre en el desenvolupament del seu projecte magnet. Entre les claus per aconseguir aquest compromís col·lectiu, destaquen la flexibilitat organitzativa; l’acompanyament i la formació als mestres, que els empodera; la reflexió sobre la pràctica i la documentació de l’aprenentatge; i donar veu a tot el claustre, on tothom hi té un paper important.\nAquesta escola ha desenvolupat durant 4 anys una aliança amb l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, amb la qual ha enfortit i visibilitzat el seu projecte de centre, afavorint així un augment de la matrícula que li ha permès recuperar una composició social més equilibrada respecte al seu entorn. Després d’aquesta bona experiència, l’escola ha iniciat una nova aliança amb l’Hospital Universitari Parc Taulí.


Traieu-li el màxim profit a la vida cultural de la Massana visitant els seus museus.\nCentre d’Interpretació del Romànic. A partir d’un audiovisual, l’espai exhibeix l’evolució de les manifestacions artístiques romàniques, així com les diferents parts d’una església, el procés d’elaboració de les pintures murals i una mostra dels diferents objectes que configuraven els moments litúrgics dels segles XI i XII.\nLa Farga Rossell. La Massana\nÉs una de les fargues més importants d’Andorra, i la darrera en tancar les seves portes l’any 1876, davant la impossibilitat de competir amb la producció de ferro produït pels alts forns. Actualment, totalment rehabilitada, s’hi pot veure tot el procés de fabricació i tractament del ferro fins a convertir-lo en lingots per a la seva comercialització a partir del suport audiovisual, així com una demostració d’estirament de cues amb el martinet per obtenir els lingots de ferro.\nL’ història viva d’un país. Poder admirar les condicions de vida d’una família benestant andorrana de segles enrere és tot un privilegi. La conservació i restauració de la Casa Rull permet tornar al passat i apreciar la importància de les cases andorranes en una societat de muntanya.\nMuseu del Còmic. La Massana\nEls amants del còmic tenen un punt de trobada a la Massana. A la Plaça de les Fontetes, el museu acull periòdicament exposicions d’autors consagrats a nivell mundial: Antonio Bernal, Alfonso Font, Philippe Xavier, Ana Miralles, etc ...\nPer visitar els museus:\nAndorra Romànica, Casa Rull i Farga Rossell, és millor fer-ne la reserva a:\nVista Busines View\nMuseus La Massana


La CE augura que Espanya complirà aquest any l'objectiu de dèficit però no el 2015 ni el 2016\nLa Comissió Europea preveu que l'economia espanyola creixerà un 1,2% aquest any i un 1,7% el 2015\nRedacció 04/11/2014 - 11.11 Actualitzat 04/11/2014 - 20.54\nLa Comissió Europea preveu que Espanya complirà aquest any l'objectiu de dèficit, però no els dos anys posteriors. En concret, augura que aquest any el complirà amb un marge de dues dècimes ja que el situa en el 5,6% respecte al 5,8% exigit. Ara bé, preveu que no passarà el mateix el 2015 i el 2016 si no prenen més mesures per fer front al desviament de dèficit.\nSegons les previsions econòmiques de tardor, l'encara elevat dèficit públic espanyol i un baix creixement nominal situaran el deute en el 98,1% aquest any. El 2015 l'elevarà a 101,2% i el 2016, fins a 102,1%, amb una evolució, però, millor que la prevista al maig.\nEn canvi, la CE millora una dècima les seves previsions de creixement per a l'economia espanyola el 2014, que espera que tanqui amb un creixement de l'1,2%, tot i que ha rebaixat les seves expectatives per al 2015 en quatre dècimes i les ha situat en l'1,7%. Per al 2016, augura un creixement del 2,2%.\n"La recuperació econòmica d'Espanya ha agafat força durant la primera meitat del 2014. Malgrat que s'espera una modesta desacceleració en la segona meitat de l'any, es preveu que la recuperació recobri impuls posteriorment, amb la millora de la confiança, de les condicions financeres i de les perspectives del mercat laboral", conclou la Comissió.\nPer la seva banda, l'atur, segons les previsions macroeconòmiques, es reduirà al 24,8% aquest any, al 23,5% el 2015 i al 22,2% el 2016 principalment perquè augmentarà la feina i perquè es reduirà la força laboral (el nombre de persones en edat de treballar que tenen feina o en busquen).\nAmb tot, la CE espera que es desacceleri la correcció de la balança externa i creu que l'elevat nivell de deute privat i públic continuarà perjudicant el creixement de l'economia espanyola.\nDesaccelerament del creixement de l'economia europea\nLa CE preveu un dèbil creixement de l'economia aquest 2014 per a la zona euro i per al conjunt de la Unió Europea, amb un increment del PIB del 0,8% i de l'1,3% respectivament. Per al 2015, el creixement serà de l'1,1% a la zona euro i de l'1,5% per als 28, mentre que per al 2016 el creixement serà de l'1,7% i del 2%, respectivament.\nL'executiu comunitari assegura que la millora econòmica iniciada el segon trimestre de 2013 continua sent fràgil arreu i dèbil en alguns estats membres i que la confiança econòmica és menor que a la primavera passada i evidencia més "riscos geopolítics i unes perspectives econòmiques menys favorables".\nPrevisions a la baixa de la Comissió Europea


Ràdio Sant Feliu emetrà en directe des de la plaça de la Vila amb motiu de les Festes de Primavera\nL'emissora municipal Ràdio Sant Feliu (105.3 FM) tindrà un estand a la plaça de la Vila, des d'on oferirà una programació especial amb motiu de les Festes de Primavera 2019.\nLa programació s'iniciarà el divendres 10, a partir de les 18.15 h, amb un especial informatiu conduït per la periodista Eva Murgui. En aquest programa es retransmetrà en directe el pregó de la Rosa a càrrec de l'artista santfeliuenca Marta Juvanteny, i comptarà amb la presència de l'escriptor Carles Peramo. A partir de les 19.15 h el president de la Generalitat Quim Torra i l'alcalde Jordi San José visitaran l'estand de Ràdio Sant Feliu, on atendran les preguntes d'Eva Murgui sobre les Festes de Primavera, entre d'altres temes. La programació continuarà amb entrevistes amb responsables de l'Espai del soterrament, de l'exposició '40 anys de la Fira!' i del Tendències Street, i donarà pas a la connexió en directe, a partir de les 20 h, amb la inauguració de la 61 Exposició Nacional de Roses i de la 40a Fira Comercial i Industrial del Baix Llobregat.\nEl dissabte, Ràdio Sant Feliu iniciarà la programació a les 11 h, amb un especial del programa 'Àrea de Joc' en què Joaquín Rivas repassarà les activitats esportives que es faran durant el cap de setmana a la ciutat. A les 12 h prendrà el relleu el programa 'El Mirall', conduït pels periodistes Marc Roca i Laia Laffaure, en el marc del qual es farà un repàs, a través dels seus protagonistes, de les activitats destacades de les Festes.\nAixí dissabte passaran pels micròfons de la ràdio municipal el regidor de Cultura Manel Martínez i la regidora de Comerç Margarita Llongueras; representants dels Amics de les Roses; les i els organitzadors del XV Butifarrasound Festival; o la persona coordinadora del Casal de Joves per parlar del nou Firaesport 3.0. Finalitzarà la franja de matí una mostra de cuina en directe a càrrec de Marta Amorós i Marta Claramunt, de l'Escola d'Hosteleria Martí Dot.\nDissabte a la tarda Ràdio Sant Feliu començarà la seva programació a partir de les 18 h donant veu als representants d'entitats culturals tradicionals com Diables La Salut, la Mula, la Garsa o els castellers. A partir de les 18.30 h la música serà la gran protagonista de la tarda radiofònica amb entrevistes a músics locals de diferents estils, que actuaran a mode de teloners d'una secció d'anècdotes de la Fira amb personalitats del poble.\nLa programació de diumenge s'iniciarà a les 11.45 h amb un nou especial de l'espai 'Àrea de Joc', en què Joaquín Rivas retransmetrà el partit de lliga del Santfeliuenc FC, el primer dels blancblaus després d'assegurar matemàticament la permanència a tercera divisió diumenge 5 de maig.\nUna edició especial del programa 'Blackcorb Day', a càrrec de Jymy Jiménez a partir de les 17 h, posarà el punt i final, a ritme de hip-hop i música rap, a la programació de Ràdio Sant Feliu en les Festes de Primavera.\nPodeu seguir Ràdio Sant Feliu en directe al 105.3 FM, per Internet a www.radiosantfeliu.cat o al mòbil descarregant l'app de l'emissora.


Mercadona dona més de 100.000 litres de llet al Banc d'Aliments de Catalunya\nBarcelona. Dijous, 21 de novembre de 2019. 12:46\nActualitzat Dijous, 21 de novembre de 2019. 12:46\nMercadona ha fet efectiva la donació de més de 100.000 litres de llet sencera de la marca pròpia Hacendado a la Federació Catalana de Bancs dels Aliments. La companyia de supermercats també col·laborarà en l’edició d’enguany del Gran Recapte, prevista per als propers dies 22 i 23 de novembre, amb la participació de més de 250 botigues d’arreu de Catalunya.\nLa presidenta del Banc dels Aliments de Barcelona, Roser Brutau, ha assenyalat que “aquesta donació és una aportació molt valuosa donat que la llet és un dels aliments bàsics que més falta fan al Banc dels Aliments i el que es reparteix més durant tot l’any”.\nPer la seva banda, el director de Relacions Externes de Mercadona a Barcelona Nord i Girona, Santi Mont, ha remarcat “la important tasca” que duen a terme els bancs dels aliments “recollint i repartint els aliments entre els més necessitats” i ha manifestat que “un dels compromisos que Mercadona manté amb la societat és retornar part de tot el que rep d'ella”.\nLa presidenta del Banc dels Aliments de Barcelona, Roser Brutau i el director de Relacions Externes de Mercadona a Barcelona Nord i Girona, Santi Mont, durant la donació de llet\nGran Recapte SOS del Banc dels Aliments: falten 9.000 voluntaris per al Gran Recapte El Nacional\nPobresa alimentària L’Obra Social ”la Caixa” i el Banc dels Aliments impulsen la gran recollida de llet El Nacional


Conclou la primera fase de la transformació del carrer Cristóbal de Moura a Barcelona\nPublicat 17/11/2019 13:55CET\nL'Ajuntament de Barcelona ha concls aquest diumenge la primera fase de la transformació del carrer Cristóbal de Moura en un nou eix verd de la ciutat després de completar les obres de reurbanització entre els carrers Fluvi i Provenals, ha informat el consistori en un comunicat.\nEl projecte vol convertir aquest carrer en un espai on l'arbratge i els espais de convivncia, oci i salut siguin els protagonistes, i segons l'Ajuntament és un exemple del "model urb que est desenvolupant el Govern municipal".\nHa comptat amb un pressupost de 6,92 milions d'euros i s'ha treballat en un total de 17.000 metres quadrats per crear 3.500 metres quadrats nous d'espai verd.\nS'ha construt un espai enjardinat central de 26 metres d'amplada, amb voreres de 3,5 metres, un carril per a bicicletes i un altre per a cotxes, cosa que ha perms crear un espai per al gaudi dels vens, les activitats socials i el joc infantil.\nDesprés de completar aquest primer tram, l'Ajuntament ha anunciat que té l'objectiu de continuar estenent la reurbanització del carrer fins a connectar el parc Central del Poblenou, la rambla de Prim i el parc del Bess.


