22/07/2014: Tots els vídeos de la sèrie “Vincles”, a la web del programa\nTV3 ha acabat d’emetre “Vincles”, una sèrie que ha posat de relleu la feina que duen a terme algunes de les més de 6.000 entitats socials que treballen a Catalunya, algunes de les quals van rebre fons de la Marató per la pobresa.\nLa web de “Vincles”, www.tv3.cat/vincles recull els 20 vídeos emesos, en què la periodista Agnès Marquès ha conduït un diàleg entre una persona en risc d’exclusió social i un voluntari o treballador d’una entitat. Així mateix, la web ofereix una llista amb 32 federacions i grans organitzacions que, agrupades en la Taula del Tercer Sector Social de Catalunya, representen més de 4.000 entitats. També es poden localitzar altres entitats per àrea geogràfica a través d’una guia.\nDilluns 16 de juny, després del Telenotícies Migdia, TV3 estrenarà “Vincles”, una sèrie de 20 capítols que mostra com la cohesió social es construeix cada dia a través de vincles personals, petits però forts.\nConduït per Agnès Marquès, “Vincles” és un diàleg a tres bandes en què dues persones, una en risc d’exclusió social i una altra voluntària o treballadora d’una entitat social, expliquen en quin moment de les seves vides s’han conegut i com s’han influït mútuament. Darrere aquests vincles hi ha algunes de les més de 6.000 entitats socials que reforcen la cohesió social al nostre país i que la crisi dels últims anys ha fet més necessàries que mai.\nL’espai vol subratllar la importància de les persones que hi treballen, com a voluntaris o com a professionals, però també com els canvis econòmics i socials poden fer canviar els rols inesperadament.\n“Vincles” és una invitació a la reflexió i, si l’espectador ho desitja, a l’acció. La pàgina web del programa (www.tv3.cat/vincles) ofereix accés directe a bosses de voluntariat i a contactar amb les entitats socials del país.\nAlguns dels 20 capítols de la sèrie donen veu a persones que han establert relació a través d’entitats amb dècades d’experiència, com Arrels o Càritas, mentre que altres s’han conegut en organitzacions creades recentment, com el restaurant La Trobada, de Terrassa. Aquesta última, com també la Fundació Pere Closa o la cooperativa Impulsem, entre altres, van ser una de les 75 entitats que van rebre l’ajut econòmic dels espectadors de TV3 a través de la Marató per la Pobresa, el maig del 2012. Aquest espai compta amb el suport de la Fundació La Marató de TV3.\n“Vincles” és una producció de Televisió de Catalunya amb la col•laboració de Sticaki.\n27/05/2013: L’impacte positiu dels projectes socials promoguts per la Marató per la pobresa\nQuan fa un any d'aquesta iniciativa excepcional de TV3, Catalunya Ràdio i la Fundació, el balanç dels 40 projectes socials finançats, que continuen en funcionament, és molt positiu.\nEl 27 de maig del 2012, la Marató per la pobresa va fer una crida extraordinària per recaptar els fons necessaris per garantir el treball que duen a terme les entitats del tercer sector social a Catalunya. Així, els 4,5 milions recaptats van permetre a 75 entitats posar en marxa o donar continuïtat a 40 projectes socials que combaten situacions de pobresa des de 4 àmbits: assistencial, habitatge, infància i inserció sociolaboral.\nAra, quan tot just fa un any d’aquella iniciativa, es poden fer els primers balanços de l’impacte positiu que els treballs finançats han tingut en els col"lectius més vulnerables.\nGràcies als fons de la Marató per la pobresa, moltes entitats centrades a cobrir les necessitats bàsiques –menjar i roba– de persones en risc d’exclusió han tirat endavant iniciatives com La Trobada, el primer restaurant on es pot pagar amb temps, ideat per l’Associació Local d’Entitats per la Inclusió (ALEI) de Terrassa o els dos nous centres de distribució d’aliments a Banyoles i Palafrugell que han impulsat Càritas Diocesana de Girona i la Fundació Privada Banc dels Aliments. Recentment, la Fundació Futur ha obert al barri del Raval de Barcelona una botiga de plats per emportar a preus assequibles que permet subvencionar menús per a persones sense recursos.\nLa destrucció de llocs de treball i la consegüent dificultat per entrar de nou al mercat laboral és una de les realitats de la crisi econòmica actual que aborden alguns dels projectes finançats per aquesta Marató extraordinària. En aquest sentit treballa la Fundació Cecot, que gràcies a la iniciativa “Atenció a la nova pobresa” ha permès reinserir al mercat laboral 30 de les 139 persones que ha atès en els primers sis mesos de funcionament.\nEl "Telenotícies vespre" comparteix l'experiència dels joves que participen en un projecte d'integració socioeducativa a través de la formació en disseny gràfic, que du a terme l'Associació SAÓ-Prat (Suport- Aprenentatge- Orientació).\nEls projectes centrats en l’atenció de la infància en risc d’exclusió social també han donat els seus fruits. Hi destaca la iniciativa de beques de menjador impulsada per Càritas i Creu Roja, que ofereix un àpat complet i saludable a més de 1.000 nens catalans. D’altra banda, també han tingut resultats molt positius els espais de convivència per a nens de 0 a 12 anys dirigits a treballar factors que afavoreixin el creixement saludable i l’èxit acadèmic que ha promogut la Associació Casal dels Infants per l'acció social a barris especialment vulnerables de Badalona i Salt.\nFinament, en el marc dels projectes dedicats als problemes de l’habitatge, hi destaca la pensió social impulsada per la Fundació Mambré que acull una vintena de persones amb alt risc d’exclusió social en un clima de respecte, solidaritat i confiança.\nEl "Telenotícies migdia" visita a un dels pisos que gestiona Arrels Fundació, on s'allotgen persones sense llar. Gràcies als fons que van rebre de la Marató per la pobresa han pogut acollir 30 persones més.\nDesenvolupament dels projectes socials\nPer tal de valorar el grau de consecució dels objectius que les entitats van definir a l’optar als fons de la Marató per la pobresa, la Fundació compta amb la col·laboració d’ ESADE Alumni, que aporta de forma altruista l’experiència en gestió de 80 antics alumnes. Aquests professionals fan el seguiment dels projectes a partir de reunions presencials per observar directament l’evolució dels projectes, de l’anàlisi dels informes que emeten trimestralment les entitats premiades i l’elaboració d’un informe final amb les conclusions del treball.\nEstà previst que els 40 treballs finançats per la Marató per la pobresa acabin a finals d’aquest 2013.\nConsulteu els projectes socials que reben el finançament dels fons de la Marató per la pobresa.\n27/07/2012: Seixanta dies i quaranta accions socials\nQuan tot just fa dos mesos de la Marató per la pobresa, les entitats ja tenen a les mans els diners i la responsabilitat de tirar endavant els projectes socials seleccionats que es finançaran amb els donatius que els ciutadans els van confiar el 27 de maig.\nLa Marató per la pobresa va mostrar la nova realitat social del país i va dirigir els esforços a ajudar les entitats del tercer sector social català que orienten els seus objectius al suport de les persones que viuen en la pobresa i es troben en risc d’exclusió social.\nDes que el Patronat de la Fundació va adoptar amb fermesa aquesta decisió es va entendre que aquesta nova iniciativa de TV3, Catalunya Ràdio i la Fundació seria extraordinària, tant en la temàtica com en la gestió dels fons obtinguts gràcies als milers de donatius d’una societat catalana adulta i altament compromesa amb els problemes socials, pròxims o llunyans.\nPer això, l’endemà del programa ja s’estava a punt per duplicar els esforços necessaris per tirar endavant, i en paral•lel a l’organització de la Marató tradicional, la gestió dels fons recaptats amb aquesta nova proposta audiovisual. Més de vint anys de treball rigorós i contrastat, l’interès gairebé malaltís per difondre públicament i insistentment la destinació dels diners recaptats i la confiança del ciutadà en els seus mitjans de comunicació públics han fet possible que avui setanta-cinc entitats socials catalanes ja disposin de més de 4,5 milions d’euros per fer realitat els seus projectes vitals.\nCursos de formació laboral en empreses on podran posar en pràctica el que han après, àpats en menjadors de centres educatius, accions de mediació, habitatges on poder viure després d’un desnonament, botigues d’aliments amb preu just gestionades per exreclusos, o la lluita contra la solitud i la marginació social de persones grans soles a Catalunya amb problemes de mobilitat i escassetat de recursos econòmics són algunes de les accions que es duran a terme entre els 40 projectes seleccionats.\nEstem convençuts que l’esforç emprat quedarà minúscul davant del gran abast de les accions que veuran la llum gràcies a aquests fons i del nombre de situacions que es podran resoldre, encara que en molts casos de manera provisional.\nEra el moment d’actuar –amb caràcter excepcional- des dels mitjans de comunicació públics catalans, perquè així ens ho van demanar amb insistència les entitats d’aquest àmbit. Així ho va entendre la societat catalana, que va decidir finalment tornar-nos a acompanyar en un nou projecte solidari de conseqüències directes i tangibles.\nCom a mitjans públics hem complert el deure de fomentar la solidaritat i l’esperit crític, reflectir la diversitat i afavorir la cohesió social del país. Ara caldrà trobar, sense demora, polítiques socials ajustades a uns pressupostos austers, mantenint el nivell necessari de justícia social perquè tots puguem encarar un futur al més esperançador possible.\n05/07/2012: 4,5 milions d'euros de la Marató per la pobresa faran possible l'execució de 40 projectes socials a Catalunya\n· La Fundació lliurarà de manera imminent a 75 entitats del tercer sector social els fons econòmics necessaris perquè puguin posar en pràctica els seus projectes.\n· L'excepcionalitat de la situació socioeconòmica del país i del programa emès el 27 de maig per TV3 i Catalunya Ràdio, ha mogut la Fundació a impulsar amb caràcter urgent la gestió de tot el procés d'avaluació i priorització dels projectes, amb la transparència i rigorositat utilitzades al llarg dels 20 anys de Marató.\nLa Marató per la pobresa serà una injecció de recursos important i extraordinària per a 75 entitats del tercer sector social a Catalunya que, gràcies als 4.514.076 euros procedents dels donatius a la Marató, podran dur a terme un total de 40 projectes centrats en l'assistència, l'habitatge, la inserció sociolaboral i la infància.\nEl Patronat de la Fundació La Marató de TV3, reunit avui, ha decidit distribuir els fons disponibles d'acord a la priorització dels projectes presentada pels avaluadors, segons l'objecte de la convocatòria i seguint els criteris marcats per la Comissió Assessora Social. Aquesta Comissió està formada per professionals de trajectòria reconeguda del món universitari, de l'empresa i pròxims al tercer sector, i ha donat suport a la Fundació per garantir el rigor i la transparència utilitzats al llarg de tot aquest procés.\nEl president de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) i de la Fundació, Brauli Duart, s'ha mostrat "especialment orgullós de poder repartir avui, només 40 dies després de celebrada la Marató per la pobresa, aquests diners a les entitats de l'àmbit de la pobresa perquè puguin començar a treballar de manera immediata en els seus projectes". Duart ha volgut destacar la rapidesa amb què s'ha treballat en tot el procés d'avaluació, selecció i lliurament dels fons a les entitats que rebran el suport de la Marató, i ha posat un èmfasi especial en el fet d'haver "estat capaços de fer-ho sense perdre el rigor i la transparència aportats per la Fundació durant tots aquests anys".