Mobilitat Sostenible inicia el procés de rehabilitació de l’aparcament i el jardí de Parcent a Velluters\nL’Ajuntament trau a licitació la redacció del projecte de l’estacionament situat a la plaça de Joan de Vila-rasa\n• Plaça de Joan Vila-rasa\nL’Ajuntament ha aprovat l’inici de la licitació del projecte de rehabilitació de l’aparcament subterrani i la plaça de Joan de Vila-rasa, que a més inclourà la remodelació del Jardí de Parcent, situat sobre la superfície que ocupa l’estacionament. Per al regidor de Mobilitat Sostenible, Giuseppe Grezzi, el departament del qual impulsa esta reforma, “serà una oportunitat per a la renovació i regeneració d’un espai públic i de socialització de primer ordre al barri de Velluters”.\nMobilitat Sostenible ha iniciat el procés de rehabilitació de l’aparcament subterrani i el Jardí de Parcent, situats a la plaça de Joan de Vila-rasa, al barri de Velluters (El Mercat), en el cor de Ciutat Vella. Mitjançant resolució d’Alcaldia s’ha aprovat l’obertura del procediment per contractar la redacció del projecte de remodelació de l’estacionament de Parcent, situat a la plaça de Joan de Vila-rasa, però també de la reurbanització de la plaça i el jardí en superfície.\nL’actuació suposarà la remodelació de l’actual aparcament subterrani i permetrà a més la seua connexió amb l’aparcament Centre Històric-Mercat Central, la qual cosa implica garantir les condicions de seguretat i accessibilitat que l’actual normativa exigix d’acord amb el Codi Tècnic de l’Edificació, la reparació de qualsevol patologia estructural o el seu reforç, i la impermeabilització de l’aparcament.\nEn paral·lel s’escometrà la reurbanització de la plaça de Joan de Vila-rasa, que anirà en sintonia amb l’entorn històric en què es troba i amb el disseny existent, d’acord amb el que es preveu per a este conjunt en el Pla Especial de Protecció de Ciutat Vella, conservant i rehabilitant, en el seu cas els elements singulars que conté.\n“Es tracta d’un doble projecte de gran envergadura”, ha apuntat el regidor de Mobilitat Sostenible, Giuseppe Grezzi, “ja que d’una banda actualitzarà i unirà la vella infraestructura subterrània a l’aparcament Centre Històric-Mercat Central, que reunix els més alts estàndards de qualitat que s’oferixen actualment en un aparcament de la ciutat; i per un altre, suposa la renovació i regeneració d’un espai públic i de socialització, que ha de ser de primer ordre, com és la plaça de Joan de Vila-rasa a Velluters”.\nLa redacció de tot el projecte ix a concurs per un import de 85.970,25 euros, IVA inclòs, amb un termini d’execució de 6 mesos.


F.E. Atlètic "B" - Calafell "E"\nGran futbol amb base de futur\nAvui el Calafell poc ha inquietat la porteria defensada per en Pol i el nou fitxatge, en Jan, apenes han tingut feina; un gol de rebot i un penal imparable han estat les dues úniques vegades que han hagut de recollir els nostres porters la pilota de dins la xarxa. En quant a la defensa, els nostres jugadors han basculat molt bé la pilota amb canvis de joc constants que portaven de vòlit la davantera calfellenca, tant l'Eric, en Pol, en Fran i en Fèlix, han coordinat molt bé la seva seguretat a la retaguardia i sovint sortint amb l'el.lgància d'un bon lliure. En la part creativa en Marc s'ha convertit en l'amo del mig del camp, remenant la pilota, trenant a les bandes i fent diagonals als nostres interiors on l'Hugo ,l'Iker, l'Albert i en Joel han entrat molt bé llegint la jugada, amb bones centrades i grans assistencies. I a la davantera, tant en Cañas con en Fabio ha sapigut interpretar el guió; pressió a la defensa en la sortida de la pilota i xuts constants a la porteria.\nPer resumir, bones vibracions per aquesta temporada, un entrenador implicat en la feina i un grup que esperem que ens segueixi fent disfrutar com ho va fer la darrra temporada.


Publicat per Laia en 19:49\nTirai 4 de juny de 2008 a les 22:58\nM'has fet anar a mirar-me al mirall el color dels meus ulls, però continuen sent marrons. Deuen ser ben macos els teus!\nfada 5 de juny de 2008 a les 0:06\nEspero que la teva metamorfosi no acabi com la de Kafka!! Probablement és un efecte de la llum. Mentre siguin tots dos iguals... Vaig cenèixer un noi que en tenia un de marró i l'altre d'un color verd-blau. Abans no t'hi acostumaves, feia una mica d'angúnia, la veritat.\nXeXu 5 de juny de 2008 a les 0:20\nEm sembla que el procés és normal. Els ulls canvien una mica de color, ja no per efecte de la llum que els toca, però potser si perquè a l'estiu n'hi ha més de llum, més hores i més intensitat. M'ho invento, però a que cola? Segur que és algun efecte adaptatiu.\nAh, i la metamorfosi al fer-nos grans també existeix. Molta gent té ulls i cabells clars de petits, i després es van enfosquint, suposo que també per algun procés adaptatiu.\nAlasanid 5 de juny de 2008 a les 7:40\nUna vegada vaig preguntar-ho a una professora (a mi em va passar amb els cabells de ros a castany).\nI si no ho recordo malament és perquè amb l'edat augmenta la quantitat de melanina. I per això els cabells s'enfosqueixen.\nLlum 5 de juny de 2008 a les 8:10\nJo a vegades tinc els ulls marrons i a vegades els tinc verds. Depèn de la llum, i de l'estat de l'ànim. Potser a tu et passa el mateix. D'aquí a una setmana i un dia (sembla una condemna!!!) torna't a mirar al mirall a veure si, un cop fugits els nervis, els ulls encara són blaus.\nOh! Quines ganes de veure la nova plantilla!\nCarquinyol 5 de juny de 2008 a les 8:22\nquines ganes de veure la nova plantilla !!\nLaia 5 de juny de 2008 a les 19:27\nés tot un estudi d'introspecció, Tirai, mirar-se els ulls fixament al mirall... a mi m'encanta!\nNooo jo no vull ser un escarabaaaaat fada! espero que si em passés em tiraries pols màgica no?\nCola, xexu, sí que cola! :P I d'això de fer-nos grans, conec a d'altres que també eren rossets de petits... Potser conforme ens toca el sol s'enfosqueix? ni idea...\nOooh gràcies alsaanid! El color dels ulls també és degut a la melanina em sembla, però no fa gaire que m'ha canviat... Que estrany!\nhehehe LLUM, així que to depèn de tu, no? doncs torna'm els meus ulls veeerds!\nCarquinyol... em queda poquet, poquet! però no us feu gaires expectatives eh! Que a mi m'agradi no vol dir res......\nfada 5 de juny de 2008 a les 23:31\nDes que vas penjar el post que la tinc a punt i n'he fabricat una mica de reserva per si de cas...:P\nhelena 6 de juny de 2008 a les 21:08\nTranquila, jo segons qui hem mira, o la llum del sol o l'estat d'anim els tinc marrons verds, avellana... ma mare ho resumeix amb "tens els ulls tornasol, com la teva avia". Home és chulo així anem variant jejejejje\nLaia 6 de juny de 2008 a les 21:21\nEi doncs vist així helena... no està malament, no pas ^^\nIris Lambert 29 d’octubre de 2009 a les 16:26\nEstic començat el meu treball de recerca i presisament va dels ulls de color marró que avegades són marrons i verds.\nSi voleu em podeu enviar un email amb les vostres característiques : parejo_trps@hotmail.com\nEn farieu un gran favor.


CAMPANYA • "Racisme al món artístic" #ArtiRacisme - Catàrsia\nAmb el suport de la Xarxa Antirumors de Barcelona i en col·laboració amb la sala Fènix hem realitzat una sèrie de vídeocapsules on persones asiàticdescendents del món artístic-cultural ens expliquen les seves experiències i ens expliquen de quina manera el racisme influeix i afecta les seves trajectòries professionals. La campanya vol evidenciar com és el racisme en un context que sempre es pensa com multicultural i divers.\nSon entrevistes distendides on parlen\nJunyi Sun, ballarí, actor i coreògraf\nXirou Xiao, performance comunitària\nKim Hernández, producció audiovisual\nSònia Masuda, actriu\nMarina Martinez, música\nEl passat 28 d’abril la nostra companya de Catàrsia i cofundadora de la revista Pai Pai Magazine Mercedes Saya y Sònia Masuda van fer un directe a Instagram sota el títol “Totes som cultura” que va ser l’activitat que va inaugurar la campanya.\nJa teniu disponible la primera videocàpsula, “Els Imaginaris Racistes”.\nJa podeu veure el prímer capítol “Els Imaginaris Racistes” de la campanya RACISME AL MÓN ARTÍSTIC en col·laboració amb @BCNAntirumors\n— Catàrsia (@catarsiabcn) May 5, 2020\najuntament de barcelona, Antirracismo, racismo


Patriotes de la UE – Francesc-Marc Álvaro\nFrancesc-Marc Álvaro | Patriotes de la UE\npost-template-default,single,single-post,postid-5615,single-format-standard,mikado1,mikado-core-2.0.4,ajax_fade,page_not_loaded,,mkd-theme-ver-2.1,vertical_menu_enabled, vertical_menu_width_290,smooth_scroll,side_menu_slide_from_right,wpb-js-composer js-comp-ver-6.0.5,vc_responsive\n16 des Patriotes de la UE\nLes últimes eleccions del Regne Unit han confirmat que els patriotes més convençuts de la Unió Europea són els escocesos, en qualitat d’independentistes. És una paradoxa important que té la virtut d’evitar aquelles simplificacions tan estimades per alguns periodistes i acadèmics, que fiquen al mateix sac moviments polítics de naturalesa molt diversa. El terme sobiranista es fa servir de manera inexacta aplicat a diversos populismes antieuropeistes, però cal distingir per comprendre. El projecte que articula l’Scottish National Party (SNP) no respon al concepte aïllacionista i reactiu, que és, en canvi, el que impulsa el Brexit.\nProlifera en alguns cercles la idea errònia que el procés català és semblant al Brexit\nRafael Ramos, el corresponsal de La Vanguardia a Londres, ha escrit encertadament que “els dirigents nacionalistes escocesos fugen amb pànic de les comparacions amb Catalunya” i és lògic. Tenim una dita antiga que ens adverteix sobre la singularitat de realitats que poden compartir algunes constants: “Cada terra fa sa guerra”. Però hi ha fenòmens més propers que d’altres. Independentistes escocesos i catalans són partidaris que les seves respectives nacions tinguin un lloc a la UE, l’europeisme és part central dels discursos dels dos moviments. A Catalunya, només la CUP –l’opció més petita de l’independentisme– rebutja tot el que representa la UE.\nEncara avui prolifera, en determinats cercles, una creença molt estesa que considera el procés català una cosa semblant al Brexit. La dèria es repeteix automàticament de manera acrítica, és massa atractiva als ulls dels qui despatxen amb menyspreu i simplificacions tot el que trenca els seus esquemes. L’independentisme català majoritari –articulat per ERC i per JxCat– desitja una Catalunya dins de la UE perquè és una mutació del catalanisme polític que, a partir de la postguerra, va fer de l’europeisme una de les seves bases ideològiques. La construcció del que avui anomenem la UE projectava la idea d’una superació teòrica de les sobiranies clàssiques, que afavoriria de retruc –es creia– les nacions sense Estat. Malgrat que aquesta previsió optimista no s’ha produït en els termes idealitzats exageradament pel catalanisme, el gen europeista dels independentistes catalans continua actiu.\nLa primera ministra escocesa i líder de l’SNP, Nicola Sturgeon, sol·licitarà un altre referèndum amb un argument molt potent: la seva nació rebutja majoritàriament quedar atrapada en la lògica d’un Regne Unit que trencarà amb Brussel·les. La seva força és tenir 48 dels 59 diputats que Escòcia envia a la Cambra dels Comuns. Els patriotes escocesos no renuncien a ser patriotes europeus, i això els fa qüestionar novament la conveniència de la unió britànica. Davant el sobiranisme aïllacionista de Boris Johnson, l’independentisme europeista de Sturgeon. El que passi al tauler britànic –on també creix el vot al nacionalisme republicà de l’Ulster que desitja la reunificació d’Irlanda dins de la UE– projectarà la seva llum sobre Catalunya i Madrid. I sobre els futurs comicis catalans.