Actes de foc a les Decennals 2011 – Ball de Diables d'Esplugues de Llobregat\nActes de foc a les Decennals 2011\nPer primera vegada es podrà veure la tradicional i espectacular Santantonà del Forcall fora d’aquesta localitat dels Ports de Morella\nUna cercavila de foc reunirà també els diables de Valls, el Morell, Tarragona, Cervera i Reus\nDiables i dimonis es trobaran el dissabte 5 de febrer de 2011 a Valls en una singular mostra de cultura popular amb motiu de les Festes Decennals de la Mare de Déu de la Candela. Més de 650 dimonis participaran a la Mostra de Diables de la Terra i la cercavila de foc en una trobada única que, organitzada per la Comissió de Cultura Popular i Tradicional de les Decennals, reunirà en una mateixa jornada a la Santantonà del Forcall (País Valencià), els Dimonis d’Alcúdia (Illes Balears), les Falles d’Andorra la Vella i els Qori Inkas de l’Associació Cultural Folklòrica Boliviana de Barcelona que representaran la Diablada. La mostra es tancarà amb un correfoc on hi prendran part els Balls de Diables de Valls, Tarragona, Reus, Cervera i el Morell.\nLa Mostra permetrà descobrir les múltiples representacions que té la figura del dimoni en la cultura popular. Un dels grans atractius serà la representació de la Santantonà del Forcall que per primera vegada es podrà veure completa fora d’aquesta localitat dels Ports de Morella. La Santantonà és una de les expressions més peculiars de les festes dedicades a Sant Antoni que se celebren al nord de Castelló el mes de gener i destaca per la seva espectacularitat: al voltant del maio, un pi de més de 10 metres d’alçada, es construirà amb llenya una gran barraca a la que es calarà foc i que els participants travessaran per dins en un símbol atàvic de purificació.\nLa festa va més enllà però de l’encesa de la barraca, ja que durant tot el dia, es podran seguir els preparatius i veure com la gent del Forcall construeixen la barraca i rememoren una tradició que ha passat durant segles de pares a fills. Les Falles d’Andorra la Vella serà un altre dels atractius de la Mostra de Diables de la Terra. Aquesta tradició, lligada a la revetlla de Sant Joan, és tot un referent folklòric que també sobresurt per l’espectacularitat de la desfilada de fallaires que fan rodar les falles enceses o boles de foc pels carrers d’Andorra la Vella. La Mostra també tindrà als Dimonis d’Alcúdia, un dels més tradicionals de les Illes Balears, com a protagonistes.\nLa última proposta de la Mostra organitzada amb motiu de les Decennals arriba de tradicions més llunyanes. Una seixantena de membres dels Qori Inkas (Reis d’Or en quítxua) de l’Associació Cultural Folklòricaa de Barcelona prendran part en la Diablada, una dansa anomenada així per les espectaculars i coloristes màscares de dimonis que duen els ballarins. Aquesta dansa representa l’enfrontament entre les forces del bé i del mal, en una barreja de tradicions catòliques i ritus ancestrals dels Andes.\nEn l’actualitat, aquesta dansa que s’ha conservat en diversos regions d’Amèrica del Sud és especialment apreciada en els carnavals de Bolívia on destaca per les seves treballades coreografies i passos i per les seves màscares. Prova d’això, la Diablada del carnaval bolivià de la localitat d’Oruro va ser declarada l’any 2001 com a Patrimoni Oral i Intangible de la Humanitat per part de la Unesco.\nLa jornada de foc i dimonis es completarà amb el correfoc que reunirà els balls de diables de Valls, el Morell, Cervera, Tarragona i Reus, tots ells entre els més tradicionals de Catalunya. La cercavila serà doble ja que també s’hi sumaran els diables infantils de les respectives agrupacions.\nrepresentants de la Santantonà del Forcall i els Qori Inkas de la Diablada Boliviana han estat avui els encarregats d’actualitzar el marcador del compte enrere per a les Decennals, acompanyats per l’alcalde de Valls, Albert Batet, i Marc Gascón i Josep Martínez, responsables de la Comissió de Cultura Popular i Tradicional de les Decennals. Avui, dissabte dia 6 de novembre, falten 83 dies per a l’inici de les Decennals.\nPROGRAMA MOSTRA DE DIABLES DE LA TERRA I\nCORREFOC DE LES DECENNALS 2011\n8 h. Aparcament de l’Escorxador. La Santantonà del Forcall, muntatge de la tradicional barraca i representació de la vida de Sant Antoni als Ports de Morella.\n11h. Aparcament de l’Escorxador. Construcció artesanal de les Falles d’Andorra\n17.30 h. Des del passeig dels Caputxins fins l’aparcament de l’Escorxador. Mostra de Diables de la Terra amb els grups: Santantonà del Forcall (País Valencià), Dimonis d’Alcúdia (Illes Balears), Diablada de la Casa de Bolívia a Barcelona i Falles d’Andorra la Vella.\n18.30 h. Mostra de Diables de la Terra. Encesa i crema de la Barraca de la Santantonà del Forcall.\n19 h. Des de l’aparcament de l’Escorxador:\nCorrefoc amb el Ball de Diables de Valls, del Morell, Tarragona, Cervera i Reus.\nCorrefoc infantil amb el Ball de Diables de Valls, Tarragona, Cervera i Reus.\nextret de: http://www.vallsdecennals2011.cat/noticies.php?n=34\nAnterior Entrada anterior: Els castells ja són patrimoni de la humanitat\nSegüent Entrada següent: Esbart, bastoners i geganters, 25 anys de cultura popular a Esplugues


Sunet: Artistes Ceramistes: Obra de Salvador Sunet Urgellès: Retol Destil.leria\nObra de Salvador Sunet Urgellès: Retol Destil.leria\nAquest es un dels quadres que més recordo del meu Avi. El teníem a la cruïlla de la carretera de Cornellà ( Direcció Sant Boi) i la carretera de Sant Joan Despí.\nQuan em vaig casar, vaig anar a viure per aquella zona i sovint veia el retol.\nEra una especie de fàbrica, però sempre la havia vist tancada.\nFinalment, en aquesta localització varen construir el Centre Comercial Llobregat i suposem que van destruir el quadre.\nGràcies al llibre de Enric Satué, he pogut recuperar aquest record.\nPublicado por Jaume Sunet en 20:47\nEl cartell ceràmic correspon a la antiga destil·leria d'Esteve Estrada. Fou fundada al 1887 i tenia com a productes reconeguts l'Anisado Refinado i el Rom "Diplomàtico". Al cantò del revolt negre hi tenien l'entrada a la tenda on es venia a orri. Va tancar després de les riuades del 71.\nA mi també em porta grats records.\n2 de novembre de 2012 a les 20:34\nEntra i fes-te'n seguidor\nBlog d'Albert Riba\nLou Yin, esencia de mi energía femenina


