La importància d’educar l’empatia a l’escola i com treballar-la amb els infants – docents.cat\nEn aquesta xerrada la Júlia ens parla de l’empatia: de la seva importància en l’acompanyament emocional i la cura dels altres, en la convivència i la solidaritat. Un element clau a l’hora de construir vincles saludables i per a la prevenció de l’assetjament i la violència.\nDescobrim com funciona i com es desenvolupen les seves vessants: cognitiva, emocional i compassiva en l’infant, i també, com educar-la a l’escola.\nEns proporciona alguns recursos i estratègies per treballar-la des de l’etapa d’Educació Infantil fins a Cicle Superior, amb la implicació de tota la comunitat educativa i dels diferents àmbits i competències; a través del joc, de les cançons, la teatralització, els titelles, les arts plàstiques…\nTambé ens parla de les bases del seu programa Empâtik, d’Educació Socioemocional que posa en joc i reforça les diferents competències emocionals i l’empatia; promou les relacions socials saludables i facilita la convivència entrenant cinc passos molt senzills: observar, escoltar, pensar, sentir i actuar.\nA Docents també tens disponible el curs “L’educació emocional a l’escola” on la Júlia parla de com treballar l’educació emocional a l’escola.\nSi tens qualsevol dubte, deixa’l als comentaris, la Júlia respondrà encantada 😉


Veus: Oscar Nieto\nBateria: Iván Sevillano\nBaix: Cristian Iglesias\nTeclats: Vicente Fernández\nEden, banda asturiana formada l'any 2000 a partir de les cendres dels primers Warcry, ha anat creixent de la mà de la seva guitarra fundador, Javier Díaz. Després de diversos canvis en la formació al llarg d'aquest temps, la banda treu els seus dos primers discos en els anys 2005 i 2008, que també s'editen a Mèxic amb cert èxit i en l'actualitat, ens delecten amb aquest que ens ocupa: El caminant del temps.\nUn toc deliciós de metall clàssic, amb molts tocs power, i un so actual. L'afinació de guitarra és una mica més greu i una distorsió contundent i concorde als temps que corren. El disc a la seva primera escolta resulta senzill d'escoltar ja el primer que et porta, és anar a veure el llibret, molt treballat per cert, per veure qui és el nou cantant, ja que té un timbre de veu molt semblant a Juan Lozano, vocalista en el primer disc d'Avalanch i que després formaria part de Bretxa. Es tracta d'Oscar Nieto, que li dóna un excel · lent aire a la melodia, sense grans filigranes, però amb solidesa i molta solvència i s'adapta perfectament a l'estil de la música engrandint el conjunt.\nEl disc arrenca amb Siente que el temps se'n va, un tall molt heavy, que comença amb un senzill riff i va adquirint cada vegada, més velocitat i més tralla, deixant clar què és el que trobaràs en l'àlbum.\nNo defrauda per res Libre, amb unes guitarres contundents i greus, però que donen pas, com en general en tot el disc, a una tornada que enganxa i et trobaràs, sense saber com taral · lejant al passejar pel carrer.\nEl caminante del tiempo, dóna nom al disc, i és un altre tema ràpid, molt power, on alternen les estrofes amb tocs d'heavy clàssic, només amb el baix i la bateria per enganxar després la potència guitarrera i tornada molt enganxós. Val la pena remarcar alguns temes, encara que realment el disc és molt rodó i complet i no hi ha cap tema que flojee o que entri en discordança: Junto a ti, és un altre tema molt power, clàssic i enganxós (adjectiu que com veieu, es repeteix ), el mateix que puc dir de Renacer.\nEn el camino, és potser un tema més lent i més pesat, quant a força, on s'alterna la veu amb un petit gutural, que fa la rèplica; detall que cada vegada està més de moda, però realment queda molt bé.\nMi voz és un altre tema, que com en tot el disc, no abandona el doble bombo, però usat amb mesura i no sense solta ni volta.\nTrobador, és potser el tema més festiu i que dóna pas a la finalització del disc amb Descansa en pau, uns dels millors temes del LP.\nEl disc ha estat enregistrat a l'estudi Triple A, i ha comptat amb col · laboracions importants, com Manuel Ramil en els teclats a Melancolía i en la producció juntament amb Alberto Ardines.\nEn definitiva, el metall asturià, tot té molt a dir, i Eden mereix prendre la paraula!


rba salut i gestió: Acaba l’assemblea del CSC: Manel Ferré reelegit president del Consorci de Salut i Social de Catalunya\nAcaba l’assemblea del CSC: Manel Ferré reelegit president del Consorci de Salut i Social de Catalunya\nManel Ferré ha estat reelegit president del Consorci de Salut i Social de Catalunya per un període de 4 anys més, amb una amplia majoria de 58 vots a favor, 8 abstencions i cap vot en contra.\nLa sang no ha arribat al riu, atès que Manel Balcells no ha arribat a formalitzar la seva candidatura. Tampoc hi ha hagut impugnacions atès que el polèmic reglament que havia de regir el procés electoral ha estat retirat de l’ordre del dia.\nManel Ferré ha estat reelegit com a president del CSC\nFinalment l’assemblea extraordinària del CSC en la que l’Entitat havia d’elegir el nou president, ha transcorregut sense les tensions que es preveien tan sols 24 hores abans de la seva celebració. Ahir al vespre, Manel Balcells va fer saber que finalment renunciava a presentar la seva candidatura, després d’haver constatat que el pacte entre Junts per Catalunya i el PSC feien inviable la seva elecció. Manel Balcells va fer públic el següent comunicat:\n“Benvolguts: Des de fa alguns mesos, havíem considerat la possibilitat de presentar una candidatura a la Junta de Govern del Consorci. Enteníem, i entenem, que el Consorci necessita un impuls, i assolir un posicionament que ara no té.\nEl pacte JuntsxCat-PSC, però, fa inviable la possibilitat de tirar endavant la nostra candidatura, així com qualsevol projecte de transformació de l' entitat.\nLes irregularitats manifestes tant en el fons com en la forma del reglament que ha de regir el procés electoral, fan recomanable que es retiri de l' ordre del dia, i es sotmeti a un procés d' exposició pública, de possibilitat de presentació d' esmenes i d' aprovació en temps i forma, per tal de disposar d' un mecanisme d' elecció transparent i plenament democràtic, que reguli també les persones elegibles i el paper de les empreses participades.\nNo volem sotmetre a la organització a un estrès innecessari, i per tant, de la mateixa manera que no presentem candidatura, no presentem esmenes, ni impugnarem l'assemblea si es retira aquest punt de l' ordre del dia.\nÒbviament, tampoc participarem en la Junta de Govern\nRepresentant legal del CST”\nLa petició formulada per Manel Balcells de retirar de l’ordre del dia el reglament que havia de regular el procediment electoral, ha estat atesa per la direcció del Consorci, fet que ha convertit l’assemblea en una bassa d’oli. El resultat de les votacions ha atorgat 56 vots favorables a Manel Ferré, 8 abstencions i cap vot en contra. Dels 99 associats amb dret a vot, 66 eren presents a l’assemblea.\nManel Ferré s’ha presentat amb un programa o Pla d’Acció per aquests propers 4 anys que es basa en 6 punts. Són els següents:\nIncrement de la base associativa, especialment en el sector social i d’atenció a la dependència.\nPotenciació dels serveis als associats.\nIncrement de la participació del associats.\nManteniment de la capacitat d’influència en el sector salut i social.\nGestió de l’organització moderna, amb transparència, compromís ètic i responsabilitat social.\nIncrement de la presència a mitjans de comunicació.\nJosé Augusto Garcia Navarro és\nel director general de l'Entitat\nTot això combinat amb l’afany tradicional del CSC de voler ser protagonista i líder dels canvis que calen al sector salut per adaptar-lo a les noves exigències i als nous reptes. El Consorci sempre ha estat un protagonista molt important del sistema sanitari pública català\nManel Ferré s’ha presentat amb un Junta molt renovada que estarà integrada pel que fa a les vicepresidències per Lluïsa Monet en representació de l’Ajuntament de Sant Boi de Llobregat, Josep Maria Corominas representant a la Fundació Hospital d’Olot, i Davide Malmusi per l’Ajuntament de Barcelona. Acompanyaran a aquestes persones, sis vocals, tots ells en representació de diferents ajuntaments. A destacar que Manel Balcells, vicepresident del CSC en la Junta sortint, no forma part de la nova Junta proposada per Manel Ferré.\nCal desitjar al Sr. Manel Ferré molts èxits en aquesta nova etapa al front del Consorci. El sistema sanitari públic català requereix un CSC potent, influent, modern i innovador.\nPublicat per Ricard Bosch a 15:50\nAcaba l’assemblea del CSC: Manel Ferré reelegit pr...\nPer primera vegada en els seus 36 anys d’història ...\nCalen moltes inversions en nous edificis hospitala...\nEs descontrolen les llistes d’espera\nLa Justícia tomba els acords de les patronals amb ...\nAlgú sap si el departament de Salut està ja de vac...\nEl projecte de Llei de Contractació de Serveis d’A...\nLa despesa sanitària per càpita del 2019 a Catalun...\nEl CatSalut vol simplificar l’estructura de la Con...\nLes necessitats de les organitzacions sanitàries s...\nInestabilitat al sector: la manca de recursos i de...\nLo important no és QUI sinó COM\nContinuen els problemes al sector: ara és el torn ...\nRemodelació de l’organigrama del CatSalut\nContinua la mala maror a l’Hospital Vall d’Hebron\nGerents d’hospitals públics: professionalitat o ob...


The dictator hunter - cosir i repuntejar\n20 de septiembre de 2009 1 Cristina Junyent Todos los posts\nAhir vaig veure The dictator hunter a la filmo dins el programa el documental del mes. El director n’era el neerlandès Klaartje Quirijns.\nRelata dos anys en l’esforç de l’advocat Reed Brody de Humans Right Watch en el cas de Hissène Habrè dictador al Txad entre 1982 i 1990. Les víctimes, víctimes, encapçalades per Suleymane Guengueng, van voler dur-lo a un tribunal que el jutgés. Per això, HRW va coordinar-se per aconseguir-ho.\nEl documental segueix dos anys en el procès d’aconseguir que, un cop reunides les proves, Habrè comparegués davant la justícia.\nEl maig de 2006, el Comitè contra la Tortura de les Nacions Unides va condemnar Senegal (on Habrè viu exiliat amb mobilitat restringida) per no jutjar-lo, i va demanar el país que s’assegurés que era jutjat o extradit.\nEl juliol de 2006, la Unió Africana, seguint la recomanació d’un Comitè de Juristes Africans, va demanar Senegal que processés Habrè en el nom d’Àfrica i el president Abdoulaye Wade va declarar que Senegal ho faria.\nEntre 2007 i 2008, Senegal ha canviat la seva constitució i lleis per permetre el procès de casos de genocidi, crims contra la humanitat, crims de guerra i tortura, sense tenir en compte quan van succeir els fets.\nEl setembre de 2008, un fiscal senegalès va presentar en nom de 14 víctimes de Habrè una acusació per crims contra la humanitat i tortura. Ara, el fiscal examina les acusacions de les víctimes i decidirà si presentar càrrecs formals contra Habrè abans un equip de magistrats investiguin qui és nomenat per ocupar-se del cas.\nPotser sí que hem d’acabar pensant que existeix una justícia universal.\nEn qualsevol cas, cal que els tirans s’adonin que els seus crims són perseguits arreu i no expiren.\nNo puc deixar de mencionar una ONG amiga que col·labora al sud del Txad: Misión y desarrollo para Goundi.\n24 de septiembre de 2009 a las 09:15\nHe de rectificar, és una directora!


Les obres de millora del pati i la plaça de les Escoles de Torrelavit començaran per Nadal | lafura.cat\nAquest dijous s'ha anunciat que les obres d’urbanització del pati de l’escola J.J. Ràfols i de la Plaça de les Escoles començaran durant les vacances de Nadal. Els treballs, que es realitzaran amb dues fases diferenciades amb un termini d’execució de quatre i sis mesos respectivament, suposaran actuar en dos espais on no s’ha intervingut en força temps i presenten problemes d’accessibilitat i seguretat.\nL’actuació al pati permetrà garantir un millor accés al centre escolar a través de la seva entrada principal. La transformació, a més, aportarà un aspecte més lúdic i amable a l’espai i s’aprofitarà per fer millores funcionals, diferenciant les zones de jocs de primària de les d’ensenyament infantil. També es tindrà present la polivalència necessària per acollir activitats durant la festa major.\nLa plaça de les Escoles, per la seva part, es transformarà seguint els criteris d’urbanització del barri del Vilet, amb què té continuïtat. Amb l’obra, s’aconseguirà un nou lloc de descans i estada a l’aire lliure, amb bancs, arbrat i una font i, complementàriament, un nou mirador sobre el torrent i el nucli antic del municipi.\nAhir dijous es va entregar a l’alcalde Ramon Riera la redacció del projecte, assumit per la Diputació de Barcelona per un import de prop de 14.000 euros. El pressupost estimat per a actuacions és de 444.415 euros, 150.000 dels quals també els aportarà la Diputació.