Oli substitut de la mantega: pregunteu al nostre director d’aliments - Ressenyes\nel millor lloc per comprar roba per a nens en línia\nquan és el black friday 2019\nPregunteu a Susan: està bé substituir l'oli per la mantega quan es cou?\nP: Un parell de persones de la meva família han d’evitar greixos saturats. Puc substituir l’oli per la mantega a la cocció de les vacances?\nA: En la majoria dels casos, la resposta és no. Molts productes del forn per a les vacances es basen en la mantega no només pel seu ric sabor característic, sinó també per l’estructura que aporta als pastissos i galetes. Quan batem la mantega (o la margarina o l’escurçament) amb sucre, s’expandeix en volum i alleugera la textura, però l’oli no. Per tant, quan utilitzeu oli per coure, arrisqueu a acabar amb galetes planes, pastissos densos o crostes caigudes.\nPer a les magdalenes, pastissos de pastanaga i altres pastissos intencionadament densos com el pa de pessic, la humitat de l’oli és un avantatge. En receptes com aquestes tu llauna substitut: Com que l'oli té un 100% de greix (fins a un 81% de mantega), per cada mitja tassa (1 pal) de mantega que es requereixi, substituïu la mateixa quantitat d'oli menys 1 cullerada i substituïu-la per 1 cullerada d’aigua. Afegiu també 1/4 de sal.\nEn cas de dubte, substituïu la mantega per un pal de substitut de mantega lliure de greixos trans, que tingui el mateix contingut en greixos. O coure galetes sense lactis com les nostres delicioses Macarons de Nadal .


Acerca de Eva Pané · Lleida.net\nDirectora de Compliance Postgrau de Pràctica Jurídica per la UAB, Màster en Dret i Noves Tecnologies per ESADE, i llicenciada en Dret per la UAB. Certificació de Compliance CESCOM®\n26 novembre, 2020 per Eva Pané\nEl passat dijous 12 de novembre, es va publicar al BOE la nova llei de serveis de confiança electrònica (llei 6/2020 reguladora de determinats aspectes dels serveis electrònics de confiança). El seu principal objectiu és adaptar a l’ordenament jurídic espanyol el Reglament (UE) 910/2014 referent a la identificació electrònica i els serveis de confiança per …\nCategories Legalitat digital Deixa un comentari\n6 octubre, 2020 25 juny, 2020 per Eva Pané\nAquesta entrada correspon a la tercera i última part sobre “Què és la signatura electrònica”. En els anteriors posts (Part I i Part II) s’ha realitzat una explicació extensa sobre les tipologies i la legalitat de la signatura electrònica. En aquest punt, us volem explicar com Lleida.net posa a disposició dels seus clients l’eina Click …\n24 setembre, 2020 2 juny, 2020 per Eva Pané\nEn l’anterior post (Part I), us vam explicar què és la signatura electrònica i les diferents tipologies que existeixen actualment. En aquest segon post, ampliarem encara més la informació sobre el món de la signatura electrònica. A més entendrem què és un prestador de serveis de confiança, en què consisteix el certificat de signatura electrònica …\nHas fet cap al lloc adequat. En aquest primer post t’explicarem què és la signatura electrònica i anirem afegint més informació en els següents sobre com pots implementar un sistema de signatura electrònica per a les teves gestions, ja siguin personals o professionals. Sigui degut al confinament o d’altres motius, és possible que t’hagi tocat …


Els dies 13, 15 i 20 de setembre es faran tallers per debatre les obres d'estiu 2017\nDesprés del parèntesi de l'estiu, s'inicia una nova fase del procés participatiu per tal que la ciutadania pugui decidir les obres d'estiu que es faran a la ciutat el 2017 en el marc del Pla de Millora de l'Espai Urbà. Així, els dies 13, 15 i 20 de setembre es faran tallers de debat oberts a la ciutadania on s'escoltaran i analitzaran les propostes de la gent i les seves necessitats en l'àmbit de la via pública.\nEl taller del dimarts 13 de setembre es farà al Palau Falguera, el del dijous 15, al Centre Cívic Les Tovalloles, i el del dimarts 20 de setembre, al Centre Cívic Mas Lluí. Tots els tallers s'iniciaran a les 19 h i l'accés és lliure. Com a novetat, enguany, a cada taller es farà una visita pels barris per poder detectar les millores necessàries a peu de carrer.\nDel 13 al 30 de setembre ja es podran presentar propostes a l'Oficina d'Atenció Ciutadana (pl. Vila, 1) o bé a través de www.santfeliu.cat/obresestiu2017. Posteriorment, un equip tècnic valorarà les propostes presentades per la ciutadania del 5 d'octubre al 5 de novembre. Totes les validades positivament passaran a la fase de votació final.\nEl 5 de novembre es durà a terme una jornada a la Sala Ibèria on es farà una valoració del procés i s'iniciarà la fase de votació, que estarà vigent fins al 21 de novembre. Per votar cal estar empadronat a Sant Feliu i ser major de 16 anys. Les votacions es podran fer presencialment a l'Oficina d'Atenció Ciutadana o a www.santfeliu.cat/obresestiu2017. Els resultats de les votacions es faran públics el 22 de novembre.\nSegon any del procés obert\nAquest serà el segon any consecutiu que l'Ajuntament organitza un procés per fer participar activament la ciutadania en la presa de decisions que afecten la ciutat. Com en el primer procés, que es va dur a terme l'any passat, la partida pressupostària destinada a les obres d'estiu serà de 400.000 euros, i les propostes de la ciutadania hauran de ser per fer obres menors que no superin els 100.000 euros.\nProcés participatiu obres estiu 2017


Sou a: Portada > La Universitat > Estructura organitzativa > Òrgans de govern > Consell de Direcció > Comissionat de Relacions amb el Departament d’Educació\nComissionat de Relacions amb el Departament d’Educació\nVaig néixer a Reus l'any 1977. Soc una apassionada del treball per la transformació social, llegir, fer esport i formo part d'un grup excursionista. Fa més de 20 anys que soc voluntària en centres educatius que són comunitats d'aprenentatge. Actualment a l'Institut Escola Mediterrani de Camp Clar.\nLa meva trajectòria investigadora va començar al grup de recerca CREA de la Universitat de Barcelona, l'any 1998.\nVaig començar de professora associada a l'URV l'any 2006. Actualment, soc professora Agregada (des de 2014) al Departament de Pedagogia. Facultat de Ciències de l'Educació i Psicologia.\nSoc investigadora al grup de recerca consolidat: Metodologia de Recerca amb Impacte Social (MEDIS) - 2017 SGR 1674 i responsable del grau d'Educació Social des de 2016. Coordinadora de l'assignatura troncal dels graus d'educació: Societat, família i Educació. Ha sigut professora al màster interuniversitari oficial en estudis de dones, gènere i ciutadania, i es responsable de pràctiques del Màster d'Innovació en Intervenció Social i Educativa de la Facultat de Ciències Jurídiques.\nHe dirigit diferents projectes a nivell europeu i nacional (Plan Nacional I+D+I) i ha sigut membre de diferents projectes del Programa Marc Europeu i H2020. Autora de diverses publicacions vinculades a inclusió social des de l'educació, actuacions educatives d'èxit, superació de la violència de gènere, etc. en revistes indexades (índex h = 13).