\nEls projectes que seran finançats per la Marató per la pobresa responen a quatre línies d'actuació dels àmbits assistencial, habitatge, inserció sociolaboral i infància.\nUn total de 10 treballs es desenvoluparan dins el primer grup, l'assistencial, dirigits a l'atenció de necessitats bàsiques, com ara alimentació i higiene.\nReferent a l'habitatge, 8 projectes permetran resoldre situacions de manca o risc de pèrdua de vivenda: impagaments puntuals de despeses de lloguers i hipoteques, entre altres.\nTambé s'invertirà part dels 4,5 milions d'euros en 10 projectes destinats al foment de programes ocupacionals i socioeducatius de caràcter preventiu adreçats a persones afectades per l'actual situació de crisi econòmica.\nFinalment, l'àrea de la infància és la que té més projectes finançats, 12, dedicats a la promoció i la protecció dels drets dels infants que viuen en famílies en situació de pobresa.\nDels 40 projectes elegits, 30 són unitaris i 10 coordinats entre diverses entitats, tot afavorint el treball en xarxa, un dels objectius principals d'aquesta edició excepcional de la Marató. A més, l'àmbit territorial d'afectació d'aquests projectes cobreixen diverses localitats de les 4 demarcacions catalanes.\nAixí, la Marató per la pobresa permetrà cobrir el pagament de menjadors escolars perquè els infants de famílies sense recursos puguin veure coberta aquesta necessitat bàsica, segons es desprèn del treball presentat conjuntament per la Creu Roja i Càritas. També ajudaran a incrementar la mitjana de persones que s'allotgen diàriament en algun dels centres adaptats per a aquesta finalitat, gràcies al projecte de la Fundació Arrels.\nPerò un dels principals motius d'empobriment i exclusió social que amenacen les famílies catalanes són els desnonaments. En aquest àmbit, els fons de la Marató permetran que l'Observatori de Drets Humans DESC pugui treballar per evitar la pèrdua de l'habitatge o aconseguir un reallotjament adequat, cancel·lar els deutes hipotecaris amb el lliurament de la propietat de l'habitatge o ajudar les famílies afectades a refer les seves vides.\nEn conjunt, els projectes seleccionats oferiran una resposta immediata a situacions d'emergència que pateixen ciutadans del nostre país agreujades per l'actual crisi econòmica, i alhora garantiran la feina de les entitats socials davant la creixent demanda d'ajuda que han d'assumir.\nConsulteu els projectes seleccionats per àrees:\nEn l'avaluació dels 205 treballs revisats hi han participat 30 experts en aquest àmbit, sota la coordinació de l'Agència de Gestió d'Ajuts Universitaris i de Recerca (AGAUR). Els tècnics han valorat el caràcter innovador i transversal dels projectes, així com la seva capacitat transformadora, qualitat, viabilitat i impacte social. En aquest sentit, els experts han tingut present la competència de l'entitat per poder dur a terme realment el projecte, les accions que repercuteixin directament a les persones en situació de pobresa o en risc d'exclusió i el seu efecte multiplicador, la viabilitat del projecte i de la gestió del pressupost o les accions que incideixen específicament en l'àmbit de la infància, entre altres criteris objectius.\nLa valoració dels projectes s'ha executat a partir d'un procés molt estricte amb el qual s'ha garantit el màxim d'objectivitat. Així, cada projecte s'ha assignat a 2 revisors que han elaborat informes qualitatius i quantitatius per a cada projecte. Un cop finalitzada aquesta fase, els membres del panel han revisat els informes dels avaluadors i els han classificat d'acord a l'objecte de la convocatòria, afavorir els treballs que incideixen en la pobresa agreujada per la crisi actual.\nConsulteu el document amb el resum del procés que s'ha seguit en l'avaluació dels projectes presentats a la convocatòria de la Fundació en l'àmbit de la pobresa.\nEls treballs que finançarà la Marató per la pobresa es realitzaran en el període d'un any, fins al setembre del 2013. Durant aquest temps serà l'associació ESADE Alumni la institució que farà el seguiment dels projectes de les entitats beneficiàries dels fons, tot aportant de manera altruista la gestió i l'experiència dels antics alumnes a aquest projecte social i solidari. PricewaterhouseCoopers garantirà la gestió correcta i transparent dels fons donats a cada entitat, d'acord amb els convenis que se signaran durant el mes de juliol.\n28/05/2012: 4.030.182 €, marcador final de la Marató per la pobresa\nLa solidaritat dels ciutadans traduïda amb els donatius que han fet a través del 905 11 50 50 i les 694 activitats populars organitzades a tot Catalunya han fet possible que, després de més de 17 hores d'intens directe, a Catalunya Ràdio, de les 9 a les 13, i a TV3, de les 12.00 a la 01.20, s'aconseguís sumar la xifra provisional de 4.030.182 €. Pel que fa a trucades telefòniques, n'hi ha hagut 32.702.\nHa estat un dia intens i llarg de Marató per divulgar, sensibilitzar i entretenir per lluitar contra l'exclusió social, com a resposta a la creixent demanda de col•lectius i entitats socials i del conjunt de la societat catalana.\nEl període per fer donatius estarà obert fins al 30 de juny a través del compte corrent de la Caixa 2100-055-35-0202050076, d'internet, Servicaixa i mòbil.\nA les 9 del matí s'obria el marcador a Catalunya Ràdio\nEl programa de Catalunya Ràdio, dirigit i presentat per Sílvia Cóppulo, ha donat el tret de sortida a la Marató. Han estat 4 hores d'entrevistes, reportatges, connexions en directe a tot el territori, entreteniment i l'actualització constant del marcador que s'ha combinat amb la sensibilització, l'anàlisi i la reflexió sobre el que comporta ser pobre avui, la resposta que són capaços de donar els projectes assistencials i de voluntariat o l'adaptació a una nova situació, amb diferents testimonis de sociòlegs, psicòlegs i altres experts.\nAl programa hi han participat, entre altres, Manu Guix, Elena Gadel i Lidia Guevara, autors de la cançó "Fora de joc"; Pere Tàpias i el seu espai "Tàpias variades"; Empar Moliner; Pep Sala, cantant "Boig per tu"... i Xavier Graset i Xavier Solà, en directe des del centre d'atenció telefònica de la Fira de Barcelona.\nLa Marató a TV3, 13 hores de directe\nAntoni Bassas i Agnès Marquès han conduït aquesta Marató puntual, on hi ha hagut temps per sentir testimonis i veure reportatges; connectar en directe amb el territori per conèixer algunes de les activitats que s'hi portaven a terme; per anar a la seu telefònica de la Fira de Barcelona, on hi havia 776 línies i 1.700 voluntaris que treballaven atenent-les i fent feines de suport; per veure els clips solidaris i les crides de personatges de diferents àmbits que se sumaven a la causa de la Marató, l'actualització del marcador...\nTambé hi ha hagut temps per a l'entreteniment amb actuacions com les de La Cubana, Joan Manuel Serrat i Josep M. Mas –Kitflus–, Nina i la Big Band de l'ESMUC, dirigida per Joan Munné, Lídia Pujol i els actors de "Polseres vermelles", Macaco, Manu Guix, Elena Gadel i Lidia Guevara, i els artistes d'"Un gran cor per la Marató", entre altres.\nI a les 19.00 s'ha emès en directe el partit de futbol sala que han disputat els jugadors del primer equip del Barça repartits en dues formacions dirigides des de la banqueta, l'una per Josep Guardiola i l'altra, per Tito Vilanova, un partit que s'ha saldat amb un empat a 8 gols. El Palau Sant Jordi s'ha omplert de gom a gom per veure els guanyadors de la Copa de Rei de Futbol, que han aconseguit atreure una afició solidària que amb el preu de les entrades han fet pujar el marcador de la Marató.\nAquesta ha estat l'última oportunitat per veure Pep Guardiola dirigint la banqueta del Barça, i la primera en què els jugadors han portat l'equipació de la temporada que ve, amb els seus diversos models.\nL'espectacle futbolístic s'ha completat amb l'actuació d'Els Comediants, del Super3 i SP3, i de Manu Guix, Elena Gadel i Lidia Guevara, autors de "Fora de joc", el tema de la Marató per la pobresa.\nTambé a tv3.cat, a les xarxes socials i als dispositius mòbils\nLa web www.tv3.cat/marato ha fet el seguiment del programa durant tota la jornada i ha publicat els vídeos de la Marató per la pobresa hora a hora, així com els vídeos del millors moments i els reportatges.\nL'emissió en directe s'ha pogut seguir també per internet durant tot el dia a través del servei TV3alacarta (http://www.tv3.cat/3alacarta/#/directes/TV3).\nEls usuaris han pogut seguir el minut a minut del programa a través de les xarxes socials Facebook i Twitter, que han tingut una activitat contínua i intensa al llarg de les més de 13 hores de l'emissió.\nEls participants en les diferents activitats per recollir fons per a la Marató han enviat 640 fotos.\nUna altra manera de fer el seguiment del programa, informar-se, fer donatius, comentaris… ha estat l'aplicació gratuïta per a mòbils, disponible per a telèfons Android i iPhone.\nEl destí dels fons recaptats\nEls fons recaptats serviran per finançar projectes socials que millorin i dignifiquin situacions de desigualtat social i de pobresa a Catalunya agreujades per l'actual conjuntura econòmica presentats per organitzacions de l'àmbit de la pobresa i l'exclusió social.\nS'han presentat 235 treballs segons quatre línies d'actuació –assistencial, habitatge, inserció sociolaboral i infància– que actualment són avaluats per un equip d'experts en matèria social sota la coordinació de l'Agència de Gestió d'Ajuts Universitaris i de Recerca (AGAUR). L'impacte social i al territori, el caràcter innovador i transversal dels projectes i la seva capacitat transformadora són alguns dels factors que es valoraran en aquesta revisió.\nEl Patronat de la Fundació decidirà l'adjudicació final dels treballs guanyadors durant la primera quinzena de juliol. Les entitats premiades tindran un any per executar els seus projectes, fins al setembre del 2013, quan se n'exposaran públicament els resultats. ESADE Alumni, l'associació d'antics alumnes d'ESADE, col•laborarà amb la Marató per la pobresa fent el seguiment dels projectes de les entitats beneficiàries dels fons.\nLa Fundació La Marató de TV3 ha posat a l'abast de la Marató per la pobresa la seva estructura consolidada i la gestió rigorosa dels fons recaptats i dels projectes seleccionats. En aquest sentit, la fundació ha comptat amb el suport d'una Comissió Assessora Social per elaborar les bases d'una convocatòria excepcional.\nAquesta comissió, formada per professionals de trajectòria reconeguda del món universitari, de l'empresa i pròxims al tercer sector, vetlla conjuntament amb la fundació pel rigor del procés de selecció i de seguiment dels projectes que s'han presentat al concurs d'ajudes.\n27/05/2012: Macaco actua a la Marató per la pobresa\nMacaco i el seu estil alternatiu estan a punt d'entrar al plató de la Marató per la pobresa.\n27/05/2012: Arcadi Oliveres, a la Marató per la pobresa\nArcadi Oliveres, economista i president de Justícia i Pau, analitzarà les diferents cares de la pobresa a Catalunya.\nA punt per entrar al plató.\n27/05/2012: Preparatius al Palau Sant Jordi\nEl Sant Jordi ja es prepara per al "Barça vs. Barça", el partit de la Marató per la pobresa, i els espectacles que s'hi han preparat.\nAlgunes fotos dels assajos, perquè tot surti perfecte!


