Vol-Ras s'acomiada amb un missatge clar: "volem treballar dignament" - Teatro Barcelona\nVol-Ras s’acomiada amb un missatge clar: «volem treballar dignament»\nExpliquen els Vol-Ras que el conseller de Cultura, Ferran Mascarell, els va dir no fa massa: «Aquest país hauria de reconèixer més la gent que porta anys treballant per la cultura». Un mes i mig després es feien públiques les subvencions de la Generalitat; la seva estava denegada. Això, sumat a la caiguda de la contractació dels Ajuntaments, els va fer prendre la decisió: «no volem tornar enrere i treballar en les condicions de fa 35 anys, volem treballar dignament i ja no és possible». Després de més de tres dècades voltant per pobles i ciutats amb la voluntat de fer arribar el teatre de gest a tots els públics, la companyia s’acomiada amb dues funcions del seu últim espectacle, Da Capo, al Teatre Poliorama. «Però no ens jubilem -diuen els seus integrants, Joan Segalés i Joan Faneca- seguirem creant davant o darrera els escenaris».\nVol-Ras va néixer a Barcelona l’any 1980 i es va convertir en una de les companyies pioneres en el teatre gestual, juntament amb El Tricicle. «En aquell moment hi havia un Departament de Mim i Pantomima molt fort a l’Institut del Teatre que va fer néixer companyies com els Joglars, Comediants o nosaltres mateixos. La fi de la dictadura demanava nous moviments d’expressió més lliures i durant 15 anys el teatre de gest va ser molt present en les programacions i va agafar una magnitud que no havia tingut ni semblava que pogués tenir». A partir d’aquí la companyia iniciava una trajectòria de 35 anys actuant des de petits o grans teatres a discoteques de pobles d’arreu de l’Estat o l’estranger, principalment Itàlia. La seva filosofia era acostar-se ells al públic, evitar-los el desplaçament, i no a l’inrevés. Però això sembla que s’ha acabat. Els Ajuntaments, d’on provenien la gran majoria de contractacions, «no tenen diners» i a més a més tampoc no fan una aposta per la cultura, perquè «políticament no interessa a ningú», asseguren. «Estem perdent bous i esquelles i aquestes polítiques acabaran tenint repercussió durant anys. Al País Valencià, el nostre país teatral, el circuit teatral ja fa quatre anys que s’ha trencat. El PP ha fet un joc de mans magistral. Però no són els únics. A Andalusia també hi fèiem gran part de les nostres actuacions i hem vist com el PSOE també ha fet una política cultural desastrosa«.\nSiguin els anys o la convicció, la qüestió és que no tenen pèls a la llengua i la crítica també arriba a la política cultural del Principat: «s’ha optat per protegir la botiga en detriment de l’artesà». O dit d’una altra manera: s’està subvencionant els teatres i les sales d’exhibició, però les ajudes no arriben als creadors i les companyies. «De totes les subvencions trianuals atorgades per la Generalitat aquest any només hi ha tres companyies i tres productores, la resta són teatres», expliquen. Però no és l’únic problema. «Et demanen que facis dos o tres espectacles l’any i això és impossible! Nosaltres destinem de 5 a 9 mesos a la creació i després encara cal fer-lo girar. S’ha perdut el sistema de creació a llarg termini i el marge d’investigació. Els últims anys ja havíem de fer-ho alhora i a més a més crear espectacles que permetin reduir l’equip i l’escenografia al mínim. Les companyies joves fan el que poden, amb els diners de la seva butxaca i sovint sense cobrar, però no és la nostra opció, ho trobem indigne«.\nDA CAPO, QUAN TOT ES TRENCA I CAL TORNAR A COMENÇAR\nNo sabien que Da Capo seria el seu últim espectacle, però els va com anell al dit. Creat fa un any i mig, «vol reflectir el moment que estem vivint en què les estructures es desmunten i sembla que tot s’està trencant i cal tornar a començar». Amb influències de la companyia alemanya Familie Flöz (es podrà veure al Teatre Lliure al febrer amb Hotel Paradiso), Federico Fellini i John Cage, Joan Faneca i Joan Segalés es converteixen en dos tècnics d’escena que viuen un concert al seu aire: la seva preparació, els imprevistos, els conflictes i la rebel·lió dels objectes. Un recorregut des del silenci cap a la música, sense paraules, molt d’humor i la possibilitat que qualsevol imprevist els deixi penjats i hagin d’empescar-se una solució i tornar a començar. El dinovè espectacle en 35 anys d’una companyia que acumula més de 3.400 funcions a l’esquena i un milió d’espectadors de diferents països. «Ens han dit de tot, fins i tot que això que fem no és teatre, però estem molt satisfets de la nostra trajectòria». I és per això que han convertit el comiat en tota una festa on s’hi aplegaran els actors i directors que han passat per la companyia, amics, família i tot el públic que els vulgui acompanyar.\nVol-Ras: Da Capo\nText i fotografies: M. Rubià