Cat134 4t2019 by Ateneu Catalònia - Issuu\n4t trimestre 2019 – Núm.134\nEDITORIAL JUNTA DIRECTIVA President Rafael Camarasa Sotspresident Vicente Calatayud Secretària Lucía Sánchez Tresorera Rosa Mª Sánchez Vocals Josep M. Calmet Andrés Colón Paquita Baena Joan Pregonas Relacions públiques i publicitat Paquita Baena Seccions Pintura, dibuix i manualitats, Ivana Sasot Tapís, Ana Vázquez Escacs, Miquel Pregonas Coral Cor Creixent, Enric Gavaldà Patchwork, Mª Rosa Miret Balls de saló, Josep Esteve Entitats adherides Cobla Baix Llobregat Adherits a la federació d’Ateneus de Catalunya Adherits a la FCEC. Federació Catalana d’Entitats Corals\nA finals de setembre comença l’estació de la tardor. Canvis de temps, de paisatge, deixant enrere l’estiu i les vacances. És temps de començar l’activitat escolar i laboral. També l’inici de les activitats de les entitats i associacions de la nostra ciutat. Engeguem un nou curs amb incerteses en el món polític. Però nosaltres, agents culturals i socials, hem de seguir fent propostes a l’abast de la ciutadania. El món associatiu ha de treballar perquè cadascuna de les entitats de qualsevol àmbit, siguin un lloc de trobada per debatre, promoure la cultura, la salut i l’oci. Amb propostes diverses i maneres de pensar i fer diferents, podem contribuir a fer una societat millor, amb tolerància i respecte. Us anirem informant de cadascun dels nostres actes i activitats. Estem oberts a qualsevol iniciativa i si podem, encantats de fer-la nostra. Us animem a participar de les propostes del nou curs, col·laborar en el nostre butlletí a través d’articles i perquè cada cop siguem més. Junta directiva\nPòrtic i Sumari ..................................................................................................................................................... 3 Coses de casa ..................................................................................................................................................... 4 Donant voltes a la vida: Els èsquims (esquimals) ....................................... 7 Les primeres vuit diputades al Parlament de Catalunya (II) ....... 9\nCodi Morse ............................................................................................................................................................... 11 Dia Internacional de les persones LGTBI ............................................................ 12 Can’t help falling in love ...................................................................................................................... 12\nLes orquídies ........................................................................................................................................................ 13\nEl gall fer ....................................................................................................................................................................... 16\n50è aniversari de l’arribada de l’home a la Lluna .................................... 14\nPetita història d’unes fonts (II)\nSalut: La magrana / El raïm ......................................................................................................... 18 Cuina: Broquetes de raïm amb xocolata negra ......................................... 19 Va de llibres: Almudena Grandes / Najat El Hachmi ......................... 20 Enigmes i endevinalles ........................................................................................................................ 22 Racó literari .............................................................................................................................................................. 23 Racó poètic / Espurnes de saviesa ................................................................................ 24 Català “a la carta”............................................................................................................................................ 25 La partida .................................................................................................................................................................... 26\nCOSES DE CASA 14 de juny Es va fer la cloenda del curs com ja es tradicional a l’Ateneu on es va fer l’entrega de diplomes els socis i sòcies que han assistit als diferents cursos, amb exposicions i un petit pica-pica per celebrar el comiat del curs.\n15 de juny L’Ateneu va participar a les Festes de Primavera del nostre barri, com ja porta fent durant molts any. Vam fer una exposició de totes les nostres seccions a la plaça del mercat de Collblanc, on va haver-hi una gran afluència de públic interessant-se per les activitats culturals que realitza l’Ateneu.\n28 i 29 de Juny Per finalitzar el curs les corals de l’Ateneu van fer dues actuacions. El 28 de juny a l’Auditori de la Torrassa van participar la Coral Cor Creixent i el Cor Nova Tardor. El 29 de juny al Castell de Cornellà\nel Cor Nova Tardor, juntament amb la Coral Àuria. Totes les actuacions van estar dirigides per l’Enric Gavaldà i acompanyades al piano per l’Andrés González.\nBALL PER A TOTHOM Un dia a la setmana a l’Ateneu fem classes de ball per a tots aquells que tenen ganes de ballar i passar-ho bé. Som gent de més de 40 anys que, a part d’aprendre a ballar, fem activitats per conèixer-nos millor: sortides, sopars... El ball ens ajuda a mantenir-nos en forma tot gaudint de la música. Si us animeu a venir a ballar, aquí teniu els balls que us oferim.\nBalls d’envelat i llatins:\n• Pas doble\t• Vals • Fox\t• Swing\n• Rock • Tango • Milonga • Cha-cha-cha\n• Merengue • Cúmbia • Salsa • Roda cubana\nCountry - Balls en línia En els balls d’envelat i llatins s’ha de venir en parella.\nEL COR “NOVA TARDOR” CANTA A IL DUOMO DE FLORÈNCIA\nls dies 12, 13 i 14 de juliol el cor Nova Tardor va ser convidat pel Coro Dei Concordi de Roccastrada, dirigit pel mestre Alessio Pagliai. El dia 12 al vespre vam fer un concert tots plegats a l’església de San Niccolo d’aquesta població, seguit d’un sopar de germanor organitzat pel cor italià. El dia 13 al matí es va cantar al monestir de San Galda-\nno i al vespre a la seu de l’Unione Corale Senese de Siena. El dia 14 pel matí viatge cap a Florència. En arribar a la ciutat el cor va cantar a la catedral de Santa Maria del Fiore (il Duomo) i més tard\nes va fer un concert a l’església de Santa Felicita. Va ser una gran experièn cia tant pels cantaires com pels acompanyants i esperem poder gaudir en breu d’una altra gira tan enriquidora.\nDONANT VOLTES A LA VIDA Cultures aparegudes i d’altres desaparegudes\nELS ÈSQUIMS (ESQUIMALS) Introducció\nes de que els humans trepitgen la Terra, han fet del nostre planeta el seu hàbitat. Han viscut i conviscut una munió d’éssers humans de diferents procedències, ètnies, creences religioses, colors de pell, cultures i tots han tingut la necessitat de fer de la Terra un lloc adient on poder conviure malgrat les enormes dificultats que envolten al nostre planeta per poder desenvolupar la vida. Al pas dels temps, hem d’afegir la natural tendència a la transhumància que caracteritza a la raça humana, que al mateix temps és un senyal d’identitat. L’ésser humà històricament\ns’ha bellugat per la Terra de nord a sud i d’est a oest, cercant llocs adients per establir-se. Si en una part de la nostra Terra desapareixen cultures, a l’altra banda tornaven a néixer altres de noves, amb diferents color de pell, diferents creences, però sempre arrelats al seu hàbitat, a la terra que trepitjaven. Quan es\ncomençava a albirar la transformació d’ésser primitiu sense coneixements per donar un pas endavant i arribar als nostres temps com a Homo Hàbilis, en el Vell Món, grecs, romans, fenicis, celtes, cartaginesos, àrabs, cadascú en el temps que li pertocava viure, posaren en marxa la cultura, desenvolupant arreu del nostre planeta diferents formes d’afrontar el dia a dia amb creences religioses i diferents cultures. Si obrim el planisferi del nostre planeta, ens adonem de totes les cultures desaparegudes, per exemple a Sud-amèrica no és necessari esmentar-les perquè estan a l’abast de tothom. Aquestes cultures han deixat les seves em-\npremtes en forma de construccions si més no impressionants: temples dedicats al Déu Sol per fer ofrenes i sacrificis. És cert que han desaparegut, però van deixar mostres d’un passat esplendorós. Si hi ha una cultura que està per a sobre de totes i que mereix capítol apart, sens dubte és la xinesa, a qui hem d’agrair\nuna gran aportació d’invents que actualment gaudim tots en el dia a dia: la tinta per escriure, la seda, el compàs, enlairar estels, el sismògraf, la pólvora, el paper, l’argila, la impremta, la porcellana, la brúixola, i la llista fora interminable. Dit això, hi ha una cultura prou diferent de totes les esmenades anteriorment. Ja fa uns anys que els èsquims (esquimals) treuen el nas per la història com dient “ep que som aquí“ i que també volen participar de la vida malgrat que el nostre hàbitat no és gens favorable per viure, però com tothom, tenim els nostres costums, creences, cultura i la resta del món ha de reconèixer que són diferents a tots. Aquesta referència d’èsquim prové d’un terme francès que es troba per primera vegada l’any 1691 i defineix als habitants de les regions àrtiques de l’Amèrica del Nord. La definició d’èsquim podria haver degenerat d’un terme “algonqui“ del segle XVII que significava “menjadors de carn crua“. La curiositat per aquesta cultura ve donada pel lloc on desenvolupa la seva vida, un hàbitat d’enormes extensions en quant a quilòmetres quadrats, però alhora escampats en una munió de diversos llocs o assentaments tribals d’una vida duríssima i en un clima extrem. La realitat de la seva aparició com a ètnia o cultura està documentada a la zona àrtica des de fa 3.000 anys a.d.c. Els èsquims van començar a desenvolupar-se a la zona nord d’Alaska a partir de petits grups transhumants arribats d’Àsia. Se suposa que arribaren més tard que els indis amerindis que ja poblaven el continent americà. S’han trobat eines seves a Sibèria de fa uns 20.000 anys. Les investiga\nCATALÒNIA cions fetes pels arqueòlegs i paleontòlegs als jaciments de les trobades van posar al descobert tombes, puntes de fletxes i estris que ells utilitzaven. Les troballes foren fetes als seus llocs d’estada des de Sibèria, Alaska, Canadà fins a Groenlàndia. Es dedueix per tot això que com a poble transhumant, els èsquims ja feien vida com a grups i tribus des de al menys 10.000 anys . Els èsquims, com totes les cultures, té diverses branques. Una d’elles, els Yupik, es creu que van evolucionar i van fer un camí de tornada cap a Sibèria a l’inici de l’any 2000 a.d.c., i entre l’any 1 i el 500 d.d.c. es van separar, propiciant el desplaçament de diverses tribus. Els avantpassats dels Inuits groenlandesos van arribar a la zona quan ja estava colonitzada pels víkings i estem parlant de l’any 1200. Es pensa que el clima tan dur i extrem feia la vida insostenible amb temperatures de fins a 50 graus sota zero. Cap a principis del segle XIX es té constància dels primers contactes visuals mitjançant notícies dels vaixells baleners i també d’exploradors que volien viure aventures endinsant-se cada cop més al nord. Una realitat a tenir en compte són els documents de l’Armada Imperial de Sa Majestat la Reina Victòria quan els seus vaixells van anar a cartografiar les terres del Pol Àrtic. Ells són els que inclús van conviure amb èsquims, quan els vaixells quedaven atrapats en el gel i tenien necessitat d’aprovisionar-se de queviures, sortir de cacera i de pesca.\nFamília, estimació, costums L’èsquim desenvolupa la seva vida subsistint en un entorn duríssim, però això no és cap problema per tenir relacions familiars, sexe, festes pel naixement d’un nadó, reunions demanades pels xamans o els bruixots de les tribus. El naixement d’una criatura és el gran desig dels èsquims perquè volen tenir fills barons per transmetre tots els coneixements\nPER SABER-NE MÉS de la caça i la pesca. Les filles tenen una altra missió a la tribu: ferse dona ràpidament per tal de poder ser mare, tenir cura dels ancians de la tribu, cosir les pells, alimentar el foc de l’iglú. Si una parella no pot tenir fills, es considera una maledicció i demanen consell als xamans o bruixots de la tribu per trobar solucions. Fins i tot la comunitat veurà amb bons ulls l’intercanvi de parelles per cercar la sostenibilitat de la tribu. En èpoques de penúries, es practicava l’infanticidi, sobretot en les nenes. Al nadó se li posava un grapat de neu a la boca, se’l col· locava bocaterrosa i obrien el seu cos amb pedres. El més important per als èsquims és la supervivència com a poble; sobreviure per a ells té molt a veure en ser un bon caçador, pescador i ensinistrador de gossos. A l’hivern la vida transcorre dins els iglús, però quan arriba el bon temps toca preparar-se per a l’hivern. Els pares, quan els fills arriben a l’edat de vuit anys, comencen a preparar-los per allò que hauran d’afrontar; una preparació que necessita forma física i que els nens siguin capaços d’aguantar llargues caminades de 18 i 20 hores sobre el gel. Hauran d’aprendre a conduir el trineu, alimentar i cuidar dels gossos, fer front a dures adversitats, defensar-se dels atacs dels ossos polars, pescar, caçar, matar animals com: foques, lleons marins; treure les pells dels animals que han mort i preparar-les per poder fer-se vestits, orientar-se en la nit tot seguint les estrelles, superar la boira i les tempestes de neu. No és gens fàcil sobreviure en aquests indrets tan duríssims i solament se supera amb una bona preparació tant física com mental. Els èsquims també tenen enfrontaments tribals, més que res per defensar el seu territori. A l’estret de Bhering es troben importants poblacions d’esquimals, i en aquesta zona es van generar lluites entre ells i els caçadors de balenes i també amb els pastors de ramats de rens. La curiositat d’aquestes lluites o enfrontaments conduïen a limitar\nel nombre de morts. Per la baixa població dels èsquims, sembla que deien “aquí no poden morir mes de deu“, si morien més es retiraven.\nEl llarg hivern polar La neu que cau el setembre es gela i cobreix totalment la terra d’una capa blanca; aleshores els èsquims abandonen les tendes de pell que han fet servir durant el bon temps i comencen a construir els iglús. A l’exterior poden arribar als 50 graus sota zero i cal protegir-se perquè comença una llarga nit que durarà des de l’octubre fins el mes de març. Llavors les tribus, com una comunitat de caire polític comunista, comencen a repartir els queviures, el salmó, la carn, estris i les pells que serviran per cobrir i donar escalfor a l’interior dels iglús que poden ser estances de fins a 30 metres quadrats, espai suficient per acollir a una família de sis membres i també rebre les amistats per celebrar les festes. Potser que avui dia amb tanta tecnologia, periodistes que fan programes de TV., intercanvi de notícies, per tots aquests petits canvis, possiblement la seva vida hagi millorat una mica. Encara que els èsquims no volen saber res del progrés, respecten les seves formes de vida i no volen canviar els seus hàbits, tradicions i creences. Malauradament si continua tal i com estan preveient els científics, l’escalfor de la Terra i el canvi climàtic, els èsquims tenen un futur molt negre, ho tindran molt difícil per sobreviure en el seu hàbitat i no tindran més remei que variar el seu modus-vivendi. La previsió tan dolenta de la destrucció de les glaceres, el desgel, els animals que canviaran el seu lloc on viuen perquè els hi falta el menjar, posarà molt difícil el seu sistema de vida. Tan sols toca desitjar que sàpiguen adaptar-se a tot allò que malauradament amb el pas del temps els hi caurà a sobre. Daniel Belloso Cos de redacció\nLES PRIMERES VUIT DIPUTADES AL PARLAMENT DE CATALUNYA (II) TERESA EULÀLIA CALZADA ISERN (Artesa de Segre, 21 de desembre de 1943)\nLlicenciada en ciències econòmiques per la Universitat de Barcelona i en magisteri per l’Escola Normal de Lleida, ha estat professora de l’Escola de Magisteri de la Universitat Autònoma de Barcelona, en la qual va formar part del consell directiu. També fou membre el 1970 de l’Institut de Ciències de l’Educació de la Universitat Autònoma de Barcelona, en el Departament d’Assessorament i Planificació Educativa. Alhora militava en el PSUC on fou responsable del sector d’ensenyament fins al 1980. Fou elegida diputada per la circumscripció de Barcelona a les eleccions al Parlament de Catalunya\nde 1980 dins les files del PSUC. Durant el seu mandat fou membre de la comissió de Política Cultural i de la comissió d’Economia, Finances i Pressupost del Parlament de Catalunya. De 1988 a 1994 fou directora de l’Institut de Ciències de l’Educació de la UAB. El 1999 ha estat secretària del Consell Escolar Municipal de Barcelona i fins al 2006 ha estat comissionada de l’alcalde de Barcelona per al Consorci d’Educació. És professora emèrita del Departament de Sociologia de la UAB.\nTRINITAT NERAS PLAJA (Begur, 9 d’agost de 1941)\nsecretària de la junta del Casino Cultural i Casal dels Avis de Begur de 1980 a 1987. És membre del comitè executiu de CDC al Baix Empordà, partit en el qual milita des de 1977. Ha estat diputada al Parlament de Catalunya per CiU per la circumscripció de Girona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, 1984, 1988, 1992, 1995 i 1999. Fou candidata a l’alcaldia de Begur a les eleccions municipals espanyoles de 1991, però no fou escollida. El 2006 era també consellera general de Caixa de Girona.\nASSUMPCIÓ SALLÉS I GONZÁLEZ (Barcelona, 1940)\nAbans de dedicar-se a la política treballà com a directora d’empreses en el camp de l’hoteleria fins al 1974. Fou comptable d’una empresa de construcció de 1975 a 1980 i\nResident a Barcelona, es llicencià en dret i exercí activament l’advocacia. Membre del Col·legi d’Advocats de Barcelona i militant del PSUC durant la transició espanyola. Fou candidata del PSUC a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980. Tot i que no fou escollida directament, l’11 de novembre de 1980 va substituir Justiniano Martínez Medina, que havia renunciat al seu escó. Fou membre de la Comissió de Justícia, Dret i Seguretat Ciutadana del Parlament de Catalunya i participà activament en l’adequació del codi civil català. Quan acabà el seu mandat el 1984 abandonà la política i continuà exercint d’advocada. Cos de redacció\nl codi Morse és un mètode per transmetre informació telegràfica, utilitzant seqüències d’elements curts i llargs per representar les lletres, nombres, puntuació i altres caràcters especials d’un missatge. Els elements curts i llargs poden estar formats per sons o polsos, i se solen conèixer per “punts” i “ratlles”. El codi Morse internacional està compost per sis elements: 1.\tMarca curta, punt (·) 2.\tUna marca més llarga, ratlla (-) 3.\tEspai entre caràcters (entre els punts i les ratlles d’un mateix caràcter) 4.\tEspai curt (entre lletres) 5.\tEspai mitjà (entre paraules) 6.\tEspai llarg (entre frases — d’unes set unitats de temps) Aquests sis elements serveixen de base per al codi Morse internacional i, per tant, poden ser aplicats a l’ús del codi Morse a nivell mundial. Va ser desenvolupat per Alfred Vail mentre col·laborava el 1835 amb Samuel Morse en la invenció del telègraf elèctric. Vail va crear un mètode pel qual cada lletra o nombre era tramès de manera individual en un codi consistent en ratlles i punts, és a dir, senyals telegrà-\nfics que es diferenciaven en el temps de duració del senyal actiu. Morse va reconèixer la idoneïtat d’aquest sistema i el va patentar juntament amb el telègraf elèctric. Aquest codi es va conèixer com l’American Morse Code i va ser utilitzat en la primera transmissió per telègraf. En els seus inicis, el codi Morse es va utilitzar en les línies telegràfiques construïdes a partir dels cables que es van anar instal·lant. Més endavant, es va utilitzar també en les transmissions per ràdio, sobretot en mar i aire, fins que van sorgir les emissores i receptors de radiodifusió per veu. En l’actualitat, el codi Morse té aplicació gairebé exclusiva en l’àmbit dels radioaficionats, i és exigible freqüentment el seu coneixement per a l’obtenció de la llicència de radiooperador aficionat fins a l’any 2005; des de llavors, s’anima els organismes que concedeixen aquesta llicència en tots els països a dispensar l’examen de telegrafia als candidats a la llicència, tot i que no és obligatori. Els missatges en Morse se solen transmetre per un aparell operat a mà, com pot ser un telègraf; per tant, hi ha variacions introduïdes per l’habilitat de l’emissor i del receptor; operadors amb més experiència poden enviar i rebre missatges a velocitats més ràpides. Dels dos símbols utilitzats per a representar lletres, els punts i les ratlles, el que marca la velocitat a la qual s’envia el missatge és el punt, que s’utilitza com a referència per a la temporització. La velocitat del codi Morse se sol especificar en “paraules per minut”.\nSamuel F. B. Morse (27 d’abril de 1791, Charlestown,Massachusetts – 2 d’abril de 1872, Nova York)\nUna ratlla acostuma a ser 3 vegades més llarga que un punt. L’espai entre ratlles i punts d’un mateix caràcter té la longitud d’un punt; entre lletres d’una paraula la longitud és d’una ratlla (3 punts); i entre paraules és de 7 punts. L’estàndard de París defineix la velocitat de la transmissió com el temps necessari per a enviar la paraula “Paris” un cert nombre de vegades per minut. S’utilitza la paraula “Paris” com a referència perquè té precisament 50 punts de durada. Morse, durant els seus anys d’estudiant, va descobrir una certa vocació per la pintura i va decidir dedicar-s’hi, però també se sentia atret pels recents descobriments i experiments sobre l’electricitat. Durant una temporada, va treballar a Boston per a un editor i després va viatjar a Anglaterra per estudiar pintura a la ciutat de Londres, fins que es va convertir en pintor d’escenes històriques. Quan va tornar al seu país, va notar que les pintures d’escenes històriques no agradaven entre els seus paisans, per la qual cosa va donar un gir cap a l’especialització del retrat. El 1825, a Nova York, era un dels retratistes més importants del país i formava part dels grups intel·lectuals més distingits. El 1826, va ser un dels fundadors i primer president de l’Acadèmia Nacional de Dibuix. El seu latent interès pels assumptes de l’electricitat es va concretar durant el retorn d’un viatge per Europa. Quan estudiava a Yale, va aprendre que si s’interrompia un circuit es veia un fulgor i se li va ocórrer que aquestes interrupcions podien arribar a usar-se com a un mitjà de comunicació. Aquesta possibilitat el\nCATALÒNIA va obsessionar. Quan va tornar d’aquell viatge, l’any 1832, ja havia dissenyat un incipient telègraf i començava a desenvolupar la idea d’un sistema telegràfic de filferros amb un electroimant incorporat. El 6 de gener de 1833, Morse realitzà la primera demostració pública del seu telègraf. A l’edat de 41 anys, es va internar en la tasca de construir un telègraf pràctic i despertar l’interès del públic i del govern en l’aparell per a després engegar-lo. El 1835, va aparèixer el primer model telegràfic que va desenvolupar Morse. Dos anys més tard, va abandonar la pintura per a dedicar-se completament als seus experiments, que obcecarien rotundament els seus mèrits com a pintor. El 1838, havia perfeccionat ja el seu codi de senyals, que a força de punts i ratlles va arribar a conèixer-se i utilitzar-se mundialment com a “codi Morse”. Va intentar implantar línies telefòniques primer als Estats Units i després a Europa, però ambdós intents van fracassar. Per fi, Morse va aconseguir que davant el Congrés del seu país es presentés un projecte de llei per a proporcionar-li 30.000 dòlars designats a construir una línia telegràfica de 60 km de longitud. Diversos mesos després, el projecte va ser aprovat, i la línia s’estendria al llarg de 37 milles entre Baltimore i Boston. El 24 de maig de 1844, Morse va transmetre un missatge que es faria famós: “Déu ens ha fet” “What hath God wrought” (una cita bíblica, Nombres, 23:23) des de la Cort Suprema dels Estats Units a Washington al seu assistent, Alfred Vail, a Baltimore. A pesar de la\nnotabilitat del seu treball, Morse hagué d’enfrontar-se a l’oposició de supersticiosos que culpaven el seu invent de tots els mals. A més, l’invent estava sent desenvolupat simultàniament en altres països i per altres científics, per la qual cosa Morse es va veure embolicat en llargs litigis per a obtenir els drets del seu sistema; drets que li van ser reconeguts el 1854 per la Cort Suprema dels Estats Units. Amb el seu invent, Morse va guanyar una gran fortuna, amb la qual va comprar una extensa propietat, i en els seus últims anys es va dedicar a fer obres filantròpiques, aportant sumes considerables a universitats com el Vassar College i la Universitat Yale, a més d’associacions missioneres i de caritat. M.P.E.\nDIA INTERNACIONAL DE LES PERSONES LGTBI (LESBIANES, GAIS, TRANSSEXUALS, BISEXUALS I INTERSEXUALS)\nl Dia per l’Alliberament de lesbianes, gais, homes i dones transsexuals i bisexuals (LGTBI), també conegut com a Dia de l’Orgull Gai, és una jornada festiva i reivindicativa amb la qual es demana la plena igualtat jurídica i social per a les persones LGTBI, així com la tolerància per la diversitat d’orientació sexual. La festa, que se celebra a diverses ciutats de tot el món, commemora els fets que van passar el 28 de juny de 1969 a Nova York , quan la població LGTB va sortir al carrer arran d’una batuda de la policia al bar gai de Stonewall Inn, situat al bohemi barri de Greenwich Village. La comunitat LGTB s’hi va oposar i es va produir un fort enfrontament, que va acabar amb detencions i ferits greus. La reacció de suport a les persones agredides va ser immediata: milers d’homosexuals, transsexuals i simpatitzants es manifestaren solidàriament, contribuint així al naixement del Gay Liberation Front. El 28 de juny de 1969 marca l’inici de l’activisme homosexual . En poc temps es van fundar organitzacions que defensaven els drets dels col·lectius LGTB tant als Estats Units com a altres països. El 28 de juny de 1970 va tenir lloc la primera marxa de l’orgull gai a Nova York i Los Angeles per commemorar l’aniversari dels altercats. Altres ciutats van imitar la iniciativa i actualment el Dia per l’Alliberament LGTB se celebra arreu del món . La diada transcorre amb activitats lúdiques i acolorides, marxes festives en què abunden les carrosses, les disfresses i la música al carrer, i predominen els tradicionals símbols de l’orgull gai: els triangles roses i la bandera amb els colors de l’arc de Sant Martí, creada per l’artista Gilbert Baker i exhibida per primera vegada a San Francisco durant una desfilada celebrada el 1978. La festa, però, també dóna cabuda a la reivindicació social . Durant els darrers anys, amb la creixent influència del moviment LGTBI, la celebració ha esdevingut una eina de pressió política als governs. M.P.E.\nCAN’T HELP FALLING IN LOVE (NO PUC EVITAR ENAMORAR-ME)\ndisc d’or va ser certificat per la RIIA el 30 de març de 1962. La cançó va ser utilitzada per Elvis Presley per tancar els seus concerts en viu, de la mateixa manera que ho faria anys després Celine Dion. El tema va ser usat en el comercial nadalenc de Coca-Cola de 2008. Aquesta cançó d’amor ha estat adaptada per a cant coral a quatre veus i interpretada en català per diferents corals de Catalunya amb el nom d’Enamorat de tu, i ha format part del repertori de la nostra coral Cor Creixent. Can not Help Falling in Love (No puc evitar enamorar-me) és una cançó del gènere rock composta l’any 1961 per George David Weiss , Hugo Peretti i Luigi Creatore, i interpretada per Elvis Presley per a la pel·lícula Blue Hawaii . Està basada en la composició clàssica francesa Plaisir d’amour de Jean Paul Égide Martini. Elvis va gravar la cançó el 23 de març de 1961 a Ràdio Recorders. El senzill va romandre 14 setmanes en les llistes d’èxits Billboard aconseguint el número 2, al Regne Unit va ser número u durant quatre setmanes. Un\nLa lletra de la partitura de la veu de soprano: Has passat vora el meu costat i he quedat enamorat de tu. Com un riu se’n va de cap a la mar els meus sentiments corren al teu costat. Pren la mà, pren també el meu Ooh enamorat de tu. Vull sentir el teu cos amb mi, perquè he quedat enamorat de tu. Cos de redacció\nvui des del Cos de Redacció volem fer una ullada al món de la Floricultura i posar en valor la tasca de jardineria que arreu del món duen a terme milions de persones cercant la manera de fer més vistosos els seus jardins a nivell casolà, una feina molt enriquidora per a les persones que practiquen la jardineria, que necessita una dedicació diària si es vol tenir un jardí esplendorós ple de coloraines i varietats de flors, per després guarnir les estances de la llar i omplir els gerros de flors recent tallades. Actualment és molt punyent el cultiu d’una flor meravellosa: l’orquídia. Avui regalar aquest tipus de flor dóna un cert aire de solemnitat i es poden expressar molt motius socials i molts sentiments a l’acte d’oferir-la; és un detall que es pot rebre de diferents formes: amb amor, estimació, també serveix per guarnir actes socials de tota mena, i dóna certa categoria el fet de veure guarnit un lloc ple d’orquídies. L’orquídia ha conquerit el cor de la gent arreu del món, és una flor molt curiosa i única. Les primeres que es van trobar, es va observar que les arrels no sortien de la terra si no de les branques i dels troncs dels arbres, una circumstància molt sorprenent tractant-se d’una flor. Poden viure en molts llocs, fins i tot en terrenys rocosos i hàbitats humits o semiaquàtics. Són de distribució d’arreu del món, però els climes tropicals afavoreixen el seu creixement. Si parlem de la seva estructura, observarem que tenen tres pètals i tres sèpals que surten de la columna on es troben els òrgans reproductius. Com totes les flors, necessiten de la pol·linització\nefectuada pels insectes i segons quins la pol·linitzen, surt la flor amb moltes varietats de color, grandària i formes. El nom de l’ orquídia prové del grec “orquis“, que vol dir testicle. Aquesta definició ve donada per la seva forma de dos tubercles, i és de llarg la família botànica més gran que existeix, amb més de 850 gèneres de flors i més de 25.000 espècies. Volem explicar un detall a tenir molt en compte respecte de les orquídies. Llevat de les obtingudes artificialment en jardineria de laboratori, estan protegides internacionalment com a plantes amenaçades. La majoria necessiten molta claror i s’ha d’evitar els raigs del sol directament a la planta. La ubicació idònia és a prop de les finestres i és necessari unes bones condicions de llum per a la vida i el creixement de la planta perquè poca llum pot provocar la manca de floració, poc creixement, fulles de color verd fosc o debilitat de la planta. La grandària de les flors van des de\nimportant és una bona hidratació, regar-la amb aigua baixa en minerals, amb poca calç i sodi, i la millor aigua és l’envasada. De fet és als països tropicals on es conrea la més alta quantitat d’orquídies: Equador, Colòmbia, Brasil. En aquests països càlids solament tenint en compte d’augmentar la seva humitat, és on segurament es trobaran les millors flors. A Sud-amèrica, ja els asteques les utilitzaven com a llavors conreant l’anomenada “Vainilla Planifolia“ que era utilitzada per aromatitzar la xocolata. A Europa fou portada per primera vegada pels conqueridors espanyols a principis del segle XVI. Animeu-vos si teniu un lloc adient per posar en marxa el conreu d’aquesta flor que pot ser la més curiosa que pot oferir la natura. Seguint aquests petits consells casolans, gaudireu de les orquídies, amb 500 gèneres de plantes que donen 25.000 espècies de flors i que com gairebé moltes de les coses d’aquesta vida, foren els xinesos els primers en cultivar-les, i es té constància des de l’any 500 a.d.c. També els grecs al segle V ja les utilitzaven com a plantes medicinals. Tot un món de fets curiosos que envolten a aquesta flor única i meravellosa: l’orquídia. Cos de redacció\npocs mil·límetres de longitud fins a les gegantines agregacions que poden arribar a pesar cents i cents de kg. amb una alçada de fins a 13 metres com la “Sobralia Altíssima“. També podem trobar flors de 20 cm. de diàmetre i la famosa Cataleya que pot arribar als 75 cm. d’amplada. Per obtenir la màxima producció d’aquesta planta, el més\nHISTÒRICA GESTA ESPACIAL espanyola, del 20 de juliol de 1969 quan el mòdul lunar Eagle es va posar amb èxit sobre la superfície lunar. Després d’un breu i obligat descans, el comandant de la missió, Neil Armstrong, es preparava per a aquell que definiria com “un petit pas per a un home, però un\na exactament 50 anys, els astronautes nordamericans Neil Armstrong, Michael Collins i Buzz Aldrin van aconseguir deixar la seva empremta a la Lluna. Aquesta gesta de la qual ara es commemora amb magnificència el seu aniversari, va suposar un abans i un després en la història de la humanitat. Fins i tot ara, que ja es comencen a plantejar futurs projectes d’exploració de Mart, hi ha els que afirmen que res estarà a l’altura de la primera vegada que l’ésser humà va aconseguir superar la barrera de la Terra. I potser és per això que aquest històric esdeveniment ha quedat imprès en els records de tots aquells que van tenir la sort de viure’l en directe. Eren les 21.17, hora peninsular\ngran salt per a la humanitat”. Mentrestant, a la Terra, el món sencer estava expectant. L’esdeveniment va ser televisat en directe davant de 600 milions d’espectadors. A Espanya, eren les 3.56 de la matinada quan Armstrong va sortit per la comporta de l’Eagle. Només davant dels televisors espanyols, gairebé 20 milions de persones van seguir en directe la transmissió de Jesús Hermida a Televisió Espanyola en el que relatava els primers passos sobre el terra lunar. El lloguer de receptors de televisió es va disparar en aquells dies, i va superar fins al 90% dels aparells disponibles. Ja no feien falta paraules per descriure com van ser els primers passos d’Armstrong i Aldrin sobre la Lluna, tot i que n’hi va haver, i de la ploma de periodistes\nCATALÒNIA com Oriana Fallaci, que van viure l’allunatge des del mateix centre de control de la NASA. Les imatges parlaven per si soles. La primera excursió lunar va portar de tornada centenars de vídeos i instantànies d’aquella històrica gesta que ràpidament van inundar tot el planeta. I és gràcies al seu testimoni que ara, 50 anys després, podem saber com es va viure i, sobretot, com es va explicar l’arribada de l’ésser humà a la Lluna. (Extret del diari El Periódico) Valentina Raffio Barcelona - divedres, 19/07/2019\nNeil Armstrong, Michael Collins i Buzz Aldrin, tripulants de l’Apol·lo 11\na missió lunar Apol·lo 11 va ser la primera a posar una persona a la superfície de la lluna. Era la cinquena missió tripulada del programa Apol·lo. La nau va ser enviada a l’espai pel coet Saturn V des de Cap Canyaveral (Florida, EUA). Es va enlairar el 16 de juliol de 1969, va arribar a la Lluna el 20 de juliol (hora dels EUA) i va tornar a la Terra el 24 de juliol. Quan l’Apol·lo 11 es va situar a l’òrbita lunar, Edwin E. “Buzz” Aldrin i Neil A. Armstrong es varen traslladar al mòdul lunar Eagle. Michael Collins va restar a la nau donant suport a les maniobres del mòdul lunar. Quan Armstrong i Aldrin van acabar la seva feina a la superfície de la Lluna, van tornar a l’Eagle i van deixar la Lluna en vol vertical, fins a acoblar-se a la nau on els esperava Collins. Aleshores es van adreçar cap a la Terra. La nau Apol·lo 11 va caure a les aigües de l’oceà Pacífic, on va ser recuperada prop de les illes Hawaii.\nLa pel·lícula Apol·lo 13 És una pel·lícula nord-americana dirigida per Ron Howard l’any 1995 i interpretada per Tom Hanks, Kevin Bacon, Gary Sinise i Ed Harris. Va ser nominada a 9 Óscars, dels quals en va guanyar dos (al millor so i millor muntatge), i també dos premis BAFTA (millor disseny de producció i millors efectes visuals). Narra el viatge de la nau espacial Apol·lo 13 a la lluna l’abril de 1970. Quan la tripulació està a punt d’arribar a la seva destinació, una explosió a l’espai els fa perdre oxigen, energia i el curs de la nau... Tot es converteix en una situació desesperada per als tres homes tripulants, especialment quan l’oxigen amenaça d’esgotar-se. Mentre, el món sencer, que amb prou feines un any abans va conèixer la glòria de l’aventura espacial quan l’ésser humà va trepitjar la lluna, conté la respiració en espera de veure com acaba l’espera tan anguniosa.\nDocumental Apol·lo 11 Apol·lo 11 és un documental nord-americà de 2019 editat, produït i dirigit per Todd Douglas Miller. Es centra en la missió Apol·lo 11 de 1969, el primer vol espacial del qual l’ésser humà va caminar per la Lluna. Cos de redacció\nls boscos madurs dels Pirineus, on la Fundació Catalunya La Pedrera ha establert fins a vint-i-cinc reserves forestals, hi viu el rar gall fer (Tetrao urogallus), un bon indicador de la qualitat ambiental d’aquests paratges que també ha estat objecte d’estudi. El 1999 la Universitat de Lleida i la Fundació van dur a terme el Projecte Gall Fer, que va servir per elaborar un informe justificatiu de la necessitat d’un centre de cria en captivitat d’aquesta au, i que defensava crear-lo al Pallars Sobirà. Així mateix, a l’Espai Natura Muntanya d’Alinyà (Alt Urgell) s’han fet periòdicament censos de l’espècie, que n’han confirmat la presència reiterada a la zona. D’altra banda, el 2008 van arribar al centre de fauna de MónNatura Pirineus, a les Planes de Son (Pallars Sobirà), espai propietat de la Fundació, els primers exemplars de gall fer amb l’objectiu de divulgar la biologia d’aquesta au, i, en un futur, reforçar-ne les poblacions mitjançant reintroduccions d’exemplars. El gall fer està en perill\nd’extinció i per aquest motiu és una espècie protegida. El gall fer, gall de bosc o gall salvatge, també conegut com a indiot salvatge és el més gros dels gal· linacis dels Països Catalans. És nadiu de diferents països europeus i Xina. És itinerant a Dinamarca, extint a Irlanda i reintroduït a la Gran Bretanya. La raça que viu als Països\nCatalans és diferent de la que habita la zona cantàbrica i ocupa la zona més meridional de la seva àrea de distribució mundial com a espècie. El dimorfisme sexual és molt patent pel que fa a la lliurea i a la mida. El mascle mostra colors més vius i majors proporcions. Dos trets molt característics del mascle són les carúncules vermelles que exhibeix per sobre de l’ull, més conspícues durant l’època de zel, i les taques de plomes blanques a l’altura de les espatlles. La femella és clarament diferent: el seu plomatge és molt críptic i les seves dimensions són més reduïdes. És sedentari i local en els boscos subalpins de coníferes d’alguns indrets del nord del Principat de Catalunya. Sovinteja en els boscos de pi negre, pi roig i avets, amb sotabosc de neret, nabiu, boix, boixerola i ginebró, ja que es nodreix de brots de fulles i de fruits d’aquests vegetals. A l’hivern ho fa bàsicament d’acícules de pi , alimentació molt especialitzada. És una au principalment boscana i terrestre, que prefereix desplaçar-se bo i caminant, tot i que quan vola ho fa d’una manera dirigida i potent, no semblant pas que pugui pesar de 3 a 3,5 kg. És tímid i recelós, i quan es desplaça, gairebé corrent pel bosc, es mostra àgil i silenciós. Montse Porcel\nPETITA HISTÒRIA D’UNES FONTS (II) FONT DE LA PLAÇA DE LA CONSTITUCIÓ La Font de la plaça de la Constitució és una obra de l’Hospitalet de Llobregat inclosa a l’inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Font de ferro de foneria industrial de 1,5 metres d’alçada, amb dues aixetes de llautó. Al peu de la font hi ha repujada una marca el·líptica que correspon a la fossa on hi ha sis lletres majúscules esborrades. Té formes simples i simètriques, i a la part superior imita cornises clàssiques. Dos caps de peixos fan la funció de brolladors.\nLES FONTS DE TOTA LA VIDA Les fonts es van instal·lar a la nostra ciutat, com a la majoria de pobles i ciutats, per cobrir les necessitats d’aigua potable del veïnat, ja que si a les cases no tenies ni aigua corrent ni pou i volies beure aigua potable, sols et quedava anar a buscar-la a la font del costat de casa.\nA l’Hospitalet tenim algunes fonts per beure que tenen una història darrera: la Font de la plaça del Repartidor (1867), de la plaça Espanyola (1905), de la plaça de la Constitució (XIX?), ... o per què no, de la del passeig de Bellvitge, construïda pel propi veïnat a finals dels anys 70. Fonts desaparegudes. Però, i les de tota la vida? Aquelles columnes de ferro negre que trobem a les cantonades dels carrers, que de tant veure-les ja ni les veiem, i ja no gosem ni a beure per si ens contagien quelcom. I aquestes? Tenen històries? No s’ha trobat qui va dissenyar aquestes fonts tan i tan populars, però el que sí s’ha trobat és que algunes són molt antigues, dels inicis del segle XX, i inclús al lloc web patrimoni.gencat cinc diu que formen (o van formar) part del nostre patrimoni. Menciona les del carrer de Muns, carrer de Santa Eulàlia, Can Boixeres, Parc de la Marquesa i Plaça dels Avis. Però potser n’hi ha més. M.P.E.\nSALUT EL RAÏM\nl raïm és el fruit comestible de la vinya, format per una agrupació de baies, els grans de raïm. Pot ser consumit cru o usat per a la fabricació de melmelada, suc, vi, vinagre, panses, oli de llavors de raïm. El raïm també és utilitzat en alguns tipus de llaminadures. Els penjolls de raïm són anticancerígens, combaten la fatiga i prevenen les malalties renals. La composició varia segons si el raïm és blanc o negre, però tots dos comparteixen una elevada concentració de sucres (sobretot glucosa i fructosa) i de vitamines (principalment B6 i àcid fòlic).\nl magraner és un arbre conreat pel seu fruit, la magrana o mangrana. Procedent del nord d’Àfrica i d’Àsia occidental, el magraner és freqüent a Catalunya i al País Valencià. Plantat en horts i jardins, està assilvestrat en zones del litoral, sobre marges i zones pedregoses. La magrana és coneguda pel gran poder antioxidant, que ajuda a frenar el procés d’envelliment i a mantenir una pell sana. Els antioxidants també afavoreixen la circulació sanguínia i redueixen la pressió arterial.\nCUINA BROQUETES DE RAÏM AMB XOCOLATA NEGRA\nIngredients (4 persones) •\t 24 grans grossos de raïm blanc •\t 2 rajoles de xocolata negra fondant Per a la decoració •\t8 bastonets per a les broquetes •\tBoletes multicolors, escates d’ametlla i gerds picadets\netejar el raïm, eixugar-lo bé i col· locar tres grans a cadascuna de les broquetes. Reservar-ho. Trossejar la xocolata. Posar un cassó amb aigua al foc i al damunt posar-hi un bol amb la xocolata per escalfar. Remenar-ho amb una espàtula durant 5 minuts fins que la xocolata es fongui. Banyar els grans de raïm en la xocolata i escampar-hi els encenalls de colors, les escates\nd’ametlla i els gerds. Reservar-ho a la nevera. Servir-ho. Suggeriment La xocolata es pot fondre al microones. Posa-la trossejada en un recipient i escalfa-la 2 minuts a 500 W. Retira-la i remena-la bé. Cos de redacció\nVA DE LLIBRES ALMUDENA GRANDES (Madrid, 1960)\nlmudena Grandes, després d’estudiar geo grafia i història va començar a treballar escrivint textos per a enciclopèdies. La seva primera novel·la publicada va ser Las edades de Lulú (1989), obra eròtica que va guanyar el XI Premi La Sonrisa Vertical i va ser portada al cinema per Bigas Lluna l’any següent. La novel·la va tenir un gran èxit i ha estat traduïda a més de 19 idiomes. La seva següent novel·la, Te llamaré viernes (1991), ja apartada del gènere eròtic, no va tenir gran repercussió. Sí que la va tenir, en canvi, Malena es un nombre de tango (1994), que va ser portada al cinema per Gerardo Herrero el 1996. Aquest mateix any es va publicar una recopilació de relats titulat Modelos de mujer, alguns ja coneguts anteriorment per haver aparegut en alguna de les seves freqüents col·laboracions en la premsa. Un dels relats, El vocabulario de los balcones, inspirat en un poema del seu marit Luis García Montero, va servir de base per a la pel· lícula Aunque tú no lo sepas, que Juan Vicente Córdoba va dirigir l’any 2000. Atlas de geografia humana (1998), Los aires difíciles (2002) i Castillos de cartón (2004) continuen l’obra novel·lística de l’autora. Com les seves obres anteriors, totes transcorren en l’Espanya de l’últim quart del segle XX o principis del XXI, mostrant amb tècniques realistes i introspecció psicològica de la vida quotidiana de personatges d’aquesta època. El 2003, es van publicar una sèrie d’articles que havien aparegut en El País sota el títol de Mercado de Barcel i el 2005 va continuar la seva obra breu amb Estaciones de paso, un nou llibre de relats en el qual es recullen cinc històries curtes. La pel·lícula Los aires difíciles, basada en la seva novel·la homònima, es va estrenar el 2006; dirigida per Gerardo Herrero. El 2007 va publicar El corazón helado, extens i complex relat en el qual es plasma la vida de dues famílies espanyoles al llarg de gran part del segle XX. Aquesta novel·la va guanyar a l’any següent dos importants premis: el José Manuel Lara i el del Gremi de Llibreters de Madrid. El 23 de març de 2007 es va estrenar la pel·lícula Atlas de geografia humana, basada en la seva novel·la i dirigida per Azucena Rodríguez, amiga de l’escriptora. La seva novel·la Inés y la alegría (2010), amb la qual s’inicia la sèrie Episodios de una guerra interminable, que va obtenir a Mèxic el Premi Elena Poniatowska, ha estat qualificada de “portentosa obra narrativa que, muntada en la tradició galdosiana escrita contra vent i marea, contra la tendència general en el nostre temps, de caminar amb presses, tant del costat de qui la construeix com de qui la llegeix”. El lector de Julio Verne (2012) i Las tres bodas de Manolita (2014) són les dues últimes obres d’Episo-\nVA DE LLIBRES dios de una Guerra Interminable, ambientades a l’època històrica del franquisme. Les seves últimes obres, Los besos en el pan (2015) i Los pacientes del doctor García (2017). Almudena Grandes és columnista habitual del diari El País i tertuliana dels programes de la Cadena SER. S’ha significat sempre per les seves posicions polítiques d’esquerra, havent mostrat el seu suport públic a Esquerra Unida, així com a altres moviments socials. De cara a les eleccions generals de 2011, va manifestar el seu suport a la candidatura d’Esquerra Unida.\nLOS BESOS EN EL PAN Novel·la de molts personatges de diferents edats i nivells socials, tot i que abunda la classe mitjana. Narrada en present i ambientada en un barri de Madrid, però podria ser qualsevol altra ciutat. Amb capítols curts l’autora narra fragments d’històries quotidianes que succeeixen, al llarg d’un any, en aquest lloc i a l’època actual de crisi. El llibre reflecteix gran quantitat de situacions que tots hem viscut de prop o sentit a parlar d’elles: aturats de llarga durada, feines inestables, moviments socials, pèrdues d’habitatge, emigració, violència domèstica, escolars famolencs ... però també molta solidaritat i, en general , tots els tripijocs, econòmics o no, amb els quals les persones intentem seguir endavant. Tot això narrat de manera amena i amb uns personatges que, tot i que no n’arriba a destacar cap, fa que emfatitzis amb ells, “bona gent” com la que et pots trobar en el teu propi barri. No és una novel·la trista, però sí una novel·la realista, social i molt actual. Potser tots són massa bons.\nNAJAT EL HACHMI (Nador, 2 de juliol de 1979)\na néixer a Beni Sidel, a la província marroquina de Nador, quan el seu pare ja havia emigrat a Catalunya, i als vuit anys va anar a viure a Vic gràcies al reagrupament familiar. En aquesta ciutat va estudiar fins que es va matricular de filologia àrab a la Universitat de Barcelona. A Vic va fer de tot: empleada de la neteja, cuinera, monitora d’esports... fins a ser mediadora a la Delegació d’Ensenyament de Vic. Des de la publicació\nVA DE LLIBRES del seu primer llibre, Jo també soc catalana, ha participat en diferents taules rodones i fet conferències a Catalunya i altres països. Ha col·laborat en alguns mitjans de comunicació com Catalunya Ràdio, ha publicat articles al diari El 9 Nou de Vic, a la revista digital Esguard, La Maleta de Portbou, L’Avenç o Letras Libres, i des del 2008 és col· laboradora d’El Periódico de Catalunya. Va començar a escriure quan tenia dotze anys i, des d’aleshores, no ha deixat de fer-ho, al principi com un entreteniment, i més endavant com a mitjà per expressar inquietuds o per reflexionar i recrear la pròpia realitat, acostant aquests dos mons als quals pertany. El seu primer llibre, Jo també soc\ncatalana (Columna, 2004), estrictament autobiogràfic, aborda la qüestió de la identitat i del procés d’arrelament al país que l’ha vist créixer des que va arribar a Vic, la seva ciutat, quan tenia vuit anys. Un llibre que, en certa manera, es va escrivint dia a dia, al mateix pas que es va formant la identitat de l’autora com a mare, treballadora, estudiant, catalana i d’origen marroquí. La novel·la que l’ha fet famosa, L’últim patriarca, ha estat la guanyadora del Premi Ramon Llull de novel·la. A començaments de 2011 publica La caçadora de cossos, també una novel·la en primera persona, on aborda la temàtica de la sexua-\nCATALÒNIA litat de manera molt oberta. El 2015 va guanyar el premi BBVA Sant Joan per La filla estrangera, que també va obtenir el Premi Ciutat de Barcelona en literatura catalana. El 2018 va publicar Mare de llet i mel. L’octubre de 2012 signà, juntament amb un centenar de professionals, un manifest a favor d’una solució federal i de prioritzar polítiques d’esquerres. El 2015 va donar suport a la confluència d’esquerres Catalunya Sí que es Pot.\nL’ÚLTIM PATRIARCA L’últim patriarca és la història d’una rebel·lió personal contra un ordre establert des de fa milers d’anys. També és una mirada lúcida sobre les víctimes i els botxins que en són partícips. Mimoun i la seva filla neixen per complir el paper que el patriarcat els ha assignat, però uns canvis en les circumstàncies que els envolten seran decisius per propiciar el capgirament de l’ordre de les coses. Aquesta és una història familiar, una història on les contradiccions internes dels personatges afloren per marcar unes relacions fetes de desavinences. Una història definida pel trencament que suposa la separació. La filla de Mimoun Driouch narra la seva vida des que ell neix fins que ella està a punt de començar la universitat. Ella vol entendre què ha fet del seu pare el tipus de persona que és, quines circumstàncies l’han convertit en una figura autoritària i dèspota, al mateix temps que inicia diversos intents per desfer-se del pes que té en la seva vida. A partir d’un magistral i intencionat ús dels recursos propis de la tradició oral, l’escriptora Najat El Hachmi construeix una faula moderna que inclou moments de gran tendresa i moments d’un brutal dramatisme, tot amanit amb un sentit de l’humor que ratlla la corrosió. El resultat és un tipus de novel·la que, tant pels conflictes tractats com per la forma literària d’abordar-los, fins ara ha estat inèdit en la literatura catalana\nENIGMES I ENDEVINALLES 1.Caminar sobre les aigües Un dia determinat, a una hora determinada, un home va dir que realitzaria un fet que sortiria en tots els diaris del país: caminaria més d’una hora sobre la superfície d’un pantà sense enfonsar-se. Una gernació de curiosos es va amuntegar per observar l’esdeveniment. L’home va complir exactament el que havia promès. Com ho va aconseguir?\n2.El problema del monument Un totxo pesa 4 kg. Com que fem un monument al totxo, se’n fabrica un de la mateixa forma i amb el mateix material, però que té les dimensions 15 vegades més gran. Quant pesarà el monument?\n3.Dotzenes i ous Calculeu la diferència entre mitja dotzena de dotzenes d’ous i sis dotzenes d’ous.\na)\tClic!, i és clar.\nClic!, i és fosc.\nSi no ho endevines\nets un gran talòs.\na)\tEn té Madrid, Vinaròç,\nSant Gervasi i Sarrià:\nen canvi no em pot tenir\nBarcelona ni Malgrat.\na)\tNo té arrel, branques ni soca,\nEl qui ho endevinarà\ntot d’una, sens cavil·lar,\nde memòria no en té poca.\nRACÓ LITERARI MARINES (fragment)\nis rems, moguts per un sol impuls, s’aixecaven i queien amb rapidesa i, a cada moviment, l’embarcació, envestint de ple una onada i mig partint-la, donava una zumzada endavant; els mariners quedaven cegats per una cortina d’aigua que els queia al damunt; però, acotant el cap, tornaven a baixar i pujar els rems a la ventura, amb una mena d’ardidesa folla, exasperada. Més, així que havien avançat, amb grans esforços, unes quantes braces, una nova onada, encabritant-se i rampinant com un cavall salvatgí, es dreçava de sobte davant d’ells i, d’una empenta, els escopia fortament cap endarrere, fent-los perdre tot el camí guanyat; i tornava a començar la brega furiosa, amb constància obstinada, i una altra volta eren verinosament rebutjats. Víctor Català (Caterina Albert) (L’Escala, Alt Empordà, 1869 – 1966)\nFULLA PER FULLA Com s’allargassa aquest crepuscle. Flàccid, s’arrapa a tot arreu i no vol caure; fulla per fulla l’hauràs de combatre. Fulla per fulla i roc per roc. No pots beure’t d’un glop tot el licor que resta, solatge amarg, al fons del vas, però saps de segur que dellà aquest crepuscle hi ha l’esfera compacta de la nit i un dia nou amb vent a tots els marges. Miquel Martí i Pol del seu llibre Crònica de demà. Estimada Marta\nTESTAMENT Quan l’hora del repòs hagi vingut per mi vull tant sols el mantell d’un cel marí. Vull el silenci dolç de la gavina dibuixant el contorn d’una cala ben fina. L’olivera d’argent, un xiprer més ardit i la rosa florint al vell punt de la nit. La bandera d’oblit d’una vela ben blanca fent més neta i ardent la claror de la tanca i saber-ne que sóc en el redós suau, un bri d’herba només de la divina pau. Rosa Leveroni (Barcelona, 1910 – Cadaqués, 1985)\nRosa Leveroni fou bibliotecària a l’Escola de Bibliotecaris de Barcelona. Llicenciada en Filologia i fundadora de la Revista Ariel. Guanyadora dels Jocs Florals en llengua catalana a Londres l’any 1947 i a París l’any 1948. L’any 1982 va rebre la Creu de Sant Jordi.\nOCTOBER Estima aquest transcurs. Amb joia esguarda com la tardor transforma campes i arbres i la llum, temperada, crea recers de pau per les contrades. Fidelíssim, com sempre, el temps repeteix traça per la terra. Tornen dies prenyats de pluja fina I del silenci tosc de la natura. Fulles d’aram s’adormen per l’arbreda, als bassiols s’hi aplega aigua novella, retornen els ramats vora les cledes i el vi nou fa oloroses les tonelles. Recorda temps passats, dies de lleure, les belleses que encara ens embriaguen, aquest somni que passa i no pregunta i el tarannà fadat de cada tarda. Viu el gaudi. Fes-te l’ànima del temps. Pere Vives i Sarri (in memoriam) del seu llibre Temps del temps\nESPURNES DE SAVIESA Quan una porta de la felicitat es tanca, una altra s’obre; però sovint ens quedem mirant tant de temps la porta que s’ha tancat que no som capaços de veure la que s’ha obert per nosaltres. Hellen Keller Quan crees pau, equilibri i harmonia a la teva ment, trobes el mateix en la teva vida. Louise L. Hay Els canvis i el creixement succeeixen quan una persona decideix arriscar-se i s’atreveix a involucrar-se en experimentar la seva pròpia vida. Herbert A. Otto Tothom vol canviar el món, però ningú vol canviar-se a si mateix. Tolstoi Sigues tu el canvi que vols veure en el món. Gandhi El que canviarà la teva vida no serà saber més, sinó les decisions que prenguis i les actituds que emprenguis. Anthony Robbins\nSi bé en català tenim noms i adjectius acabats en -o (com carro, ferro, flonjo, ganxo, gerro, suro, toro, totxo, etc.), aquesta terminació és més típica del castellà. Hi ha molts mots castellans amb o final que corresponen a mots catalans sense aquesta lletra. Exemples:\n• Deixar a l’estacada: Desemparar. Deixar empantanegat, plantar, abandonar.\nCastellà\tCatalà barato (adjectiu)\tbarat bombero\tbomber canguro\tcangur casco\tCasc estupendo\testupend faro\tfar gesto\tgest giro\tgir indio\tindi oso\tós petardo\tpetard raro\trar regalo\tregal retrato\tretrat semáforo\tsemàfor tabaco\ttabac teléfono\ttelèfon tubo\ttub Alfredo\tAlfred Amparo\tEmpar Arturo\tArtur Camilo\tCamil Casimiro\tCasimir Jacinto\tJacint\n• Deixar amb un pam de nas: Defraudar. Frustrar, sorprendre, decebre.\nDiccionari de DUBTES I DIFICULTATS DEL CATALÀ Acné: Acne. Acoixar: Encoixinar, enconxar, embuatar. Acondicionat-ada: Condicionat-ada. Acorassat: Cuirassat. Acusar rebut: Acusar recepció. Adoquinar: Empedrar. Aduana: Duana. Afeitar: Afaitar.\nAfiançar: Afermar, consolidar, fer ferm, refermar. Afincar-se: Establir-se. Agobiar: Aclaparar, amoïnar, angoixar, atabalar, ofegar, segons el casos. Agotar: Esgotar, exhaurir. Balsa: Rai Bastanta: Bastant, bastant de, amb el plural bastants. Brasileny: Brasiler.\n• Deixar amb la paraula a la boca: Deixar sense acabar de parlar. Deixar parat, interrompre, deixar mut, deixar sense paraula.\n• Deixar caure: Insinuar. Apuntar, suggerir, indicar. • Deixar com un drap brut: Denigrar, insultar. Arrossegar pel fang. • Deixar córrer: Desistir. Deixar estar, cessar, abandonar, renunciar, deixar de banda, treure’s del cap. • Deixar de pedra: Sorprendre en gran manera. Consternar, deixar mort, deixar d’una peça, deixar fred, deixar sense resposta. • Deixar dir: No donar importància. Fer l’orni, tolerar, deixar fer. • Deixar-hi la camisa: Arruïnar-se. Perdre bous i esquelles. • Deixar-se dur: Sotmetre’s. Cedir, acatar, transigir, deixar-se anar.\nLOCUCIONS • D’amagatotis: Procurant no ésser descobert. D’amagat. • D’aquella manera: Expressa una qualificació imprecisa. Així així. • D’aquí estant: Des d’aquest lloc. Des d’aquí, d’aquí. • Davant dels nassos (o arran de nas): Gairebé podent-ho tocar. A la vista. • D’avui en vuit (o en quinze, en tres mesos, etc.): El temps expressat comptant a partir d’avui. D’aquí a ... • De baixa estofa: De baixa qualitat. Bast, ordinari. • De bat a bat: Totalment obert. • De bocaterrosa: De boca a terra. Boca avall. • De bona gana: Amb satisfacció. De bon grat, de grat, de bon cor, de gust, amb plaer, amb els braços oberts, de tot cor. • De bona tinta: Per bon conducte. De bona font.\n26 1. El pantà era glaçat quan l’home es va passejar sobre les seves aigües. 2. Si té les dimensions 15 vegades més grans, s’hauran de multiplicar per 15 les seves tres dimensions (llargada, amplada i altura). Això serà el mateix que multiplicar per 15 elevat al cub. 4 x 153 = 13.500 kg. 3. 72 – 72 = 0 a) L’interruptor b) La lletra i c) El llibre