Per a concloure l’assignatura…\nAbans de tot, cal dir que aquesta assignatura: Educació i desenvolupament socioemocional a la primera infància, m’ha portat més treball del que pensava. I més temps.\nQuan vaig començar amb l’assignatura, vaig parlar dels meus sentiments. Avui dia, no han canviat. Tot i que cal dir, que he acabat d’una forma no molt agradable (i potser, la/les persones que ho llegeixin ho entendran) però encara així no crec els meus sentiments no han canviat. ‘’Nerviosisme i curiositat’’. Des de la meva visió de possible ‘’futura mestre’’ continuo nerviosa. He aprés molt. Fins i tot més que amb altres assignatures del curs, però segueixo insegura. Les emocions, tractar amb la família, el treball del mestre... És tant complicat. He de seguir formant-se, però sobretot emocionalment, encara no sé com actuar davant algunes situacions. Crec que val la pena formar-se més sobre els temes emocionals, per què algun dia hauré de donar suport a un nen i fins i tot a una família.\nAmb el començament del bloc vaig parlar sempre sobre 2 paraules. Per a mi han set claus durant tot el curs: societat i emocions. Aquestos conceptes ha mesura que ha passat el curs s’han modificat. S’han completat.\nAra li dono més valor a aquestes dos paraules que s’han de treballar conjuntament a l’escola.\nLa societat, és el futur, som nosaltres. La societat depèn, en gran mesura, de l’educació que rebem. La família és l’eix més important, però a l’escola el nen serà una persona més de la petita societat educativa, en la qual la seva autonomia i la seva forma de ser jugaran el paper essencial. Crec que cada nen és com és, i té el seu dret de que això sigui així, però també, ha de tenir dret a experimentar diferents situacions que el faran ser com és i com serà en el futur.\nQuant a les emocions, sempre he dit que és un tema complicat. Som únic, i cadascú pateix i sent i es manifesta de manera diferent. Jo crec que això no és un problema, això és societat, diversitat. Els mestres i les escoles no han de tenir por a intentar treballar-ho, a intentar que els nens coneguin els seus sentiments i els regulin. Crec que és força important que coneguin les emocions. Per ser empàtic, has de conèixer els sentiments, per, a part de saber com pots sentir-te tu, posar-te a la pell de l’altre i experimentar el seu sentiment.\nPel que fa a la família, que és un altre dels temes que hem tractat, la família és el primer suport, la base. Les emocions que afloren amb la família ens fan créixer. És molt important que el vincle que es creï sigui fort, que la família sigui com la paraula compromís i protecció. Sempre escoltant, acceptant i respectant les decisions de tot el grup familiar. Jo entenc la família com un equip, on no és el mes fort el pare, si no on tots tenim un paper important. Dóna igual com sigui la família, si n’ha una mare o dues, si som 3 o som 8, sempre que siguem un gran equip.\nPer altra banda, l’escola ha de ser oberta. Oberta a la societat, compromesa amb aquesta. És a dir que l’escola ha d’acceptar els problemes de la societat i lluitar amb els nens per ells, que els nens també formen part de la societat. També han d’estar convençuts de la seva tasca i no han de tenir por de obrir-se a les famílies explicant activitats o formes de treballar.\nPer últim les meves expectatives com a futura mestra consistirien en fomentar més el treball de les emocions, investigar sobre els temes, les formes de treballar i donar tots els meus coneixements a l’escola per a que tota l’escola treballi més activament amb activitats de identificació i regulació de les diferents emocions.\nTambé, però, m’agradaria especialitzar-me una mica més en aquest terreny i poder ajudar als mestres a comprendre la importància d’aquest tema. Crec que molt dels mestres d’avui dia no són conscients de l’ importància que tenen les emocions. Vull conèixer més sobre les emocions i com treballar amb elles amb persones de totes les edats. Com he dit al principi de la carpeta d’aprenentatge, en tinc molta, de curiositat.\nPublicado por MARIA BONED MARI en 9:20 No hay comentarios:\nEtiquetas: EDUCACIÓ SOCIOEMOCIONAL A LA PRIMERA INFÀNCIA\nCARPETA D'APRENENTATGE: L'ESCOLA\nTEMA 3: L'ESCOLA\nL’escola del segle XXI hauria de ser una escola que preparés per a la vida. Un lloc que garanteix el benestar del infant durant tot el seu desenvolupament. Per tant, l’escola ha de ser com la segona casa dels nens, un lloc per el descobriment autònom i exploració, però també per sentir-se segur emocionalment. A l’escola del segle XXI hauria d’haver-hi cabuda per tots els nens, però també per a totes les famílies. Escola oberta per a tots.\nCom diu Silvia Palou, ha de ser un lloc provocador d’emocions significatives per al nen. On els nens tenen vincles i es relacionen no només amb els companys si no que també amb altres persones adultes i amb els conflictes que poden sorgir.\nPer a que totes aquestes coses es pugin dur a terme és molt important tenir en compte el context físic en el qual l’escola es situa, les situacions que viuen les famílies d’aquella zona... però també les seves emocions i motivacions. S’ha de deixar de veure una classe com un tot, per donar pas a una visualització més acurada de cada alumne, més individualitzada. Cadascú te els seus límits i el seu ritme i l’escola del segle XXI l’ha de respectar. Per tant, les emocions tornen a tenir un paper importantísim dintre d’aquesta gran institució.\nDes del meu punt de vista, crec que es molt important treballar les emocions des de ben petits, ja que el primer cop que el nen va a l’escola pot sentir-se abandonat pels pares. Els nens quan son petits, viuen a casa i creen un vincle molt fort amb els seus pares i parents. Aquest vincle s’ha se traspassar a l’escola. Clar està, que no serà tan fort com el de la família, però el nen s’ha de sentir tan protegit com a casa. A l’escola totes les interaccions que el nen pugui tenir tant amb el mestre com amb els altres nens son crucials per el seu desenvolupament.\nAquest canvi de estar a casa a anar a l’escola o escoleta, pot suposar angoixes per als nens però també als pares. De vegades són els pares els que tenen més por i aquesta por la transmeten als seus nens. Per tant el que és de gran importància és que hi hagi una coordinació entre l’escola i els mestres i les famílies. Els mestres han de donar suport als pares, sobretot, en els períodes d’adaptació. Han de comprendre que la seva actitud es clau en aquest moment i que ha de deixar anar al nen per a que es pugui desenvolupar i relacionar-se.\nUn cop han superat aquesta ‘’separació’’ dels pares, els mestres han de fer un gran treball per estimular totes les capacitats dels nens, sense deixar de banda a cap nen i relacionant les tasques amb els primers continguts. Per exemple cantant cançons dels colors. Durant totes aquestes activitats s’ha de tenir en compte les seves emocions i sensacions. Jo crec que les programacions han de ser obertes, per donar cabuda a tots els imprevistos que poden passar i donar el temps necessari a cadascun.\nPer altra banda també hem de tenir en compte l’altre aspecte fonamental, que és la socialització. Per a que hi hagi una socialització autònoma entre nens, l’espai és clau. Espais que provoquin el joc col·lectiu, però amb diferents espais on integrin els gustos de tots els nens. Amb un clima càlid, com a casa.\nEl centre ha de tenir des del principi la seva filosofia ben clara i que tot l’equip (des dels mestres fins als treballadors de neteja) ha d’anar a la par i treballar per aconseguir el mateix objectiu. Jo crec que en una escola tota la comunitat és ben important. El conserje, ha de ser una persona agradable que doni suport als alumnes i els hi ajudi sempre que necessitin ajuda. Fins i tot proposaria activitats on aquestes persones destaquessin o ajudessin. De vegades anem a buscar persones de fora per fer activitats sense adonar-nos que les tenim al costat. Fer que al centre tots es sentin importants. Tots els mestres haurien decidir i arribar a un acord del que volen treballar i com ho volen fer i sobretot cooperar entre ells fent activitats on els nens de diferents classes col·laborin. I també decidint conjuntament els objectius primordials. Jo com a mestre no posaria molts d’objectiu, penso que hi ha escoles que volen ser molt grans i fer-ho molt bé i es proposen molts d’objectius que després no els poden complir. Jo em decantaria per pocs objectius per claus.\nEls que no poden faltar en un centre d’educació del segle XXI són:\n-Autonomia: El mestre es converteix en guia i deixa provar, experimentar al nen. Pot equivocar-se, però després haurà de buscar la solució al seu problema. No es tracta de deixar fer, però tampoc d’imposar. Els mestres han de donar més oportunitats als nens per ser autònoms.\n-Respectar els ritmes: Aquest objectiu està molt relacionat amb l’anterior. Bé, si deixam de donar les coses fetes, els nens hauran de reflexionar sobre el que estan fent. Com sempre dic, som únics. Tenim gustos diferents i més o menys facilitats en segons quines activitats, per tant, hem de ser pacients i respectar el temps de cada alumne, sempre guiant-lo i donant-li seguretat.\nHi ha molts objectius més, cada escola hauria d’agafar els que més creu que necessita treballar. Però en conclusió cada escola hauria de fer un estudi de les seves necessitats i treballar a partir d’aquestes i els objectius que es plantegin. Obrint les portes a les famílies per oferir ajuda i treballar sempre conjuntament.\nNo deu ser fàcil però segur que és més gratificant quan tots ens sentim part d’aquesta escola.\nDurant l’etapa escolar, és molt freqüent descobrir noves emocions que sorgeixen de situacions diferents. De vegades ens costa desxifrar el que sentim o com i perque ho fem. Per això és important que l’escola sigui un reforç per aquestes situacions i que doni importància a saber identificar els sentiment així com controlar i regular-los.\nPer això m’he proposat plantejar un taller de emocions, bé, són un conjunt d’activitats senzilles que es poden treballar en un dia en forma de taller, o bé fer una activitat cada dia per concloure el tancament d’una sessió o una tutoria...\nPer què l’has triat?\nCom he dit abans, crec identificar les emocions no es gens fàcil. A l’escola els nens s’enfronten a molts conflictes que hauran de resoldre autònomament. No només parlo de l’escola, a l’ institut i a la vida real també. Però si pel contrari, aprenen a identificar i regular aquestes situacions i emocions, en un futur sabrem com actuar, a acceptar-les i regular-les. Per això he triat aquestes curtes activitats, que poden treballar-se individualment o en grup.\nPer dur a terme aquest conjunt d’activitats m’he propossat uns objectius a complir:\n-Identificar les diferents emocions.\n- Respectar que cadascú és únic i per tant té i expressa les emocions de diferent manera.\n- Fer un previ exercici de regulació de les emocions.\n- Comprendre, a partir de situacions fictícies, quines emocions no son correctes.\nNo obstant aquestos objectius son els fixats per les activitats proposades, però al currículum d’educació primària trobarem d’altres més generals que també reforçaran aquestos mencionats anteriorment.\nEn què consisteix el taller de les emocions?\nAquesta és una activitat que es desenvoluparà en 5 estacions. En cada estació es treballaran les emocions de diferent manera. Els alumnes es trobaran en un espai obert, on s’haurà explicat com es farà l’activitat i podran anar passant pels diferents ‘’racons’’ o estacions. A continuació explicaré les diferents estacions.\nEstació 1: Identifica les emocions.\nLa mestra responsable d’aquesta estació seurà als nens en rotllana, demanarà que tanquin tots els ulls i que escoltin bé, per que després farà unes preguntes sobre la història.\nA continuació contarà una història on hi hagi contingut emocional (un nen que perd al seu canet, el canet que te por, l’alegria que sent al trobar-lo) i a continuació demanarà que obrin els ulls i s’incorporin i els farà preguntes sobre els sentiments que han patit els protagonistes de l’història.\nA continuació demanarà que sentirien ells si fossin el nen que ha perdut el ca, o el ca que te por, etc...\nEstació 2: El semàfor.\nEls nens s’asseuen en cercle i la mestra reparteix tres cartolines a cadascú. Una verda, vermella i taronja. La mestra haurà d’anar llegint situacions que podrien passar a la vida real i que passen a l’escola i els nens han de mostrar la cartolina segons li paregui que la reacció que la mestra conta.