Ucraïna tem que Rússia porti a terme el seu atac a finals del mes que ve - Diari de Girona\nUcraïna tem que Rússia porti a terme el seu atac a finals del mes que ve\nJoe Biden i Vladímir Putin mantindran properament una videoconferència per parlar d’aquesta crisi\nLa tensió entre Ucraïna i Rússia segueix en augment i no sembla que hagi de millorar. Els serveis secrets de Kíev van fer públic ahir un informe que preveu un eventual atac de Moscou a finals de gener del 2022. Segons aquest informe, Rússia acumula actualment més de 94.000 soldats a la frontera. «La nostra intel·ligència està analitzant tots els escenaris, inclòs el pitjor. Diuen que hi ha una possibilitat d’una escalada de gran abast per part de Rússia», va assenyalar el ministre ucraïnès de Defensa, Oleksiy Reznikov, en una compareixença a la Rada Suprema (Parlament).\n«Com millor treballem, sols i amb socis, menor serà el risc de l’escalada. La manera és fer que el preu d’una possible escalada sigui inacceptable per a l’agressor», va afegir Reznikov, que durant la seva intervenció va explicar que Rússia porta un any utilitzant la tàctica de concentrar tropes prop de les fronteres ucraïneses i després retirar-les, però deixant l’equipament militar enrere, cosa que li permet reduir el temps de desplegament.\nLes declaracions del ministre tenen lloc després de dos dies de reunions de l’OTAN i l’OSCE en què s’ha tractat el conflicte entre les dues exrepúbliques soviètiques i en què els EUA han instat Rússia a replegar-se i tornar a la via diplomàtica. Joe Biden i Vladímir Putin mantindran properament una videoconferència per parlar d’aquesta crisi.


La vida rural | Cultius Culturals La vida rural – Cultius Culturals\nPublicat el 6 Juny 2018 6 Juny 2018 per Guiomar\nEl museu de les eines. El museu del molí. De vegades tenim travessats certs tipus de temàtiques, de tipologies. A mi em passava, i em passa, amb els museus etnològics, que em fan mandra. Això de veure les falçs i les cassoles de la iaia em tendeix a avorrir.\nAra, però, em menjaré aquestes paraules amb patates -fetes en un forn del XIX, hehe- perquè fa poc vam anar a l’Espluga de Francolí, al Museu de la Vida Rural. I molt bé!\nTeníem moltes ganes d’anar-hi, perquè darrerament hi feien un munt d’activitats.\nEs tracta d’un edifici contemporani, inaugurat al 2009 i fet per l’arquitecte Dani Freixes. El museu té una part més moderna, i una altra ornamentada amb pintures murals que representen les diverses feines de la vida al camp.\nEntrem! A dins travesses un recorregut temàtic pel passat, present i futur, sobretot com era la vida a pagès. Mostres de les feines que es realitzaven antigament, la majoria allunyades de la mecanització. També mostrant què hi passa avui dia amb el nostre menjar, els nostres cultius, i reflexionant per saber cap a quin camí està anant el sector primari del nostre país.\nEn el museu ens trobem davant els canvis que ha patit la feina al camp: l’entrada de la tecnologia, però també el canvi de mentalitat que ha portat a molts joves a abandonar la terra per anar a la ciutat. Amb aquest diàleg camp-ciutat, tan antic com la nostra història.\nEl canvi de segle -el curt segle XX, com deia Hobsbawm-, l’arribada dels descobriments elèctrics proporciona un canvi categòric i transforma el món del treball i, en conseqüència, la societat. Aquesta transformació és palpable al recorregut del museu; una tecnologia que encara avui dia sorprèn. El museu és mostra d’aquesta tecnologia, tant en els canvis en el treball com en la pròpia museografia.\nLa museografia, doncs, juga amb les tradicionals escenes domèstiques, com ara una cuina amb tots els seus utensilis, amb els espais i els estris agraris; juntament amb altres models més moderns, com ara caixes de llum, vídeo-instal·lacions o infografies.\nL’exposició temporal, a més, és una original reflexió sobre com el món canvia a pitjor per culpa, precisament, nostra. The Dust Bowl parla del malgast de la terra, i d’aquelles primeres persones que van començar a plantejar-se un futur diferent per al planeta: més ecològic, més natural. “La conca de pols” fa referència a les grans planes nord-americanes que van ser, als anys 30, l’escenari d’un mini canvi climàtic esferreïdor. Colons vinguts d’arreu del país s’hi establiren. Mataven els bissons, portaren els propis conreus, massacraven la natura al seu pas.\nL’abús del medi havia arribat a extrems tals, que era la pròpia natura qui els feia fora. A ells que havien conquerit l’oest als indígenes. La terra promesa els expulsava, els deixava sense aliment, els plenava els ulls de pols -una mica com a Interestellar, amb aquell aire contaminat del principi del film, i també com a The Simpsons, quan van en caravana i se’n riuen de la Lisa Simpson, per voler menjar pomes dels arbres, enlloc d’anar matant indiscriminadament els bous.\nUn desastre climatològic per culpa dels homes. Què havia passat? La poca consciència climàtica que hi havia, sumat a una concepció del món creacionista -creien que Déu faria ploure en aquelles zones un cop ells estiguessin establerts-, i d’explotació, va produïr la resposta de la natura. Minvant les collites, males produccions degut a la falta d’aigua i la poca fertilitat de la terra, degut, a la vegada, per l’extinció d’espècies i el trencament de la cadena alimentícia. Els processos invasius i poc conscients amb la natura van convertir la situació en insostenible. I van fugir.\nAquests refugiats climàtics van ser fotografiats per Dorothea Lange, que va seguir les famílies que fugien per la carretera cap a les valls de Califòrnia, buscant un futur millor. En tenim algunes a l’exposició, on podem veure com quedaven les cases, com eren els carros per transportar tota la família, i les cares de preocupació de la gent que marxava de la seva llar.\nUn desastre humà i ecològic, que va convertir tota la gent que hi vivia en refugiats climàtics. Aquesta paraula ens pot sonar extranya, però va ser un fet i és un mot que cada cop el sentirem més, si no aturem el canvi climàtic.\nHi podeu anar fins al 30 de juny.\nPublicat a Català, General, museusEtiquetat art, cultura, museus, patrimoni1 comentari\nEntrada anteriorMobilidades africanasSegüent entradaLa vida rural\nUn pensament sobre “La vida rural”


«El dret… a l’habitatge?» és l’opinió de Marco Simarro – GOVERNA'T\nHabitar. Acció per la qual entenem el fet de viure habitualment en un mateix lloc. Acció també i necessàriament, lligada a l’habitatge; vaja, aquelles quatre parets que ens fan de llar. Quatre parets a les que –es comenta i és vox populi– en algun paperet molt important d’aquest Estat s’hi diu que hi tenim dret. I què significa tenir dret a alguna cosa? Què és un dret? És quelcom legítim de tenir o exercir, que ens pertany als humans per justícia i per supervivència. És la facultat per fer o exigir legítimament tot allò que, i aquí ve l’important, la llei o l’autoritat estableix en favor nostre, les persones. Així mateix, és quelcom del que se n’ha d’evitar la vulneració o violació. I doncs, arribats a aquest punt, hauríem d’entendre que el dret a l’habitatge ha d’estar relacionat forçosament amb l’exercici legítim d’habitar una llar en condicions. És a dir, tenir un fàcil accés en tant que hi ha una oferta raonable al territori, en quantitat d’immobles i pel que fa als preus; tenir la possibilitat d’arrelar i estabilitzar el propi projecte de vida amb una durada d’anys considerable; i, bàsicament, no estar supeditat als vaivens del mercat.\nAra bé, de tot allò dit, algun d’aquests elements es dóna avui dia a Sant Cugat o arreu del territori? No. La resposta és clara, contundent i preocupant. Insistim constantment en parlar de ‘dret a l’habitatge’ com si fos quelcom donat, com si existís de la mateixa forma que existeixen altres drets –que poc a poc es van privatitzant i deixant de ser drets– com ara la sanitat o l’educació públiques. El primer pas per revertir la situació que vivim respecte l’accés a l’habitatge és col·locar correctament i objectiva l’anàlisi de la situació. I és que l’habitatge avui dia no exerceix com a dret legítim de les persones. És un objecte més d’intercanvi en el mercat, un producte que beneficia econòmicament a qui n’és el propietari i del qual se n’espera rendibilitat –valor de canvi– i no pas condicions de viabilitat per a la vida humana –valor d’ús– o, almenys, no sembla una prioritat.\nI què ens ha dut fins aquí? El cas santcugatenc és força revelador i, al cap i a la fi, no difereix de les lògiques que el mercat imposa arreu del món. Hem viscut governats per la dreta liberal durant tants i tants anys que el creixement exponencial generat a nivell urbanístic en tan poc temps està tenint conseqüències desastroses en el present. La mentalitat convergent a l’hora de fer ciutat és la d’un promotor urbanístic que concep i actua per al mercat, subjectant l’urbanisme sencer al valor de canvi. No és casualitat, doncs, que ens haguem trobat amb cartells anunciant promocions amb un vergonyant “El luxe és poder-hi viure”. Així doncs, a Sant Cugat ens trobem amb una vida urbana, una vida de barri, força malmesa i present només en alguns pocs indrets. Això és perquè el planejament del govern no s’interessa per crear dinàmiques veïnals sinó només per generar conjunts d’immobles que es puguin vendre tot vestint la ciutat de verd urbà i, per tant, encarint-la encara més.\nAquest model està donant l’esquena a milers i milers de santcugatencs. Pot semblar, més pel tòpic que per la realitat, que vivim en una ciutat on la majoria tenen alts nivells d’ingressos –i en una part és així– però, Sant Cugat està al capdavant de les ciutats més desiguals de l’Estat. Segons dades del Baròmetre Inclusiu de 2017, més de 10.300 persones (un 11,4%) es troben en situació de forta necessitat econòmica i no poden fer front a les despeses bàsiques com el pagament de l’habitatge, subministraments bàsics o la compra de béns de primera necessitat. D’aquest total, un 56,5% treballen. Val a dir, que més de la meitat dels santcugatencs pobres tenen feina i en el 52% dels casos perceben un salari màxim de 900€. Sabeu quant hem de guanyar per optar a un pis de Promusa de 70m2? 1.250€! Llavors, a qui se suposa que atén l’Habitatge de Protecció Oficial a Sant Cugat? La gran majoria d’aquestes persones ho tenen complicat, més encara les més de 3.300 (3,7%) que es troben en una situació de pobresa múltiple extrema. Així mateix, dels nostres veïns i veïnes, el 42,7% asseguren patir moltes o certes dificultats per fer front a les despeses de la hipoteca o el lloguer. Per contra, el 57,3% afirma poder fer front a aquestes despeses amb molta o certa facilitat. Aquestes dades, doncs, ens haurien de fer intuir un alt grau de desigualtat socioeconòmica a la nostra ciutat.\nNecessitem una ciutat per a tothom, una ciutat inclusiva que no expulsi anualment més de 3500 persones per ser massa elitista. Que no desnoni. No podem permetre que el mercat passi per sobre nostre com una piconadora fent fora famílies que fa més de trenta anys que hi viuen. Assabentar-nos ara que més de 38.600 persones (42,7%) tenen dificultats per afrontar les despeses de l’habitatge ens ha de fer reaccionar proposant alternatives i solucions tant a curt com a llarg termini. La primera de totes ha de ser fer fora aquest govern definitivament i, a partir d’aquí, fer ciutat en positiu per a les butxaques de la majoria de la gent. Hem d’augmentar la reserva de sòl públic, intervenir per aconseguir més lloguers socials, augmentar l’habitatge protegit de lloguer, habilitar mesures sancionadores i incentius per mobilitzar el parc privat, etc. Hem de poder parlar també d’expropiacions i de la densificació consensuada d’algunes zones ja que l’emergència habitacional ho requereix. Tot en pro de començar a revertir aquesta lògica classista que ens expulsa fins arribar a fer de l’habitatge un dret efectiu.