Home \_ Notícies \_ Elements que es mostren per etiqueta: jan urquizu\ndilluns, 21 de juliol de 2014 12:22\nNèstor Cano, guanyador de l'EuroCup de Làser 4.7 de Polònia\nDe l'11 al 13 de juliol es va celebrar l'EuroCup de Làser 4.7 a Dziwnów, on avui arrenca el Mundial de Làser Radial, en el que hi participa el regatista del CN Salou, Xavi Tous.\nDesprés de celebrar 8 proves, el regatista del CN el Masnou, Nèstor Cano, va guanyar amb autoritat després dels parcials 1-1-1-2-(7)-1-3-(4) podent descartar el 7è i el 4t aconseguint així els 9 punts de distància sobre el segon classificat i 21 sobre el tercer.\nEl Campionat es va iniciar amb un bon vent d'entre 20 i 22 nusos i moltíssima onada on en Nèstor va guanyar les tres primeres proves amb autoritat malgrat haver d'anar recuperant posicions en una de les proves. El segon dia hi havia el mateix mar però amb una intensitat d'entre 8 i 12 nusos i en alguns trams baixant fins als 4, fet que feia molt difícil navegar. I finalment, l'últim dia es va presentar amb un fort onatge creuat, ja que el vent de 6 a 8 nusos va bufar 180 graus de diferència respecte a les dues anteriors jornades.\nEl guanyador de l'EuroCup, va estar acompanyat per un altre regatista català, en Jan Urquizu, del CM Altafulla que acabar en 14a posició d'un total de 77 regatistes participants.\nEls propers campionats seran l'Europeu a Moss (NOR) i el Mundial a Karatsu (JAP).