Ernest Xancó c. 1958\nErnest Xancó c. 1931\nLa primera actuació del violoncel·lista al Palau de la Música Catalana\nFestival benèfic al Palau de la Música amb la participació d´Ernest Xancó, Alícia de Larrocha i Rosa García Faria entre d´altres artistes, 1933\nErnest Xancó c. 1934\nErnest Xancó 1935\nLa pianista Giocasta Corma, primera esposa del violoncel·lista\nDibuix del violoncel·lista, 1937\nAutor: F. Domingo Domini públic\nErnest Xancó c. 1938\nErnest Xancó i Giocasta Corma c. 1941\nPrimer recital amb Giocasta Corma al Palau de la Música, 1941\nNou recital amb Giocasta Corma al Palau de la Música Catalana, 1941\nConcert amb l´Orquestra Ibérica de Conciertos dirigida per Enric Casals, 1942\nEstrena de la Sonata per a violoncel i piano de Tomàs Buxó, 1943\nRecital amb Maria Canela al Palau de la Música, 1950\nTrio Albert Ferber, Henryk Szeryng i Ernest Xancó, Jamaica 1952\nConcert amb l´Orquestra Municipal de Barcelona dirigida per Eduard Toldrà, 1954\nDirigint l´Orquestra Nacional de l´Ecuador, c.1956\nDirigint l´Orquestra Nacional de l´Equador amb la guitarrista Maria Luisa Anido com a solista\nErnest Xancó dirigint\nErnest Xancó c. 1960\nConcert de l´Orquestra del Gran Teatre del Liceu dirigida per Ernest Xancó, 1965\nEnregistrament d´Il Tramonto de Respighi, amb la soprano Montserrat Alavedra i el Quartet Sonor format per Jaume Francesch, Mercè Serrat, Aureli Vila i Ernesto Xancó, 1973\nJosep Maria Alpiste, Henryk Szeryng i Ernest Xancó al Festival de Prades l´any 1981\nErnest Xancó, 1989\n© Revista Musical Catalana\nXancó en una de les seves actuacions durant els darrers anys\nBarcelona 21-12-1917 - Sant Cugat del Vallès 07-09-1993\nErnest Xancó va néixer a Barcelona el 21 de desembre de 1917. Des de ben petit va viure en un ambient musical molt propici per desenvolupar-se com a músic: el seu pare, Josep Xancó, era botiguer al Pla de la Boqueria (a l’antiga Casa Cotchet) i violinista amateur, i la seva mare, Hermínia Creixell, era una molt bona pianista i exercia com a professora a l'Orfeó Barcelonès. El seu tiet, Alfons Xancó, també era professor de música i dirigia orfeons i agrupacions musicals.\nAls quatre anys ja va començar a demostrar interès pel violoncel i als cinc la seva mare va començar a ensenyar-li les primeres nocions de solfeig. Al set anys va entrar al Conservatori de Música del Liceu on estudià violoncel amb Bernardino Gálvez, piano amb Guillem Garganta, i teoria i solfeig amb Joaquim Zamacois i Domènec Forns. La seva evolució en l'aprenentatge del violoncel fou molt ràpida i rebé en tots els cursos les màximes qualificacions. L'any 1931, amb tretze anys, va fer les seves primeres presentacions en públic al mateix Conservatori i ja aleshores els diaris destacaren el seu gran talent; la crítica de La Veu de Catalunya i de Ritmo lloaven la seva intuïció i sensibilitat musical, i la gran agilitat que demostrava. A partir d’aquell any va començar a fer diversos concerts arreu de Catalunya, molts d'ells de caràcter benèfic, acompanyat sempre al piano per la seva mare. Entre els concerts d'aquella etapa destaquen els que va fer el 1932 al Palau de la Música de Barcelona, al Teatro Español de Madrid i a Portugal, compartint escenari i acompanyat al piano pels cèlebres Carles i Giocasta Kussrow Corma, dos nens prodigi, alumnes de Frank Marshall, que causaven gran sensació per la seva extraordinària precocitat. Aquells recitals foren importants per al violoncel·lista perquè li permeteren tenir el primer contacte amb Giocasta, la qual al cap dels anys seria la seva primera muller.\nEl 1933, amb catorze anys, aconsellat pel seu professor Bernardino Gálvez, ingressà a l'Institut Casals, després de ser escoltat per Pau Casals. A l'Institut fou alumne de Francesca Vidal sota la supervisió del mateix Casals. Simultàniament continuà estudiant harmonia i contrapunt amb Josep Barberà al Conservatori del Liceu. Aquell 1933 va tornar a actuar al Palau de la Música en un recital en què també participaren la pianista Alícia de Larrocha de vuit anys d’edat, i la violinista Rosa García Faria. En aquella ocasió Xancó, acompanyat de la seva mare, interpretà Kol Nidrei de Max Bruch i l'Allegro appassionato de Camille Saint-Saëns entre d'altres obres. També el 1933 va obtenir gran èxit en un recital a l'Orfeó Gracienc acompanyat del pianista Pere Vallribera amb obres de Händel, Bach, Tartini, Fauré, Popper, entre d'altres autors. A partir de 1934 va establir-se a París per perfeccionar-se a l'École Normale. Durant aquella etapa va estudiar composició amb Nadia Boulanger. Al desembre de 1935, com a punt culminant de la seva etapa formativa, guanyà el Premi Parramon, davant d'un jurat presidit pel compositor Jaume Pahissa. El 1936 va actuar dos cops amb la Banda Municipal de Barcelona dirigida per Joan Lamote de Grignon; interpretà amb èxit el Concert en re major de Haydn i la crítica va elogiar la seva execució alhora que destacà la maduresa d'estil, la sensibilitat i la calidesa del so. Quan va esclatar la Guerra Civil Espanyola, al juliol de 1936, residia a París. El 1937, sota el patrocini del comissariat de propaganda de la Generalitat de Catalunya, va dur a terme una gira pel sud de França amb el pianista Carles K. Corma. La crítica francesa va dir de les seves interpretacions: “El seus greus són d'una gran bellesa i plens d’apassionament, els seu aguts d'una puresa infinita. Els atacs justos i la delicadesa del seu arc arrenquen del seu violoncel notes amples i pures que omplen la sala, i que són el segell indiscutible del més destacat alumne de l'escola de Pau Casals”.\nEl 1938 Ernest Xancó es casà amb Giocasta K. Corma. Van iniciar aleshores un carrera artística formant duo i fent concerts a França on hi residien. Entre les seves actuacions d'aquell temps cal destacar el recital que van fer a la Sala Gaveau de París, sobre el qual el cèlebre crític Emile Vuillermoz va escriure al diari Excelsior el següent comentari: “Considero aquests dos artistes espanyols com els més eminents intèrprets de la darrera generació en música de cambra...”. Segons indiquen programes de mà de concerts posteriors, abans de l’esclat de la Segona Guerra Mundial també va actuar a Bèlgica, Holanda, Itàlia i Alemanya.\nEl febrer de 1939 Xancó i la seva esposa van tenir la seva primera filla, Elsa. Posteriorment tindrien tres fills més: Tristan, Manon i Ernesto. A l'agost, davant l'amenaça del nazisme i l'imminent esclat de la guerra, Ernest Xancó va decidir marxar amb la família a Xile en el vaixell Winnipeg. El 1940 sorprenentment van tornar a Barcelona per iniciar una nova etapa duent a terme concerts a duo pel país; actuaren a Barcelona (Palau de la Música), València, Madrid i d'altres ciutats interpretant sonates de Händel, Strauss, Brahms, Grieg i obres de petit format. Aquells anys Xancó va iniciar-se en la direcció d'orquestres; el juny de 1940 dirigí l'Orquestra del Concertgebouw de la Haia amb els germans Corma com a solistes. Xancó també es dedicà a la composició malgrat que, pel que en sabem, va difondre públicament molt poc les seves obres. El musicòleg Artur Menéndez Aleixandre, a la revista Ritmo d'octubre de 1956, escrivia: “Xancó aprengué la tècnica dodecafònica de la mà del mateix Arnold Schönberg”. És probable que conegués Schönberg durant l’estada del compositor a Barcelona entre els anys 1933 i 1934, ja que al llarg de la seva vida sempre va sentir una gran admiració per ell i pel dodecafonisme. De les seves obres es coneix tan sols l'existència d'un quartet de corda, d’escriptura dodecafònica que va ser estrenat pel Quartet Pascal al Coliseum de Barcelona (Revista Musical Catalana núm. 51) i de cinc cançons, signades amb pseudònim, i dedicades a la soprano Conxita Badia.\nA partir del 1942 la família fixà la seva residència al Con Sud i des del 1943 a Buenos Aires que és on vivia la família de la seva esposa, el germà Carles Corma i la mare, la pianista i pedagoga musical Ernestina Corma que dirigia un centre educatiu. A partir d’aleshores la seva activitat musical, tant com a solista amb orquestra com formant duo amb la seva dona, es va dividir entre extenses gires de concerts per Amèrica i recitals per Espanya. El 29 de novembre de 1942 al Palau de la Música interpretà el Concert en si bemoll de Bocherini acompanyat de l'Orquesta Ibérica de Conciertos dirigida per Enric Casals i el 1943 estrenà la Suite per a violoncel i piano de Tomàs Buxó també al Palau de la Música. A Buenos Aires va prendre contacte amb el director d'orquestra Erich Kleiber, el qual va descobrir el seu talent com a director i va sol·licitar la seva col·laboració per reorganitzar l'Orquesta Filarmónica de La Habana. El 1945 va interpretar el Concert per a violoncel i orquestra de Pedro Humberto Allende amb l'Orquestra Simfònica de Xile dirigida per Fritz Busch. De la seva estada a Buenos Aires Ernest Xancó deia: “al Teatro Colón, en aquells anys, s'hi podien veure reunides les millors figures del moment (totes vingudes d'Europa), amb interpretacions irrepetibles, com una Tetralogia, que recordo especialment. Allà vaig conèixer, entre d'altres, Rubinstein i Erich Kleiber, a qui en molts sentits considero com el meu mestre” (Revista Musical Catalana, gener de 1989).\nEl 1946 se separà de la seva esposa, Giocasta K. Corma, i es traslladà al Brasil, a Rio de Janeiro, per participar, fins el 1948, en les activitats musicals que organitzava l'associació Música Viva, entitat creada per Hans-Joachim Koellreutter dedicada a la difusió de música contemporània brasilera. Xancó també participà en el programa Música Viva que emetia la ràdio O Globo i feu amistat amb el compositor Cláudio Santoro, component del grup Música Viva, que li dedicà algunes de les seves obres. Ernest Xancó recordava aquella etapa en una entrevista feta el 1989: “del Brasil dues coses a destacar, Cláudio Santoro, per a mi el més gran compositor sudamericà, de qui, per cert (i en una de les meves vingudes a Barcelona per visitar la meva mare), vaig estrenar, amb Maria Canela, la seva Sonata núm. 1 per a violoncel i piano, que va dedicar-me. I, l'altra cosa, també molt relacionada, la ‘Música Viva’, que en dèiem. Era l'any 46 i vam disposar d'una hora setmanal a Radio Globo, a Rio de Janeiro, per divulgar la nova música” (Revista Musical Catalana, gener de 1989). En aquel projecte de difusión de música contemporania també hi col·laborà en diverses ocasions el violoncel·lista Gaspar Cassadó.