El diálogo ocupa un lugar importante en la escuela democrática - Publicacions Editorial Graó\n7 Ideas Clave. Escuelas sostenibles enconvivencia\nEl diálogo ocupa un lugar importante en la escuela democrática\nCapítol El diálogo ocupa un lugar importante en la escuela democrática\nEn aquesta idea clau ens centrarem en els sistemes de resolució de conflictes basats en el diàleg. Per a això, en primer lloc, es fa una reflexió sobre el valor educatiu del diàleg, com també sobre les seves limitacions, per centrar-se posteriorment en dues habilitats bàsiques i molt útils per a qualsevol persona que faci servir el diàleg com a sistema de resolució de conflictes. Finalment, s’aborda un dels sistemes de resolució de conflictes més utilitzats en l’àmbit educatiu: la mediació.\nDidàctica general i metodologia general, Didàctica de l'educació per a la ciutadania (transversals), Orientació i tutoria. General, Educació per a la sostenibilitat, Educació per a la convivència, Convivència, Resolució de conflictes\nAFEGEIX A DESITJOS\nCOL·LECIONS: Ideas Clave\nResum del llibre\nCom pot l'escola del segle XXI formar ciutadans capaços de gestionar conflictes interpersonals, socials i interculturals, i fer-ho eficaçment? Com es pot organitzar el treball en equip perquè la gestió de la convivència a un centre educatiu sigui un treball coordinat, senzill i eficaç? Quin tipus de respostes són més eficaces davant l'incompliment de les normes o davant dels conflictes? Per què és important crear estructures a les escoles que permetin ajudar els altres i ser solidaris? Les condicions necessàries per aconseguir una bona qualitat de convivència als centres i com posar en pràctica aquestes condicions.\nLlibre disponible per capítols\nLos centros educativos sostenibles se orientan con un modelo de gestión de la convivencia democrático\nLa gestión democrática de la escuela requiere un liderazgo compartido\nLas escuelas sostenibles crean sus normas de forma participativa\nLas escuelas democráticas crean protocolos de intervención de forma participativa\nLa observación participada de la convivencia es un factor clave de calidad educativa\nLa escuela participativa desarrolla planes preventivos en convivencia y aprendizaje\nEl diseño formativo\nEl trabajo en equipo está condicio...\nStudent as Producer: una provocaci�...\n3. Un estudio de casos sobre el cre...\nMétodos de construcción del conoc...\nUna visión general de todo el corp...\nEl arte del Renacimiento ayer, hoy ...\nEducación secundaria: Las terturia...


Hi ha 640 guetos islàmics a França - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 19 d'Octubre de 2020. 12:27h.\nJuan Pedro Quiñonero, corresponsal a París: "Els joves són els més fanàtics"\nEl corresponsal del diari ABC a París, Juan Pedro Quiñonero -degà dels corresponsals espanyols a París- considera que els últims esdeveniments a França demostren que "hi ha una realitat que hi era des de fa deu o vint anys i que ens obstinábamos a no veure: un multiculturalisme mal integrat que xoca violentemant amb la societat francesa".\nQuiñonero, periodista i escriptor, explica que hi ha "640 guetos multiculturals on la situació s'ha agreujat" i que dels 67 milions d'habitants de França "hi ha cinc o sis milions de musulmans que tenen una integració de geometria variable: el 40% són laics però el 28% considera que la la llei de l'Islam està per sobre de la llei de la República".\nEl periodista alerta que "és un problema immens, colossal i que té difícil solució" extensible també a altres ciutats europees. "El multiculturalisme és un problema de fons en el Regne Unit, a Berlín on les minories turques tenen una gran importància" i "fins i tot en algunes localitats de Catalunya com Ripoll" en referència a l'atemptat de les Rambles.\n"Ha crescut -insisteix- el nombre de musulmans francesos que creuen que la seva llei està per sobre de la República" i subratlla també que "entre els joves musulmans abunden els més fanàtics".