\nPer exemple la mestra diu: un nen va al supermercat amb la mare. La mare té pressa per que ha de fer el dinar. El nen vol unes llaminadure i com la mare no li vol comprar, es tira pel terra. Els nens hauràn de mostrar una cartolina i explicar per que han elegida aquella.\nA continuació la mestra preguntarà que podria sentir la mare, i que farien ells al respecte.\nEstació 3: PA-TA-TA\nUn alumne surt davant la resta i posa com per que li facin una foto fent una emoció. La resta de companys han de endevinar quina emoció és i justificar si els hi agrada, quan senten aquesta emoció, etc...\nAl mateix temps el mestre li fa una foto. Si aquesta activitat es fa amb continuïtat es pot fer un mural que representi les diferents emocions, per consultar-hi si hi ha dubtes.\nEstació 4: Classifica les emocions.\nA l’aula hi hauran diferents capses amb el nom d’emocions diferents. Els nens hauran d’escriure en un paper les situacions que els hi causen aquelles situacions i les sensacions que tenen al respecte. Cada ratet o bé si es fa a la llarga cada setmana, es poden anar mostrant quines situacions causen aquella emoció i comentar-ho amb la classe i reflexionar el perquè.\nEn aquesta estació es farà una manualitat que després es quedarà a l’aula. Consisteix en fer un termòmetre amb cartolina o cartró i decorat amb pintures i gomma eva. La part de dal del termòmetre es posarà una cara contenta i a baix una tristra. I numeros de 10 amb 10 que expressaran el percentatge.\nL’activitat consisteix en que cada dia i segons el moment, el nen posi una foto seva al percentatge de felicitat que tingui. El mestre quan vegi que està molt content pot incidir dient: Què t’ha passat avui, perquè estàs tan feliç? Els alumnes podran compartir les seves experiències i emocions amb la resta de la classe.\nBé considero que amb aquestes 5 estacions els nens començaran a identificar les següents emocions i quines sensacions poden produïr-se.\nCom veieu, són activitats curtes i senzilles que qualsevol mestre pot aplicar a la seva aula. El material necessari, és barat a l’abast de tots i que es poden trobar a qualsevol escola. L’únic que es necessita son ganes de participar i ensenyar aquest tema que ens envolta a tots: les emocions.\nAl començament d’aquest nou tema: l’escola, vaig parlar per sobre el tema del període d’adaptació. I és que començar en un joc desconegut i amb gent desconeguda no es gens fàcil per un nen.\nPer explicar l’ importància d’aquest procés, reflexionaré sobre un text, que podria ser una situació quotidiana d’una escolta:\n- Una mare li diu a la mestra del seu fill de tres anys que fa poc que ha començat el nou curs escolar i que per tant, està en el procés del període d’adaptació, que aquest ja està suficientment adaptat i que considera que ja pot finalitzar aquest període. La mestra li va respondre que, encara que el nen ja estigués adaptat, era ella la que tenia por i no es sentia còmoda finalitzant el període d'adaptació abans d’hora, perquè necessitava que les coses anessin com estaven programades.\nDurant el període d’adaptació pateixen moltes persones, no només els fills. Per una banda trobem els pares. Cada pare és un mon. Existeixen d’aquestos que ho passaran pitjor que els seus fills quan s’hagin de separar, però també n’hi ha que, tot i que s’estimin molt als seus fills, tenen més coses que fer, com treballar.\nPer aquestos l’escoleta, serà un lloc de guarda i custodia del seu nen. Quan això passi, pot ser passi la situació abans esmentada.\nLa realitat és que la persona que conviu amb el nen i el seu sentiment de pèrdua, és la mestre, que li donarà suport i seguretat en aquest moment de separació. Per tant el treball del mestre serà qui avaluí l’etapa en la qual es troba el nen. I ella decidirà quin és el moment per deixar aquest període. El fet de acabar abans d’hora pot provocar que el nen no es desenvolupi emocionalment com pertoca i fins i tot crear un frustració molt greu.\nPerò per part del pares tampoc és fàcil aquest procés, ja que requereix molt de temps i dedicació també per la seva part. Cosa que en els nostres temps surt molt car. Les empreses no tenen en compte aquest procés i les vacances de maternitat no donen abast per aquest moment de separació. Una mare ha de treballar i en part, ha de deixar al nen a cura d’algun parent o institució. Això, però, no passa a altres països on donen més importància a la criança dels fills amb baixes de paternitat de moltes més setmanes.\nEn conclusió, penso, que l’escola ha d’explicar amb gran claredat la importància d’aquest període, explicar el seu funcionament, objectius, sempre transparentment. En aquest cas, crec que la mestra no deixa del tot clar la seva explicació. A més l’explicació s’hauria de fer un cop el nen s’apunta en aquesta institució. Per altra banda, els pares o familiars hauran de fer l’esforç de poder dur-ho a terme per que el seu fill comenci la seva escolarització sense angoixes i gaudint de l’experiència que comporta.\nAra que parlem d’escola, hem de parlar de les persones que habiten en elles. Els mestres. Els mestres serien com els pares en una casa. Han d’entendre als seus alumnes, posar-s’hi a la seva pell. Penso que el treball que el mestre fa amb els alumnes molts de cops es veu reflectit en els següents cursos de l’alumne, fins i tot en el seu futur. Tots hem tingut un mestre que ens ha marcat, oi que si?\nDoncs bé, per fer la realització d’aquesta entrada i fonamentar-me més sobre el tema he vist un documental ‘’ser y tener’’ que recomano a tots. És un documental on el paper del bon mestre queda més que reflectit. I és que en aquest documental podem veure l’actitud i el vincle amb els alumnes, però també la gestió de l’espai i el temps i el importantíssim treball de les emocions .\nAquest mestre a mi al principi em causava un poc de confusió tot i que ers prou directe i fins i tot autoritari, donava afecció i mostrava tendresa als seus alumnes. El que més m’ha agradat era que tot i que el considerés un mestre autoritari, escoltava als alumnes i els feia reflexionar. Els guia. Fins i tot s’adapta al nivell i ritme de cada alumne. Suposo que ara tots tindreu el mateix caos que jo al cap, ja que estic descrivint a un mestre democràtic. El seu to de veu, però, era fred. No obstant la seva actitud amb els alumnes, per mi, era excel·lent. Davant els conflictes sempre defensa el diàleg, ell mateix fa de mediador i com he dit sense escolta i no jutja. Els fa reflexionar sobre el conflicte i que ells autònomament arribin a un acord.\nJo crec que quan ets mestre has de tenir una metodologia molt clara. És a dir has de fer les coses saben i creien en el perquè les fas. Però tu decideixes quin tipus de mestre vols ser i no cal pas decantar-se amb jo seré... Aquest mestre que jo considero autoritari, tenia coses molt bones, podria dir que fa una barreja de diferents models i li funcionava.\nA més aquest mestre té relació directa amb la família. Fet que com ja he explicat en el tema anterior és molt important tant per la pròpia família, com per al nen. Els hi ajuda i dóna consell i fins i tot està tan segur de la seva tasca, que la comparteix. A mi em dona desconfiança quan he de fer un treball i pregunto a alguna mestra com ho fa i no m’ho vol explicar, és com que no està segura de que ho fa bé. Si n’estàs segur de la teva tasca, perquè no compartir-la?\nQuant a la gestió de l’espai i del temps, en la meva opinió crec que és correcta. Ell fa diferents grups de nivells similars i reparteix feinetes que han d’anar fent. D’aquesta manera destaca l’autonomia. No obstant crec que si fes grups heterogenis, pot ser els alumnes s’ajudessin uns als altres. Podria ser fins i tot més motivador. Ell a la vegada es posa a la mateixa altura del nen (suposo que perquè així el nen no se sent inferior si no de igual importància). Pel que fa a l’avaluació, realitza co-avaluacions, en les quals els mateixos alumnes son partícips d’aquesta, adonant-se del que han aprés.\nUna de les emocions que més treballa, segons el documental, és l’empatia. Una emoció molt complicada. Ell aprofita els conflictes que sorgeixen per, a partir del diàleg i la reflexió, posar-se al lloc de l’altre. Amb els conflictes personals ell traballa de manera individualitzada amb cada nen. Dóna confiança als seus alumnes.\nEl tema emocional, cal dir, que el treballa i li dóna molta importància a les experiències de cada nen, els escolta, no amaga el tema com si no existís, si els nens volen parlar-ho ho deixa.\nPer acabar diré com he dit abans, que existeixen molts models de mestres, segurament cada mestre tingui el seu propi. No cal posar-se en bàndol o un altre, si no que hem d’agafar el que creiem que és millor i fer-ho el millor possible, sempre estan segurs i còmodes amb el que fem. Cada dia, aprendrem d’una persona i cada cosa ho podríem aplicar a la nostra aula.\nEl vídeo es pot veure al següent link:\nPublicado por MARIA BONED MARI en 6:57 No hay comentarios:\nCARPETA D'APRENENTATGE: LA FAMÍLIA\nTEMA 2: LA FAMÍLIA\nQUÈ ENTENS PER FAMILIA?\nJa hem acabat el primer bloc. Tot i que podríem continuar dies i setmanes parlant de les emocions, hem de deixar-ho un poc de banda per continuar amb el temari. El nou bloc parlarà de famílies.\nAvui a classe la temàtica ha set molt semblar a la del primer dia. Què entens per família? Què és per a tu la família? Com amb les emocions, pareix una pregunta fàcil, però amaga alguna cosa. La família. La meva família és genial. Me’ls estimo moltíssim a tots. Sóc molt feliç. Però conec a altres tipus de famílies en les que no ho tenen tan bé com jo. Que han perdut pares o mares i segueixen sent famílies. Ara si que estic embolicada....\nNo vaig saber fer una definició. Jo vaig dir paraules: unió, protecció, ajuda... però no les sabia lligar així que vaig esperar a que les meves companyes ho fessin per després fer una definició conjunta. Elles també tenien dubtes, però finalment sí varen fer una definició.\nFinalment entre tot el grup varen decidir que família la definiríem com el grup d’individus vinculats per aspectes jurídics, afectius i/o biològics, on cadascú adopta un rol, i comparteixen unes normes comunes per facilitar funcions de socialització, desenvolupament i protecció.\nEl component que no podia faltar en aquesta definició era el de afecció. És igual si el teu pare es biològic o no, si t’han adoptat o t’has criat amb els teus avis. Per a mi la família es la persona que et cuida. La família pot ser un amic.\nActualment la família passa per una llarga evolució la qual en dóna a conèixer multitud de tipus de família: monoparentals, famílies nombroses, d’un sol fill, parelles de fet, fills amb pares separats, fills adoptats, famílies d’acollida, pares adolescents...\nTots aquestos tipus de família (i més que n’hi ha) tenen els mateixos drets per tenir un fill, sempre i quan l’estimin i compleixin les seves obligacions com a pares.\nAvui acabaré aquí la meva entrada concloent que és igual com sigui una família sempre i quan es respectin els drets de tots i es visqui en harmonia.\nESTABLECER LÍMITES, ESTRUCTURA Y EXPECTATIVAS\nPer fer una reflexió sobre aquest tema, m’he informat llegint el capítol 5é: La necesidad de establecer límites, estructura y espectativas, del llibre"Las necesidades básicas de la infancia.Lo que cada niño o niña necesita para vivir, crecer y aprender". M’he trobat que moltes de les idees que tenia en ment, són iguals, però llegint aquest capítol ara ho teng tot més clar.\nEstablir diferents límits i normes, és un debat que segueix candent des de fa molts d’anys. Tot i així cal dir que aquestos límits estan molt lligats i comencen amb la cura afectiva.\nCal dir però, que aquestos aprenentatges són molt importants i s’ha de comprendre el perquè dels límits. No s’han de respectar unes normes només per que hi ha alguna autoritat, si no per que la situació prohibida pot afectar a moltes altres persones. És com si per exemple un de nosaltres ens saltéssim un semàfor en vermell per que no ha policia mirant, la nostra mala conducta pot afectar a un vianant que esta caminant. En molts de casos els nens obeeixen les normes per por als càstigs. En cas que aquesta por sigui exesiva, pot ser acabi en frustració i inhibició. Em sorprèn les repercussions que poden existir si no s’apliquen bé els limits, ja que en aquest capitol diu que els nens que aprenen els límits a partir de la por, son més bulnerables a la beguda, pot ser la seva autoestima i confiaça es desvaneix poc a poc.