Ajuntament de Cardona/Consultable el projecte de reglament d'ús dels espais socioculturals del municipi\nData i hora oficials: 08/03/2021 13:09\nConsultable el projecte de reglament d'ús dels espais socioculturals del municipi\nÚltima revisió 22-02-2021 23:16\nEl reglament compta d'un annex amb un reglament específic per a la cessió d'ús del Teatre Municipal Els Catòlics.\nL'Ajuntament de Cardona, amb la col·laboració de la Diputació de Barcelona, ha elaborat un reglament d'ús dels espais socioculturals gestionats pel consistori, on recull el règim jurídic de les condicions d'ús per la ciutadania, així com dels drets i deures dels usuaris d'aquests mateixos equipaments. Tanmateix, compta d'un annex amb un reglament específic per a la cessió d'ús del Teatre Municipal Els Catòlics.\nAquest reglament queda objecte d'exposició pública durant 10 dies (del 19 de febrer al 29 de febrer del 2021) i a què qualsevol ciutadà, entitat o associació del municipi pugui fer arribar els seus comentaris, suggerències o aportacions a través del mail de comunicacio@cardona.cat. Posteriorment, el ple municipal de Cardona el sotmetrà a la seva aprovació.\nPodeu consultar-ho a: http://www.cardona.cat/informacio-municipal/ordenances-reglaments-i-normativa/plans-i-projectes-en-tramit/reglament-dus-dels-espais-i-els-equipaments-socioculturals-gestionats-per-lajuntament-de-cardona