\nEl 1947 el director d’orquestra Erick Kleiber li demanà ajuda per fundar l’Orquestra Nacional de Cuba. Aquell se'l nomenà catedràtic del Conservatori Nacional de l’Havana i s'instal·là a Cuba on residí durant set anys. El 8 de febrer de 1948 interpretà amb gran èxit el Concert per a violoncel de Dvorak amb l'Orquesta Filarmónica de La Habana dirigida per Juan José Castro. Va a dur a terme nombrosos concerts de cambra formant part del Cuarteto de la Sociedad de Música de Cámara amb els violinistes Carlos Agostini i José Bertinetti, i el viola Juan Granat. Durant la seva estada a Cuba viatjà constantment a altres països per fer concerts; actuà als Estats Units, Anglaterra, França, Suècia, Argentina, Colòmbia i España. El 1950 va fer un recital al Palau de la Música Catalana amb la pianista Maria Canela en què estrenà la Sonata núm. 2 de Cláudio Santoro, obra que li fou dedicada, i el 1951 va tocar el Concert de Haydn amb l'Orquestra Municipal de Barcelona, dirigida per Eduard Toldrà. La crítica de La Vanguardia destacava la sorprenent naturalitat que transmetia quan tocava, el respecte al compositor i al text, i la profunditat expressiva de les seves interpretacions. A Cuba, juntament amb Gaspar Cassadó, fundà la Sociedad de Música Contemporánea, entitat que inicià les seves activitats a finals de 1950. Gaspar Cassadó, bon amic de Xancó, li va dedicar el 1951 una petita peça per a violoncel i piano de caràcter humorístic titulada Mr. Xancó, una descripció musical de la seva personalitat.\nCom a professor a Cuba va formar al cap dels anys importants músics, entre ells el violoncel·lista i director d'orquestra Fabio Landa i el musicòleg i violoncel·lista Pablo Hernández Balaguer. El 1952 Xancó va formar un trio amb el violinista Henryk Szeryng i el pianista Albert Ferber. La presentació d'aquesta formació va tenir lloc a l’Havana dins la temporada de la Sociedad de Música de Cámara i van dur a terme concerts en diversos països fins el 1952. Amb el pianista Albert Ferber també actuà en recitals de violoncel i piano interpretant sonates de Beethoven, Brahms i Chopin. Aquell any el finalitzà dirigint l'Orquestra de Cambra formada per membres de la Filarmónica de La Habana, un concert que serviria de comiat. A finals d’any havia pres la decisió de tornar a Barcelona per viure-hi.\nA partir de 1953, ja establert a Barcelona, decidí canviar de rumb i dedicar-se amb més intensitat a la direcció, una faceta que fins aleshores no havia desenvolupat amb tot el seu potencial. El seu talent per a la direcció orquestral fou descobert per Erich Kleiber i posteriorment es va perfeccionar amb Sergiu Celibidache. Aquell any dirigí per primera vegada l'Orquestra Simfònica del Gran Teatre del Liceu en l'estrena de l'òpera Canigó d'Antoni Massana, obra de la qual també se'n va fer un enregistrament en disc. Malgrat que anava adquirint cada cop més compromisos com a director, Xancó continuava actuant com a violoncel·lista a Espanya i en diversos països de Sud-amèrica. El 1954 també dirigí l'Orquestra del Liceu així com diverses orquestres a Milà, Torí i Roma.\nEl 1955 dos membres del Centre de Cultura de l'Equador van visitar Ernest Xancó a Barcelona per encarregar-li la creació d'un quartet de corda que servís de base per a la fundació de l'Orquesta Sinfónica Nacional del Ecuador. Acceptà el repte i va formar el Cuarteto de la Casa de Cultura Ecuatoriana juntament amb els violinistes Lluís Benejam i Robert Plaja, i el viola Josep Rodríguez. Amb aquest conjunt va oferir concerts de cambra de forma regular a Quito durant tot un any, i a Xancó se li va encarregar la constitució i direcció titular de l'orquestra. Després de molts esforços i de mesos de preparació, el 16 d'agost de 1956 es va presentar la nova orquestra al Teatro Sucre de Quito. La direcció d’aquesta formació l'exercí fins a l'agost de 1958 quan des de Barcelona se li va sol·licitar l'encàrrec de refundar l'Orquestra Simfònica del Gran Teatre del Liceu i de ser-ne el director titular. A Ecuador va dirigir a gran solistes, entre ells al pianista Arthur Rubinstein i al violinista Jascha Heifetz.\nDesprés de diverses actuacions a Cuba, els Estats Units i Veneçuela, Ernest Xancó va tornar a Barcelona per encarregar-se de la direcció de la nova Orquestra del Gran Teatre del Liceu, que estava en una situació crítica i necessitava una exhaustiva renovació per millorar el seu nivell. Hi exercí com a director titular fins el 1961 i també hi actuà com a primer violoncel. El 1960 fou requerit per Josep Ardèvol, comissari de la música del nou govern de Fidel Castro, per participar en la fundació de l'Orquesta Sinfónica Nacional de Cuba, formació que rellevava l'antiga Filarmónica de La Habana. Durant el 1960 comença a participar en la reorganització de l’orquestra i a partir de 1961 s'estableix de nou a Cuba. Allà dirigí l'orquestra en diverses ocasions i també fou el primer violoncel de la formació. Paral·lelament refundà el Cuarteto Nacional de La Habana amb els violinistes Szymsia Bajour i Gonzalo Bajedor, i el viola Lázaro Sternic. Ernest Xancó recordava aquells anys a Cuba de la següent manera: “Vaig fundar l'Escola Catalana de Violoncel ‘Pau Casals’, i vaig treballar de professor a Conservatoris instal·lats a les grans mansions dels milionaris, aleshores convertides en residències d'estudiants i en centres culturals. Alguns d'aquests propietaris, jo els havia acompanyat a l'aeroport ... El millor era poder treballar sense selecció per medis. Si algú destacava, ho tenia tot pagat. Vaig poder dur a terme una gran tasca. No tothom pot dir que té dos deixebles amb el Primer Premi al Conservatori de Moscou” (Revista Musical Catalana núm. 56). Després de sis anys d'intensa activitat musical a l’Havana, va tornar a Barcelona.\nA partir de 1967, a Barcelona, dirigí en algunes ocasions l'Orquestra del Gran Teatre del Liceu i en formà part com a primer violoncel fins a la seva jubilació. Durant aquests anys també continuà mantenint relació amb diversos països de Sud-amèrica on seguí actuant. El 1969 va fundar a Barcelona el Quartet Sonor juntament amb els violinistes Jaume Francesch i Miquel Perales, i el viola Josep Casasús. A partir de 1980 la violinista Mercè Serrat i el viola Aureli Vila s'integraren al quartet en substitució de Perales i Casasús. Aquesta formació va tenir un activitat mantinguda al llarg del temps fins el 1988, amb gires per Espanya durant els primers anys i amb una presència continuada a Barcelona.\nEl 1972 al Palau de la Música Catalana estrenà la Rapsòdia catalana per a violoncel i orquestra de Manuel Blancafort al costat de l’Orquestra Ciutat de Barcelona dirigida per Luís Anton García Navarro. D'aquest concert existeix un enregistrament, el qual suposa un dels pocs testimonis sonors del seu art. El 1977 fundà el Festival de Música del Papiol, una població molt estimada per ell on tenia la casa familiar i on passava tots els estius. Aquell festival, en el qual Xancó cada any participava com a violoncel·lista o director d'orquestra, es va transformar en un punt de trobada de molts músics del país i estrangers de diverses generacions. El festival es cloïa sempre de forma molt emotiva amb El cant dels ocells interpretat pel violoncel·lista, en homenatge al seu admirat Pau Casals. A poc a poc el festival va anar adquirint prestigi a causa de l'alt nivell dels músics que hi participaven.\nA partir de 1980 fou nomenat catedràtic de violoncel del Conservatori del Liceu, on transmeté l'herència de Pau Casals de qui sempre s’havia sentit deixeble i admirador. En una entrevista realitzada per Fèlix Pujol a La Vanguardia (19-12-1979), Xancó digué sobre Casals: “D’ell vaig aprendre el respecte per l'estil i també a tractar els meus col·legues amb el màxim respecte humà”. I sobre la interpretació deia: “Quan toco sento que no hi ha possibilitat de fer res més a la vida que música. La música és l'emoció del subconscient que l'intèrpret rep del creador al qual ha de servir”. L’any 1987, amb setanta anys, es va jubilar com a professor.\nDurant els darrers vint anys de la seva vida, Xancó, com a persona oberta i generosa, va col·laborar en molts concerts amb diversos músics del país com Gonçal Comellas, Rosa Sabater, Montserrat Alavedra, Narciso Yepes, Eulàlia Solé, Antoni Besses, Claudi Arimany o Enriqueta Tarrés, entre molts altres. També fou col·laborador principal de l'Orquestra Solistes de Catalunya, agrupació que dirigí en nombrosos cicles i festivals arreu del país. A partir de 1970 va formar el Trio Iberoamericana amb Cecilio i Evelio Tieles. Durant els darrers anys va continuar viatjant per actuar a diversos països sudamericans, especialmente a l’Equador on era molt estimat.\nErnest Xancó sempre va sentir una gran admiració pel qui va ser el seu referent, Pau Casals. En una entrevista a la Revista Musical Catalana deia: “Quan agafo una partitura em pregunto: De quina manera el mestre Casals la interpretaria? vull explicar això molt clarament. No es tracta d'una devoció personal que vingui del fet que ell hagi estat sempre molt a prop meu des del moment en què jo vaig començar a ‘respirar en gran’. És un fet més transcendental que sempre he volgut exposar quan, en tribunes, universitats, conferències o allà on fos, n'he tingut l'ocasió: Jo considero que la música té un començament abans del mestre Casals i un desenvolupament després del mestre Casals” (Revista Musical Catalana, gener de 1989).\nErnest Xancó fou un artista emprenedor que viatjà per tot el món i que estigué sempre al servei d'aquelles persones que necessitaven el seu suport per millorar la societat en la qual vivien. No defallí mai en les moltes situacions adverses que va viure perquè sentia de forma molt intensa tot el que feia. La seva determinació, impregnada d'una certa vehemència, el va portar a liderar projectes que van contribuir al desenvolupament de la cultura en diversos països. No va estar mai preocupat per l'adquisició de prestigi. Per a ell, el més important era poder expressar-se a través de la música: tant podia formar part d'un grup de cambra com ser solista en un recital, o tan aviat es posava davant d'una orquestra per dirigir-la com després en podia formar part com un músic més. La creativitat i la fantasia foren les dues característiques principals de la seva personalitat, probablement per aquesta raó Xancó sovint va fer possible allò que semblava impossible.\nManuel Blancafort (1897-1987)\nRapsòdia Catalana per a violoncel i orquestra\nErnest Xancó, violoncel / Orquestra Ciutat de Barcelona / Luis Antonio García Navarro, director\nPalau de la Música Catalana, 10-06-1972 / Enregistrament en directe\nArxiu Associació Joan Manén