Informe semanal: niños invisibles – Fundació María Raventós\nPublicat per Fundació Maria Raventós el 20 de novembre de 2010 20 de novembre de 2010\nA Espanya, un de cada quatre nens està en risc de pobresa. Ho diu UNICEF en el seu informe sobre la infància. I hem volgut saber una mica més. Així ens hem assabentat que al nostre país no hi ha un estadística completa que reflecteixi la realitat dels menors que estan acollits en institucions públiques. Es calcula que són prop de 35.000. Una tremenda paradoxa, si tenim en compte que som un dels països amb majors índexs d’adopció a l’estranger. Altres nens amb dificultats són els immigrants, que arriben sols al nostre país. Emprenen llargs viatges, suporten penúries i en ocasions, les comunitats autònomes no reconeixen el seu status de menor. Els uns i els altres són nens invisibles, perquè passen desapercebuts per a les institucions i per a la societat.


Col·lecció de moments: de desembre 2012\nMolt bon any 2013\nComiat al 2012. No vull fer cap balanç de l'any. Tot just un recull d'alguns moments.\nHi va haver un gener punxós com una atzavara.\nUn febrer amb històries boniques i un atrevit començament .\nUn març de sentir-se ben bé en un laberint.\nUn abril amb ganes de navegar, però només teníem un bocí de barca.\nUn maig on tots els miralls em semblaven infinits.\nUn juny enjogassat, gràcies a Pere Calders.\nUn juliol molt slow.\nUn agost amb dibuixos de llocs diferents.\nUn setembre de colors al carrer.\nUn octubre amb una col·laboració virtual a la lluna.\nUn novembre bonic.\nI... un desembre de diferents lectures que em donen empenta. Un desembre que no és final, sinó començament. De trobar les claus i obrir portes tancades. I les que vagin sortint al darrere.\nObrirem un altre any amb les millors intencions:\nMOLT BON ANY 2013!!!\nA TOTS I TOTES!!!!\nDESITJO QUE SIGUEU MOLT FELIÇOS!!!\nPublicat per Carme Rosanas a 10:30 71 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nREPTE POÈTIC VISUAL 238. Solitud - 4\nNo, no estic sol,\nAl meu niu ben protegit\nsota un cobert vora del bosc\nTasto la neu, només,\nel fred desconegut\ni la llum d'hivern\ni aquest silenci.\nSentiu-lo amb mi...\nPublicat per Carme Rosanas a 19:16 15 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nRacons Florestans - 2\nNo hi ha cap porta que sigui tancada si tenim la clau per obrir-la.\nA vegades hi ha raconets ben nostres que ens semblen tancats.\nNomés ho semblen, però un dia trobem la clau\ni obrim raconets de pau, sense anar més lluny de nosaltres mateixos.\nPublicat per Carme Rosanas a 10:36 26 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nDes d'aquest porxo tant bonic i envoltada d'unes plantes precioses, avui, us convido a esmorzar i us vull fer una confessió: fa més de cinc anys que tinc el blog i veig que sóc tan bona mentidera, que tot el que us he dit, us ho heu cregut. I ara ja en tinc prou. Em sap greu dir-vos que res no és veritat.\nNi em dic Carme, ni em dic Rosanas, ni sóc psicòloga, ni tinc cap nét, ni fills i ni tant sols estic casada.\nAra, deixaré que s'acabi l'any, en un respectuós silenci blocaire i partir del 2013: any nou, vida nova.... us explicaré tota la veritat.\nUs en demano disculpes... i espero que comprendreu la meva explicació quan us arribi i sobretot espero que no m'ho tindreu gaire en compte i podrem continuar sent amics...\nPublicat per Carme Rosanas a 8:54 43 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nInventem refranys amb aquesta imatge?\nQui s'hi apunta a inventar refranys del segle XXI?\nQui mira només l'ocell negre\nno veurà mai els colors del crepuscle.\nal niu de l'any que ve\n............................................................................Miquel Àngel Tena\nUna ombra fosca no pot esborrar\nla llum del teu caminar.\nNo et perdis l'instant del crepuscle\nesperant que tornin les orenetes.\nm'escapo del niu\nNegre envoltat de colors\ntambé pot alegrar els cors\nSi saps volar més enllà\nres no et pot aturar\nQui té ulls per tot\nno se li escapa cap moment.\nViure i somiar\nfan a l'ocell volar.\nFalcó a l'albada,\naixeca't que hi ha feinada.\nSi mous les ales\nno ets una taca al cel\n........................................................................Jesús Mª Tibau\nMirats a contrallum\ntots els ocells són negres\nVola l'oreneta per damunt de foc\ndel sol del crepuscle\nquan no fa calor\nFem fora els ocells negres\nque ens enterboleixen la mirada.\nDe l'au que pot volar\nno li miris el color\nsi es pot enlairar\nper damunt de l'horitzó\nEl falciot s'ha enamorat\ndels colors de cap al tard.\nVolar i albirar\nja no ens cal arribar\nSota un cel rogent\nvolen un núvol negre i un ocell\nVola amunt que jo et segueixo\nsigui de dia o de nit\nels meus somnis jo compleixo\nPublicat per Carme Rosanas a 12:34 41 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aquarel·la, Montse\nREPTE POÈTIC VISUAL 238. Solitud - 3-\nAmagada, sota la vànova blanca\ndorm la solitud gelada.\nsota l'adormida vànova\nblanca i gelada,\nentre llençols que s'amaguen,\nla solitud busca un recer.\nDesperto la solitud\ni la faig fugir\ni endur-se el fred.\nSota els plecs de la vànova\nhe trobat recer.\nLa dolça i blanca tebiesa del teu cos.\nPublicat per Carme Rosanas a 13:13 24 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nLlum i Nadal\nLa llum pot canviar-ho tot.\nLa llum pot ser un espectacle de màgia\nLa llum pot reconvertir-nos\nDeixeu-vos enlluernar per la claror més neta...\nDeixeu-vos portar per la imaginació i els somnis.\nAmb els jocs de llums damunt la façana de la catedral de Lyon, us desitjo a tots\nMOLT BON NADAL!!!!!\nPublicat per Carme Rosanas a 12:23 57 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nRacons Florestans - 1 - Vocals fortes\nJo no sóc cos\nrobo dos sols...\no obro foc on vols.\nTot lo món com por o pols.\nPer res seré\nmés ment, més ment.\nTres cels de mel\ni set terres de fems.\nSeré pell que sent\nsempre bevent pell.\nAvant! la mà\nagafa la calma.\nLa mar salta,\na dalt, la casa tant blanca\nla barana, la branca.\nBallant la dansa clara.\nPublicat per Carme Rosanas a 20:35 12 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nSi fossis un carrer, tindries les cases de tots colors, series alegre acollidor i faries de bon passejar-hi. Tindries palmeres que ens donarien una petita ombra per combinar-la amb el sol. Un carrer que s'estiraria ran de mar i amb una intensa claror que faria que els colors fossin més vius.\nSi fossis un carrer, series un carrer canviant, de finestres obertes i tancades alternativament... sí, segur que series un carrer silenciós.\nL'Alexandra pensa i s'hi passeja, en una espera plàcida, pensant que totes les cases són buides i les portes tancades, passeja sense esperar res d'un dia anònim i solitari. Quan s'obre una porta, al carrer s'hi remou la vida. L'alegria dels mots i la màgia de les mirades... en un no res. L'Alexandra sap que és un batec de curta durada. Sap que el carrer sempre serà més aviat solitari i acarona tots els colors que va conèixer un dia. Els colors encara hi són. I ella se'ls estima.\nPublicat per Carme Rosanas a 20:32 24 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aquarel·la, Francesca, si fossis\nA vegades s'escapen,\ni aleshores els pinto.\nSilenci... estic pensant, pensaments de colors.\nPublicat per Carme Rosanas a 20:30 33 comentaris: Enllaços a aquest missatge\n265è Joc literari de Jesús Tibau: Foc\nSi la fi del món és foc\nal menys que sigui com el teu foc.\nSi la fi del món fos gel\nno gens no ens amoïnaríem:\nes fondria en apropar-nos.\nPublicat per Carme Rosanas a 20:08 19 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAvarques (editat de nou)\nD'una foto de l'Alba Pifarré\nDescalça, oblidades les avarques protectores,\ncamino pels camins de sorra.\nS'esborren les petjades i fins i tot\nels mateixos camins sota els meus peus.\nSegueixo el poema, amb les aportacions poètiques i filosòfiques que heu fet als comentaris, aquest poema, com hauríem de fer amb la vida, el construïm entre tots. L'acabem entre tots per a fer un poema millor. Gràcies.\nSi s'esborren els camins\nen farem de nous.\nAvarques a la lluna,\nper caminar la nit.\nPels camins que duguin ales\ni arribin a l'infinit.\nLa sorra ens continuarà besant els peus\nmentre els peus li xiuxiuegen\nels secrets de tot el cos.\nLa sorra daurada\nEls camins de sorra cremen\ni l'aigua ens refresca la pell.\nCamino deixant petjades de vida,\ncamino deixant petjades d'amor\ni en aquest camí miro enrere i sóc feliç.\nd'un temps llunyà,\nquan corries darrera meu\ni les feies culpables\nde no poder atrapar-me\ni així donar-me la mà!\nPublicat per Carme Rosanas a 23:17 36 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Alba Pifarré, aquarel·la\nREPTE POÈTIC VISUAL 238. Solitud - 2\nTrenco la uniformitat de la superfície,\nM'oblido dels reflexes difuminats.\nAlço com bandera al vent\nel color encès de la meva solitud.\nL'aigua me'l retorna pàl·lidament.\nSurant en la calma\natalaio branques solitàries.\nEl llac, tan quiet,\nno permet cap moviment.\nTot just m'emmirallo.\nPublicat per Carme Rosanas a 15:44 14 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEn Guillem i en Jan\nUna nit, a l'hora d'anar a dormir, explicava al Guillem i al Jan les històries dels Uendos, del Francesc Mompó... una mica de memòria. Explicava l'episodi de les formigues, que són els enemics ancestrals dels Uendos (follets) i la seva lluita per alliberar-se d'elles, invasores dels seus espais i de les seves cases.\n- Un dia, va pujar una fomiga pe la cama, a mi.\n- Ui! i et vas espantar?\n- Xiii, po hi via la mare, eh?\nSeguim amb el conte i, al cap d'una estona, les formigues voladores que atacaven els Uendos augmentaven i venien més i més formigues.\n- Un dia va pujar moltes, moltes, fomigues pe la cama... a mi...\n- Això és mentida, Jan - diu en Guillem\n- Xí, va pujar motes fomigues pe la cama... (amb to indignat)\n- No és veritat - insisteix el Guillem\n- Xíííi, po hi via la mare. XOT que hi via la mare!!!\n- Àvia, va! explica el conte... (amb cara de deixar-lo per impossible)\nPublicat per Carme Rosanas a 19:34 37 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nLa sort ja està repartida.\nNo cal fixar-se en la mà de cartes que tenen.\nEn realitat s'ho juguen tot a una sola carta.\nTenen confiança, en el seu joc, en la calma i en la seva habilitat.\nSaben, no obstant, que hi ha qui fa trampa sempre, sempre.\nTot i així no es poden fer enrere.\nLa partida continua.\nPublicat per Carme Rosanas a 19:52 32 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nREPTE POÈTIC VISUAL 238. Solitud - 1\nL'aigua de plor ha penetrat per cada escletxa.\nPerduts els vernissos i lluentors\ns'ha inundat, del tot, el fons de l'ànima.\nNo pot navegar, però amb esforç encara sura.\nRecord del que va ser o promesa de futurs incerts.\nLes fulles seques l'acompanyen\ncom un tresor inesperat\ni els horitzons no perden l'encís d'un paisatge solitari.\nNavega a penes, en un\ndiàleg silenciós entre reflexes\nNostàlgics vermells em criden...\nNavego a penes.\nPD pels amics: M'he endut la idea dels Relats en català, sóc una "relataire" de fa anys que no he exercit mai. Ara, la Zel m'ha donat l'empenteta i faré una sèrie sobre solituds... no us preocupeu pel que diguin els poemes... estic bé.\nPublicat per Carme Rosanas a 13:20 20 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAcompanyo els nens a l'escola els dimarts i els divendres, moltes vegades penso que són converses per transcriure, però poques ho faig.\n- Nens, ja heu pensat que demanareu que us portin els Reis a casa dels avis?\n- Àvia jo tinc una revista de joguines i he senyalat les que volia allà - diu en Guillem\n- I no te'n recordes de cap, de memòria?\n- No, és que jo... jo... jo... et vull ensenyar la revista!\n- D'acord, Guillem, doncs ja me l'ensenyaràs... I tu Jan? Ja t'has pensat què vols?\n- Xiiii, ui un baix.\n- Un quèèè?\n- Un baix\n- Un baix?\n- Xiii, xiiii, àvia, un baix, istument!!!! a múshhica!!!!!\nPD 1: En Jan té dos anys i mig. El marrec! i d'on trec jo un baix de nen petit? :-D\nPD 2: Olé per l'escola bressol! estan motivats a tope per la música! :-D\nPublicat per Carme Rosanas a 14:47 39 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nCiclàmens, flors valentes.\nSi mentre camino la vida,\nde ciclàmens valents,\nque reneixen del no res...\npotser la veuré més neta,\nmés bella, més feliç.\nPD: semblava un test buit, jo sabia que hi havien els bulbs sota terra, i han tornat. Gràcies per tornar!\nPublicat per Carme Rosanas a 12:42 30 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPur i autèntic Baricco. Amb el seu llenguatge poètic que embolcalla. Amb les seves idees estranyes i un pèl surrealistes, però al mateix temps tant properes.\nSi el llibre emetés ones, serien ones en una mateixa freqüència que jo (les del llibre o les de Baricco, o les de la història o les de Mr. Gwyn).\nSi el llibre no emet ones, aleshores fa que jo n'emeti sense parar i em cregui que sintonitzo de manera precisa amb les seves, per bé que inexistents (o amb Baricco, o amb la història o amb Mr Gwyn o amb la Rebecca, la noia que li acaba fent de secre).\nSi el llibre expliqués una història, seria la millor manera d'explicar els seus personatges.\nSi el llibre volgués transmetre un desencís, fracassaria de ple, perquè sedueix del tot, sobretot, amb amb allò que no explica\nSi el llibre volgués explicar la vida o els projectes o l'amor, finalment n'explicaria només els seus misteris.\nSi els llibres curessin de la vida, aquest llibre, el més allunyat que us pugueu imaginar d'un llibre d'autoajuda (perquè és pura literatura de la bona, bona) seria la millor medecina.\nTrio unes citacions (costa molt de triar-ne algunes... de tantes!). El llibre va d'un escriptor es replanteja la seva vida, el fet d'escriure, de publicar... ho canvia i ho capgira tot:\n"Un dia em vaig adonar que ja no m'importava res i que tot em feria mortalment." A. Baricco\n"Finalment va comprendre que es trobava en una situació que molts humans coneixien bé, la qual cosa no la feia menys dolorosa: l'únic que els fa sentir vius és precisament allò que els va matant a poc a poc. Per als pares, els fills; per als artistes l'èxit; per als alpinistes, les muntanyes massa altes. Per a en Jasper Gwyn, escriure llibres" A.Baricco\n"La Rebecca va pensar que l'home l'estimava sense saber-ho, i que mai no ho sabria" A. B.\nPublicat per Carme Rosanas a 12:33 22 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Baricco, lectures\n263è Joc literari de Tens un racó dalt del món\nNo sabia que podia volar, però així que el petit dibuixant va deixar el llapis, ja vaig sentir enlairar-me.\nDamunt d'un món de paper.\nPublicat per Carme Rosanas a 11:20 11 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nMoleskine gegant - 17 - Finestral\nUn finestral ben gros per mirar la vida.\nAvanço propòsits... ja que mai no els faig quan tocaria.\nLa vida és ampla i gran. I no vull fer-la petita.\nVull veure-la bé. Somiar sense límits.\nNo esperar més del compte. No tenir mai pressa.\nInventar nous projectes. Gaudir dels moments.\nFer callar la ment inquieta.\nMesurar mots i silencis. Tot a la mida justa.\nI malgastar sense mesura tots els somriures dels dins.\nPublicat per Carme Rosanas a 12:41 41 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nCaminant pel carrer\nBarrejats entre els amics, parlem i caminem alegrement, sense preocupar-nos de res. El grup ens acompanya i ens protegeix de moltes coses que no sabríem ni explicar.\nNo de totes. De sobte desapareixes, corrent entre riures, agafat de la mà d'una de les nostres amigues, molt estimada. No sé perquè, la meva primera impressió és de desconcert. Penso que marxeu i que ja no tornareu per reunir-vos amb el grup. Però miro la gent al meu voltant i m'hi trobo bé. Em despreocupo i segueixo caminant.\nAl cap de molt poca estona, ja torneu a ser amb nosaltres... amb el mateix gest, la mà a la mà i la mateixa correguda riallera.\nNo tinc ni idea d'on heu anat ni em preocupa gens. Us envio el millor dels meus somriures, somiant encara. En despertar l'envio de nou, més autèntic que mai.\nPublicat per Carme Rosanas a 16:30 30 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Carme Rosanas a 11:30 10 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Carme Rosanas a 11:06 17 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nD'una fotografia de MON-RA-MON\nVull ser mar, amb tu\ncom gotes d'ànima\nque es fan aigua\nper emmirallar la llum.\nVull ser llum, amb tu\nque il·lumini terres, oceans\ni acaroni les barques damunt la sorra.\nVull ser barca, amb tu\ni tastar l'escuma blanca\nde sucre d'un xiuxiueig\no de sal com el bes de l'aigua!\nPublicat per Carme Rosanas a 11:32 25 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aquarel·la, Mon-Ra-Mon\nCor de paper de plata - 261è joc literari - 5ª part\nPosats a barrejar records reals i inventats, he de confessar que aquests no me l'invento només ara, que també, sinó que ja me'l vaig inventar en el seu moment. No hi ha record més fals que aquest i malgrat això no m'agrada perdre-me'l.\nVaig fer 10 anys i els nens i nenes de la classe, em van fer un regalet, perquè en aquella època portàvem caramels per a repartir i la mestra que teníem aquell any proposava que els companys fessin un regalet d'alguna cosa feta per ells.\nEntre tots els regals hi havia dibuixos, braçalets de boletes de colors, vitralls de cartró i papers de colors transparents, algun escrit, un escubidú, dues o tres postals dibuixades i escrites i un cor de paper de plata. Un cor de paper de plata com un misteri. Moltes de les coses no anaven signades i no se sabia de qui venien. El cor tampoc. Hi havia aquell nen tant maco que m'agradava i em vaig inventar que era ell que l'havia retallat i posat a la capsa. I aquest cor me retornat l'Arnau a la memòria. De record inventats, la vida n'és plena.\nPublicat per Carme Rosanas a 11:17 24 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nTros de ceràmica - 261è joc literari - 4ª part\nQuan era petita, teníem uns plats amb un dibuix al fons...\nEm semblava una cosa màgica mentre menjava la sopa, que el dibuix sortís una vegada i una altra, sempre amb els mateixos colors, que mai no es barrejaven amb la sopa.\nAl sorral de la plaça on anàvem a jugar, vaig trobar aquest trosset de plat o del que fos, que tampoc havia barrejat ni perdut els seus colors dins la sorra. Com els meus plats!\nEn el gran dubte de si això era realment un tresor o no, vaig decidir guardar-lo. A ningú li agrada haver llençat un tresor i adonar-se'n quan ja no hi ha res a fer.\nCama trencada - 261è joc literari - 3ª part\nEl meu germà tenia, no pas una caixa de tresors, sinó, una caixa de madelmans... plena d'uns ninots que jo trobava bastant lletjos.\nUn dia jugant en una plaça vaig trobar una cama d'un d'aquests ninots. No sé perquè vaig guardar-la, pensant que seria d'un ninot del meu germà.\nNo ho era. Cap ninot no anava coix.\nPerò jo la vaig guardar, com a previsió per a possibles coixeres futures. Mai no va passar. A vegades no hi ha com preveure una solució perquè no es produeixi el problema. No creieu que si l'hagués llençat, segurament s'hagués perdut una cama d'un ninot al cap de poques setmanes? Jo m'ho creia absolutament. Una cama com un amulet per preservar els ninots, que per bé que jo els trobés lletjos, eren del meu germà.\nPublicat per Carme Rosanas a 11:16 30 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nCor de paper de plata - 261è joc literari - 5ª ...