Quatre entitats empresarials porten a Europa la indemnització del Castor | Diari de Tarragona\nQuatre entitats empresarials porten a Europa la indemnització del Castor\nConsideren que la indemnització de 1.350 milions d´euros fixada per l´Estat és discriminatòria i altera la competitivitat\n5 de Julio de 2015 - 14:04 hs\nEls portaveus de les patronals empresarials que han presentat la denúncia. Foto: ACN\nLes patronals Cecot, Fepime Catalunya, Centre Metal·lúrgic i Consell Intertèxtil Espanyol han presentat una denúncia davant la Comissió Europea en contra del pagament dels 1.350 milions d’euros d’indemnització pel magatzem Castor perquè, segons el seu parer, «altera la competitivitat» i és «discriminatòria».\nEl president de la patronal Cecot, Antoni Abad, ha assenyalat que se senten legitimats per interposar aquesta demanda «per la legislació i per tot el teixit empresarial de Catalunya i Espanya», i ha afegit que «les ajudes d’Estat representen una alteració a la competitivitat» i «no haurien de ser admeses».\nEls impulsors de la iniciativa creuen que es compleixen totes les condicions perquè la demanda prosperi a Brussel·les, ja que la indemnització del Castor constitueix un avantatge, és una mesura selectiva, afecta la competència i no és compatible amb el Mercat Únic, entre d’altres factors. En aquest sentit, la coordinadora de l’equip jurídic, Asun Cirera, ha comentat que «és cert que el pagament de la indemnització es fa a través d’Enagás», però perquè «ho ordena l’Estat d’acord amb una norma jurídica». A més, ha afegit l’advocada, «rebre 1.300 milions millora la posició financera de qualsevol empresa, indubtablement».\n«El reforç econòmic col·loca Escal UGS –la concessionària del magatzem de gas, participada per ACS en un 66,67%– en posició de força», ha subratllat Cirera, que ha recordat que «es tracta d’una empresa amb un 80% de comerç exterior i amb una presència important a Europa». L’experta afegeix que a vegades «hi ha mesures que es poden prendre si l’interès és prioritari», però que en aquest cas «no hi ha cap motiu que ho justifiqui».\nComunicat al ministre\nLes entitats empresarials han comunicar al ministre d’Indústria, Energia i Turisme, José Manuel Soria, la interposició de la denúncia. Al juliol de l’any passat, Escal UGS va presentar un escrit de renúncia a la concessió d’explotació de l’emmagatzematge subterrani, projecte paralitzat pel Ministeri d’Indústria al setembre del 2013 després dels sismes detectats a la costa del Delta.\nA l’octubre del 2014, el Govern va acceptar en un reial decret-llei la renúncia a la concessió i va fixar una indemnització per a la companyia de 1.350,7 milions, quantitat que es carregarà al rebut del gas durant 30 anys.


Les grans ciutats celebren la rectificació del ‘Gobierno’ en la seva retallada de l’autonomia municipal\nYou are here: Home / Destacats / Política / Societat / Les grans ciutats celebren la rectificació del ‘Gobierno’ en la seva retallada de l’autonomia municipal\nJordi Ballart amb alcaldes i representants dels municipis a Madrid. Foto AjtTrs\nEls ajuntaments havien demanat derogar la disposició addicional 27 dels PGE que impedia la municipalització de serveis en un acte de denúncia que van protagonitzar al Congrés dels Diputats\nEl text de la disposició ha estat modificat al Senat de manera que es redueixen alguns obstacles\nEls canvis, però, no es consideren suficients, atès que el text finalment aprovat es presta a diverses interpretacions i se’n podria qüestionar la seva constitucionalitat\nEls governs de les ciutats de Madrid, Barcelona, Saragossa, València, la Corunya, Cadis, Santiago de Compostel·la, Valladolid i Terrassa celebraren que la pressió municipalista parés, en part, la intenció del Govern del PP d’aprofundir l’atac a l’autonomia local, prohibint de facto les municipalitzacions i remunicipalitzacions mitjançant una disposició addicional en els Pressupostos Generals de l’Estat (PGE). No obstant això, aquests municipis, que van assistir al Congrés dels Diputats per protestar contra aquesta maniobra, advertiren que els canvis assolits no són suficients.\nEn la seva redacció original, la disposició que va motivar la protesta municipal, la número 27 dels PGE, pretenia limitar la incorporació de personal al sector públic i suposava un atac directe als processos de recuperació dels serveis públics per part dels municipis. En l’últim moment del tràmit parlamentari es va aprovar una esmena transaccional al text.\nTot i la satisfacció, es considera que la redacció resultant de la disposició és complexa i confusa, donant peu a diverses interpretacions possibles. Això sembla respondre al fet que la regulació que aborda la disposició col·loca en contradicció normatives com la Llei de Bases de Règim Local, l’Estatut dels Treballadors, l’Estatut Bàsic de l’Empleat Públic i la Llei de Contractes del Sector Públic (actualment en tràmit d’aprovació parlamentària). De fet, podria considerar-se anticonstitucional en la mesura que el contingut que aborda aquesta disposició podria extralimitar-se de la Llei de Pressupostos.\nDepenent de quina interpretació es realitzi, les remunicipalitzacions podrien ser possibles o no, en funció de si la corporació local en qüestió tingués societats mercantils on integrar el personal del servei públic reinternalitzat, o podrien impedir incorporar als treballadors com a empleat públic, d’acord amb els drets i obligacions que estableix la llei de l’Estatut Bàsic de l’Empleat Públic, per la qual cosa la incorporació hauria de ser en una condició laboral diferent.\nDe totes formes, qualsevol de les interpretacions que es faci dibuixa una situació més favorable per als processos de remunicipalització que la que es derivava de la redacció inicial. Sempre, és clar, que n’hi hagi voluntat política clara i ferma, així com la ineludible participació i corresponsabilitat de la ciutadania.