Xàtiva porta a plenari l'aprovació del III Pla Municipal de Drogodependències | Valencia Extra\nXàtiva porta a plenari l'aprovació del III Pla Municipal de Drogodependències\nEl document planteja el full de ruta i els objectius de la UPCCA en matèria comunitària, educativa i familiar durant els propers tres anys\nL’Ajuntament de Xàtiva porta al plenari d’aquest mes de gener l’aprovació del III Pla Municipal de Drogodependències, comprés entre 2021 i 2024 i depenent de la Unitat de Prevenció Comunitària de Conductes Addictives (UPCCA).\nL’Ajuntament va posar en marxa fa més de quatre anys aquest servei ja que el consum i l’abús de les drogues representa un dels majors problemes socials i de salut pública, també a Xàtiva. En aquest temps s’han dissenyat i executat diferents programes destinats a les conductes addictives, amb accions més centrades en la drogodependència, però sense deixar de banda altres addiccions com les tecnològiques que dia a dia augmenten en els diferents sectors poblacionals i que tindran cabuda en aquest nou Pla de treball.\nEl Pla comença amb una anàlisi del marc normatiu i teòric, per a passar després a contextualitzar i explicar les substàncies més consumides pels i les joves com ara l’alcohol, el tabac i el cànnabis, i centrant-se especialment en Xàtiva a través de l’enquesta realitzada el passat any 2018 entre la població jove.\nPel que fa als objectius futurs, aquest III Pla de Drogodependències s’adapta a la situació generada arran de la pandèmia, ja que la major part de les activitats desenvolupades són grupals i de contacte directe amb joves, famílies, docents i altres professionals.\nPel que fa a l’àmbit comunitari, els objectius plantejats són realitzar un mapa d’actius de salut i recursos d’oci saludable i fer difusió entre la joventut, realitzar campanyes de sensibilització i reducció de riscos associats al consum de drogues i col·laborar amb les diferents àrees municipals, en especial amb joventut i esports.\nRespecte a l’àmbit educatiu, es desenvoluparà anualment des de la UPCCA un programari escolar de prevenció que es presentarà als centres educatius i també s’implementarà un programa de formació a docents o agents socials i es facilitaran materials rellevants per al treball de prevenció en tutoria.\nPer últim, en l’àmbit familiar, alguns dels objectius que es busquen són desenvolupar un programa o activitat preventiva en línia o presencial adaptada a les mesures sanitàries dirigit a les famílies; atendre les demandes i derivacions que arriben al servei d’atenció i coordinar-se amb els diferents agents socials i de salut.\nCal recordar que la UPCCA de Xàtiva compta amb dos psicòlegs prestant servei municipal, els quals executen tasques d’informació, orientació i assessorament a la ciutadania en matèria de drogodependència, conductes addictives i problemes relacionats; a més de promoure hàbits de vida saludable, desenvolupar programes educatius i preventius i fomentar la implicació i participació de la ciutadania i organitzacions socials en els programes de prevenció de caràcter municipal.\nEl passat any 2020 el servei va rebre una subvenció de 25.357 euros per a despeses de personal tècnic i manteniment. La resta del pressupost se sufraga amb recursos propis del departament de Sanitat de l’Ajuntament de Xàtiva.\n«Aquest Pla de Drogodependències i Conductes Addictives és necessari atés que el consum de drogues cada vegada s’inicia en edats més primerenques, a més de l’aparició de noves conductes addictives com ara l’ús de les noves tecnologies, la visualització de pornografia o el joc online», ha explicat el regidor de Sanitat José Vicente Benavent, qui ha incidit en què «és important un augment de la pedagogia dirigit als alumnes, professors i pares. La idea és anar incrementant el nombre de prestacions de cara a poder saber quina és la causalitat de l’ús i l’abús de les drogues i les conductes addictives per a veure totes les tasques que poden dur-se a terme per evitar l’increment d’aquestes patologies socials i psicològiques».