El límit de velocitat a Quart de Poblet serà de 30 km/h en tot el nucli urbà a partir de l'11 de Maig | Valencia Extra\nL’Ajuntament del municipi àmplia i reforça les mesures impulsades pel Ministeri per a reduir la petjada de carboni i donar prioritat a la ciutadania que es desplaça a peu\nEn dues setmanes haurem de trepitjar el fre i reduir a 30 km/h la velocitat del vehicle quan entrem al nucli urbà de Quart de Poblet. La modificació del Reglament General de Circulació, impulsat pel Ministeri de l’Interior, entra en vigor l’11 de maig i estableix aquest límit de velocitat quan només hi haja un carril per sentit. No obstant això, l’Ajuntament vol anar més lluny i àmplia aquesta mesura a tot el nucli urbà i no sols per a aquest tipus de vies. L’objectiu és promoure una mobilitat que protegisca el medi ambient, requerisca menys recursos energètics, reduïsca el calfament global, la petjada de carboni i la contaminació en el municipi.\nQuart de Poblet porta molt temps facilitant la convivència en matèria de mobilitat i protegint el vianant. Per això, fa ja diversos mesos que parteix de la seua llista de carrers ja té limitada la velocitat a 30 km/h, avançant-se així a la modificació del Reglament General de Circulació. Aquest municipi de l’Horta també estableix a 20 km/h el límit en les vies pròximes als centres escolars. A més, tanca al trànsit durant els caps de setmana l’Avinguda San Onofre, un dels llocs més comercials i amb major nombre de bars i restaurants.\nEs pretén aconseguir una major pacificació del trànsit, fomentar l’ús compartit de la via i recuperar l’ús i gaudi de les vies pels veïns i veïnes de Quart de Poblet.\nA partir de l’11 de maig tots els vehicles hauran de respectar la següent senyalització:\nPer a anar conscienciant a la ciutadania hi ha alguns radars pedagògics programats a 30 km/h malgrat que encara es permeta anar a 50 km/h fins a l’11 de maig. Això és així al carrer Antic Regne de València, Villalba de Lugo, 13 Roses i Avinguda de Madrid.


Prop de 300 persones assisteixen a la cassolada | lafura.cat\nProp de 300 persones assisteixen a la cassolada\n23/05/2011 - 17:10\nProp de 300 persones van participar dissabte al vespre a la concentració de protesta contra el sistema polític i econòmic del país convocada, a través de les xarxes socials, a la plaça de la vila, just davant de l'Ajuntament. En plena jornada de reflexió, els participants es van fer sentir a quarts de deu del vespre amb una cassolada que va durar més d'una hora. Els assistents, persones de diferents edats i ideologies, expressaven el seu rebuig a l'actual situació de crisi econòmica i a les problemàtiques que s'en deriven com les taxes d'atur, les retallades socials, els desnonaments... posant en qüestió l'actual sistema capitalista, la llei electoral o el sistema financer.\nConscients que es concentraven en plena jornada de reflexió, els manifestants asseguraven que l'acte no estava fora de la llei, entre d'altres coses perquè precisament el que es volia era promoure la reflexió sense demanar el vot per a cap partit polític.\nL'acte de protesta es va produir en el marc d'una onada de concentracions a moltes ciutats espanyoles. Les més concorregudes la de la plaça de Catalunya de Barcelona i la de la Puerta del Sol de Madrid, on des del passat 15 de maig milers de persones d'edats i d'ideologies diferents protesten conjuntament contra un sistema polític i econòmic que no pot fer front a les problemàtiques actuals que viu el país. En aquests dos emplaçaments els manifestants tenen previst allargar les acampades fins diumenge.\nVilafranca se suma a les protestes contra el sistema polític i econòmic vigent\nLa CUP, un projecte independentista de base\nEl PSC prepara 10 temes urgents per abordar durant els primers 100 dies de govern\nDuran i Lleida anima a consolidar el canvi iniciat per Pere Regull\nLa societat civil es mulla per Pep Quelart\nCiU es compromet a rebaixar un 50% la taxa d’obertura de nous establiments\nLes Fires de Maig o dels Enamorats, la combinació d’oci i negoci a Vilafranca


Balanç agredolç dels sectors econòmics vinculats a les Falles - À Punt\nBalanç agredolç dels sectors econòmics vinculats a les Falles\nLes Falles de la pandèmia han donat un respir econòmic, però no han sigut comparables a les de març\nBalanç econòmic dels sectors que viuen de les Falles\n06 de setembre 2021 - 22:15\nEls sectors econòmics vinculats a les Falles han fet un balanç agredolç d'aquestes festes de la pandèmia. Coincideixen en el respir econòmic que han suposat, però també que el volum de negoci no té res a veure amb unes Falles de març.\nEntre alguns dels sectors amb què ha parlat À Punt Notícies es troben la música, que ha tornat a sonar als carrers acompanyant fallers i falleres, però parlen de pèrdues. En aquest sentit, Daniela González, presidenta de les Societats Musicals de la Comunitat Valenciana, ha explicat que la pèrdua que acumulen les diverses societats musicals "és molt gran".\nEn una línia semblant s'expressa el sector pirotècnic, encara que les contractacions de les distintes comissions els han donat un poc d'oxigen econòmic. La pirotècnica Reyes Martí ha explicat que han pogut utilitzar el material que tenien guardat des de fa any i mig.\nAquestes Falles atípiques han sigut ajuda per al sector de la indumentària. Els indumentaristes remarquen que aquestes festes han despertat les ganes de renovar vestuari i, encara que no han tingut la càrrega de treball a què estaven acostumats abans de la pandèmia, econòmicament sí que s'ha notat, segons ha explicat a À Punt NTC l'indumentarista Eduardo Cervera.\nEl públic ha recuperat la il·lusió per adquirir nous vestuaris / À Punt NTC\nTambé els hotels han superat les previsions. Això sí, segons manifesten, només durant el cap de setmana, amb ocupacions del 90%. Luis Martí, president de la Confederació d'Empresaris de Turisme de la Comunitat Valenciana, ha explicat en aquest respecte que "l'ocupació s'ha concentrat la nit del divendres i la de dissabte", però ha recalcat que, per a l'excepcionalitat de la situació d'aquestes Falles, ha sigut un resultat boníssim.\nMés dur ha sigut per al sector de la restauració, que valora, amb tot, el paper simbòlic de les Falles per a recuperar l'activitat. El portaveu de la Coordinadora de l'Hostaleria dels Barris de València, Vicente Pizcueta, ha fet veure, però, que els efectes de les Falles no s'han notat als barris periferics.