marcdesanpedronline: mayo 2010\nL'experiència de provar Posterous ( http://posterous.com ) per a l'edició de blocs ha estat del tot agradable i entusiasmant i ho dic en referència a la senzillesa i visió amb que s'ha dissenyat l'eina. Segueix la regla del "menys és més" és a dir "menys complex, més útil" minimalisme en estat pur. Alhora Posterous és molt més a prop del concepte xarxa social que dels convencionals blocs o weblocs tal com els utilitzem en l'actualitat. De fet els blocs seran destinats evolucionar i expandir-se desenvolupant mecanismes d'integració amb les xarxes socials, que és allà on cada cop hi ha més "vida digital" per molt que a vegades ens puguin semblar que tractem de mons estranys on suposadament hi esdevenen fets incontrolables i poc formals.\nPosterous s'ha plantejat com a eina per a fomentar la publicació massiva de continguts, ja que la barrera tecnològica gairebé s'ha anivellat a la destresa que cal per enviar un correu electrònic. És a dir, un cop t'has donat d'alta -sense ni tan sols registre- i personalitzes l'eina amb uns mínims requeriments, només et cal saber l'adreça de correu on enviar el teu contingut per obtenir en pocs segons la seva publicació a la xarxa. A cada usuari també se li permet afegir nous col·laboradors que poden publicar mitjançant l'enviament de continguts a: post@elteunom.posterous.com. Alhora la plataforma té capacitat per optimitzar el format dels continguts que s'hi annexen (fitxers de text, imatge, àudio o vídeo) per tal que apareguin publicats de la manera més clara i suggerent. Val a dir que aquestes prestacions no serien suficientment innovadores si no hi suméssim l'avantatja que actualment més diferencia Posterous: la possibilitat de publicar mitjançant una única acció els continguts a tot un grup creixent de xarxes socials com Facebook, Twitter o LinkedIn i a contenidors d'informació tan populars com el Flickr per a imatges o el mateix Youtube per a fitxers de vídeo.\nPosterous va ser posat en marxa el juliol del 2008 per un petit nucli d'emprenedors que comptaren amb un capital llavor de 15.000 dolars provinent d' Y-Combinator, una altra empresa californiana de capital risc especialitzada en el finançament d'empreses que volen iniciar el seu projecte. Fa poques setmanes Posterous acaba d'obtenir 4,4 milions de dòlars per part de nous inversors que se sumen a l'aposta pel projecte.\nPublicado por Marc de San Pedro en 0:56 No hay comentarios:\nJornada: Oportunitats de negoci en el sector Salut i Dependències. Dijous, 27 de maig.\n- Per suggerir, afegir, opinar, organitzar... faci-ho a info@tecnocampus.com\n- Per inscriure's o donar-se de baixa del butlletí, faci click aqui.\nD’acord amb la Llei de protecció de dades de caràcter personal, us informem que les dades que figuren en aquesta comunicació estan incloses en un fitxer automatitzat i es destinen a oferir-vos informació sobre activitats i serveis. Si desitgeu fer ús del dret d’accés, rectificació o cancel·lació de les vostres dades, adreceu un escrit al TCM, C/ Vallveric, 83 1ª Planta Local 3 - Edifici Tecnocampus v.1.0, 08304 Mataró (Barcelona), a l’atenció del Responsable del fitxer.\nPublicado por Marc de San Pedro en 14:31 No hay comentarios:\nEl fet que cada vegada apareguin més ràpidament nous formats per presentar tota mena d'informació i continguts, és quelcom al que ja ens anem acostumant; alhora, aquesta cursa sense límit també arriba al món de la recerca i promet accelerar els diferents processos de generació de valor: 1.-Identificació d'un tema de recerca 2.- Cerca d'informació general 3.- Ús de catàlegs per a la localització de llibres 4.- Utilització d'índexs i resums 5.- Cerca de fonts i recursos a Internet 6.- Avaluació del material trobat i 7.- Creació de referències bibliogràfiques sobre informacions rellevants.\nA continuació faré esment a una selecció d'eines que poden ajudar si volem guanyar en eficiència i eficàcia en aquest laboriós i complex procés:\n1. Scirus ( http://www.scirus.com ). Plataforma de referència especialitzada en la cerca d'informació científica i tècnica.\n2. Google Scholar ( http://scholar.google.es ) Cercador web especialitzat en la posada en valor d'informació científica en funció de les cites que aconsegueixen els treballs acadèmics en línia.\n3. Google Books ( http://books.google.es ) Aparador global per a la promoció i divulgació de llibres publicats.\n4. CiteULike ( http://www.citeulike.org ) Lloc web que contribueix a l'optimització dels processos d'emmagatzematge i administració de referències acadèmiques.\n5. Bubl ( http://bubl.ac.uk ) Catàleg de recursos a la xarxa que cobreix totes les disciplines acadèmiques.\n6. Plos One ( http://www.plosone.org ) Publicació interactiva i de lliure accés que facilita la revisió de treballs entre experts en recerca científica i mèdica.