Trasllat Presos Polítics: cap a Madrid pel judici | VÍDEO | betevé\nEl Tribunal Suprem ha fixat el judici per al 12 de febrer\nMarta Font Marsal | Marta Martorell | dissabte, 2 de febrer del 2019, a les 00.09\nEls nou presos independentistes són camí de Madrid per assistir al judici contra el procés. El trasllat ha començat a primera hora del matí. A les vuit tots els dirigents ja havien arribat al centre penitenciari de Brians II, on s’ha fet efectiu el canvi de custòdia dels Mossos a la Guàrdia Civil. Cap a les 9:30 hores s’ha iniciat el viatge definitiu cap a la capital espanyola. Oriol Junqueras, Joaquim Forn, Jordi Turull, Josep Rull, Raül Romeva, Jordi Sánchez, Jordi Cuixart, Carme Forcadell i Dolors Bassa viatgen en un autobús de la policia espanyola fins als centres penitenciaris de Soto del Real -on ingressaran els homes- i Alcalà-Meco on aniran Forcadell i Bassa.\nLa sortida i l’arribada a Brians II\nLa primera a arribar a Brians II ha estat Dolors Bassa, que ha abandonat el centre penitenciari de Puig de les Basses a les 5.46 h. Una hora més tard, a les 6.45 hores, Carme Forcadell ha sortit de la presó de Mas d’Enric i una mica més tard -6.52h aproximadament- ho han fet també els altres set presos homes de Lledoners. Els Mossos d’Esquadra els han traslladat a tots amb vehicles amb logotip, a diferència de l’anada a Catalunya el passat juliol quan van portar-los als centres penitenciaris amb furgonetes convencionals.\nEl canvi de custòdia\nUn cop a Brians II, al llarg d’una hora i mitja aproximadament s’ha fet el canvi de custòdia amb la Guàrdia Civil. En aquest moment, els presos s’han trobat amb el govern Torra i han quedat sota custòdia de la Guàrdia Civil. Un tràmit que, segons fonts de justícia, s’ha fet en un recinte que pertany als Mossos d’Esquadra i que consisteix únicament en canviar de vehicle. Les mateixes fonts han informat a betevé que hi havia el director mèdic del centre penitenciari per si calia atendre els presos.\nA dos quarts de deu del matí, ha sortit de Brians II l’autobús de la Guàrdia Civil que trasllada els nou presos conjuntament cap a Madrid. Han acompanyat l’autocar una llarga comitiva de la policia espanyola i també vehicles dels Mossos d’Esquadra, que els acompanyaran en el trajecte fins que surtin de Catalunya.\nEl govern, polítics i entitats sobiranistes acomiaden els presos\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, i els consellers -tret de Puigneró i Bosch, que són fora de viatge- s’han desplaçat fins a Brians II per acomiadar els líders independentistes. Torra ha accedit a l’interior del centre penitenciari per poder saludar-los breument acompanyat de la resta del govern. També hi han anat a fer costat dirigents polítics de Junts per Catalunya, PdeCAT i ERC i representants de les entitats sobiranistes.\nTorra i els membres de govern català han marxat del centre penitenciari un cop s’ha fet efectiva la sortida dels nou presos.\nJordi Turull i Josep Rull, amb “uniforme de govern”\nSegons fonts de Junts per Catalunya, dos dels líders independentistes presos, Jordi Turull i Josep Rull, han optat per fer servir vestit i corbata, i també s’han posat el pin de consellers. D’aquesta manera, amb la seva indumentària han volgut mostrar que són membres del govern i que el judici de l’1 d’octubre és un judici polític.\nEls líders independentistes agraeixen les mostres de suport\nA través de les xarxes socials, alguns dels presos agraeixen l’escalf rebut i reivindiquen el “pacifisme” amb la intenció d’acusar l’Estat. L’exconsellera Dolors Bassa assegura que va cap a la cita judicial “ferma i segura” per defensar la democràcia, mentre Carme Forcadell i Jordi Turull han agraït les mostres de suport. Oriol Junqueras ha subratllat que lluitaran per l’absolució, i Raül Romeva ha reivindicat el “pacifisme”. Jordi Cuixart s’ha mostrat disposat a aprofitar el judici per “acusar l’Estat”.\nEl candidat a l’alcaldia de Barcelona Joaquim Forn ha donat les gràcies als companys de mòdul, als treballadors i funcionaris de Lledoners, i també a tota la ciutadania que ha expressat el seu suport.\nDurant el trasllat, hi ha hagut diverses mobilitzacions a les presons catalanes que han demanat la llibertat dels presos amb estelades i llaços grocs.\nMobilitzacions durant el trasllat als presos\nJudici dels presos, el 12 de febrer\nEls interns estaran ingressats en centres penitenciaris de la capital espanyola durant tot el judici. El Tribunal Suprem ha fixat la data del 12 de febrer per l’inici del judici. Els set magistrats han enllestit la interlocutòria en la qual detallen els testimonis i les proves proposats per les acusacions i les defenses que accepten. Entre els testimonis, hi ha l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau.\nEl judici dels presos polítics: tot el que n'has de saber