Tasta Maó, concurs de tapes\nInicio > Blog > Noticia > Tasta Maó, concurs de tapes\nDel 13 al 29 de novembre, de dijous a diumente (per tant, els dies 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 26, 27, 28 i 29 de novembre), l'Ajuntament de Maó, amb la col·laboració del Consell Insular de Menorca i Made in Menorca, i el suport de Menorca Restauraciò, Gastronomia Menorca, Sa Cooperativa del Camp i Fra Roger, organitza un Concurs de Tapes Tasta Maó\nSi tens un bar, una cafeteria o un restaurant a Maó, crea la millor tapa amb els millors productes locals. Participa en aquest nou concurs de tapes. Les inscripcions estan obertes del 16 al 30 d’octubre. Aquí pots veure les bases i el full d'inscripció: Tasta Maó Bases\nAquesta edició té premis econòmics directes per als establiment premiats. Hi ha 3 premis a la millor tapa i dos accèssits, per si el jurat considera necessari poder fer una menció especial. Els premis són els següents: primer premi 800€ i placa, segon premi 400€ i placa, i tercer premi 200€ i placa; a més, hi haurà fins a 2 accéssits de 100€ i placa; i cada establiment participant rebrà un diploma acreditatiu de la seua participació


Sort aprova una moció de rebuig a la TTIP | Ajuntament de Sort\nEn la darrera sessió plenària de l’Ajuntament, de data 20 de juliol, el Ple de l’Ajuntament va admetre una moció presentada per la CUP en nom de la Plataforma del Pallars contra la TTIP (l’acord transatlàntic de comerç i inversió entre la Unió Europea i els Estats Units). La moció posiciona al municipi contra l’aplicació del tractat que s’està gestant entre la Unió Europea i els Estats Units.\nAquest tractat que s’està preparant amb molta opacitat el que ja ha posat de manifest són les importants repercussions que pot tenir per a l’agricultura i el consum, els drets laborals i els serveis d’interès públic, així com els efectes a nivell de desprotecció mediambiental o de privatització de la sanitat. El tractat preveu una mena de tribunal privat que prioritzarà els interessos comercials per sobre dels interessos públics dels països membres. El tractat suposa en definitiva una pèrdua de sobirania i una harmonització a nivell legislatiu que portaria a la pèrdua de controls i de polítiques de protecció laboral, de la salut i mediambientals.\nLa moció, aprovada per la CUP i Fem Municipi, va comptar amb l’abstenció de Convergència. La moció suposa un posicionament de rebuig a la TTIP i tot i que possiblement tingui una repercussió més simbòlica que no pas efectiva, serveix de la mateixa manera que ho han fet ajuntaments com Blanes, Girona, el Prat de Llobregat, Gavà, les Franqueses del Vallès, Montcada i Reixac, Polinyà, Rubí o Santa Coloma de Gramenet entre altres, per generar debat a l’opinió pública sobre un tema que ens pot afectar a tots de manera molt negativa.\n• Consulteu el text complet de la moció (pdf)\n• info http://www.endavant.org/aturem-el-ttip/


LES AVENTURES DE PRIMER: Els avis\nEncara hi ha uns éssers més fantàstics que els nostres mestres: ELS AVIS.\nNosaltres els veiem així de guapos i guapes. Sense cap mena de dubte els nostres avis són un gran tresor.\nEl meu avi és rondinaire i molt joganer i gairebé cada dia em fa pessigolles. No es treu la jaqueta. Porta sempre la pipa a la boca. No li agrada tancar el cotxe al garatge, de fosc, per això venen molt d’hora i marxen quan jo surto d’escola i a vegades no els puc veure. El seu cotxe és molt petit.\nViuen en un pis i quan vaig a veure’l no para de jugar amb mi. Estimo el meu avi.\nL’avi Carlos és molt joganer i fa molta gràcia perquè quan t’ha de fer un petó, en comptes de fer-te’l a la galta te’l fa als nas.\nQuan has de marxar has de sortir corrents com una bala.\nTé la cara petita i el nas rodó.\nCada dissabte va al mercat.\nEl meu avi és molt trempat i l’estimo molt.\nEl meu avi és amable i li agrada jugar amb mi. Quan tinc un problema sempre m’ajuda. És molt despistat, però m’estima molt. Es diu Josep.\nTé els ulls grossos i la boca també, les pestanyes curtes i el nas punxegut.\nEl meu avi té un hort i cull molts enciams.\nLa meva àvia no és gaire presumida, té els cabells blancs i arrissats.\nFa el sopar i m’ajuda a menjar.\nQuan juguem amb els meus cosins i en enfilem als llits, la meva iaia s’enfada, però li passa de seguida.\nSempre juga amb mi i m’estima molt. Gràcies iaia, per. Tots els contes que m’expliques.\nLa meva àvia no és gaire moderna. Té els cabells curts i una mica arrissats. Els seus ulls són marrons, no massa grossos i rodons. Porta ulleres.\nTé una mica de panxa.\nVaig a comprar amb ella i també faig sumes\nM’agradaria que vinguessis a classe a explicar-nos contes i coses de quan eres petita. Gràcies iaia pels regals que em portes quan vas de viatge.\nLa meva iaia sempre juga amb mi i ens ho passem molt bé.\nQuan anem a la platja, m’ensenya a nedar.\nÉs molt trepalla i m’explica uns contes molt divertits.\nÉs molt guapa i quan la mama en renya, ella m’abraça.\nLa meva àvia em fa riure i em fa pessigolles.\nSurto a passejar amb ella i m’explica contes, acudits i juguem junts.\nÉs amable i maca. Té els cabells arrissats i és alta.\nLa meva iaia es diu Resu, és guapa i simpàtica.\nÉs molt trepella i de vegades crida molt.\nLi agrada menjar sucres i m’ajuda a trobar les meves joguines.\nLa iaia em porta a la platja.\nGràcies iaia per ensenyar-me el Parenostre\nAmb el meu avi juguem molt a futbol, mirem la tele junts, sortim a passejar i també juguem a fet i amagar.\nEm fa pessigolles.\nÉs trempat i li agrada fer bromes i fer por.\nAquesta àvia és l’única que he conegut. Es va morir quan jo tenia 5 anys.\nSempre anava molt ben arreglada, era prima i alta.\nTenia moltes arrugues petites.\nLa iaia m’estimava molt.\nLa meva àvia és molt maca i sempre a l’hora de dinar i sopar ens dona el menjar, al meu germà i a mi, al menjador, mirant la tele.\nQuan pot va a ballar . No és gaire presumida, però sempre es pentina molt bé.\nTé un gosset que es diu Nic i és molt maco.\nM’explica contes i m’estima molt. Jo també l’estimo.\nLa meva iaia és una mica petita, té els cabells arrissats i els peus grans.\nSempre em dóna menjar i m’explica contes.\nDe vegades juguem junts.\nLa meva àvia és molt divertida, eixerida i també trempada. Diu coses que fan molt riure. M’explica contes, rondalles i m’ensenya cançons.\nM’agrada molt el seu pentinat i també el seu aspecte. És guapa i porta unes arrecades molt boniques.\nM’agrada molt estar amb ella.\nEl meu iaio juga amb mi i ens divertim molt.\nSempre em fa bromes i m’ajuda. Em compra xuxes i junts anem al garatge, però gairebé mai agafa el cotxe..\nTé els cabells blancs i els ulls marrons.\nVa a caminar i sempre remena les bombetes.\nDe vegades amb la meva iaia anem a comprar, fem el dinar i llegim contes.\nEm fa petons, abraçades i també em fa pessigolles.\nEm dic Raül i la meva iaia es diu Valentina i viu a Andalucía. M’estima molt i em porta moltes joguines; jo també l’estimo. Tinc moltes ganes de que vinguis.\nEl meu avi es diu Grego i és molt trempat. Juga amb mi i em fa riure.\nDe vegades em fa el dinar.\nTé els cabells curts i m’estima molt.\nA la meva àvia li agrada passejar i cuinar. Cuinar és el que li agrada més.\nÉs molt trempada i em pentina i m’explica contes.\nLa meva àvia es diu Cristina, és trempada, amable i és guapa. Té els cabells rossos i sempre va molt ben pentinada. La meva àvia sempre juga amb mi a pilota. Li agrada molt fer punt de creu i ara està fent uns rellotges molt bonics.\nLa meva iaia és trempada. Té els cabells rossos i li agrada tot. Sempre va molt ben pentinada. Sempre vaig a comprar amb ella i quan li demano una cosa que m’agrda, m’ho compra. A vegades em porta a jugar al parc i ens ho passem pipa. Iaia ets la millor del món!!!\nA la meva iaia li agraden molt les plantes. Sempre hi posa aigua. A vegades, em posa pel.lícules i les mirem tots dos. Té el cabells rossos i per. estar per. casa sempre porta una bata. La meva iaia em fa uns esmorzars boníssims!!!!\nL’avi té els cabells de color gris i és gran. Fa el menjar, surt a comprar i mirem la tele junts. Fa regals. Li agrada molt pintar i dibuixa persones, coses i unes flors molt boniques. M’ajuda a endreçar les joguines. Gràcies avi, perquè m’ajudes molt.\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 19:37\n4 de juny de 2009 a les 22:01