\n7. Citation Machine ( http://citationmachine.net ) Recurs web que dóna suport a la generació de cites en diferents formats estàndard.\nEn la denominada Societat de la Informació i el Coneixement seria poc comprensible que els processos en el món de la recerca quedessin al marge de les eines que la web 2.0 i el "Cloud Computing" ens posen a l'abast. Tanmateix, una vegada més ens cal tenir present que la flexibilitat en l'adaptació a nous processos i maneres de fer es preveu més crític que la disponibilitat d'eines que multipliquin la capacitat de gestionar els recursos d'informació existents.\nPosar en pràctica la filosofia del treball en xarxa crec que és del tot necessari per avançar més ràpid i posar rumb a un món -el de la recerca- que es promet com a catalitzador de la nova economia però que tanmateix es recolza en processos lents i costosos i en un treball fonamentalment individual. Per visualitzar nous formats i la irrupció del multimèdia en la divulgació de la recerca valoro l'existència de plataformes com SciVee ( http://www.scivee.tv ) que fan molt més atractiva la posada en escena d'un món que es distingeix per silenciós i discret.\nPublicado por Marc de San Pedro en 19:45 No hay comentarios:\nEtiquetas: recerca, Valors\nPublicado por Marc de San Pedro en 12:54 No hay comentarios:


Unes 25.000 persones clamen contra els indults a Madrid - Regió7\nUnes 25.000 persones clamen contra els indults a Madrid\nEls manifestants han vingut de diferents llocs de l'estat espanyol\nMadrid | 13·06·21 | 11:42 | Actualitzat a les 18:06\nConcentració a Madrid en contra dels indults als independentistes presos Víctor Lerena\nLa Policia Nacional ha xifrat en 25.000 les persones concentrades a la plaça de Colón de Madrid , segons ha comunicat la delegació del govern espanyol. L'aforament del recinte s'ha tancat quan faltava mitja hora per les 12 del migdia, moment en què estava previst l'inici de l'acte però que s'ha retardat 60 minuts per problemes tècnics. La protesta, convocada per la plataforma Unió 78, ha comptat amb la presència dels líders del PP, Vox i Cs, que no repetiran la fotografia del 2018.\nLa plataforma Unión 78 va cridar el 28 de maig a reaccionar contra el "xantatge" d'uns indults que "no tenen altre propòsit que conservar la majoria parlamentària" del president del govern espanyol, Pedro Sánchez, a qui acusa de "mantenir-se a la Moncloa a qualsevol preu".\n"No pensem tolerar passivament la conversió del xantatge en un procediment polític normal, com passaria amb la concessió d'indults a colpistes condemnats que han manifestat la seva condició expressa de reincidir burlant expressament els informes contraris del Tribunal Suprem de la fiscalia de l'Estat", sosté la convocatòria.\nL'organització ha demanat a tots els assistents que "observin curosament totes les mesures anticovid" és a dir que "respectin la distància social" i portin mascareta "en tot moment".\nCompta amb el suport de personalitats com Andrés Trapiello, Félix Ovejero, Félix de Azúa i la periodista Elvira Roca. També l'exalcalde de La Coruña Francisco Vázquez, el cineasta Iñaki Arteta i els professors Carlos Martínez Gorriarán i Rogelio Alonso.\nDiversos manifestants a la concentració d'aquest diumenge a la plaça Colón de Madrid han expressat, en declaracions a l'ACN, que hi acudeixen perquè "estimen Espanya" i veuen "injust" i una "aberració" els indults. "Venim perquè estimem Espanya i Catalunya, una Espanya unida sempre i si no la defensem, ens la trenquen", ha afirmat la Maribel, que ha viatjat en autobús durant la nit des d'Alacant. La manifestant ha insistit que "no es pot deixar impune" els presos independentistes, "que han volgut trencar Espanya, han donat un cop d'Estat i han donat un disgust" als espanyols. En Julio, votant de Vox, ha afirmat que els indults són "una aberració" i ha exigit la dimissió del president del govern espanyol, Pedro Sánchez.\nEl manifestant ha explicat que no només es manifesta contra els indults, sinó que també ho fa contra "la tirania i les actituds feixistes del socialisme espanyol". En Julio també ha criticat el president del PP, Pablo Casado, a qui ha acusat de ser "la mateixa escòria" que Sánchez. "La mateixa culpa té en Sánchez que el traïdor de Casado", ha opinat.\nUna altra manifestant, madrilenya resident a Suïssa, la Balbina, ha afirmat que està "en contra dels indults a persones que no ho mereixen" i van en contra "d'una Espanya unida". "No és per ser d'un partit o d'un altre, és per estimar una Espanya unida", ha argumentat.\nManifestants han vingut de diversos punts d'Espanya, com un grup d'Almeria, que ha iniciat el viatge cap a Madrid a mitjanit. Un d'ells ha explicat que és "injust" que s'indulti a persones "que han donat un cop d'estat" i ha reclamat que la justícia "sigui igual per a tots".