farmaciajoansans.com | És hora de cicatritzar - farmaciajoansans.com\nNo tindràs una cicatriu? Un terç de la población en té una. I és que és fácil haver patit una intervenció quirúrgica, cremades, acné,… A més poca gent en presumeix i per molts és un problema. A la farmàcia hi ha productes que poden ajudar a millorar-ne molt l’aspecte.\nL’oli de Rosa Mosqueta pel seu alt contingut en àcids grassos essencials poliinsaturats contribueix a la regeneració cel·lular. Per tant, disminueix les cicatrius pel seu potent poder regenerador i restaurador de la pell.\nS’aplica l’oli damunt la cicatriu neta dos cops al dia (A la nit augmenta la regeneració celular). L’estenem al damunt la cicatriu i en pessiguem lleugerament la marca per aixì augmentar la circulació de la sang i potenciar-ne la regeneració dels teixits.\nTambé pot funcionar molt bé per les marques de l’acne i per fer desapareixer els vermellors.\nSi el que volem és hidratar la pell, seran suficients dues o tres gotes d’oli. En aquests casos n’hi haurà prou amb unes quantes gotes pures a la nit abans de dormir i unes gotes barrejades al matí juntament amb la crema hidratant.


Aquest diumenge es dilucidarà com encararà Sánchez la seva legislatura, què passarà en la lluita per l'hegemonia de la dreta, si entra el grup feixista Vox i si Podemos entra al centre de l'escena.\ndimarts 27 de novembre de 2018| edició del dia\nAnem per la meitat de la campanya electoral a Andalusia i hi ha un ball d’enquestes amb les quals tots els mitjans i partits polítics impulsen la seva pròpia campanya. Tots apuren en l’últim tram per tal de millorar la seva posició i així quedar millor plantat per al proper període electoral i, per descomptat, per a les presidencials que es preveuen per 2019.\nDesprés d’un enfrontament polític a “matar o morir”, Susana Díaz i Pedro Sánchez lluiten units per guanyar el 2D. El que els uneix és l’espanto al fet que el PSOE perdi cotes de poder. Al cap i a la fi, les diferències que tenien no eren tant polítiques i molt menys ideològiques. Més aviat eren sobre qui ocupava la butaca. Van ser a punt d’incinerar el partit i ara es debaten per veure si poden guanyar la “pole” per quan Sánchez convoqui les eleccions.\nLes enquestes els auguren una primera posició, encara que amb cert desgast. Difícilment, les forces de Díaz puguin superar els resultats de les autonòmiques passades, que van ser les pitjors del PSA des de la Transició. Sembla mentida, però el PSOE obtindria un resultat digne, en les seves pitjors eleccions i amb prou feines perdria 2 escons. La qual cosa parla de com es troben els seus adversaris polítics.\nEl PP andalús s’enfronta a la formació taronja per veure qui es queda al capdavant de l’espai de dreta. Les últimes enquestes pronostiquen que el PP perd manxa però que podria evitar el sorpasso. Però ho fa amb l’enorme cost de quedar molt per sota de Susana Díaz. Deu punts percentuals separarien a Moreno Bonilla de la líder andalusa. Resultats dolents que li permetrien evitar perdre l’hegemonia, ara com ara clar.\nLa formació taronja que estrenyia amb el seu discurs contra l’independentisme (igual que els de Casado) sembla perdre pistonada. De totes maneres, serà una de les forces que més creixi. Passarà del 9% al 15% i estaria prop de duplicar els seus escons. Així i tot, aquest creixement no serà suficient per donar el sorpasso al PP. Els de Rivera seguiran xisclant per veure qui és més dretà, juntament amb Casado per una bona estona més.\nPer la seva banda, Adelante Andalucía, conformada per la unió de Podemos i Izquierda Unida, està rebent un suport superior al que tenien per separat en 2015. Les enquestes vaticinen que tindran entre 3 i 5 diputats més al Parlament andalús. I, de ser certes estaria mà a mà amb el PP, disputant el segon lloc. La qual cosa, comparat amb les enquestes de tot l’Estat seria nou pels de Teresa Rodríguez.\nUn element també nou és el nou espai que s’obriria cap a la ultradreta. En general, les enquestes indiquen que entraria la formació semi feixista de Vox. El grup extremista s’obriria pas entre un sector de votants disconformes amb el PP i Ciutadans. Aquest element, sens dubte, és un dels més preocupants, ja que integra a l’Estat espanyol dins del grup de països en els quals l’extrema dreta apareix en les institucions parlamentàries.\nEn síntesi, Andalusia mostra el que ara com ara és una suau caiguda dels dos partits majoritaris, un debilitament del bipartidisme. Creixen cap a l’esquerra reformista Podemos i cap a la dreta Ciutadans i Vox amb un discurs extrem. La qual cosa mostra certa polarització de la societat, encara que encara molt feble.\nCom serà el post 2D?\nSerà molt interessant què passarà després de les eleccions, quines aliances es formaran. Susana Díaz ha estat investida gràcies a un pacte amb Ciutadans. No obstant això, els naranjitos que es deien socialdemòcrates, han virat a la dreta del PP amb els esdeveniments de Catalunya, com s’entendria revalidar aquesta aliança? No tindria repercussions sobre la resta de l’Estat, i, per descomptat, en la carrera presidencial de Sánchez?\nRivera està més escorat a la dreta que quan li va donar el suport a la fallida investidura de Pedro Sánchez. De fet, el aliat prioritari seria Podemos. Iglesias va signar un projecte de pressupostos (que no se sap què passarà) i, en relació als presos polítics catalans i les formacions polítiques del Principat és qui més tracta d’atreure’ls per sostenir al PSOE (els mateixos que van votar el 155, amb el PP i Cs).\nAra, una aliança o pacte d’investidura entre el PSA i AA no serà gratuït per Podemos. No solament per quedar sempre segons. Sinó, sobretot, perquè avalarien la gestió que va fer Susana Díaz en aquests anys al capdavant de la Comunitat. “Gestió” que va tenir punts desastrosos com l’intent de privatització d’hospitals a Granada, el suport a la venda d’armes a la dictadura saudita, o l’alt percentatge de desocupació que condemna a la joventut andalusa.\nLamentablement, la qual cosa quedarà clar és que el 2D la classe treballadora no tindrà una opció de vot que acabi amb l’atur i la precarietat laboral atacant a les empreses lladres de l’Ibex35, no hi ha una alternativa que plantegi tornar enrere totes les retallades augmentant els impostos a les grans fortunes. Encara falta construir una opció dels treballadors, anticapitalista i de lluita als carrers. Tant a Andalusia com en la resta de l’Estat.\nEleccions Andalusia / Andalusia / Eleccions / Política Estat espanyol / En Català / Susana Díaz / Pedro Sánchez\nSis vegades més en armament que en Ingrés Mínim Vital: 20.000 milions\nQuan Pedro Sánchez parlava dels GAL sense condemnar la seva violència


El CESM dialoga sobre la situació de Menorca davant la Covid-19 i el seu paper en el disseny del Pacte d’Illa – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\nEl Consell Econòmic i Social de Menorca, encapçalat per la Presidenta del Consell Insular, Susana Mora, i amb representació dels ajuntaments de l’illa, de tots els grups polítics amb representació al Consell i dels principals agents socials de l’illa, s’ha reunit aquest dimecres a la seu de la institució.\nDurant el transcurs de la sessió, la Presidenta, així com ja va fer durant el passat Ple, ha realitzat una compareixença per a fer un repàs de les mesures implementades durant aquests primers mesos de la pandèmia i de les conseqüències derivades d’ella a Menorca.\nEn el seu discurs, ha destacat i emfatitzat la importància del Consell Econòmic i Social per al disseny del full de ruta que ha de permetre definir els objectius a mig i llarg termini i assolir la recuperació i dinamització socioeconòmica insular. En aquest sentit, ha apel·lat a la necessitat de treballar de manera coordinada entre els diferents membres del CESM amb la finalitat d’arribar als majors acords possibles.\nAixí mateix, i en aquesta línia, avui s’ha acordat per unanimitat remetre diversos escrits al Govern central sobre dues temàtiques clau per al desenvolupament econòmic i social de Menorca.\nEn el primer escrit, adreçat a la Vicepresidenta quarta i Ministra per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic, Teresa Ribera, s’ha reclamat la instal·lació del segon cable d’interconnexió elèctrica entre Menorca i Mallorca per a aquest quinquenni, tal i com estava compromès en el pla estatal.\nPer altra banda, en el segon escrit, adreçat a la Ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, així com a la Presidenta del Govern de les Illes Balears, Francina Armengol, al qual s’ha manifestat i recordat la importància del Règim Especial de les Balears (REIB). En aquest sentit, s’ha reivindicat la imperativa necessitat de continuar-hi treballant i tenir present el factor de doble insularitat i la realitat concreta de Menorca. També s’ha reivindicat l’aprovació i aplicació de mesures clares i incentius fiscals, mesures per fomentar la inversió i dinamitzar l’economia de la nostra illa.\nEn els dos escrits s’ha reiterat la importància de seguir endavant amb aquestes dues iniciatives en el context actual on Menorca, donada la seva condició d’insularitat, pateix de manera més agreujada els efectes col·laterals de la crisi sanitària i econòmica.\nArticle anterior Aprovades les bases d’ajuts a les entitats sense ànim de lucre de Ciutadella\nSegüent article Les grans línies de l’avantprojecte de llei de Menorca Reserva De Biosfera s’exposen al Consell Social


Don Carlos » El Casal d'Olesa\nDijous 19 d’octubre de 2017 a les 18h\nDon Carlos, en la versió francesa, o Don Carlo, en la versió italiana, és una òpera en cinc actes de Giuseppe Verdi, sobre un llibret de Joseph Méry i Camille du Locle, basat en el drama de Friedrich von Schiller (escrit l’any 1805). Va ser estrenada l’11 de març de 1867 a l’Opéra Le Peletier de París, coneguda aleshores com a Académie impériale de musique.\nL’òpera de París, per donar major solemnitat a l’Exposició Universal de 1867, va decidir encarregar una nova òpera a Verdi, una vegada que Meyerbeer, el compositor operístic francès per excel·lència, havia mort el 1864. Verdi aportà al model que exigia París una nova i profunda dimensió amb la seva gran personalitat i intuïció dramàtica. Així, Don Carlos és potser la darrera obra mestra de la grand opéra francesa, ja en el moment del seu crepuscle.\nUna estrena a París significava cinc actes i l’inevitable ballet, el que donava com a resultat una enorme durada que s’havia d’adaptar, a més, a qüestions tan banals com els horaris dels últims trens de rodalia, per la qual cosa Verdi va haver de retallar algunes escenes. Verdi va tornar a trobar-se amb l’obstacle dels horaris nocturns quan anys més tard va decidir emprendre la transformació del Don Carlos francès al Don Carlo italià. En una carta del 3 de desembre de 1882 escrivia al seu amic Giuseppe Piroli:\nRedueixo a quatre actes el Don Carlo per a Viena. En aquesta ciutat, sabeu que a les deu de la nit els porters tanquen la porta principal de les cases i en aquesta hora tots mengen i beuen cervesa i pastissos. En conseqüència, el teatre, és a dir, l’espectacle ha d’haver acabat per a aquestes hores.\nL’acció transcorre a Espanya, durant la segona meitat del segle XVI, en el regnat de Felip II, excepte el primer acte de la versió de cinc actes, que transcorre al bosc de Fontainebleau, prop de París. Les relacions del rei i el seu fill Carles, mort empresonat, introdueix els suposats amors entre Carles i Isabel de Valois, muller de Felip II, i crea les figures de Rodrigo de Posa, l’amic de Carles i valedor dels drets dels Països Baixos, i la princesa d’Éboli, personatge real que aquí té un paper conspirador, i també l’inquietant personatge del Gran Inquisidor. Felip II és la figura central, molt complexa, que desconfia del seu fill, que estima la seva jove esposa però sense sentir-se estimat, que sent afecte i admiració per la noble figura de Posa malgrat les seves discrepàncies polítiques.\nL’empremta de Schiller es manifesta també en la psicologia dels altres personatges, subratllada amb eficàcia i dramatisme per la música verdiana, igual que amb els grans temes que s’hi plantegen: el cant a la llibertat, a l’amistat i a l’amor, les tensions entre la vida pública i la privada o entre l’Església i l’Estat, el poder i la revolta, la passió i la gelosia, l’idealisme i la traïció, la religió i el fanatisme, la tirania i la llibertat dels pobles. La condició de grand opéra dóna lloc, a més, a brillants escenes col·lectives, com la del cruel acte de fe davant de tot el poble i els diputats flamencs.