\nNo obstant, això no vol dir que no s’ha de impartir disciplina, si no que que la forma que dóna millors resultats tant a curt com a llarg termini és aquella que es considera un ensenyament. Mostrant afectivitat i confiança, reflexionant sobre el que s’ha fet. Pot ser que una mirada de desaprovació generi més sentiments que un crit. Però per a que això sigui possible també has de donar mirades d’aprovació.\nPer altra banda, trobem el càstig físic. Això no es disciplina. En la meva opinió l’unic que fas és que el nen sigui molt vulnerable. Debilita la imatge del nen. El nen que reb aquest tipus de càstig, ho pagarà en un futur, amb els companys o societat. Bé no m’agrada aquest tipus de càstig, així que no en parlaré més.\nSempre he pensat, i després de llegir el capitol la meva idea es reforça, que la millor manera és el diàleg. Xarrar, explicar donant-li a entrendre el que passa, el perquè estàs demanant alguna cosa. Per exemple l’altre dia, la meva neboda volia anar a jugar a la terra, però no volia possar-se les sabates, així que jo li vaif dir: ‘’ Sara, jo porto les sabates posades, la mare i la avia també, si vols anar a jugar te les has de posar, si no et podries fer mal.’’ Ella ho va entendre i se les va posar.\nCrec que el més complicat és que les persones adultes no ens hem d’acomodar. Si demanem disciplina també hem de complir les normes que imposem. Si al cas anterior jo anés a jugar amb la meva neboda sense sabates, podria crear una discoherència cognitiva. Sempre des de l’afecte hem d’expliacar i donar respostes a les seves preguntes. Els adults son un model de conducta a seguir, per tant hem d’anar alerta amb el que fem, amb el que diem i com ho diem.\nClar està que no és una tasca fàcil, doncs el que intentem és frenar els seus impulsos, per tant hem de explicar el per què i començar molt aviat. Quan son petits, els hi fem gestos d’aprovació o no i comunicació no verbal. El to de veu també és molt important, sempre ha se ser tendre i d’afecció.\nEl nucli de una perspectiva didàctica de la disciplina es troba en les expectatives. Expectatives que poden motivar o bé desmotivar als nens. En un principi els nens seguiran unes pautes de comportament per agradar als pares i a la gent del voltant. No obstant, si les expectatives dels pares son molt elevades el nen pot sentir-se desmotivat i trist. Les expectatives dels pares haurien de ser que aprenguin a l’escola i que compleixin els objectius que a ells li agraden, sempre sense imposar. Per altra banda també han de voler que els seus fills sentin curiositat per coneixer el mon i experimentar amb ell. Està clar, un altre cop, que l’actitud dels pares és vital.\nPer a concloure, crec que cada família ha de ser un equip i treballar a la par. Que les normes, límits i expectatives siguin les mateixes. Per altra banda no han de forçar als nens a fer el que els pares volen, tot el contrari, han d’entendre el seu mon interior, escoltar-los, deixar-los parlar, decidir i no imposar.\nDOS MODELS DE FAMÍLIA\nDesprés d’haver llegit l’article de Giorjo Nardonne i Mauro Bolmida: ‘’Retrato de dos modelos de familia’’ puc dir que cada cop tenc més clar els tipus de família que existeixen, no obstant ells ens parlem de dos models. Models que afectaran el desenvolupament del nen i per tant les seves emocions i la percepció del mon que els envolta.\nTot i que existeixen més models, aquest article ens parla de dos, per una banda, trobem el model hiperprotector i el model democràtic -permissiu.\nEl model hiperprotector, com el nom indica es dona quan els pares protegeixen als fills. Protegir és una necessitat, tant per al fill, que sobretot a les primeres edats necessita ajuda per dur a terme el seu desenvolupament, com pels pares, que han de sentir que protegeixen al seu fill per sentir-se complerts. No estan parlant de no protegir, si no de protegir massa. Es dona quan l’autonomia del nen es veu disminuïda, i per quasi tot depenen dels seus pares, per tant no aprenen a resoldre conflictes ni a raonar. Raonar és molt important i és una cosa que s’ha de fer des de ben petit. Raonar i donar la teva opinió, aprendre a no tenir raó es aprendre a créixer si com a pare no deixes que el teu fill s’equivoqui o rectifiqui, estàs fent que el teu nen no es relacioni o que li costi més. A més aquest model provoca que cada cop el nen tingui més ganes de no fer res. Els pares permissius acaben fent tot el que vol el nen, aquestos nens n tenen deures ni tasques i no tampoc volen tenir-les, jo crec que fins i tot deixen de valorar les coses tan importants per als nens. Pot ser fins i tot tingui problemes per socialitzar-se a mesura que creixi, ja que en cas que les coses no passin com ell vol, es frustri.\nPer altra banda trobem el model democràtic- permissiu. En aquest cas els pares volen mantenir una relació amb el seu fill amb el mateix nivell jeràrquic. Es dona quan els pares volen ser amic, i com el nom indica, els pares permeten moltes coses als seus nens. Això provoca que de vegades el fill s’ensoti amb la seva. És molt important que els pares no s’oblidin que ells son l’autoritat, que el seu fill depèn d’ells i que segons l’eduquin serà d’una o d’un altra manera. No obstant mantenir una rica comunicació entre pares i fills es fonamental així com deixar que s’equivoquin i raonar sobre aquest error, es per tant que el paper passa a ser a guia.\nTambé és fonamental establir unes normes, normes no només per als fills si no per a tots els que visquin a la casa. Normes que s’han de complir per viure en harmonia i sobretot consensuades en grup. Quan aquestes normes no es compleixen no s’ha de permetre o ‘’passar’’ s’ha de parlar i justificar per què ha passat.\nLa conseqüència més negativa, però, d’aquest model es donarà en un futur quan el fill hagi d’adartar-se a la societat, sortir de casa i complir les normes de l’escola, de la societat real. Si no ho ha treballat a casa, si les coses no son com a casa seva pot crear-li descoherències cognitives i frustracions.\nPer a concloure amb aquest article, diré que són dos models molt diferents. Podria dir-se que oposats, però tenen una cosa en comú i son les repercussions o conseqüències per al desenvolupament del nen. Està clar que si no aprèn a estar així en la petita societat que és la família, tampoc podrà estar-ho sense problemes al mon real. Però tot això no es culpa seva, es culpa de que la seva família no ha sabut posar-li normes i límits.\nCom a futura mestre cal dir, que a l’escola no hem de ser tampoc iguals, no hem de permetre alguns comportaments, hem d’aprendre a dir no a algunes accions i sempre buscar una justificació correcta i coherent per al nen.\nPer finalitzar, és important reflexionar sobre la importància dels primers aprenentatges dels nens però sobretot, en aquestos casos, sobre quin model és el més adient i fa servir la persona que acompanya a aquest infant. El seu desenvolupament en certa mesura depèn de com l’eduquem i com visqui la realitat familiar.\nAquesta pel·lícula tracta sobre una jove parella que espera el seu primer fill i recorre Estats Units buscant el lloc ideal per quedar-se i crear una família.\nQuan Burt (John Krasinski) i Verona (Maya Rudolph) s'assabenten que van a tenir un nen, sofreixen una crisi de pànic: no suporten el lloc on viuen, creuen que les condicions no son optimes per criar a un nen. Per tant demanen ajuda als peres de Burt, però aquestos són apunt són a punt de mudar-se i no podrien comptar amb la seva ajuda.\nAquí es quan començen la seva aventura, decideixen emprendre un viatge a la recerca d'un lloc per fer arrels i criar un nen i de pas, visiten a una sèrie de parents i amics. Aquestos parents es caracteritcen per ser ben diferents amb models totalment extremistes.\nDurant la pell·lícula poden veure els diferents tipus de amília que hi ha, situacions que viuen i fins i tot podríem comprendre el concepte de família per a moltes persones. Molts poden sentir-se part d’algun tipus d’aquelles famílies per que actuen igual.\nDurant el transcurs d’aquest viatge els protagonistes se’n adonen que no existeix una família perfecta nbi tan sols poden aprendre a ser una família perfecta. Si no que ells mateixos han de reflexionar sobre el que volen a la família que volen crear i no pas guiar-se per els seus amics i parent. Sempre està bé tenir una ajuda, però has d’estar ben segur de com ets tu, com és la teva parella i com vols que sigui el teu fill.\nEl missatge més revelador que m’ha donat ‘’Un lugar donde quedar-se’’ és que els pares han de cooperar, han de ser un equip i decidir les coses conjuntament. També que per educar el més important no és on et trobis o les disposicions econòmiques i materials si no, estimar-se al fill, tenir cura de les seves necessitats i acompanyar-los en el seu desenvolupament per que quan siguin grans puguin ser independents.\nPer últim dir que m’ha paregut una comèdia entretinguda i divertida que recomano. Pots veure reflectit i riure i aprendre dels teus errors. També dir que en una família és més important mantenir els vincles forts i mantenir durant aquest viatge, voluntat per ser el millor pare o mare.\nPublicado por MARIA BONED MARI en 6:54 No hay comentarios:\nCARPETA D'APRENENTATGE: LES EMOCIONS\nTEMA 1: LES EMOCIONS\nQuan vaig veure per primera vegada el nom de l’assignatura al moodle el meu cap ràpidament va fer una pensament de oh, que guai, estudiarem les emocions. Però poc a poc passaven les primeres classes, el meu cap anava dient-me: Maria estàs molt perduda.\nLa veritat és que realment mai he treballat el tema de les emocions, se que existeixen i que moltes son vitals, que les necessitem i que estan dins del cos de cadascú. També crec que tot i que tots podem tenir les mateixes emocions en un moment determinat, cadascú les manifesta d’una manera única i particular. Això ens fa únics.\nPer tant, al veure el nom varem despertar sensacions com nerviosisme, curiositat... Son sensacions m’han acompanyat durant tot el curs i que algunes, com la de curiositat, encara hem ronda pel cap. Ja que crec que aquet és un tema molt ampli.\nDe tota manera aquesta assignatura no només parlarà de les emocions, si no que també de la societat. Bé, jo crec que aquestos temes tenen molta relació. Les emocions les pots viure tot sol, però compartir-les crec que és molt més beneficiós. També crec que les emocions sempre surten del nostre cos d’una manera o un altra, de vegades fins i tot sense que ens adonem. És a dir, n’hi ha dies que te pots enfadar i tot i que no vulgues demostrar-ho la cara et delata, però no sols la cara si no els gestos i la teva forma de ser canvia i la gent del teu voltant ho nota i ho pateix, d’una manera o un altra.\nL’objectiu principal que em plantejo amb aquesta nova assignatura és, aprendre el màxim possible; xopar-me d’aquesta assignatura per poder fer servir aquestos aprenentatges a la vida real, no només a l’escola si no en la meva vida, amb els meus amic i familiars.\nEl primer dia de classe el mestre ens va parlar d’aquestos dos grans conceptes: societat i emoció. La societat, tots varem poder dir alguna paraula, alguna definició... Ens varem poder defendre. Després ens varem fer la pregunta de ‘’què són les emocions?’’ totes ens varem quedar un poc capgirades. El que enteníem per emocions ho explicàvem dient sentiments. ‘’Bé, i què són els sentiments?’’. Ho sabem, no, no ho sabem, ho sentim. La meva reflexió va ser que els sentiments es senten, no s’expliquen. Sabia, però que aquesta no era una resposta vàlida. Maria algun dia seràs mestres, és molt important que ho puguis expressar, em deia a mi mateixa. Però no, no hi havia manera. Tenia una resposta al cap, però era incapaç de treure-la amb paraules.\nAquesta assignatura que m’ajudarà a comprendre la importància d’aquelles coses que sentim i encara no sabem explicar em sembla molt interessant i molt important per a l’educació no sols infantil o primària si no, l’educació de la vida, per a tots.\nVa sorgir una altra pregunta: quines son les emocions primàries?. Primàries. Vaig pensar, que significava aquella paraula. Després entre tots varem coincidir que eren aquelles emocions que eren necessàries per a la supervivència de l’espècie. I després de llegir un capítol del llibre de Sílvia Palou Vicens (2004) Emociones primarias i su alquímia. En Sentir y crecer. El crecimiento emocional en la infancia: Propuestas educativas (111-126) Barcelona. Graó, ens va quedar tot més aclarit.