Reagrupament: El vot útil: el vot històric\nAmb un estat nou podrem establir les bases per crear de bell nou estructures polítiques transparents al ciutadà, eines de control dels partits, limitacions de mandat de tots els càrrecs electes, abolir el nepotisme institucional... podrem fer el que volguem fer. Posarem els comptadors a zero. Crearem les nostres estructures. El poble català és creatiu, viu, dinàmic i capaç de construir-se ell sol. O no?\ncap a la independencia com mes aviat millor\nclarivident! felicitats sra. M .Tudela\nNo hi ha cap altre vot\nMontserrat tens tota la raó, avui el vot útil és el vot històric. Amb perspectiva històrica no hi ha vot més útil que votar la formació que sortirà de Reagrupament.\nVotar és democràcia, independència és llibertat i sobirania és regeneració democràtica. Així que comencen pel principi: Votem sense por a les consultes populars! No hem de tenir por a votar allò que ens interessa, diguen el que diguen el Mas , l'Iceta o Mayor Oreja!!!!\nTotalment d'acord Montserrat, actualment el panorama politic del Reino de España és en via morta, el seu president fa temps que ha guanyat el descredit i la desconfiança dels socis Europeus, i aqui Catalunya, el Govern sucursalista trait en majuscules per les promesses d'un President amic (segons es deia ja fa molt de temps). Actualment la via morta del tren Federalista i amb final de trajecte canvia de ruta aquesta nova que diu aixi : INDEPENDENCIA I DEMOCRACIA.\nExcel•lent article. ...Realment es un vot històric per construir-nos un FUTUR.


Querella contra Torra per desobeir deliberadament\nLa Fiscalia porta el president al TSJC pels llaços i ell respon amb una altra denúncia contra la Junta Electoral\nLa pancarta que lluïa al balcó de la Generalitat, reclamant la llibertat dels presos i exiliats, abans de l’ordre de la JEC. DANI RÍOS\nBarcelonaLa retirada in extremis dels símbols relacionats amb els presos polítics als edificis públics de la Generalitat, després de l’últim requeriment de la Junta Electoral Central (JEC), no ha evitat l’acció penal. Complint les ordres de la Fiscalia General de l’Estat, el fiscal superior de Catalunya, Francisco Bañeres, va presentar ahir davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TJSC) una querella contra el president, Quim Torra, per haver desobeït “deliberadament i conscientment” els dos acords de la JEC dels dies 18 i 21 de març. Torra va mantenir als edificis institucionals o que presten un servei públic els llaços grocs i, després, la resta de simbologia amb què van substituir les primeres pancartes.\nLa reacció del president de la Generalitat no es va fer esperar i també va optar pels tribunals: Torra ha presentat una altra querella contra tots els membres de la JEC -en aquest cas, davant del Tribunal Suprem- per un presumpte delicte de prevaricació per les resolucions dels llaços grocs. La querella de Torra conclou que el contingut dels acords dels dies 18 i 21 de març és “totalment aleatori i arbitrari”, cosa que, segons un comunicat de Presidència, genera una situació d’indefensió al president. “Es tracta d’una persecució política en tota regla”, subratllen. La querella també alerta d’altres mesures que podria emprendre: “Portarem el cas fins on calgui si al Regne d’Espanya no volen investigar els fets”. A més, el cap de l’executiu també va carregar contra la Fiscalia, l’actitud de la qual considera “repressiva”. “L’Estat és incapaç de tolerar la discrepància política”, va concloure en el comunicat.\nPerò la querella de la Fiscalia -que el TSJC decidirà si admet a tràmit i per la qual ja ha designat ponent el magistrat Carlos Ramos- diu tot el contrari. D’una banda, insisteix que els acords de la JEC eren “clars” i considera l’actitud de Torra de mantenir els símbols a favor dels presos i exiliats “d’especial gravetat”. De l’altra, el fiscal Bañeres subratlla que els acords de la JEC, de la qual formen part dos magistrats del Suprem que jutgen l’1-O, deien “expressament” que s’havia d’evitar qualsevol simbologia “partidista” als edificis que depenguessin de la Generalitat. També recorda que tant els llaços com els altres símbols que es van posar a continuació a la balconada dels edificis són de caràcter “ideològic i partidista”, perquè només representen “els postulats d’una part de la societat” catalana.