Barcelona, primera en el rànquing mundial de congressos\nBarcelona ha ascendit a la primera posició del rànquing mundial de turisme de reunions de l'Associació de Congressos i Convencions Internacionals (ICCA) el 2017, després escalar dues posicions respecte l'any anterior, han informat aquest dilluns Fira de Barcelona i Turisme de Barcelona en sengles comunicats.\nAmb 195 esdeveniments -14 més que en 2016-, la capital catalana va ser la ciutat del món amb més congressos celebrats, superant a París i Viena, que tradicionalment han encapçalat aquesta classificació, i que l'any passat van acollir 190 congressos cadascuna.\nBarcelona havia aconseguit per última vegada el 2004 aquest lideratge del rànquing mundial d'activitat congressual, i en el rànquing d'aquest any la segueixen -després de París i Viena-Berlín (185 reunions), Londres (177), Singapur (160) i Madrid (153).\nPer països, els Estats Units encapçala la llista amb 941 congressos, seguit d'Alemanya (682) i el Regne Unit (592), mentre que Espanya ocupa la quarta posició amb 564 esdeveniments, ascendint des de la cinquena plaça de 2016, quan va acollir 533 congressos.\nAmb seu a Amsterdam i 50 anys d'història, la ICCA reuneix 1.100 empreses i organitzacions especialitzades en l'organització de congressos i esdeveniments, i per realitzar aquest rànquing es fixa només en els congressos internacionals, d'un mínim de 50 delegats, i amb rotació entre tres països, la qual cosa exclou, per exemple, el Mobile World Congress (MWC).\nEl president de Turisme de Barcelona, Joan Gaspart, ha destacat que "Barcelona s'ha superat a si mateixa en un any més que complicat", i el regidor de Turisme de l'Ajuntament, Agustí Colom, ha destacat la vitalitat del sector turístic i la seva capacitat per atreure i mantenir l'atractiu per acollir cites professionals.\nColom també ha sostingut que "Barcelona es supera i contradiu aquells que intentaven minar la seva reputació amb previsions alarmistes i infundades".\nPES DE FIRA DE BARCELONA\nEl director de Negoci Extern de Fira de Barcelona, Pere Camprubí, ha posat en valor el paper que juga la institució firal, no només pel nombre d'esdeveniments d'aquest tipus que acull en els seus recintes de Gran Via i Montjuïc, sinó sobretot per la importància dels mateixos i el nombre d'assistents que congreguen.\nSegons Camprubí, aquesta posició és fruit d'una estratègia posada en marxa ja fa temps per la institució amb l'objectiu d'atreure grans esdeveniments internacionals, especialment del camp tecnològic i de la salut, àmbits on Fira de Barcelona té una posició rellevant i "té un paper tractor per a la celebració a la ciutat de reunions i congressos ".\nDurant 2017, Fira de Barcelona va acollir, entre d'altres, els congressos europeus de Cardiologia (que va reunir 30.000 professionals d'alta qualificació) i el de Gastroenterologia (UEG Week), així com el de ICHNO (càncer de coll i cap), SEBBM ( bioquímica i biologia molecular), ESMRMB (Ressonància magnètica) i EBA (cremats).\nEn l'àmbit tecnològic figuren les convencions SAP, Atlassian i VM World, així com World Routes, de trànsit aeri i la reunió anual de l'Inta (associació de marques).\n140 ESDEVENIMENTS A 2018\nAl llarg de 2018, els recintes de Fira de Barcelona també seran seu de grans esdeveniments congressuals, sobretot tecnològics i mèdics, com els organitzats per les companyies Cisco, VM Ware, SAP i Atlassian, així com el Congrés Mundial d'Oftalmologia (WOC ), les trobades de les associacions europees d'Ortopèdia i Traumatologia (effort), de Ritme Cardíac (EHRA) i de Vesícules extracel·lulars (ISEV), entre d'altres.\nAquests congressos formen part dels 140 esdeveniments que està previst se celebrin a les instal·lacions de la institució durant aquest any, en sumar el gran nombre de salons organitzats per la pròpia Fira o per altres operadors, com el Mobile World Congress, Alimentaria, Hostelco, IOT Solutions World Congress, Saló Nàutic, Smart City Expo i Gastech, entre d'altres, així com actes corporatius diversos.\nranking mundial de actividad congresual


l'ARFA: de maig 2022\nAssociació de Residents, familiars i amics de la Residència Sant Josep de Mataró\nIdees, propostes ...\ndimecres, 11 de maig de 2022\nTenim nova directora, l'Esther Vilardell\nEl 10 de maig, primer contacte de membres de l'ARFA amb la nova Directora, l'Esther Vilardell, amb la participació de l'anterior, la Mari Carmen Ruiz, que ens deixa molta feina feta i un bon record !\nPublicat per Pep MOLSOSA Cap comentari:\ndissabte, 7 de maig de 2022\nLa Lea, militant, l'ànima, l'animadora, la presidenta de l'ARFA\nAmb la Lea ens vàrem conèixer en una assemblea de residents i familiars convocada per la Directora de la Residència, el gener de 2015. A tots dos, aquella assemblea ens va semblar (patètica), com una missa sense esperit. En sortir vàrem anar a fer un cafè i vàrem convenir que calia enriquir la participació de familiars i amics. Així va néixer l'ARFA. Amb uns quants familiars, amics i residents vàrem fer tots els passos necessaris. Amb les treballadores, que veien la iniciativa amb recel, amb la Directora que també desconfiava, i amb el nou gerent que ens va preguntar perquè volíem muntar una associació !\nEn contactes amb regidors municipals (Joan Vinzo, Isabel Martínez, Laura Seijo, l'Elizabet Ruiz ...) vàrem anar descobrint la realitat de la Residència: propietat, responsabilitats, personal, reglaments, pressupostos, normativa de la Generalitat, serveis d'inspecció, metges dels residents. També amb responsables del Consell Comarcal, amb el Síndic de Greuges. Un munt d'hores amunt i avall. La constància i la tenacitat de la Lea van garantir els resultats.\nEn totes les reunions, especialment la de constitució formal de l'ARFA el gener de 2016, amb tots els residents, familiars i amics interessats, la veu de la Lea, la seva experiència, el seu coneixement de gairebé tothom a la casa comuna, la Residència, inspirava confiança i bon ambient. Defensant les condicions de vida dels residents, però també de totes les treballadores.\nDurant el 2017, malgrat incomprensions dels responsables, vàrem constituir el Consell de Participació a la Residència, probablement un dels primers de Catalunya. Reunions complicades per manca d'experiència participativa en aquest tipus d'institució. Però la figura de la Lea sempre emergia com a garant de seriositat i de rigor en els plantejaments i exigències.\nEn ocasions molt dura, com quan ens vàrem enfrontar al nou Director el 2019. Sortosament, i probablement per la postura ferma i digna de la Lea, va durar poc.\nDes de l'ARFA, amb la Junta, la Lea volia predicar la nostra experiència. L'Ajuntament deia que calia "exportar" la iniciativa, en un acord municipal del maig de 2020. Havíem parlat amb els media locals, anat a MataróTV, escrit als diaris, contactat amb residències de la comarca, de Granollers ...\nA primers del 2020, amb una nova Directora, semblava que consolidaríem l'ARFA. Però la pandèmia i les restriccions a les visites, a partir del març, van condicionar notablement les nostres activitats. Malgrat tot, seguíem fent reunions de Junta i amb la Directora fent un cafè a la Plaça de Sta Anna. Teníem prevista una Assemblea de represa d'activitats passades les festes de primavera ... Ens costarà fer-la sense ella.\nEn fer balanç dels 5 anys de l'ARFA, la Lea va escriure que "entre tots havíem fet xarxa, una xarxa que va mes enllà d’una simple associació, que implica a tothom, que trenca la indiferència rutinària, que ens fa veure i comprendre el què li passa a la companya del costat, el què pensen i voldrien els altres familiars, el què patim quan un estimat se'n va, plens, a vegades, de sentiments contradictoris."\nI pensant en el futur, deia que "ara tenim davant un nou repte ... aprofitant que es parla de revisar/renovar el model de residencies, voldríem aixecar el dit en favor d'una participació efectiva de les famílies, com a cuidadors que, també, som. Cadascú amb el seu familiar, però, també, col·lectivament en qüestions que impliquen a tothom." La Lea reivindicava que "el nou model ha de garantir aquesta participació, ha de facilitar informació transparent, clara, completa, comprensible, i ha de basar-se en millorar la professionalitat i les condicions de treball de tot el personal."\nNo cal dir-ho, la trobarem a faltar. Tots.\nLa Residència a la Muralla\nZoilo Lahuerta ( telèfon 696 393 072 )\nPep Molsosa (telèfon 654 850 483 )\nPer contactar amb la Residència ...\nInformació al blog de la Residència [ aquí ]\nUn mail directe [ aquí ]\n... i el telèfon general: 93 790 26 18\nBústia per enviar a l'ARFA comentaris, propostes, o incidències ...\nLa Lea, militant, l'ànima, l'animadora, la preside...


Bacillus subtilis és un bacteri Gram positiu, Catalasa-positiva habitualment trobat en el sòl i al tracte gastrointestinal de remugants i humans. Es tracta d'un microorganisme anaerobi facultatiu tot i que va ser considerat aerobi obligat fins al 1998. Membre del gènere Bacillus, B. subtilis té l'habilitat per a formar una endòspora resistent protectora, permetent a l'organisme tolerar condicions ambientals extremes. És considerat el bacteri gram positiu més ben estudiat i s'usa com a organisme model per a l'estudi de la replicació del cromosoma bacterià i la diferenciació cel·lular. La seva gran capacitat per secretar enzims fa que sigui molt utilitzat en empreses biotecnològiques.\nBacillus subtilis és un bacteri gram positiu, en forma de bacil i catalasa positiu. Originalment va ser anomenat Vibrio subtilis per Christian Gottfried Ehrenberg però al 1872, Ferdinand Cohn va proposar canviar-lo a Bacillus subtilis. Les seves cèl·lules fan aproximadament 4-10 micròmetres (μm) de llarg i tenen un diàmetre de 0.25–1.0 μm amb un volum cel·lular de 4,6 femtolitres (fL) en fase estacionària. Com la majoria de membres del gènere Bacillus, és capaç de generar endòspores com a mecanisme de protecció envers a condicions ambientals desfavorables o extremes. Aquesta característica permet sobreviure a temperatures elevades o períodes llargs de dessecació.\nEl B. subtilis no és considerat patogen humà, però pot contaminar els aliments, però rarament causa intoxicació alimentària. Les seves espores poden sobreviure a la calor extrema que sovint s'utilitza per cuinar l'aliment, i és responsable de causar la fibrositat en el pa malmès.\nAquesta espècie es troba de manera habitual en les capes superiors del sòl. També és habitual trobar-lo al tracte intestinal d'humans i remugants. Un estudi de 2009 va comprar la densitat d'espores trobades al sòl (aproximadament 106 espores per gram) amb les trobades en les femtes humanes (aproximadament 104 espores per gram). El nombre d'espores trobades en humans era massa elevat per poder-se atribuir única i exclusivament a la ingesta de menjar contaminat.\nB. subtilis es pot dividir simètricament mitjançant la fissió binària produint dues cèl·lules filles exactament iguals i també es pot dividir de manera asimètrica, produint una única endòspora que pot perdurar durant dècades i ser viable després d'estar en condicions ambientals desfavorables com sequedat, salinitat elevada, pH extrem, radiació o solvents.\nAbans de formar endòspores però, les cèl·lules poden produir flagels, afavorir la captació d'ADN del medi extern o produir antibiòtics. Aquestes respostes són degudes a un intent del microorganisme per trobar nutrients mitjançant la cerca d'un nou entorn més favorable, permetent la síntesi de nou material genètic (per exemple l'habilitació de noves rutes metabòliques que permetin obtenir nutrients de manera diferent a l'habitual) o simplement matant els altres microorganismes competidors del mateix ecosistema.\nB. subtilis és un organisme model utilitzat per estudiar la replicació del cromosoma bacterià (genòfor). La replicació del cromosoma s'inicia en un únic punt (únic locus), l'origen, anomenat oriC. La replicació continua bidireccionalment i les dues forquilles de replicació progressen en els dos sentits al llarg de tot el cromosoma. La replicació finalitza quan les forquilles de replicació arriben a la regió terminal, que està posicionada al lloc oposat a l'oriC en el mapa cromosòmic. La regió terminal conté vàries seqüències curtes d'ADN curt (llocs Ter) que promouen que la replicació finalitzi.\nAl llarg de tota la replicació hi ha una sèrie de proteïnes que col·laboren en la replicació de l'ADN. La comparació d'aquestes proteïnes en B. subtilis i en Escherichia coli revela que hi ha semblances i diferències. Encara que els components bàsics de la promoció, la iniciació, l'elongació i la terminació estan ben conservats, es poden trobar grans diferències en proteïnes que per un o altre microorganismes poder ser essencials. Aquestes diferències evidencien la diversitat en les estratègies i els mecanismes que es duen a terme per assolir la duplicació del seu genoma.\nBioLib EOL GBIF IN ITIS NCBI WoRMS\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bacillus_subtilis&oldid=27459814»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 juny 2021 a les 03:36.


Three-Bedroom Holiday home in Rönnäng 1 Rönnäng Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 10 allotjaments a Rönnäng.\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Rönnäng, no busqui més enllà de Three-Bedroom Holiday home in Rönnäng 1. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Rönnäng. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Three-Bedroom Holiday home in Rönnäng 1 és una selecció idònia per a la vostra estada a Rönnäng.