EXTRAMURS: L'estat de la neu\nPublicat per en Girbén a 3:04\nGalderich 23 de maig de 2013 a les 5:31\nHi ha unes expressions que odio:\n- Sembla una postal\n- Talment enfarinat com un pessebre\nEls paisatges són paisatges amb les seves forces i personalitats. Reduir-los a postals o pessebres és degradar-los com degradar-los és convertir-los només en interessos de pistes d'esquí.\nGran il·lustració per a la situació de la muntanya d'avui.\nen Girbén 23 de maig de 2013 a les 23:06\nAfegim-hi les expressions: Kamacu! Que típic! i totes les derivades urbanes que perllonguen l'esperit de l'escola olotina. Hi ha qui encara pinta pallers i no les omnipresents piles de cilíndriques paques de palla.\nSegons la previsió, el dissabte la cota de neu tornarà a baixar fins els 1200 m!\nJo, que al gener entonava el clam: "Sant Bernat escolta: dona-ens neu i molta!", ara em sento responsable de l'excepcionalitat d'enguany.\nClidice 23 de maig de 2013 a les 7:30\ni tants i tants vivint d'esquena!\nen Girbén 23 de maig de 2013 a les 23:11\nVivint d'esquena, dius...\nNo saps, Clidi, quins "culenbàgens" es poden fer a dia d'avui, Els pendissos de neu ja els posa la muntanya. Tu només necessites un bon plàstic i ajaçar-t'hi d'esquena ;-)\nlolita lagarto 23 de maig de 2013 a les 14:21\npreciosa escala de grisos, dibuix que es fa foto i foto que es fa dibuix, em recorda els quadres fotografia d'en Richter amb un subtil desenfocament de la imatge..\novacions múltiples! plas plas plas..\nen Girbén 23 de maig de 2013 a les 23:25\nQuina il·lu escoltar-te, Lolita!\nI sí, no dissimularé la influència del Richter; el pare -si és vol- de la "pintura augmentada".\nPassa que són relleus que tinc gravats al foc: Al turó més centrat del crestall previ a la neu vaig viure-hi uns quants anys en una cabana clavada al cingle... Sempre és més fàcil encertar-la quan tractes de la vida inesborrable.\nClidice 23 de maig de 2013 a les 23:14\nculenbajens? no saps la de bufes que m'he donat amb un trineu de fusta suís -Déu l'hagi perdonat- en les colades d'un allau que es feia, any sí, any també, en el camí del pla de Boavi. Té, mira, ara m'has fet enyorar.\nen Girbén 23 de maig de 2013 a les 23:31\nPotser més d'un es perdi, tanmateix, amigueta... Quina comprensiva complicitat estenen mots com "culenbagen" o Boavi!\nCarles Hernando 2 de juny de 2013 a les 1:39\nA mi per fer culenbagens mai m'ha calgut la presència de neu, una tapa de vàter i un bon desnivell en un solar al mig del barri i avall!!!\nen Girbén 3 de juny de 2013 a les 0:39\nAquesta collonada importada dels X-Games...\nNo creus, Carles, que com a mínim haurien d'haver dedicat un moment a honorar als nostrats precursors de les experiències extremes? Que no tot s'ha inventat a Califòrnia! Heus el cas del vostre culenbagen...I, alerta:\nA pèl! No amb aquells cascs i cuirasses que gasten els americanos!\nSícoris 24 de maig de 2013 a les 12:23\nJa ni la neu és el que era. Per no parlar dels "partes", que només miren qui "parte y reparte". Penso com la Lolita, que la foto-dibuix que encapçala el text és preciosa. No diré "camaca", que fa de pixapins...\nen Girbén 25 de maig de 2013 a les 0:13\nNo diré que tinc uns comentaristes que no me'ls mereixo. Apart d'injust seria lleig...\nEn atenció al vostre interès he penjat la imatge en el seu format original.\nAixí, quan la visualitzeu, podreu sentir-vos àliga i passejar-vos-hi per tota la seva magnitud.\nEnric H. March 25 de maig de 2013 a les 1:16\nDe fet, vivim d'esquena a tot el que ens envolta i no és "útil". Què és, si no, aquest extramurs que subratlla la nostra condició d'orbs? Ja veus, Collserola és ventre i talaia. I un oracle que ens desvetlles!\nen Girbén 25 de maig de 2013 a les 9:19\nQue el Turó del Maltall de la Magarola és la millor de les mirandes d'aquesta part de la serra ja ho sabien\nels nostres reis. A què ve, sinó, que un dels colls que el flanquegen s'anomeni "El Pas del Rei"?\nDes dels seus palaus entre muralles s'enfilaven fins aquí perquè aquests eren els seus terrenys de caça.\nDe tant en tant, planto l'hamaca a la plataforma del cim i em sento descendent i hereu seu: com un Rei!


La Fiscalia obre investigació sobre els «preparatius» per al referèndum - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Fiscalia obre investigació sobre els «preparatius» per al referèndum\nEl govern demanarà un informe al Consell d'Estat per recórrer els pressupostos catalans al TC\nOriol Junqueras i Carles Puigdemont se saluden a la cambra catalana Alberto Estévez/efe\nLa Fiscalia Superior de Catalunya ha obert diligències d'investigació per desobediència, prevaricació i malversació de cabals públics en relació amb els «preparatius» del Govern per a l'organització d'un referèndum sobre la independència de Catalunya.\nEn un comunicat, la Fiscalia va anunciar ahir l'obertura de diligències d'investigació arran de les informacions aparegudes en diversos mitjans de comunicació en relació amb els preparatius per a l'organització d'aquest referèndum, «en frontal infracció de les decisions adoptades pel Tribunal Constitucional».\nEl ministeri públic posa com a mostra del que podrien ser aquests preparatius la publicitat institucional inserida dijous al diari La Vanguardia, en el qual hi havia un anunci sobre el «Registre de catalans i catalanes residents i l'exterior», i que segons alguns partits, com el PSC, incitava a participar en el referèndum. L'anunci forma part d'una campanya institucional en mitjans de comunicació llançada per la Generalitat per promoure la inscripció en el registre de catalans residents a l'exterior, amb el lema: «tens familiars o amics que viuen fora de Catalunya? Ja s'han inscrit en el registre de residents a l'exterior?», al costat d'una fotografia d'una tauleta electrònica en la qual apareix el mapa català i la pregunta «sí o no?», en lletra negreta.\nDavant d'aquesta situació, la Fiscalia detalla que ahir va obrir diligències d'investigació per si es desprenen indicis de la comissió de delictes de desobediència, prevaricació i malversació de cabals públics en relació amb els preparatius del referèndum independentista. La decisió de la Fiscalia arriba dos dies després que el parlament català aprovés dimecres, amb els vots de JxS i la CUP, el projecte de pressupostos del Govern per al 2017, que inclouen una disposició que preveu un referèndum sobiranista, malgrat les advertències jurídiques dels lletrats de la cambra catalana.\nEn un dels debats més aspres de la legislatura catalana, els dos grups van fer valer la seva majoria per aprovar els pressupostos, amb 64 vots a favor -els 62 de JxS i dos prestats per la CUP-, 62 en contra -de Ciutadans, el PSC, Catalunya Sí Que es Pot i el PPC- i set abstencions de la CUP.\nAbans de procedir a les votacions de les esmenes encara pendents i del projecte final, els grups parlamentaris es van embrancar en una agra discussió, en la qual l'oposició va exigir sense èxit reunir d'urgència la Mesa del Parlament, després que fos llegida davant el ple una nota dels lletrats de la cambra en la qual alertaven que l'aprovació de la disposició addicional dels pressupostos referida al referèndum suposaria «ignorar» l'advertència del Tribunal Constitucional (TC).\nD'altra banda el portaveu del govern, Íñigo Méndez de Vigo, va advertir la Generalitat de Catalunya que els seus pressupostos per a aquest any han d'ajustar-se a la legalitat, i va avançar que, si el text definitiu no ho fa, el recorreran davant el Tribunal Constitucional.\nEn roda de premsa posterior a la reunió del Consell de Ministres, Méndez de Vigo va confirmar que el govern demanarà un informe al Consell d'Estat, pas previ per presentar un recurs d'inconstitucionalitat quan es publiquin els pressupostos, aprovats dimecres pel Parlament de Catalunya.\nEl ministre va recordar que el Consell de Garanties Estatutàries havia alertat fa dies que algunes previsions del pressupost podrien ser il·legals, i també s'ha conegut un informe dels lletrats que deia que determinades esmenes també ho eren. D'aquesta manera va al·ludir Méndez de Vigo a l'aprovació de dues esmenes en una disposició addicional del pressupost sobre el referèndum, una de la CUP i una altra de Catalunya Sí Que es Pot, en sentit contrari: la primera parlant d'una consulta unilateral i la segona, pactada.


Cornellà renovarà l’ús de polseres intel·ligents per millorar la seguretat durant les excursions dels infants - Ajuntament de Cornellà\nCornellà renovarà l’ús de polseres intel·ligents per millorar la seguretat durant les excursions dels infants\nCornellà renovarà l’ús de polseres intel·ligents per millorar la seguretat durant les excursions dels infants https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/6679 https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/6679/@@download/image/image.jpg\nL’Ajuntament de Cornellà renovarà per l’any vinent l’ús de les polseres intel·ligents per als nens de les escoles que ho sol·licitin, després que tant les AMPES, com les famílies i els mateixos centres educatius, hagin fet una bona valoració del dispositiu.\nEs tracta d'unes polseres personalitzades, intransferibles, adaptables, impermeables i de diversos colors, que contenen totes les dades necessàries per poder identificar els responsables dels nens en cas de pèrdua. La informació que conté el braçalet està codificada de forma alfanumèrica, per qüestió de seguretat, i s'hi pot accedir entrant a la web que s'indica i introduint el codi de la polsera o amb un telèfon intel·ligent, mitjançant la lectura d'un codi QR.\nAquest sistema d’identificació per als menors es va implementar, com a prova pilot, durant l’últim trimestre del passat curs escolar 2014/2015, per a totes les escoles de primària del municipi, des de P3 a 6è. La bona acollida va propiciar que durant l’actual curs dotze escoles decidissin continuar utilitzant les polseres intel·ligents i aprofitar el dispositiu de seguretat per a totes les sortides programades del centre. En total, 2.737 alumnes d'infantil i primària de la ciutat es beneficien actualment del sistema.\nUn projecte creat a Cornellà\nEl sistema d'identificació iKanguro va ser desenvolupat per dues dones emprenedores de Cornellà, Sílvia Fernández i Pilar Jiménez, que preocupades per la seguretat dels seus fills durant les excursions escolars, van dissenyar aquest mètode que facilita la localització. El projecte ha comptat amb l'assessorament dels experts en emprenedoria del Centre d'Empreses de Cornellà, on actualment tenen la seu del negoci.