\nLes emocions primàries són cinc i son: L’amor, la ràbia, la por, la tristesa i l’alegria.\nLa ràbia és necessària per la supervivència. Sí ho és, al principi no comprenia perquè però ara crec que de la ràbia aprenem, que hi ha diferents tipus de ràbia i que per viure en societat es important aprendre a ‘’tolerar’’ aquesta ràbia.\nL’amor, el que tots anhelem i desitgem. Crec en l’amor, crec que és el motor que mou el mon. Però no crec que aquest sentiment només es pugi tenir amb una persona. Per exemple, hi ha gent que amb el seu treball es feliç no necessita res més, el seu amor no és cap a una persona, si no cap a una afició. De tota manera a la lectura ens parla de diferents tipus d’amor: amor immadur és aquell on dues persones esdevenen dependents una de l’altra, en canvi, l’amor madur es podria resumir amb la frase “t’estim perquè m’estimes”. Té en compte la responsabilitat que representa aquesta unió, assumeix la necessitat de tindre cura de l’altra persona i es preocupa per conèixer-la per poder respectar-la. Però mai es perd de vista la pròpia identitat.\nLa por, que ens ajuda a defensar-nos. Una persona sense pors, pot ser un perill. Ens ajuda a alertar-nos de les coses que poden ser perilloses o fer-nos mal. És important que amb el pas del temps ens adonem de quines son les nostres pors i de com superar aquelles que podrien millorar la nostra vida.\nLa tristor, tot i que de vegades pugui confondre`s amb la ràbia o la por, és un sentiment que també es vital i necessari. Crec que hem de tenir dies tristor per després tenir dies més feliços.\nL’alegria sens dubte, és un sentiment necessari per viure. Hem de trobar a aquelles persones que ens facin sentir aquest sentiment i viure en harmonia.\nTots aquestos sentiment afloren quan ens relacionem, o ens socialitzem amb altres persones o àmbits, per això estan tan relacionats aquestos dos conceptes: societat i emocions.\nDurant aquestes primeres sessions les emocions estan xopant tot el nostre nou aprenentatge. Com que durant els dies anteriors teníem tants dubtes sobre les emocions varem decidir crear una definició ‘’nova’’. No nova, si no, escriure el nosaltres enteníem per emoció. No va ser una tasca fàcil, doncs vam haver d’informar-nos i cercar diferents definicions via Internet, biblioteques, articles etc...\nAquell dia, varem arribar totes a classe amb la nostra cerca i la nostra petita definició sobre emoció. Després vàrem debati sobre quines coses eren més importants i entre totes varem crear aquesta completa definició.\nEmocio: Resposta a un estímul intern o extern que provoca una alteració de l’ànim de manera involuntària o conscient, intensa i de poca durada que crea una sensació agradable o desagradable que es manifesta en alteracions psicofisiològiques i expressions físiques en funció de la interpretació subjectiva de l’individu influenciat pel seu context cultural o context immediat.\nun moment una sensació que et provoca un canvi en la teva forma de estar o comportament immediat. Aquest estímul pot venir per via interna (un pensament, un record...) o via externa (unes paraules, veure alguna cosa...). Aquestos fets poden generar un canvi en el teu estat d’ànim, i es veuran, com vaig dir a la primera entrada, en els teus gestos o expressions i fins i tot en la teva manera d’estar. No tots les persones, tenen una mateixa emoció en un temps determitat, doncs som persones úniques, i hem viscut diferents coses i formes diferents, per la qual cosa sentirem i ens expressarem de diferent manera.\nUn altra activitat que ens van proposar va ser cercar definicions del mateix llibre de la primera entrada (Sílvia Palou Vicens (2004) Emociones primarias y su alquímia. En Sentir y crecer. El crecimiento emocional en la infancia: Propuestas educativas (111-126). Barcelona: Graó.) Havíem de cercar una frase de cada emoció primària i justificar per que l’hem triada.\n- Ser prudente no quiere decir ser cobarde, si no reducir el riesgo al máximo. Con exeso no pernite abanzar, pero puede ser una virtud si evita grandes fracaos.\nVaig decidir que aquesta definició era la més encertada perquè qui no te por, pot fer coses perilloses i acabar-les en fracàs. El nen que no te por de saltar d’una finestra, pot romprer´s una cama. Però no només per això. Les teves accions no només t’afecten a tu, si no també a les persones que t’envolten. De vegades la teva por no es només per tu, si no pel que passaria a aquestes persones si a tu et passés alguna cosa greu.\n- Todos los seres humanos buscan ser amados y reconocidos. Este sentimiento es, en muchos casos, el timón de nuestros comportamientos, de nuestros deseos y necesidades. Como maestros, y como padres y madres, debemos tenerlo siempre presente.\nPer moltes persones (jo inclosa) crec que en la vida ens em d’enamorar, hem de sentir-nos estimats per algú especial. Moltes vegades quan estimam algú canviem moltes coses per aquesta persona. Crec que no hem de tenir por de dir que estimem, tant als nostres amics, familiars i parelles. Hem de donar tendresa a totes les persones que ens envolten.\n- Es una buena experiencia de juego exitarse, alterarse, probar el proio límite de locura y volver de nuevo a la serenidad, a encontrar el equilibrio. Si hemos jugado a ello antes, tendremos más herramientas para la vida real.\nPer a mi aquesta frase vol dir explorar. Explorar els nostres extrems, les sensacions, fer locures, coses que no faries en altres moments i aprendre d’aquestes experiències sempre des del costat més positiu. Aprendre a trobar el costat positiu de les coses. Totes les experiències tenen ens ajudaran en un moment determinat per això hem de valorar-les i trobar el costat positiu.\n- Preguntarnos qué nos aporta la situación que estamos viviendo. Las crisis o los momento difíciles son momentos de cambio, de aprendizajes importantes, aun que sean duros.\nAquest està molt relacionat amb el anterior, tot i que és difícil de les coses tristes, negatives també s’aprèn. Pot ser tot d’una no te n’adonis, o bé, estàs cegat per la felicitat que has pogut sentir abans, però amb el temps aprenen que perdre ens ajuda a lluitar i seguir endavant, que som més forts del que creiem. Hem d’aprendre de tots els moment s i situacions per que aquestos també ens ajuden a créixer.\n- Convencer con explicaciones cuando uno está fuera de si, no sirve de nada, aún puede irritar más.\nAquesta definició l’he agafat per que em recorda molt a mi, i a la meva manera de ser. Jo en molt poques ocasions m’enfado i m’enrabio, però quan em passa, necessito uns minuts d’estar tota sola i pensar. Quan ve gent a explicar-me coses el meu cap es nubla. Por ser, estic tant capficada amb el meu pensament, que no accepto res més. Per tant crec que el millor es donar temps per pensar, per a que la mateixa persona se n’adoni que no ho està fent bé. Donar aquest punt de confiança. Pot ser després la mateixa persona demani disculpes, o entén el que ha fet malament.\nLES EMOCIONS 3\nAvui a classe hem vist un vídeo que tracta sobre el desenvolupament afectiu i social dels nens d’es del naixement. Era un vídeo reportatge on es mostraven la reacció de diversos estímuls i en diferents nens. És estimulant veure com un mateix estímul pot crear reaccions tan diferents en nens de la mateixa edat. Sembla que els nens a simple vista son només nens, que encara no han de tenir vivències que facin que et manifestis d’una o un altra forma davant d’un esdeveniment, però penso que és quan ets un nen on et fas com a persona. És a dir la teva essència es crea amb els recors i vivències d’infantessa.\nPuc dir, però, que durant el vídeo he vist coses que ja sabia, coses que, o bé, estem estudiant ara mateix o que hem estudiat al quadrimestre anterior. De tota manera això ens ha servit com a punt de partida per comprendre tot el vídeo a més d’un breu repàs dels coneixements que ja sabíem.\nAl començament del vídeo parla sobre els reflexos. Els reflexos son respostes en forma de moviments, aquestos son involuntaris. Serveixen per adaptar-se al món i protegir-se. El que no sabia dels reflexos, és que són les primeres expressions dels nens. El nen ens parla a partir dels moviments i aquestos en un primer moment son reflexos, el fet de posar-se els objectes o la mà a la boca, el succionar qualsevol cos que vagi a la boca... totes aquestes manifestacions ens vénen a dir com està l’infant.\nA conseqüència d’aquestos reflexes, sorgeixen els vincles afectius. En un primer moment són els pares qui van a complir les necessitats dels seus nens. Per tant creen una relació única entre ells. Durant el vídeo parlen que la primera figura d’afecte, que es consolida durant els dos primers anys, és la mare ja que en molts de casos és la que li dona pit i per tant li assegura la supervivència. De tota manera, els objectius de la figura d’afecte, a part de assegurar la supervivència, són: crear un clima de seguretat, estimar i demostrar-ho, desenvolupar una comunicació....\nAquestes primeres relacions faran que el nen es desenvolupi d’una manera o d’un altra donant més importància i valors al que els pares li han ensenyat per tant hem d’anar amb molta cura amb la nostra forma d’actuar, no només amb els nens si no amb la nostra societat. Durant el vídeo també parla del rol dels pares. Ja que com he dit abans la forma de ser dels pares te a veure molt amb el desenvolupament del nen. Els pares més permissius, protectors i que volen satisfer a la primera els desitjos dels nens, tot i que ho facin amb la millor fe del mon estan fent que els seus nens no es plantegin reptes per aconseguir les coses, que no lluitin o busquin alternatives per la seva banda.\nTot i així la persona, en aquest cas el nen petit, també decideix com ho vol fer. Per això de vegades hi ha tanta diferència entre germans. El vídeo parla que els nens que utilitzen més la part dreta del cervell són més actius, pel contrari els que fan més ús de la part esquerra son més tranquils.\nPer últim, aquet vídeo m’ha aportat nous coneixements, sobretot quan ha parlat de les emocions morals. Durant aquestes primeres setmanes de classe hem parlat de les emocions primàries. Però les morals... Jo mai ho havia sentit. Les emocions morals sorgeixen cap als dos anys i són l’orgull i la vergonya. Sorgeixen quan el nen se n’adona que representen un ser únic, quan passen l’etapa de l’egocentrisme i senten la vida des del seu punt de vista, tan únic com ell mateix. També sorgeix amb la creació del seu autoconcepte i per tant les seves metes per aconseguir sentir-se bé amb ells mateixos. Aquestes dos emocions actuen com a reguladors de les motivacions personals.\nJa per acabar m’agradaria reflexionar sobre la importància de l’adult durant aquestos primer anys d’experimentació d’emocions. L’adult és un guia, però també es un reflex per al nen. El nen el copiarà. Per això hem d’ajudar a conèixer i experimentar totes les emocions però sobretot hem d’ajudar a regular-les.\nPublicado por MARIA BONED MARI en 6:50 No hay comentarios:\nBon dia a tots i a totes les que avui esteu llegint aquest bloc.\nAvui m’agradaria contar-vos una historia. Una historia d’aventures, d’aprenentatge, de companyerisme... Una historia basada en fets reals, tan reals com que els viscut durant aquest segon semestre del segon curs del grau d’educació infantil de la universitat de les Illes Balears. Una historia que no hagués estat possible sense les meves companyes Nerea, Anabel, Antonia, Paula, Sol, Zineb i Felisa.\nTot començà un dimarts 19 de febrer. Era el primer dia de la classe de representació. Bé, més bé tot començà abans, jo ja tenia les meves expectatives sobre l’assignatura. Havíem de fer un musical, a mi m’encanten els musicals. Jo pensava, que bé, ho passarem genial en aquesta assignatura, a més no hi ha examen. Doncs bé, el dia 19 de febrer varem arribar a l’aula que tocava i en Toni (el mestre de la part musical d’aquesta assignatura) ens va presentar com seria l’assignatura i fins i tot ens va ensenyar vídeos de anys anteriors. A mi, aquestes coses me motivaven més, em pareixia tan divertit crear i interpretar un musical fet per nosaltres. A més era un treball que hauríem de representar davant nens d’una escola de veritat. Aquell mateix dia ens va demanar que féssim grups i decidir qui seria l’encarregat de cada cosa i el nom del nostre grup. Així que així ho varem fer. Havíem de pensar de que aniria l’historia. Allí va ser quan varen començar els problemes. Érem un grup gros, i no ens sabíem posar d’acord. No ens sortia la història... Teníem moltes idees plantejades però cap ens acabava de convèncer ni a nosaltres ni al mestre. Tot i així vàrem decidir que el nostre musical tindria una part de llum negra, però la història encara no sabíem ni on situar-la: si baix la mar, en castells, boscos.... Així que varem decidir quedar un dia festiu per decidir quina seria la nostra història. Aquest dia, establirem una idea primordial que va estar present durant tot el procés de construcció de l’obra. El tema o personatge principal seria el sol. El sol que algú robaria, d’aquesta manera en aquell moment s’introduirien les llums negres. Aquell dilluns que vàrem arribar a classe i varem contar la història al mestre, ens va dir que era bona idea, però que quedaven moltes coses per decidir. Havíem de posar-nos les piles, i la meva impressió era que només estàvem perdent el temps....