El nou ministre d'Indústria assegura que les Balears tindran un 'tractament especial'\n10 abril 2021 21:38\nAixí ho ha detallat José Manuel Soria durant l'acte de presa de possessió de la seva cartera\nEl nou ministre d'Indústria Turisme i Comerç, José Manuel Soria, ha remarcat que tindrà una "atenció singular" amb les Canàries, encara que també ha destacat que "no s'oblidarà" de les Balears, ja que segons el seu parer requereix també un tractament "especial" sobretot al sector turístic.\nAixí ho ha detallat durant l'acte de presa de possessió de la seva cartera en la seva primera intervenció pública com a ministre i on ha confirmat que en el seu departament hi haurà una secretaria d'Estat específica per al turisme.\n"He subratllada que el turisme és important per a les Canàries però no m'oblid ni m'oblidaré que és de summa importància per a l'altre arxipèlag, l'arxipèlag germà que són les Balears", ha comentat Sòria per afegir que ha mantingut ja una conversa telefònica amb el president del Govern, José Ramón Bauzá, en la que s'han citat per mantenir una reunió pròximament.\nEn aquest sentit, el nou ministre ha subratllat que Balears requereix una "atenció especial" sobretot a la parcel·la turística, que segons el seu parer és un dels motors de l'economia. També ha recordat que el president del Govern, Mariano Rajoy, li ha encomanat el desenvolupament d'un pla integral específic per al sector turístic.\nUna terra amb desequilibris\nRespecte a les Canàries, Sòria ha emfatitzat que tindrà una atenció especial de l'Executiu i que això és "fàcilment entendible" perquè és la seva terra natal. "Jo no m'oblidaré de les Canàries, la tindré molt present perquè és una terra on encara hi ha desequilibris", ha postil·lat després.\nA més, ha assegurat que l'àmplia majoria parlamentària que han donat els ciutadans a l'actual Govern "obliga" també ha buscar consensos i tenir bones relacions amb totes les comunitats "siguin del color polític que sigui".\nSobre això, el nou ministre ha comentat que les Canàries "no seran una excepció" i hi haurà una relació de "lleialtat" entre l'Executiu autonòmic i el central. També ha revelat que ha mantingut una conversa amb el president canari, Paulino Rivero, per transmetre-li que el Govern d'Espanya "està a disposició" de l'arxipèlag.\nSòria ha estat acompanyat a la seva presa de possessió pel ministre sortint Miguel Sebastián i per alguns representants rellevants del sector turístic com al vicepresident executiu d'Exceltur, José Luis Zoreda, i el president de la Federació Espanyola d'Associacions d'Agències de Viatges (Feaav), Rafael Gallego.


Alzira arriba fins als 320 casos actius de COVID-19 - elseisdoble.com\nGemma Alós, regidora de Sanitat\nAlzira arriba fins als 320 casos actius de COVID-19\nLa incidència es situa en 689 casos per 100.000 habitants amb 51 nous positius en els últims tres dies\nEn la reunió setmanal dels representants municipals del Departament de Salut i Salut Pública s’han comunicat les actuals dades en relació a la Covid 19, en total tenim 320 casos actius, 51 nous en els últims 3 dies, el que situa la incidència acumulada en 689 casos cada 100.000 habitants.\n“Encara que els casos actius han abaixat un poc, el nivell d'hospitalitzacions puja i sobretot el ritme de contagis, i passem a nivell d’alerta 3, que suposa un risc molt elevat, per tant cal extremar les precaucions, especialment en espais tancats, és obligatori l’ús de la mascareta i mantindre la distància. A més cal recordar que si som contactes estrets d’un positiu no podem fer vida normal i cal evitar els contactes socials fins que tinguem els resultats de la PCR” ha explicat la regidora de Sanitat Gemma Alós.\nD’altra banda en la reunió s’ha informat que ahir va començar la vacunació infantil en els centres d’Educació especial i hui continua als escolars de quart, cinquè, sisè. Per a portar a terme el procés d’administració de vacunes als centres se desplaça un equip que sempre compta amb un metge o metgessa que supervisa en tot moment.\nPer últim s’ha informat dels dies de vacunació sense cita per als diferents municipis. En el cas de la nostra ciutat, cada persona ha d’acudir al seu centre de salut:\n- Centre de Salut Alzira 1 (carrer la Pau), 16 i 17 de desembre de 8 a 15 hores.\n- Centre de Salut Integrat Alzira 2 (Hort dels Frares), dimarts 21 de desembre de 10 a 14 i de 16 a 20 hores\nPoden acudir totes les persones que no estan vacunades pel motiu que siga, tant per a primeres com a segones dosis.\nTambé en cas de voler rebre la dosi de reforç en els següents casos:\nMajors de 60 anys que fa més de 6 mesos que s’ha vacunat amb Pfizer o Moderna\nMajors de 60 anys que fa més de 3 mesos que s’ha vacunat amb Astrazéneca\nPersones que només han rebut una dosi de Janssen.\nEvitem sempre que es puga permanència en espais tancats i en tot cas, ventilar correctament i estar amb mascarteta\nÚs obligatori de mascareta fins i tot en espais oberts quan no podem mantindre la distància de seguretat per tal d'evitar el contagi.\nMantindre la distància de seguretat\nÉs molt important vacunar-se per tal d'evitar el contagi o en cas de contagi per a minimitzar el risc d'evolució de a malaltia.\nCal actuar amb precaució i respectar les mesures vigents per a intentar controlar la pandèmia.\nDesitgem que les persones que patixen la malaltia es recuperen prompte i puguen tornar a la normalitat.:\nPassaport Covid a la Comunitat Valenciana per a accedir als següents espais:\nHostaleria, restauració i oci amb aforament de 50 o més persones.\nFestivals de música, esdeveniments i celebracions amb més de 500 assistents.\nPer a la visita de pacients i interns en hospitals i residències.\nPots demanar-lo en el teu centre de salut o descarregar-te'l al teu telèfon mòbil a través d'aquest enllaç.\n._000798 ._000755 ._000722 ._000647\nDiego - 16/12/2021\nHay muchos mas pero no se estan contabilizando ¿ porque?, para no demostrar su mala gestión. Somos muchos los que no constamos en estos recuentos.


El Firó de Sóller també torna en directe per IB3\nEl Firó de Sóller torna aquest dilluns després de dos anys de pandèmia. És per això que IB3 ha organitzat una programació espacial per retransmetre aquesta tradicional celebració. Els espectadors podran seguir tots els detalls tant per televisió, ràdio com pel web, en directe: iB3.org/directe.\nAixí, el desembarcament de les tropes sarraïnes al port de Sóller i les lluites a diversos indrets de la ciutat seran els plats forts de la programació especial que es podrà seguir al llarg del dia.\nA partir de les 15.20 hores, IB3 connectarà amb la plaça Constitució, des d'on la periodista Mar Puigserver i l'historiador solleric, Josep Antoni Morell, retransmetran l'Arenga. Aquest moment de les festes es produeix quan el capità Angelats fa una al·locució a la plaça per tal d'envalentir els sollerics per anar a lluitar contra els pirates.\nEl magazín Cinc Dies oferirà connexions en directe a partir de les 17.10 hores per viure l'ambient de les diferents batalles.\nJust en acabar Jo en sé + que tu, es continuarà amb la retransmissió d'aquesta festivitat, i un operatiu tècnic audiovisual preparat en els llocs més estratègics de la recreació històrica de la resistència dels sollerics, l'11 de maig del 1561.\nLes càmeres recolliran els moments més importants del Firó des del principi, quan les tropes sarraïnes desembarquen al port i entren a la Vila pel Camp de s'Oca, saquejant les cases i l'església. I acabarà, com sempre, amb la gran batalla final que té lloc a la plaça de la Constitució. En resum, una tradicional cita que no vos podeu perdre.


El conte d'Edgar Allan Poe que es va gravar als anys 80 a Radio Berga però que mai es va emetre - Aquí Berguedà\nDocument radiofònic inèdit. S’ha recuperat la versió dramatitzada del popular conte El Barril d’Amontillat, d’Edgar Allan Poe, que Ramon Sala Bonet i Jaume Fíguls Casas van enregistrar per Ràdio Berga als anys 80. La peça mai es va emetre perquè ningú la va editar. Ara, però, s’ha pogut recuperar i digitalitzar, afegint-hi música i efectes de so.\nA la peça s’hi pot escoltar la veu de Ramon Sala Bonet, que va morir el 2007. A Sala se’l considera un dels pares de la radiodifusió a Berga des de la dictadura. Va ser director i locutor de l’emissora que va emetre amb el nom de Ràdio Berga des de finals dels 50 i, de fet, ja al maig del 1955, va locutar la primera transmissió de la Patum.[/vc_column_text][vc_column_text]\nJaume FígulsRàdio BergaRamon Sala\nProp d’uns 50 atletes del JAB se la juguen aquest cap de setmana al Campionat de Catalunya de Cros


Cottet estrena un nou centre d'òptica i audiologia - somGranollers\nCottet estrena un nou centre d'òptica i audiologia\nLa firma s'ha traslladat 20 números del carrer Anselm Clavé per ampliar instal·lacions\nDilluns, 13 de juliol de 2015 | 13:45h\nEl Grup Cottet ha traslladat 20 números el punt de venda al carrer Anselm Clavé de Granollers per tal d'ampliar el centre d'audiometria i òptica. Així, ha estrenat seu al número 17, on compta amb 200 metres quadrats d'instal·lacions en una única planta comercial, per facilitar l'accés a persones amb mobilitat reduïda.\nL'ampliació ha permès incrementar l'exposició de marques en muntures i ulleres de sol. El nou centre també incorpora una cambra d'audiologia i s'han millorat els equipaments d'optometria i contactologia, "seguint la filosofia de la companyia de disposar dels últims avenços per garantir la salut visual i auditiva dels seus clients", apunten des de Cottet. "El centre posa a l'abast dels seus\nclients els serveis més avançats en estudi visual i auditiu, teràpies infantils, adaptació de lents de contacte especials, medició de la pressió ocular i especialització en la graduació d'ulleres esportives, fins i tot de natació i submarinisme", indiquen.\nSegons Javier Cottet, director general de Grup Cottet, “fa més de 20 anys que vam apostar per Granollers i estem molt contents d'haver participat en primera persona de l'evolució comercial del centre urbà és un tipus de comerç que s'adiu molt amb l'esperit de modernitat i proximitat de la nostra marca.”\nCottet és una empresa familiar fundada per Constantí Cottet a Barcelona el 1902, que actualment té 50 punts de venda distribuïts per tot l'Estat i Andorra.