Xavier Baladia, la pervivència d'una burgesia culta\nXavier Baladia, la pervivència d’una burgesia culta\nPoc després d’acabar 1r de Batxillerat, vaig capbussar-me en el llibre Abans que el temps ho esborri: records dels anys d’esplendor i bohèmia de la burgesia catalana, un dels meus llibres preferits. No m’hauria imaginat mai que quasi 12 anys després tindria ocasió d’entrevistar la persona que em va descobrir històries de vida relacionades amb Pompeu Fabra o amb la seva cunyada Teresa Mestre, que va inspirar La Ben Plantada d’Eugeni d’Ors.\nXavier Baladia, va néixer a la clínica del doctor Andreu, a l’avinguda del Tibidabo 21, i va viure entre els carrers de Muntaner i Madrazo. Actualment resideix a Les Corts, però treballa a Sant Gervasi. Tanmateix, on voldria viure és als Pirineus. L’entrevistem a la botiga de mobles del seu germà: Mercader de Venecia.\nLa vinculació familiar dels Baladia a Sant Gervasi s’ha diluït amb el temps…\nBé, el meu germà, el propietari d’aquest local, viu al carrer de Lleó XIII. Justament, el nostre avi va invertir diners a comprar terres d’aquest carrer, que és paral·lel a l’avinguda del Tibidabo, diguem que per imitar el doctor Andreu i fer construir casetes per a la família. Però li van expropiar els terrenys quan es va obrir la plaça d’Alfonso Comin i es va traçar la ronda de Dalt. Per tant, els terrenys de la Quirón eren del meu avi. Que, per cert, on hi ha aquesta «plaça» hi volia fer un teatre grec per regalar a la ciutat; era la seva obsessió. Hauria estat bé tenir un teló amb la ciutat, el mar i la muntanya de fons en lloc de la Ronda.\nPodríem dir que Sant Gervasi no és el que era. Parli’ns d’aquell Sant Gervasi burgès de la primera meitat del segle XX.\nSant Gervasi és un barri molt cosmopolita però alhora català, i això marca. No sé si m’explico: als meus ulls, és el barri més parisenc de Barcelona, fins i tot ara que París tampoc és el que ara. Aquest encara és un barri elegant, europeista, amb arrels. Eminentment és un barri burgès, sí, però hi ha zones en què sempre hi ha hagut més barreja social. Ara bé, jo diria que la burgesia d’aquí es caracteritza no tant per la riquesa econòmica, que també, sinó sobretot per l’ambició cultural. També pel catalanisme: quan era petit, al passeig de Gràcia hi sentia parlar en castellà, i avui en dia és raríssim sentir el català a Pedralbes. Gràcia, que tradicionalment havia estat com Sant Gervasi, està canviant perquè s’ha posat de moda.\nPer a mi, Sant Gervasi representa una burgesia potent, creativa, llançada, aventurera i amb bon gust. Perquè de bon gust cada vegada n’hi ha menys: a Pedralbes quasi tot és modern, mentre que encara hi ha trams del carrer de Muntaner que són d’una elegància flagrant, amb unes finques que no necessàriament són clàssiques. Resumint, Pedralbes té diners, Sant Gervasi té classe. I tornant al que dèiem abans, amb l’edat vaig assumint que era inevitable derruir tantes mansions, malgrat que les conseqüències també han estat devastadores: patrimoni equival a identitat, i la identitat no és només com et sents, sinó també identificar-te amb un món i sentir-t’hi bé.\nLa plaça d’Alfonso Comin\nhavia de ser un teatre grec\nque el meu avi volia regalar a la ciutat\nDe petit encara va poder degustar aquells temps d’esplendor…\nCasa meva era un pis, un edifici molt bonic però res de milionaris. Tampoc estava malament, tot s’ha de dir. A la dreta hi havia el jardí de l’Alexandre, que tenia un Roll-Royce; el 600, que cada dia el xofer treia, llavors sortia el majordom amb armilla a revisar que tot estigués brillantíssim. I a l’altra banda hi havia el Galvany, amb les botigues, les verdures i els camions. Això és Sant Gervasi, aquesta barreja fascinant amb esperit de supervivència, i una prova és El jardí de Sant Gervasi.\nAra em ve al cap el turó de Modolell, que és preciós, i la part de Muntaner des d’on veus el mar mentre baixes amb la moto… Aleshores m’admiro de la grandesa d’aquesta ciutat.\nParlem ara de la seva obra, del procés de recopilació de dades, redacció i recepció. Recordem els títols per als lectors que no en tinguin coneixement: ha escrit Abans que el temps ho esborri records dels anys d’esplendor (2004) i L’avi Ninus. Glòria i crepuscle d’un dandi (2015). El primer llibre, a més, va derivar en un documental del 2010.\nNo sabria explicar racionalment el perquè d’aquesta producció, però passa en moltes famílies que sembla que hi hagi un membre a qui el destí li assigna el paper d’hereu de la memòria. En fi, necessitava explicar-me els meus orígens i explicar-los per entendre el món i entendre’m a mi. Escriure és ordenar el que tens, i un cop ho has escrit ho pots digerir. D’altra banda, la gent que conec al·lucinava amb les històries que els explicava.\nAra crec que em dedicaré a altres temes, malgrat que encara vaig trobant materials. Molta gent em pregunta per què no escric un llibre sobre Isabel Llorach, que va inspirar la Hortènsia Portell de Josep Maria de Sagarra… Potser quan em jubili… Bé, de fet, és el que havia dit sempre, però m’hi vaig posar abans per ansietat: tot i que escric tot el dia perquè treballo en un departament de comunicació, els materials que tenia em cremaven. Al capdavall, és la història d’una família, però també d’un barri, de veïns que es van morint.\nCom han evolucionat les famílies burgeses que ha conegut?\nDestacaria la xamba que han tingut, perquè la majoria han fet fallida com a burgesia, però gràcies als negocis immobiliaris hi ha persones que tornen a ser riquíssimes. Ara bé, tenen diners, no poder: continuen vivint pràcticament com abans i es fan unes cases que són una meravella, i tenen pis a París i a Nova York si cal. Però tot això els ha vingut ara, arran d’herències de pisos i d’edificis que l’endemà compren en efectiu ciutadans estrangers.\nEl panorama immobiliari és preocupant.\nEm preocupa com està canviant Barcelona, i les repercussions que això tindrà aquí a Sant Gervai, realment ens estem convertint en la capital dels congressos i del món. Potser és una moda i passa d’aquí a cinc anys, però ara mateix les multinacionals i les empreses internacionals estan arrasant perquè paguen uns lloguers per morir-se. De moment, quan veuen que el Born no és com pinta, vénen cap aquí, i de cop i volta ens podem convertir en un barri com Sant Antoni o el Poblenou, que fins fa poc havien estat familiars. A veure què faran les noves generacions, i si volen viure en un país lliure.\n‘Sant Gervasi encara és\nuna illa cultural catalanista’\nParlant de les famílies burgeses hem anat a parar a l’especulació immobiliària. Parli’ns una mica del documental que es va basar en el seu primer llibre.\nLa directora, Mireia Ros, va fer una feina sobrehumana, ja que va haver d’empassar-se metres i metres de pel·lícula en cerca d’un fil conductor. És clar, les famílies de l’època gravaven casaments, batejos i els nens; i com a màxim, viatges exòtics. Però de sobte el pla s’obria una mica i sortien les anècdotes que interessava d’explicar.\nUna pregunta potser compromesa però que com a lectora tenia a dins: què hi ha de ficció en els seus retrats familiars?\nTot el que hi dic és real, el que passa és que la meva àvia, que és la font principal, era èpica explicant les coses. L’avi, en canvi, era èpic en la manera de viure: per a ell, viure consistia en una obra wagneriana, i actuava com un personatge d’òpera. Les misses, les adaptaven a ell, perquè es posava a cantar quan considerava que el capellà anava endarrerit… La seva vida va ser gairebé de realisme màgic, però d’inventat no hi ha res.\nDe fet, estirant fils, em vaig adonant que la meva família eren més catalans del que em pensava. Per exemple el meu besavi li va regalar una medalla a la besàvia que a una banda representava Sant Jordi i a l’altre l’escut de Catalunya, que clamava per l’herència de la nostra pàtria. Però tot ho he hagut de deduir, com ara que a la casa de Puig i Cadafalch del carrer de Muntaner hi posessin quatre columnes durant la dictadura de Primo de Rivera.\nI parlant de deduccions, entenc que té una quantitat de materials ingents, a banda dels records.\nNormalment, quan es mor un familiar, es llencen moltes fotos, però la meva àvia ja va preveure que jo heretés els seus àlbums, que són una mina. És amb la perspectiva del temps que cobren valor, com ara la foto de l’avi amb barnús a la Pedrera: va ser una sort que pogués cedir aquesta fotografia quan me la van demanar.\nFormalment, l’entrevista va acabar aquí, però el paper, igual que el temps, és tan valuós com escàs.


Planten 4.500 julls de platja a les dunes de la Pletera de l'Estartit - Diari de Girona\nPlanten 4.500 julls de platja a les dunes de la Pletera de l'Estartit\nL'objectiu del projecte és fixar la sorra de la badia i fer el sistema més resistent als temporals · Tots els exemplars de la planta són llavors germinades, recollides al Parc Natural del Montgrí\npau llosa 09.10.2019 | 00:09\nTreballadors del Parc Natural plantant els exemplars de jull, aquesta setmana. Santi Ramos\nTreballadors del Parc Natural plantant els exemplars de jull, aquesta setmana.\nEl Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter ha plantat aquesta setmana 4.000 exemplars de jull de platja (Elymus farctus) per fixar les dunes de la zona de la Pletera de l'Estartit. En els pròxims quinze dies, els gestors de l'espai protegit plantaran els 500 exemplars restants.\nL'objectiu del projecte és la fixació de sorra a l'espai de les dunes que s'estan recuperant. El Parc va iniciar un programa europeu el 2015, Projecte LIFE Pletera, per intentar consolidar el sistema de dunes dins de la badia, i el projecte que s'ha iniciat aquesta setmana n'és una continuació.\nLa recuperació es basa en tres fases. La primera és la retenció de sorra mitjançant trampes que ajuden a iniciar noves formes de duna. La segona, que ha començat recentment, és la plantació de jull per afavorir la consolidació de sorra. I la darrera, la gestió de l'espai per assegurar la conservació i protecció d'aquestes.\nOrigen de les plantes\n«Hem vist que a les zones on hem fet aquesta actuació la platja ha augmentat 1,4 metres d'altura», explica el tècnic del Parc Natural del Montgrí, Santi Ramos, que ha analitzat l'impacte del projecte amb estudis fets en drons.\nA més, assegura Ramos, això acaba produint sistemes més resistents als temporals.\nEl tècnic del Parc Natural explica que el jull de platja és una planta autòctona de la zona. De fet, els exemplars que s'estan plantant són fruit de les llavors que han estat recol·lectades pels tècnics del Parc a les mateixes dunes i germinades en un viver de la zona fins a obtenir una grandària òptima per a la seva replantació. Així, asseguren, pretenen que la varietat replantada correspongui a la pròpia present al parc, evitant així varietats foranes provinents de jardineria.\nEl jull de platja és un parent del blat tolerant als sòls salobres amb el qual s'ha experimentat per aconseguir varietats de blat tolerants a la sal.