Balanç #DeuAnysFeslloch – Feslloch\nEl Feslloch tanca la seua X edició amb signes que el consoliden com el festival de referència de la música en Valencià.\nBenlloch s’ ha convertit en capital de la música en valencià al llarg de l’intens cap de setmana de celebracions d’aniversari del Feslloch, festival organitzat per l’Ajuntament d’aquest municipi de la Plana Alta, en col·laboració amb Escola Valenciana i l’Associació Cultural el Pitxurrull.\nMés de 30 propostes artístiques han fet gaudir i ballar el públic des del dijous 7 de juliol fins la matinada del dissabte 9, quan a trenc d’alba l’Escenari Ovidi s’acomiadava fins la propera edició amb la selecció dels temes més ballables de Dj Biano.\nHa sigut el gran any del Feslloch, el moment de donar les gràcies al públic per una dècada d’estima i suport a la música en valencià i per aquest motiu calia posar tota la carn a la graella sense escatimar esforços: millors infraestructures i serveis, ampliació de la programació lúdica i cultural i caps de cartell internacionalment reconeguts han sigut les principals apostes de l’ organització.\nEl festival ha comptat amb majors dotacions mèdiques i de seguretat, encarregades de garantir l’assistència i el benestar dels presents les 24 hores, així com una millora de la zona d’acampada, una major nombre de dutxes i sanitaris i l’exitosa activitat del segon escenari “Escarbat”, que en alternància amb l’Auditòri i l’espai principal “Ovidi”, han fet possible que la música acompanyara les feslloqueres i feslloquers en tot moment.\nTampoc no han faltat ocasions per passar-ho bé en família amb el Fes Lloc als Menuts, practicar una ampla varietat d’esports com el Bàdminton , el futbol o el Voley Platja, o riure amb un repte de coneixements i cançons amb les partides de Trivial i Karaoke en valencià.\nPel que fa al cartell artístic, cal destacar moments d’ intensitat inigualable de la mà de bandes com Aspencat o Auxili, Sènior i el Cor Brutal o els internacionals Train To Roots, que amb el seu reggae gestat al cor de Sardenya van aconseguir que el públic es deixara la veu cantant a l’uníson un repertori de temes mítics que ja incorporen algunes peces en la nostra llengua.\nMoments de comunió al voltant del repertori tradicional amb Pep Gimeno “El Botifarra”, acompanyat per una banda formada per cent músics de la comarca sota la batuta de Josep Sancho, director de la banda municipal de Benlloch, o l’èxtasi assolit amb el directe potent i sublim de Fermin Muguruza i la New Orleans Baske Orkestra quedaran enregistrats per sempre a la memòria col·lectiva del Feslloch.\nUn esdeveniment que tanca una etapa de deu anys amb una valoració positiva, ja que els 10.000 assistents aconseguits enguany el consoliden com el festival de música en valencià més important del País, capaç d´atraure un nombrós públic d’arreu del territori catalanoparlant que garanteix la viabilitat i continuïtat del projecte.\nAquesta consolidació també fa possible que el Feslloch es convertisca en un escenari apropiat per acollir les propostes musicals en llengua pròpia, però també aquelles procedents d’altres territoris amb estreta connexió cultural i identitària amb el País Valencià, com bé mostren els exemples dels sards Train To Roots o de Fermin Muguruza, ambdós ben apreciats al panorama internacional.\nEn paraules de Xavi Ginés, en representació de l’ Ajuntament de Benlloch i coordinador del festival:\n“L’estabilització del Feslloch pel que fa al nombre d’assitents, és una manifestació del canvi de cicle al món de la música en valencià: els grans grups que abans garantien el ple en un concert només amb la seva presència, com és el cas de la Gossa Sorda o dels Obrint Pas, ja no estan en actiu. Però en canvi, es comencen a entreveure les noves promeses, com és el cas dels Zoo (tot i que no han estat enguany al Feslloch), per suposat els Aspencat, capaços d’arrossegar moltíssima gent, sense oblidar el destacable exemple d’Auxili, que amb un aforament de 4000 persones va aconseguir la mateixa presència de públic que el concert de Fermín Muguruza.\nEl Feslloch ha notat la manca d’eixes grans referències musicals de País, però entenem que podem ajudar a trobar-ne de noves, impulsant una escena emergent que necessita de grans espais per a demostrar la seua força i vitalitat.”\nD’aquesta manera, el Feslloch enceta una nova etapa, sabent-se un festival viable, ben situat al panorama musical en valencià, però capaç d’ obrir-se a propostes procedents de l’escena internacional i amb la responsabilitat de convertir-se en impulsor d’ una nova generació de bandes que es convertiran en els grans noms d’un prometedor futur musical.


Holiday home Brenna Ul. Jaworowa Brenna Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBrenna, Brenna, Polònia - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Brenna Ul. Jaworowa està situat idealment a Brenna; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home Brenna Ul. Jaworowa, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. Equitació de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Brenna Ul. Jaworowa no troba competidors en cap categoria.\nEspai comú2 llits dobles, 5 sofàs llit


Apartamentos Sant Bernat en Canillo, Informació i Ofertes | Estiber\nCatalà, Anglès, Castellà, Francès, Italià\nInformació i serveis de Apartamentos Sant Bernat\nEls apartaments Sant Bernat estan situats a la tranquil·la localitat de Canillo, a 50\nmetres dels remuntadors de l'estació d'esquí andorrana de Grandvalira. ofereixen\nmeravelloses vistes a la muntanya en una immillorable ubicació per gaudir de\nAndorra: en plena natura i a 15 minuts del centre comercial d'Andorra la Vella\non anar de compres o relaxar-se als centres de benestar Caldea i Inúu.\nEls nostres apartaments a Canillo us oferiran, a més d'una ubicació idònia, 1\nlloc on descansar, un lloc on els detalls s'han cuidat al màxim, on\nCheck out dels Apartaments Sant Bernat: entre les 9h00 i les 11h00\nEls apartaments disposen d'1 habitació amb 2 llits individuals o llit de\nmatrimoni i un saló menjador amb 2 sofàs llits individuals, mobles de fusta i\nuna decoració senzilla, amb vistes a la muntanya.\nCuina americana perfectament equipada amb tots els estris i\nelectrodomèstics (frigorífic, microones, vitroceràmica, extractor de fums, forn)\ni bany amb assecador i bàscula.\nControl individual de calefacció i aire condicionat\nEls banys inclouen:\nEls apartaments Sant Bernat estan situats a la tranquil·la localitat de Canillo, a 50metres d... Veure més\nCtra. de Prats S/N , Canillo , Andorra\n14.1 KM Accés a pistes Grau Roig (Grandvalira)\n230 M Palau de Gel Canillo\nValoracions i experiències dels viatgers a Apartamentos Sant Bernat\nDescobreix totes les combinacions per Apartamentos Sant Bernat\nNo et perdis les millors ofertes a Apartamentos Sant Bernat Millors ofertas a Apartamentos Sant Bernat\nSi has seleccionat Apartamentos Sant Bernat doneu una ullada als següents hotels, també et podrien interessar.\nVeure els 262 allotjaments\nCaldea Nocturna 3 hores


Assistencia >> Atencio Hospitalaria >> Servei d'Urgències >> Assistència\nEls nostres recursos assistencials es reparteixen mitjançant una assignació objectiva i justa en base a un sistema de triatge estructurat.\nEl nostre objectiu és convertir-nos en un servei líder i referent internacional en l'assistència a les persones amb necessitats d'atenció urgent o emergent, sota els valors de l'humanisme, el respecte, la professionalitat, la participació, la iniciativa, la confiança, la transversalitat i la creativitat.\nAtenem unes 150.000 urgències anuals, repartides entre les diferents seus. En concret, al servei d'Urgències de la seu Villarroel aquest nombre oscil·la entre les 250 i 300 visites diàries, depenent del dia de la setmana i l'època de l'any.\nEl nostre Servei té adscrit la Secció de Toxicologia Clínica.\nActivitats per a la població\nAl servei d'Urgències fem diferents activitats educatives dirigides a la població en general, com son:\nJornadas d’apropament de l’hospital a l’escola ANEM A URGÈNCIES! Des de 2002, participen en aquestes jornades uns 800-1000 alumnes cada any amb la finalitat d'apropiar la realitat que es viu a Urgències als estudiants de secundària. Aquestes jornades mostren, per una banda, quin és el mecanisme de l'atenció mèdica urgent a la ciutat de Barcelona i, per l'altra, donen a conèixer les urgències que s'atenen amb més freqüència entre la població jove, amb la fin de fer-ne la prevenció.\nPrograma de Reanimació cardiopulmonar orientat a centres d'ensenyament secundari (PROCES). La mort sobtada és la situació de màxima urgència mèdica, i moltes d'aquestes morts es produeixen en la vía publica en presència d'altres persones. Teòricament es podrien recuperar molts d'aquests malalts si s'iniciéssin maniobres de reanimació cardiopulmonar bàsiques de forma immediata. Nombroses institucions i societats mèdiques internacionals han reconemat que l'ensenyament de la reanimació cardiopulmonar bàsica s'introdueixi en l'ensenyament obligatori, ja que l'escola constitueix un àmbit ideal per iniciar la població en el coneixement i aprenentatge de les tècniques bàsiques que formen part de la reanimació cardiopulmonar.\nAmb aquesta filosofía, el programa PROCES forma des de 2002 de 250 a 500 alumnes d'ESO cada any.


Condicions de privacitat – Richmond Hotel Tokyo Suidobashi – Tòquio – Japó\nAquesta Política de privacitat s'aplica a tokyosuidobashi.richmondhotel.jp, que és propietat i està operat per Richmond Hotel Tokyo Suidobashi. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (tokyosuidobashi.richmondhotel.jp), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb suidobashi@rnt-hotels.co.jp .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a suidobashi@rnt-hotels.co.jp . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: suidobashi@rnt-hotels.co.jp . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