\nUn dia a la classe de plàstica impartida per la mestra Carmen Escribano, ens va sorgir la imaginació i tot mirant el quadern de una companya en el qual havia dibuixat un bosc amb un monstre. Aquell dia vàrem començar a plantejar-nos una idea, una idea de la qual va sorgir finalment el musical. Emoció i felicitat vaig començar a sentir, tot i que aquestes emocions es barrejaven amb nirvis del temps que quedava i en comparació amb els altres grups, teníem molta feina per avançar.\nUn cop vàrem tenir la nostra història, les cançons i lletra del musical varen sorgir sense tanta dificultat. Però això no va acabar així ja que quan ja ho teníem tot quasi acabat el mestre ens va dir que faltava un poc de xispa, de conflicte i vàrem haver de fer modificacions.\nQuant al decorat vàrem centrar-nos prèviament en el mon dels humans. D’aquesta manera creiem que anàvem molt justa per els mons dels monstres. Necessitàvem molt de material especial per a que brillés amb la llum negra i això era també una dificultat.\nCal dir, però que cada cop m’agradava més el nostre musical, era nostre l’havíem creat nosaltres. Havien discussions però allà estava. Quasi ho havíem aconseguit.\nFinalment arribà el dia del assaig general. Recordo que jo, li vaig entregar al tècnic el nostre guió i li vaig explicar un poc quan i com havia de posar les llums, la musica etc... L’assaig que ho varem fer dos cops, va sortir bé. Les companyes ens animaven i ens donaven l’enhorabona per la feina feta. Realment nosaltres necessitàvem molt les seves valoracions ja que per exemple amb el tema maquillatge, no sabíem si se’ns veia bé la cara i si havien de millorar coses com aquelles, en les quals només teníem un dia per arreglar.\nDesgraciadament, el dia de la representació tot va sortir al inrevés. El tècnic va tenir problemes amb les nostres llums i amb la nostra música. La meva sensació final no es bona. Crec que ens hem esforçat molt i durant molt de temps per a que en aquest moment tan important passi aquest fet.\nAra vist amb distància després de que hagin passat un parell de dies, estic contenta per que la gent ens veu i ens dona l’enhorabona i tot això però jo encara tinc una espineta al meu cos. Ja que hauria set molt més emocionant si hagués sortit com havia de sortir.\nAixí és com acaba la meva història, de superació i creació. És molt bonic la feina que hem realitzat en aquesta assignatura. Abans d’acabar m’agradaria agrair al Club Diario de Ibiza per la seva col·laboració amb la qual no haguéssim pogut representar el nostres resultats.\nPublicado por MARIA BONED MARI en 15:36 No hay comentarios:\nMe gustaría presentaros esta lámina porque para mí significa esfuerzo, confianza y autoestima. Ésta fue la segunda lámina que realizamos el segundo día de la asignatura. Después de darnos una fotocopia del dibujo que teníamos que hacer y explicarnos en qué consistía la lámina, me decepcionó un poco a la hora de iniciarla. Siempre me he sentido insegura a la hora de dibujar, nunca lo he hecho bien y soy consciente de ello.\nCuando empecé lo creía imposible, pero me esforcé mucho y tras ponerle mucho empeño, con el resultado final me sentí bien. Cuando le di la vuelta a mi dibujo pensé… ‘’Esto no lo he podido hacer yo’’. Quizás siempre me han hecho sentir tan mal con mis dibujos que perdí la confianza en mí misma.\nPor ello creo que esta asignatura es muy importante y gratificante si se trabaja de manera adecuada. No hay que quitarle importancia, sino todo lo contrario, es aquí donde los niños demostraran sus sentimientos y sus miedo; y con una buena ayuda, los resolverán.\nEsta segunda lámina consistía en realizar la portada de un libro. Aun que más bien parece un dibujo libre me gusta la variedad de colores. Durante esta sesión estuve un poco despistada y no pude añadir todas las técnicas que hubiese querido por falta de concentración. Pero recuerdo que mientras estaba dibujando y pintado me evadí del mundo, no pensaba en nada más que pintar. Por eso le tengo cariño a esta lámina, porque me di cuenta que con el arte puedes olvidarte por un momento de la realidad y centrarte o vivir tu dibujo, tu realidad por un momento. Creo que este sentimiento es importante trasmitirlo a los alumnos, que mientras realicen dibujos, se olviden de la realidad y dibujen lo que realmente sientan en ese momento. No se trata de calcar dibujos estereotipados, si no buscar lo que realmente sientes es ese momento y plasmarlo como más te guste a ti.\nNo estuve contenta con el resultado final porque me faltó incluir más técnicas, pero en ese momento que me olvide de mis problemas, fue un momento mágico, que recomendaría que todas las personas vivieran. Una vez acabó la sesión me sentía un poco más bacía, como si me hubiese quitado un peso de encima, y todo sacando lo del interior en forma de dibujo.\nEste fue mi resultado, probad…¿Cuál será el vuestro?\nPublicado por MARIA BONED MARI en 12:00 No hay comentarios:\nEtiquetas: EDUCACIÓ ARTÍSTICA\nMODUL 4: Factors interpersonals del procés d’ensenyament – aprenentatge.\nUn dels factors també important en l’aprenentatge és les relacions que es donen, Aquestes relacions no només impliquen a els nens i els mestres. Les famílies també tenen una gran importància en la comunitat escolar. Per tant en aquest tema parlarem de les relacions que hi ha entre alumne -mestre, alumne - alumne i famílies - mestre.\nLa interacció que existeixi entre el mestre i els alumnes és clau per un aprenentatge de qualitat. El exemple el podem trobar en les experiències que hem tingut al llarg de la nostra vida escolar, tots hem tingut mestres que amb la seva metodologia ens han incitat a un aprenentatge més participatiu i per tant hem aprés més.\nEn aquesta interacció el mestre crea de manera inconscient unes expectatives sobre la capacitat d’aquestos que pot afectar de manera positiva o negativa. Aquestes expectatives poden dependre de les informacions aportades per altres mestres. També es mostren fent més preguntes a aquells nens en els quals els mestres tenen més expectatives, els hi donen més protagonisme i ajudes. Òbviament, segons les expectatives que el mestre tingui del alumne, aquest actuarà d’una manera o d’una altra.\nDes del meu punt de vista, aquest fet està desfasat, no hem de donar tanta importància a el que ens digui el mestre, i no ens hem de fixar només en els defectes que ens poden dar. Com a mestres hem d’esforçar-nos per que els nens aprenguin i gaudeixin d’aquest fet, a més en aquestes edats tan joves, els nens poden canviar d’un dia per un altre. A més crec que hem de respectar els diferent ritmes i hem de fer que tots els nens es sentin agust dintre de l’aula, d’aquesta manera no hem d’alabar ni marginar a cap nen.\nPer que hi hagi una bona interacció el mestre també ha de ser capaç de mantenir un context en el qual els nens es motivin i vulguen aprendre, és el cas dels racons dins de l’aula. Si l’escola també facilita espai per a tots els alumnes, es pot ampliar aquesta interacció amb altres mestres i altres alumnes de la comunitat escolar.\nTots els mestres son diferent, cadascun té la seva metodologia i les seves idees i per tant una personalitat i un rol diferent. Trobem dos pols diferents: els afectius emocionals, els que treballen les emocions, són empàtics amb els seus alumnes... i els intel·lectuals directius aquell que té en compte els objectius, el programa, té eficàcia... Des del meu punt de vista, no hem d’elegir ser d’un tipus o un altre, si no que hem de treure el millor de cadascun.\nQuant al rol, cal dir, que el rol del mestre ha canviat molt de fa uns anys a avui dia, sobretot en el nostre país. Abans, el mestre tenia un paper important, tot i que des del meu punt de vista massa important ja que era més important el mestre que l’alumne, i jo defèn la idea que sense alumnes, no seriem mestres. Avui en dia se critica tot, i el que més ràbia em fa, és que es critica sense saber sobre la metodologia. A Finlàndia per exemple el paper i rol del mestre si que es una tasca ben valorada, per tant, els mestres també es senten més motivats amb la seva tasca. Aquestos mestres motivats, que es senten part de l’escola, que treballen equip i cooperen, que treballen les emocions dels alumnes sense deixar de banda els objectius etc. Aquestos mestres són els que realment son eficaços.\nEls diferents estudis realitzats tant per Lippit i Lewin, com Flandes o Bennet, demostren que una bona interacció amb els alumnes (aquesta interacció es dóna més quan el mestre té un estil democràtic.) té efectes positius en el rendiment dels alumnes.\nLa interacció entre alumnes també és un factor molt important en el procés d’ensenyament i aprenentatge dels alumnes. EL fet d’anar a l’escola és una oportunitat per conèixer i socialitzar-se amb nens de la mateixa edat. Les persones temin la capacitat de socialitzar-nos, però aquest pas no és fàcil. Els nens quan van a l’escoleta per primera vegada s’estan separant de la seva persona de referència per trobar-se amb altres iguals. La socialització és molt important i es clau per que els nens trobin ajuda en altres persones, per tant a les aules d’educació és molt important fomentar un clima de benestar entre tots els alumnes i els mestres donant estratègies per conviure i interactuar i per tant també adquirir competències socials.\nPer una altra banda, com hem dit abans en els estudis de Lippit i Lewin s’ha demostrar que quanta més interacció hi hagi entre els alumes, hi desencadenarà una reducció i control d’impulsos agressius. El fet de tenir amics d’edats semblants ens fa tenir diferents punts de vista, creure en les idees dels altres i treballar cooperativament per aconseguir uns mateixos objectius. És la interacció entre alumnes la que fa que ‘’desaparegui’’ l’egocentrisme. A més, les aspiracions i les fites, així com el rendiment acadèmic evoluciona i s’amplia quan els alumnes treballen en conjunt.\nPer últim, també és important parlar de la pràctica educativa familiar, es a dir de la interacció entre el mestre o l’escola i la família. La família és clau per a l’educació. Des del meu punt de vista hem de treballar conjuntament per millorar el rendiment del alumnes, per tant e mestre ha de tenir en compte amb la família i crear una mena d’equip, on tots es poden ajudar. Així com el mestre pot donar estratègies per treballar a casa, com llegir llibres, interpretar-los, fer llistes, escrits... els pares també poden ajudar al mestre explicant-li les aficions del nen, el que li agrada més o menys... A més quan el nen veu que el seu pare o mare o avia, quan veu que la seva família està implicada amb la seva escola, es motiven més, i es senten més del centre.\nPer tant, des del meu punt de vista, aquest és un tema molt important. Hem de tenir cura de totes les relacions que poden dar-se a l’escola, ja que els llaços han de ser forts i ajudar a que els nens gaudeixin de la seva etapa escolar.\nPublicado por MARIA BONED MARI en 12:45 No hay comentarios:\nEDUCACIÓ SOCIOEMOCIONAL A LA PRIMERA INFÀNCIA (4)\nPer a concloure l’assignatura… Abans de tot, cald...\nMARIA BONED MARI