Joc Guerra i crancs aranyes Online. Jugar gratis\nJoc Guerra i crancs aranyes\nJuga el joc Guerra i crancs aranyes En línia:\nDescripció del joc Guerra i crancs aranyes\nEn aquest joc has de resistir les aranyes de colors. I l'heroi, també divertit - cranc. La guerra amb les aranyes cranc! Gestió en aquest joc utilitza les tecles: A, D, S i Espai. . Juga el joc Guerra i crancs aranyes en línia.\nCaracterístiques tècniques del joc Guerra i crancs aranyes\nJoc Guerra i crancs aranyes ha afegit: 18.05.2011\nEl joc es juga: 9868 vegades\nEls jocs com el joc Guerra i crancs aranyes\nDescàrrega del joc Guerra i crancs aranyes\nInsereix el joc Guerra i crancs aranyes a la seva pàgina web:\nGuerra i crancs aranyes\nPer inserir el joc Guerra i crancs aranyes a la seva pàgina web, copieu el codi i enganxeu-lo al codi HTML del vostre lloc. A més, si t'agrada el joc Guerra i crancs aranyes, copiar i enviar l'enllaç a un amic o els teus amics, compartir el joc amb el món!\nAmb el joc Guerra i crancs aranyes, també va jugar al joc:


recomana.cat - Crítica de l'obra: Des gestes blancs | Una preciosa relació pare-fill ballada per Jordi Bordes\nUna preciosa relació pare-fill ballada\nCrítica: Des gestes blancs\nQui menysté una abraçada? La relació íntima d’un fill i el seu pare, ballant. Sigui en el joc continu, en la repetició, o en l’intercanvi de rols, tot flueix molt pur a escena i transmet una intimitat preciosa. La dramatúrgia és ben simple. I efectiva. Les accions, en la majoria de les situacions a partir del contacte que, si no es podrien resumir com una carícia, és perquè algunes parteixen del cop. Però és una caiguda que no fereix, feta amb la sensibilitat d’estar jugant, com qui fa pessigolles perquè l’altre es recargoli del riure, amb cura. Des de dur el fill penjat com a forma d'escalfament del cos i que, amb els braços caiguts, permet una coreografia divertidament ingènua a deixar que el fill corri lliure voltant per l'escena i salti sobre d'articulacions del pare. Petjades ben assajades per no lesionar ningú.\nHi ha d’haver una sintonia especial per ballar davant del públic. Podria haver el perill que la repetició reduís l’autenticitat. Però, no donava gens aquesta sensació en la sessió matinal a les escoles de divendres. La canalla reia, sorpresa, per un contacte que el nen tenia amb el pare molt especial. David Ymbernon (un artista plàstic que trasllada a escena el seu univers de Latung La La, sovint al menjador de casa seva) permet que els fills puguin ser-hi. Però els hi dóna una llibertat absoluta. Només juguen amb ell, si volen.\nDeu ser preciós mirar pel forat d’un pany quin tracte pròxim deuen tenir els artistes amb els seus fills, en la intimitat (a Flexelf, Àngels Margarit ja advertia que vigilessin els pares amb les cortines el dia després que veiessin aquella obra perquè convidava a experimentar amb teles i textures). Certament, la societat occidental, tant estirada i amb aire de jerarquia, encara manté una distància entre els fills i els pares que no permet aquest apropament en el ball, de manera majoritària. Veure’ls jugar i ballar (dubtant si alguns instants estan oberts a la improvisació) genera una dolç enveja. La comunicació és franca; només limitada amb l’aparició del telèfon mòbil; una picada d’ullet als petts conflictes del dia a dia familiar.


ES 7040 AHUIB FULM-CD-CDD\nDocumentació diversa relacionada amb activitat de Càtedres i Catedràtics\nES 7040 AHUIB FULM-AL-ALM\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FII\nInclou diversos lligalls d'edictes i anuncis de temàtica diversa de la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FPR\nInclou documentació referent als poders de representació que atorgava la Universitat a diferents persones.\nES 7040 AHUIB FULM-CM-DCM\nDocumentació de tot tipus relacionada amb el Col·legi de Medicina de la Universitat Literària de Mallorca.\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FPA\nInclou documentació referent al Patrimoni de la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-CT-CRM\nComptes productes de la celebració de la Festa del Beat Ramon Llull, patró de la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FIC\nInclou documentació referent a l'elecció i definició dels diferents càrrecs existents dins la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-CT-CTT\nPòlisses de rebuts i títols dels estudiants de les diferents facultats de la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-AL-ALD\nSubsèrie que aplega la documentació relacionada amb l'alumnat però que no té lloc en cap altra subsèrie.\nES 7040 AHUIB FULM-CM-BPM\nBitllets pers als alumnes que havien de realitzar pràctiques de medicina.\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FPT\nInclou certs documents referents al Patronat de la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-AL-ARA\nSubsèrie que aplega llistes i esborranys de llistes d'alumnes aprovats en els cursos de les diferents facultats de la Universitat Literària de Mallorca.\nES 7040 AHUIB FULM-AL-AIP\nSubsèrie que aplega les diferents instàncies i peticions que els alumnes poguessin dirigir a la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-AL-AEC\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FIE\nES 7040 AHUIB FULM-AL-AMT\nSubsèrie que aplega la documentació relacionada edictes de matrícules i relacions de matriculats adjuntes.\nES 7040 AHUIB FULM-CT-CBD\nPlaguetes d'entres i de rebuts del bidell de la Universitat.\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FID\nInclou documentació referent al funcionament intern i la organització de la Universitat però que no tenen cabuda a cap altra de les subsèries.\nES 7040 AHUIB FULM-AL-AEX\nSubsèrie que aplega documents solts d'exàmens i lligalls d'exàmens d'alumnes per matèries\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FIA\nInclou reglaments per a la celebració d'actes de graus i els seus exercicis literaris.\nES 7040 AHUIB FULM-AL-AEI\nSubsèrie que aplega expedients individuals dels estudiants, principalment de Mallorca.\nES 7040 AHUIB FULM-FI-FTL\nAquesta subsèrie agrupa tota aquella documentació de la relació de la Universitat amb les institucions de l'Estat Liberal, les quals adoptaren algunes mesures molt específiques del moment.


Pilkington NSG Sagunt convoca al Comité d'Empresa per presentar l’ERO\nAquesta convocatòria suposa l'inici del procediment per a desmantellar la producció de la Línia de Laminatge de Sagunt.\nEl pròxim 4 de novembre comença la primera reunió del període de consultes, davant la intenció de la direcció de Pilkington NSG de realitzar un acomiadament col•lectiu. El Comité d'Empresa analitzarà la situació i proposarà les accions pertinents per afrontar una agressió de tal magnitud per part de la multinacional.\nConcentració davant la planta saguntina, pel mes de setembre passat.\nLa Direcció de la planta de Pilkington NSG Sagunt ha comunicat al Comité d'Empresa que el pròxim dia 4 de novembre es fixa la primera reunió per iniciar el període de consultes, de 30 dies naturals, davant la seua intenció de realitzar un acomiadament col·lectiu.\nA aquest efecte, s'ha sol·licitat la constitució de la Comissió Negociadora, indicant que ha d'estar formada per un màxim de 13 membres per cadascuna de les parts.\nAquest comunicat suposa l'inici del procediment legal per a desmantellar la producció de la Línia de Laminatge de Sagunt, per portar-la a una altra planta fora d'Espanya i deixar amb això la resta de la planta productiva de Sagunt tocada i ferida de gravetat.\nAixò es pot traduir en l'execució d'un gran nombre d'acomiadaments de manera immediata i la pèrdua de la resta dels llocs de treball a curt termini.\nDavant això, el Comité d'Empresa ha convocat un ple extraordinari per a dimarts que ve 2 de novembre, on analitzarà la situació i proposarà les accions pertinents per afrontar una agressió de tal magnitud per part de la multinacional.\nAixí mateix, una vegada siga presentada la documentació, es donarà trasllat al conjunt de la plantilla en l'Assemblea General que es convocarà a aquest efecte.\nNO ALS ACOMIADAMENTS EN PILKINGTON.\nNO A LA DESLOCALITZACIÓ DE LA NOSTRA INDÚSTRIA.


El govern espanyol prorroga la línia d'avals ICO i la moratòria concursal fins al 30 de juny del 2022 La República\nEl govern espanyol prorroga la línia d’avals ICO i la moratòria concursal fins al 30 de juny del 2022\nACN Madrid.-El govern espanyol ha acordat aquest dimarts prorrogar la vigència de les principals mesures de suport a empreses i autònoms per garantir la seva “recuperació i viabilitat”. Així, l’executiu […]\nACN Madrid.-El govern espanyol ha acordat aquest dimarts prorrogar la vigència de les principals mesures de suport a empreses i autònoms per garantir la seva “recuperació i viabilitat”. Així, l’executiu de Sánchez ha decidit en Consell de Ministres ampliar la línia d’avals de l’Institut de Crèdit Oficial (ICO) i la moratòria concursal fins al 30 de juny del 2022. També s’ha ampliat fins a aquesta data el termini per sol·licitar ajudes al fons de rescat de grans empreses que gestiona la Societat Estatal de Participacions Industrials (SEPI) i el de companyies mitjanes que gestiona Cofides. En paral·lel, el govern espanyol ha estès fins al 2023 el blindatge ‘antiopas’ per a empreses estratègiques, que es va posar en marxa després de la pandèmia.\nTècnicament, l’executiu allarga fins al 31 de desembre del 2022 la suspensió del règim de liberalització d’inversions estrangeres, que implica que ha d’autoritzar les inversions foranes en empreses estratègiques cotitzades –com el cas de Telefónica-, així com en aquelles no cotitzades en les que la inversió superi els 500 milions d’euros. “L’ampliació de la vigència d’aquesta mesura té com a objectiu protegir la seguretat, salut i ordre públic, així com garantir la seguretat jurídica dels operadors econòmics”, ha subratllat el Ministeri d’Afers Econòmics i Transformació Digital. Pel que fa als crèdits ICO –també prorrogats fins al 30 de juny del 2022-, el Ministeri considera que es tracta d’un “instrument clau per garantir el manteniment del teixit productiu” i ha recordat que fins al 18 de novembre ha permès mobilitzar quasi 134.000 MEUR en 1,13 milions d’operacions en les quals s’han avalat 101.945 MEUR. En el cas de la moratòria concursal, el ministeri liderat per Nadia Calviño argumenta que l’objectiu és que “les empreses viables en condicions normals de mercat comptin amb instruments legals que els permetin mantenir la seva activitat i llocs de feina, i disposin d’un marge addicional per restablir el seu equilibri patrimonial mentre es tramita la modernització del règim concursal espanyol”. Finalment, també s’amplia a l’exercici 2021 la mesura excepcional establerta a la Llei 3/2020 d’exclusió dels resultats als efectes de la causa legal de dissolució per pèrdues.