El restaurant Seattle Canlis d'Elite es transforma en 'Community College' - Sense Filtrar\nEl restaurant Elite Seattle Canlis es transforma en 'Community College' i ofereix educació Wine-and-Doritos\nNo és cap secret que ha estat un any desafiant en el millor dels restaurants. Però amb els negocis habituals fora de la taula per a molts, alguns s’han dedicat a provar coses noves. Hem vist com es converteixen en menjadors històrics operacions nacionals d’enviament de menjars , serveixen els sommeliers conductors de repartiment , Wine Spectator Els cellers guanyadors del Gran Premi ofereixen ampolles a subhastes en línia i els restaurants amb capacitat limitada aconsegueixen omplir els menjadors d'alguns hostes que hi són menys humans que els altres . Però pocs restaurants han aconseguit els nivells de creativitat de la destinació històrica gastronòmica de Seattle Canlis porta mesos arrencant.\nEn el seu darrer acte, germans propietaris senyal i Brian Canlis han declarat que la classe està en sessió a Canlis Community College , una sèrie de sis setmanes de diversos programes educatius en línia i presencials que abasten des de cuiners i degustacions de vins fins a lliçons d'història específiques de Seattle i esports intramurals i hellip. El projecte és l'última de les innovacions innovadores de Canlis, ja que es va veure obligat a aturar el format de menú degustació de llarga data al març ('el número 10', concretament, ens va dir Mark). Primer va arribar un unitat d’hamburgueses conduïble , seguit d'una botiga emergent de bagels, després d'un model de repartiment de menjars i, a continuació, d'una sala de cinema en cotxe. Ara és la temporada de tornada a l’escola.\nhi ha aigua al vi\nMark i Brian Canlis van anar molt a dalt per fer una pluja d’idees sobre noves idees per al restaurant. ( Chona Kasinger )\nQuan l’estiu es va acabar i Seattle va afrontar la pluja habitual de tardor, juntament amb fum d’incendis que ha estat omnipresent a la costa oest d’aquest any , els restaurants van obtenir el vistiplau per tornar a obrir menjars interiors restringits. Però Mark va dir que ell i l'equip encara no estaven còmodes amb això, una proposta difícil per degustar llocs del menú, encara que ho fossin. Així que van començar a treballar fent una pluja d’idees sobre la seva propera gran idea i Canlis Community College va néixer. 'Simplement crec que és un bon moment per aprendre', va dir Mark a Unfiltered. 'I vam pensar:' Bé, tornem a l'escola, aprenem i convidem la ciutat a acompanyar-nos '.'\nFins i tot l’anunci en si va ser creatiu: un vídeo de dos minuts amb un cameo del defensor més famós de Seattle, ah, educació de bricolatge, Bill Gates , que fa broma de deixar el seu telèfon al restaurant. (Mark ens va dir que allò era una mica de llicència creativa, ja que Bill Gates 'no és massa absent').\n▶ 'allow =' reproducció automàtica a pantalla completa '>\nAlguns dels cursos són impartits per personal expert en els seus camps, com ara el director de vins Nelson Daquip i la seva parella de xampany i ostres 101 o xef Brady Williams ’Sessió sobre com cuinar clàssics de Canlis. Però molts no ho són, com les recents instruccions de Mark per tallar-se el cabell a casa. 'Moltes de les classes que tractem són coses de les quals no sabem res', va dir. 'No sé com tallar-me el cabell, però 1.100 persones m'han vist com ho feia. Tots som aprenents aquí '.\nCanlis fa una crida a experts de les empreses de Seattle per ajudar-vos a liderar el camí, com Rudy’s Barbershop (en aquest cas) o el Wing Luke Museum, per a una lliçó sobre el llegat local dels asiàtics de les illes del Pacífic. També busquen el talent intern: agent de reserves Amy Wong i la seva mare, una immigrant xinesa de primera generació, mostren al xef Williams com fer boletes. 'Aquest és l'esperit de l'escola, ser curiós i inclinar-se en allò que no sabem', va dir Mark.\nHi ha un munt de programació per als alumnes que busquen educació en vi, com ara una sessió sobre vins en caixa i en conserva, un tema que Daquip va quedar gratament sorprès en preparar el seu pla de lliçons. 'No era una cosa que conegués molt per començar, però és una cultura increïble de bevedors de vi en caixa'.\n“Crec que el bon menjar hauria de ser la millor hospitalitat i l’hospitalitat és una invitació dins ', Va dir Mark. El Canlis és un restaurant d’elit amb 19.000 ampolles al celler, segur, però el seu objectiu amb aquestes sessions relaxades, inclosos consells sobre maridatge de vins amb gominoles àcides i Cool Ranch Doritos, és fer que el vi sigui més accessible durant un moment estressant i franc. temps estrany ”, com va explicar Daquip. (També hi ha classes avançades disponibles, com ara 'Tresors del celler Canlis', que inclou tasts del Clos de la Barons de Dominique Lafon 2014 i Mouton-Rothschild 2003.)\nI l’equip té l’oportunitat de fer el que faltava: connectar amb els convidats. 'Es tracta d'arribar i ser com:' Saps què? No sé què faig ara mateix, però les càmeres roden, sé del vi i sé que us interessa, doncs aboquem un got i fem això ', va dir Mark.\nNoia CCC ( Chona Kasinger )\nUna quota d’inscripció de 25 dòlars inclou l’accés a totes les classes en línia, amb kits de “materials de classe” per un càrrec addicional. La majoria de les sessions són virtuals, però hi ha sortides al camp i una caça de carronyaires de la 'setmana final'. I tot per una bona causa. Després de cobrir els costos dels seminaris, s'han donat tots els fons Farestart , una organització benèfica de la zona que ajuda a donar feina a les persones sense llar i alimentar els desvalguts de la comunitat de Seattle. Canlis s’enfronta a les mateixes dificultats financeres que la resta de la indústria de la restauració. 'És difícil ser un restaurant, però és igual de difícil, si no molt més difícil, ser una organització sense ànim de lucre o qualsevol de les persones que servirien ara mateix', va explicar Mark sobre la decisió de donar la recaptació. I de l'oportunitat més àmplia per escolaritzar-se, 'és el que necessitem ara mateix'.\n'No sé si hem d'estar asseguts a taules menjant 32 plats de petites picades precioses prenent suc de luxe tant com cal que només enviem una paraula encoratjadora i esperançadora'.\nUs agrada sense filtrar? El millor de les begudes de Unfiltered de la cultura pop ara es pot lliurar directament a la safata d'entrada cada dues setmanes. Registra't ara rebreu el butlletí de correu electrònic sense filtres, amb l’última informació sobre com el vi es creua amb el cinema, la televisió, la música, els esports, la política i molt més.\nmillors cellers de napa i sonoma\nquantes unces de fluid en una ampolla de 750 ml\norigen de la paraula pa torrat\nchateauneuf du pape millor any\ntipus d’ulleres per beure\ncom conservar el vi negre


la serp blanca: Gran esdeveniment\nAnit, després de sopar, em vaig posar a fullejar una mica la premsa en internet. Vaig veure unes quantes voltes el gol de Messi, és clar, que donava una altra Lliga al Barça. Després, vaig continuar fent clic d’esma, una mica ensonyat. De sobte, vaig pegar un bot. Vilaweb anunciava la publicació en Adesiara de la Ilíada, traduïda per Montserrat Ros (Avançament editorial: ‘Ilíada’ d’Homer, en la versió de Montserrat Ros). D’aquesta traducció se n’havien publicat dos volums en la Bernat Metge, el 2005 i el 2009, que recollien els cants I-XII. Els vaig fullejar en Fan set ja fa temps i en vaig tenir prou per adonar-me que era una traducció d’una qualitat extraordinària. No els vaig comprar, perquè volia esperar-me a l’edició completa de la traducció. Em vaig quedar, però, un tant moix, desconfiat davant el ritme habitualment parsimoniós de la Bernat Metge. Mentrestant, Montserrat Ros va morir el febrer del 2018. De seguida em va venir el dubte: hauria pogut acabar la seua traducció abans de morir? Els obituaris que vaig llegir no en deien res.\nAra sabem que sí que la va acabar, que va refer fins i tot la traducció dels cants publicats en la Bernat Metge, i que la va deixar totalment enllestida per a Adesiara, que l’acaba de publicar en una edició bilingüe en un sol volum, amb el text grec acarat, les notes al final i un índex de noms propis que permet al lector saber ràpidament qui és qui en aquesta obra fundacional de la cultura europea. A més, el volum conté un pròleg del professor Jaume Pòrtulas, una introducció del professor Francesc J. Cuartero i les notes a la traducció i l’índex de noms propis a cura del professor Joan Alberich.\nAquesta traducció de la Ilíada s’afegeix a una altra gran traducció publicada (reeditada en aquest cas) per la mateixa editorial, la d’El paradís perdut de Milton, a cura de Josep Maria Boix i Selva (vegeu Gran esdeveniment: s’ha reeditat la traducció d’«El paradís perdut» de Josep M. Boix i Selva). Juntament amb les de Carles Riba, Josep Maria de Sagarra, Josep Carner, Andreu Nin i Joaquim Mallafrè, la Ilíada de Montserrat Ros se situa en el primer rengle de les grans traduccions de la literatura catalana. No, no exagere.\nJa se m’ha girat feina per a la setmana que ve. Trucaré a Núria i a Eva per advertir-los que el primer exemplar que arribe a la llibreria és meu i que ningú no me’l toque.\nPublicat per Enric Iborra a 9:27\nEtiquetes de comentaris: 1.1. Els poemes homèrics: argument i característiques, Homer, Montserrat Ros


Santandance Radio - Programas\n:: Programes: El Technòdrom:\nPrimer de tot saludar-vos i fer-vos saber que per l´equip d´aquest programa li es una il.lusió i tot un repte recomençar aquesta nova etapa a Santandance Radio i donar les gràcies a la gent d´aquesta emissora per aquesta nova oportunitat.\nEl Technòdrom es troba com a peix a l´aigua, és el musical de les nits dels divendres a Santandance Radio.\nJust al cap de setmana on descarregarem tota l´adrenalina acumulada durant la setmana per celebrar que comença la festa, on es punxaran tots els estils, les cançons més canyeres, notícies i seccions -com la música- molt avanguardistes, també apostem fort per informar i culturitzar als oients dins el món dance o electrònic, les nostres sessions de Dj Jaumix, que recordem, participa activament a la festa major del nostre districte i especialment al SantanDance i JardinsDance.\nAquest programa vol divertir, distreure, ser interactiu, innovador i que l´oient s´ho pasi bé, perqué nosaltres estimem i defensem la ràdio, la festa, la nit, el món dance i electrònic, la llibertat d´expresió, les ones lliures, les raves, la pau, l´amor i la llibertat, la modernitat i tradició, la solideritat, la tolerància, l'obertura de mires i trencar tots els falsos tabús de la societat tancada, curta i obtusa que no respecta, no ens entén, i sobretot no ens deixa en pau.\nEspero que us agradi, una forta salutació de l'equip de El Technodrom i ens parlem i escoltem divendres! Bon Roi!\nLocutor/s: Jaume Assens i COMPANYIA\nHorari: Divendres: De 22h a 24h


Lluís Coquard, barceloní, nascut de família modesta a la vila de Gràcia el 28 de juny de 1922.\nQuan comença la guerra civil té quinze anys i ja treballa per ajudar a casa. Només ha anat a escola primària. Té una certa mà pel dibuix, fet que l'ajuda, ja en temps de pau, a entrar com a delineant a la fàbrica Hispano Olivetti. Mesos més tard, amb alguns companys de treball, organitza un quadre escènic, on hi fa de tot: ajudant de direcció, actor còmic, coordinació de programes, lectura d'obres... i com havia de ser, l'any 1948 el grup l'hi estrena la seva primera obra: la comèdia en un acte Tot per unes cartes, on també hi fa un petit paper. Per aquells temps fa amistat amb Armand Matías i Guiu, també afeccionat al teatre i comencen a escriure en col·laboració, de la que queda constància una desena de comèdies còmiques. Simultàniament, inicia tasques periodístiques a la revista setmanal Momento, amb entrevistes i reportatges, destacant la seva secció "El caricaturista y su mono", on contacta amb els millors dibuixants humorístics de l'època, des de l'Opisso a en Cesc. Gràcies a Josep Escobar, contacta amb l'editorial Bruguera, on hi col·labora amb textos d'humor i guions de tota mena.\nL'any 1953 fa de redactor en cap del setmanari d'humor Tururut, escrit en castellà, però pensat en català, creat pel dibuixant Cesc. L'any següent entra a Radio Nacional com a guionista. Fa dos programes setmanals durant quatre anys. L'octubre del 1958, s'inaugura a Barcelona el teatre Guimerà: Pulgarcito y sus hermanos és l'obra de Coquard que inicia amb èxit la programació per a nois i noies, amb gran afluència de públic. Èxit que li obre la porta del teatre Romea, on la companyia Maragall, de Carles Lloret i Lluís Nonell, li estrena El petit dels tres tambors. I encara més: directius de Televisió acompanyen als seus fills a veure Pulgarcito i s'ho passen bé. I com que estan preparant una programació infantil per televisió, demanen a l'autor la seva col·laboració, i aquest és l'inici d'una sèrie de guions de Coquard emesos des dels estudis Miramar, inaugurats feia poc.\nSurten oportunitats que s'han d'aprofitar: escriu en el temps que li queda lliure a la Olivetti, on ha passat a Publicitat. Té un sou modest però fix, i és casat, amb dues filles i una tercera en camí; però està lligat moltes hores a l'empresa; sort en té de la seva dona, que li dóna suport i es cuida de les gestions amb editors i empresaris. S'inaugura a Barcelona el teatre "Peques", amb espectacles per a infants en castellà. Les obres d'en Coquard s'hi representen amb regularitat, especialment Patufet, en català, ja que l'autor s'ha negat a traduir-la: l'èxit de públic obliga l'empresa a reposar-la cada any. Simultàniament escriu comèdies d'humor: Amor...direcció prohibida i La núvia portava cua són programades per la majoria de grups de teatre d'aficionats de Catalunya i Balears, sumant centenars de representacions.\nL'any 1962, el seu sainet Un plat de crema obté el premi "Emili Vilanova / Festa", fet que l'estimula a seguir escrivint per al teatre, principalment obres per a nois i noies aconseguint nous guardons: el del "Teatre Escolar / Federació de Centres d'Ensenyança Primària, no estatal, 1968" pel tríptic Titirimundi, l'"Internacional de Teatro AETIJ, 1969", dos "Ciutat de Barcelona", anys 1969 i 1975, el "Ciutat de Lleida, 1977" i vàries nominacions. El desembre de 1968 torna a publicar-se el setmanari infantil i juvenil Patufet. En Coquard hi col·labora des del primer número fins el 167, el juny de 1973, en que deixa de publicar-se.\nL'any 1983 es jubila, després de quaranta anys de treballar a l'empresa Olivetti. L'any següent, "U de Cuc" li estrena La Cendrosa Ventafocs obra escrita amb col·laboració amb el director de la companyia Francesc Alborch, col·laboració que seguirà amb cinc obres més, una d'elles Mediterrània, Mediterrània, premiada l'obra i el muntatge escènic. Segueix escrivint: últimament accentuant la producció de comèdies de vodevil, amb gran acceptació de públic, com són No em toquis la Flor, L'estiuet del senyor Martí, La teva dona m'enganya, Ens ha caigut la sogra, Avi jove vol companyia, L'amor entra per la finestra i Un intrús a la família. També ha començat a representar-se la seva obra de teatre per a infants: Unes ulleres extraordinàries. L'any 2007 va escriure i publicar les comèdies-vodevil Un amant de comèdia i El sofà dels secrets.\nLluís Coquard té obres traduïde al castellà, el gallec, l'italià i el portuguès.\nMor a Barcelona el 28 d'agost de 2009.