\nBañeres demana que se citi a declarar Torra com a investigat i que el TSJC traslladi una ordre a la Policia Nacional perquè li remeti les comprovacions que va fer sobre el compliment dels acords de la JEC dels dies 18 i 21 de març. També li demana que faci el mateix amb els Mossos d’Esquadra, per tal que informin si també van complir amb el que els demanava la JEC en el seu últim requeriment, que instava la policia catalana a retirar els llaços grocs a partir de les tres de la tarda del 22 de març. De fet, va ser aquesta última ordre al conseller d’Interior, Miquel Buch, i als Mossos el que va propiciar que el govern de Torra retirés tots els llaços dels edificis públics, amb l’objectiu d’evitar una altra imatge polèmica amb la policia catalana retirant del Palau de la Generalitat la simbologia relacionada amb els presos polítics. És per això que els mateixos treballadors dels departaments la van retirar. On sí que van intervenir els Mossos per retirar aquesta simbologia va ser als més de dos mil centres educatius. En el marc d’aquesta operació, el departament ha comptabilitzat set incidents.\nTorra ha gestionat la polèmica dels llaços grocs personalment, cosa que han criticat veus del seu propi executiu, que consideren que posant i traient pancarters ha contribuït a engreixar encara més mediàticament la polèmica. De fet, ahir la nova consellera de la Presidència, Meritxell Budó, tot i tancar files amb el president en una entrevista a Catalunya Ràdio, reconeixia que l’executiu “s’ha perdut en alguns debats” i que cal “reconduir el relat”.\nEn la querella contra els membres de la JEC, Torra argumenta que aquest organisme ha vulnerat el dret a la seva llibertat d’expressió i recorda que en les seves al·legacions ja va manifestar la “impossibilitat” de complir l’ordre en el període determinat per la JEC -tot i que dies més tard sí que es van retirar tots els llaços-. El president també s’agafa a la doctrina del Tribunal Suprem i el Tribunal Constitucional per justificar que no hi ha delicte de desobediència: recorda que va presentar un recurs contenciós administratiu contra l’acord del 21 de març de la JEC en què demanava suspendre’l de manera cautelar, i que no es va resoldre fins dimarts d’aquesta setmana. En l’escrit, defensa que, segons la jurisprudència del TC, fins que no s’ha resolt la petició de mesures cautelars l’ordre no és “executiva”.\nA més, segons el cap de l’executiu català, el requeriment de la Junta Electoral Central tampoc s’ajusta a llei perquè no és “precís” i, en un cas de restricció de drets fonamentals, ho ha de ser. Posa d’exemple la primera resolució, en la qual la Junta ordenava retirar “llaços grocs o estelades”. Per a Torra, el fet que sigui una “o”obre la porta a interpretar diverses alternatives i no dona “seguretat jurídica”. També subratlla que això es modifica en la segona resolució, situant-hi la “i”: “S’endureix la resolució -diu el text- sense haver canviat les circumstàncies”. Serà el Tribunal Suprem qui decidirà si això és prevaricació.\n11 de març. La JEC dona 48 h per retirar els llaços\nDesprés que el 7 de març Cs denunciés a la Junta Electoral (JEC) els llaços als edificis de la Generalitat en període electoral, l’òrgan dona el dia 11 a Quim Torra 48 hores perquè retiri aquests “símbols partidistes”.\n13 de març. Torra insta la Junta a rectificar\nTorra manté els llaços quan acaba el termini fixat i amb un comunicat demana a la Junta que reconsideri la prohibició perquè els llaços són “llibertat d’expressió”. Cs i el PP porten l’incompliment a la Fiscalia el dia 15.\n18 de març. Nou termini de 24 hores per obeir\nLa JEC no atén els arguments de Torra i li dona 24 h més per a la retirada, advertint-lo de conseqüències “administratives” i “penals” si no ho fa. Demana a la Delegació del govern espanyol que ho comprovi.\n20 de març. El Síndic avala la retirada dels llaços\nEl dia 19 Torra deixa la decisió en mans del Síndic de Greuges, que un dia després avala les ordres de la JEC i reconeix la necessitat de “mantenir la neutralitat política” dels edificis públics en període electoral.