Universitats per la República convoquem vaga d'estudiants\nUniversitats per la República convoca vaga d’estudiants els dies 28 i 29\nL'USTEC demana al professorat que no posi pals a les rodes a aquesta lluita i que informeu a l’alumnat, tal i com demana el mateix currículum, dels seus drets democràtics, entre els quals hi ha recollit, lògicament, el de vaga, el qual està regulat a l’article 8 de la llei 8/1995 i que tant el professorat com els pares tenim l’obligació de garantir-ne el seu lliure exercici.\nUniversitats per la República convoca vaga d?estudiants els dies 28 i 29\nSEPC de Secundària Vaga el 27 i 28 de setembre\nSEPC Universitats Vaga el 27 i 28 de setembre\nLa plataforma unitària d’Universitats per la República encarem la darrera setmana abans del referèndum amb mobilitzacions permanents. Aquest dilluns 25 de setembre hem explicat les accions que durem a terme la propera setmana en una roda de premsa celebrada a l’edifici històric de l’UB, ocupat pacífica i cívicament des de divendres.\nEl portaveu Jordi Vives ha denunciat la persecució judicial i policial que patim per part de l’Estat espanyol i l’estat d’excepció encobert que s’ha instal·lat a Catalunya. Vives ha reclamat “la retirada dels càrrecs contra tots els detinguts per l’organització del referèndum” i que l’1 d’octubre es pugui celebrar el referèndum amb total normalitat per poder iniciar el camí cap al procés constituent.\nPel que fa les accions que tindran lloc els propers dies, la portaveu Aina Delgado ha explicat que “es mantindrà l’ocupació de l’edifici central de l’UB per convertir-lo en un punt de trobada de les persones mobilitzades”.\nPel que fa dimarts i dimecres, es seguirà la dinàmica d’aturada de classes que s’ha viscut fins al moment amb actes i punts informatius a tots els campus i facultats d’arreu del país. El mateix dimecres celebrarem un gran acte polític a les 17.00 hores a la Plaça Universitat que comptarà amb Oriol Junqueras, Jordi Turull, Jordi Cuixart i altres. Finalment dijous i divendres cridem a una vaga estudiantil sense precedents que donarà el seu tret d’inici amb una manifestació a la Plaça Universitat a les 12.00 hores el dijous.\nFinalment s’ha fet una foto conjunta dels sindicats, partits i organitzacions que donen suport a la plataforma i a la convocatòria de vaga: AEP, AJEC, AJUP, Arran, ANJI, CEUCAT, CNJC, FNEC, Front d’Estudiants, JCC, JERC, JNC, SEPC, Unió Joves Pagesos.\nEls estudiants ocupen el rectorat de la UB en defensa del referèndum


La reforma de l’hipòdrom de Manacor començarà aquest mes de gener – Revista07500\non 27/12/2021 28/12/2021 esports\nLa reforma de l’hipòdrom de Manacor començarà aquest mes de gener\nEls quasi 260.000 euros en millores afectaran a la cantina, la pèrgola i els banys, i suposaran una renovació important de les instal·lacions\nL’Institut de l’Esport Hípic de Mallorca (IEHM) ha adjudicat les obres de millora de l’Hipòdrom de Manacor, que començaran el mes de gener i tendran com a resultat la reforma de la cantina, la pèrgola i els banys. Es tracta d’unes millores per a cavallistes i també per a tota l’afició. Les obres s’han adjudicat per 258.853,55 euros i està previst que durin quatre mesos des del moment de la signatura del contracte.\nEls banys seran també una altra instal·lació millorada, ja que se’n construiran dos de nous (un d’ells adaptats) que tendran entrada des de l’exterior. Alhora, es reformaran els existents, amb el reforç dels murs de contenció i el canvi de la coberta amb aïllament, i es repararan els ubicats a les quadres. Per últim, es construirà el punt de venda amb entrada des de l’exterior i es rotularà la paret del front de la tribuna.\nPrevious Article "El nou PGOU condemna el centre històric i empobreix els manacorins"\nNext Article Troben un esquelet sencer de dinosaure devora la platja de Porto Cristo


Manifest de les trobades 2022 | Cappev Marina Alta\nManifest de les trobades 2022\nDeia l’escriptor i assagista Joan Fuster que “si tens un fill, ensenya’l a ser lliure. Encara que siga a costa teua. En realitat, haurà de ser a costa teua”. I enguany, en el centenari del naixement de Fuster, continuarem treballant perquè s’eduque en llibertat a totes i tots els xiquets i xiquetes del nostre país.\nSerem un clam de llibertat. Un concepte nostre, per dret de justa conquesta a mil trobades, manifestacions, marxes cíviques, concentracions i acampades, però també per centenars de milers d’hores de docència lliure. Ja que llibertat és poder parlar, aprendre i treballar en valencià. Perquè llibertat és compartir, consultar, estimar… I viure. En valencià.\nPerquè eduquem en llibertat, el valencià ha de ser un dels pilars fonamentals del nostre sistema educatiu. Per això insistim que tots els centres educatius han d’estar en condicions d’oferir una càrrega lectiva superior o igual al 50% en valencià: com més àrees es vehiculen en valencià, millors seran els resultats. A més, és imprescindible apostar pels programes lingüístics òptims, així els programes experimentals han d’estar subjectes a garantir l’adquisició del valencià i a promoure la immersió lingüística que és la millor llavor per avançar en el plurilingüisme, tant als centres d’infantil i primària, com també a secundària.\nEnguany més que mai, cal que parlem de llibertat. Aquesta paraula, que tants somnis i anhels ha despertat, que tantes batalles i sacrificis ha provocat, que tantes cançons i poemes ha inspirat… I és que l’escola és des d’on naix. De la mà de mestres com Empar Navarro, Carme Miquel o Empar Granell. És a l’escola pública, de qualitat i en valencià des d’on forgem les llibertats del futur del poble valencià. Només des del coneixement de la nostra història, cultura, societat, economia farem un país més culte i lliure.\nÉs per tot això que a les Trobades 2022 reivindicarem el nostre model d’escola, “l’escola que ens fa lliures”. Perquè l’escola que ens fa lliures és la de Joan Fuster i la de les i els mestres que dia a dia ens fan, i ens han fet, persones lliures, amb consciència i capacitat crítica. Una escola universalista i crítica que ha de tindre el valencià com a llengua vehicular, que és l’única forma d’aconseguir un alumnat competent en valencià.\nDes d’Escola Valenciana mai no renunciarem a continuar treballant perquè el valencià tinga un demà, però també un avui. Tornen els dies d’omplir el país de cercaviles, cançons i balls. I tornen totes les idees que hem sembrat durant tants anys… Aquest 2022, vos esperem a les Trobades, a les vostres escoles valencianes. Les escoles que ens fan lliures.\nSopar presentació i lliurament premis sambori\nSamarretes trobada a parcent - 2022\nProgramació fullet trobades 2022


Tret de sortida de la nova temporada 2018-19 d'Escena GrAn - Teatre Auditori de Granollers\nPortada > Teatre Auditori de Granollers > Notícies > Tret de sortida de la nova temporada 2018-19 d'Escena GrAn\nTret de sortida de la nova temporada 2018-19 d'Escena GrAn\nEl dissabte 22 de setembre a les 21h aixequem el teló de la nova temporada d'Escena GrAn al Teatre Auditori de Granollers amb l'espectacle inaugural de Rhumans, de la companyia Rhum & Cia.\nPrimer va ser Rhum, desprès Rhumia, i ara... Rhumans! La triologia clownesca d’espectacles divertits ha seduït i fascinat el públic des del primer moment. Escena grAn ha escollit pel seu espectacle inaugural de la temporada un muntatge amb música, interpretat per un repòquer d’artistes que fascinaran tothom amb les històries surrealistes que se succeeixen a la pista.\nL'espectacle té un preu de 5 €. Compra la teva entrada aquí!\nLes taquilles del teatre estan tancades per vacances d'estiu del 16 de juliol fins el 4 de setembre. A partir del 5 de setembre, estaran obertes en horari habitual de dimecres, dijous i divendres de 17 a 19:30 h i una hora i mitja abans dels espectacles.\nUna nit plena de sorpreses per donar el tret de sortida a una temporada de més de 60 espectacles de teatre, música, òpera, dansa, circ, màgia... Benvinguts i benvingudes a casa!


Visita al Conjunt Episcopal de Vic (batxillerat) - Activitum\nLa visita al Conjunt Episcopal de Vic per Batxillerat és la mateixa que per secundària però aprofundint en la Il·lustració com a període històric i artístic i en la Guerra del Francès tant a nivell espanyol com a nivell local i el paper rellevant que va tenir el Bisbe Veyan.\nÉs un recorregut majoritàriament històric, que repassa el conjunt Episcopal a través de les fonts documentals. L’alumne serà l’encarregat d’interpretar aquestes fonts documentals i comentar-les generant hipòtesis de manera que entre tots creem la història d’aquest conjunt.\nEn el cas de Batxillerat, tot i que s'explicarà la figura del Bisbe Veyan, en motiu del seu aniversari, partiran del personatge concret per extrapolar-ho a la situació espanyola i europea que és el que a nivell curricular hauran treballat.\nÚltima actualització: 24/02/17\nHistòria, cultura i patrimoni, Ètica, filosofia i debat, Espiritualitat


Condemnen un manifestant de les protestes de l'1-O del 2018 a tres anys i mig de presó\nPublicat 29/11/2020 12:47CET\nLa CUP i diverses entitats critiquen que la Generalitat fos acusació particular\nL'Audiència Provincial de Barcelona ha condemnat a l'activista Adrián Sas a tres anys, sis mesos i un dia de presó per una agressió a dos agents dels Mossos d'Esquadra durant una protesta al 2018 pel primer aniversari de l'1-O.\nLes plataformes sostenen que en el procés no es va respectar el dret a la presumpció d'innocència de l'acusat, que ha estat condemnat amb proves en les quals asseguren que tampoc no "es va respectar la cadena de custòdia".\nHan assegurat que la sentència és política, i "estava escrita abans del judici", i han anunciat que la recorreran.\nTambé han convocat una manifestació en protesta per dilluns vinent 30 de novembre davant els Jutjats de Vilafranca del Penedès (Barcelona).\nLes tres plataformes acusen el Govern d'haver "traït" Sas en ser acusació particular en defensa dels agents implicats: un d'ells és l'inspector dels Mossos i actual cap dels Tècnics Especialistes en Desactivació d'Artefactes Explosius (Tedax), Jordi Arasa, condemnat pel seu paper en els desallotjaments del 15M.\nHan sostingut textualment que ERC i JxCat han humiliat l'acusat i han mantingut que la portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha "mentit i justificat la seva deslleialtat".\nA més, han dit que el posicionament del Govern evidencia que la pressió dels cossos policials dicta, en les seves paraules, les accions de la Conselleria d'Interior, "que és titella dels lobbies de poder dels Mossos d'Esquadra".\nLA CUP I ENTITATS\nLa CUP també ha criticat la sentència en un tuit que ha recollit Europa Press en el qual assegura que "la lluita d'Adrián no s'acaba aquí" i en el qual culpa la Generalitat per no haver retirat l'acusació.\nEl diputat de la CUP al Congrés Albert Botran ha qualificat d'"especialment vergonyosa" la sentència i ha acusat el Govern d'haver-se plegat davant el que considera corporativisme policial.\nEn diversos tuits, també han lamentat la condemna l'ANC, el SEPC i els comuns de Vilafranca del Penedès --el seu municipi--, que consideren la sentència "indiscutiblement exagerada".


▷ Taller Torrent • Coches GLP GIRONA • Canvia l'oli del teu cotxe a Girona\ngener 18, 2021 /in Serveis /by admin\nEl motor és el cor del cotxe i necessita estar ben lubrificat per a funcionar de manera òptima i maximitzar la seva vida útil, per això és necessari saber cada quant cal canviar l’oli al cotxe, també és necessari conèixer quin és el tipus adequat de lubrificant i quants litres necessita el motor.\nÉs important conèixer que cada fabricant fixa les seves pròpies especificacions sobre la mena d’oli a emprar i la periodicitat del canvi, no obstant això en línies generals es recomana, si el cotxe és nou, fer el canvi cada 15.000 km o 1 any, la qual cosa succeeixi primer.\nSi el cotxe té més de 10 anys es recomana fer el canvi abans dels 10.000 km o cada 6 o 8 mesos. Aquesta diferència en el quilometratge/temps de canvi es deu a la mena d’oli que s’empra, els cotxes nous utilitzen olis sintètics especialment formulats per a protegir el motor i mantenir-lo amb una òptima lubricació per un major quilometratge.\nEls cotxes més antics utilitzen olis minerals i semisintètics l’acció de lubricació dels quals tendeix a ser efectiva per a un menor quilometratge, per tant aquests cotxes requereixen se’ls canviï l’oli a un menor quilometratge recorregut o temps de permanència de l’oli en el motor.\nQuant a la mena d’oli és important saber que cada motor, d’acord amb les seves característiques i quilometratge recorregut, necessita d’una mena d’oli, en el manual de cotxe s’especifica el tipus que s’ha d’utilitzar en funció del quilometratge del motor.\nProcés i el fàcil que és convertir el teu cotxe en GLP Les vendes de cotxes elèctrics a Espanya segueixen a l’alça