\n21 de març. La JEC activa els Mossos pel llaç blanc\nTorra canvia la pancarta amb un llaç groc de la Generalitat per una amb un llaç blanc amb una franja vermella, però la JEC insta la Fiscalia a actuar i dona a Interior fins a les 15 h del dia següent per treure tots els llaços.\n22 de març. Nova pancarta que no frena la Fiscalia\nEs retiren els llaços dels edificis públics i es posa una pancarta a la Generalitat que clama “llibertat d’expressió”. La Fiscalia ordena que s’interposi una querella contra Torra i els Mossos retiren llaços de col·legis electorals.\n26 de març. El Suprem no suspèn l'ordre de la Junta\nEl Suprem rebutja, com li havia demanat Torra, suspendre les ordres de la JEC. Es retira un llaç groc del Pati dels Tarongers denunciat per Cs, que també denuncia aquest símbol a la delegació del Govern a Londres.\nllaços grocs Fiscalia Quim Torra Generalitat de Catalunya


Tot i que tenir una font estable de contactes ja és una cosa fantàstica per a qualsevol negoci, no aportarà menjar al plat. Estareu més feliços si les vostres devolucions de vendes són proporcionals al vostre impressionant informe de Google Analytics. En aquest cas, almenys una part d’aquests clients potencials s’hauria de convertir en vendes i clients. Què passa si obteniu molts clients potencials, però sense vendes? Què no estàs fent bé i què pots fer perquè el teu embut de venda torni al seu bon camí?


Inés Padrosa Gorgot: El metge dermatòleg figuerenc Josep Tutau de González\nEl metge dermatòleg figuerenc Josep Tutau de González\nDes de fa un temps el Col·legi de Metges de Barcelona ha posat en marxa la "Galeria de Metges de Catalunya", la qual està coordinada pel dr. Miquel Bruguera expresident del Col·legi de Metges de Barcelona i compta amb la col·laboració de la periodista Mercè Viger, adscrita a la Unitat d'estudis Acdèmics del Col·legi. De la nostra comarca ja n'hi deuen haver una vintena. Entre ells hi podem trobar membres de reconegudes nissagues com els Sunyer-Capdevila, els Vila, els Mascaró o els Subias.\nAlguns d'ells foren pioners i destacaren en les seves especialitats com Lluís López-Rodríguez Murray en radiologia, Ernest Vila Moreno en tocologia i cirurgia, o Joan Tutau i Pelai Vilanova Massanet en dermatologia.\nEn tant que autora de l'esmentat "Diccionari...", en el qual s'hi troben més de 80 metges de la comarca, des de fa uns mesos formo part de l'elenc d'autors que col·labora en aquesta tasca de recopilació dels metges catalans amb la millora que ofereixen avui les noves tecnologies com els correponents enllaços per a ampliar les referències dels biografiats i compta, també, amb una interessantíssim apartat fotogràfic.\nEn aquest moments ja es troba a punt de ser consultada la nova aportació!!\nJosep Tutau amb la toga de doctor,\na Madrid (Fot. Inés Padrosa)\nPublicat per Inés Padrosa Gorgot a 8/20/2015 09:43:00 a. m.


Vendrell veuria positiu pel país ampliar Vivand a la part baixa de l’avinguda Meritxell | Partit Socialdemòcrata\nLa consellera de PS+Independents al comú d’Escaldes-Engordany, Cèlia Vendrell, entén que allargar la zona per vianants de l’avinguda Carlemany al tram baix de Meritxell, a Andorra la Vella, és una bona idea. La representant socialdemòcrata a la minoria de la corporació escaldenca ha expressat la seva convicció que el projecte no només seria bo per a totes dues parròquies sinó també a escala de país.\nAixí ho ha manifestat durant l’entrevista concedida al programa ‘Ara i aquí’ de Ràdio Nacional d’Andorra. Vendrell ha afirmat que Vivand “és maco i dóna valor afegit”, tot i lamentar que “va néixer malament” per la forma com el va impulsar la majoria demòcrata. Aquesta circumstància, ha recordat, el PS “la volia reconduir i que el poble validés el projecte amb un referèndum”. La consellera, però, ha admès que aquesta consulta “s’ha fet de forma indirecta; va ser el resultat de les eleccions”.\nPreguntada sobre la possibilitat que, si el comú d’Andorra la Vella tira endavant la conversió en zona per vianants de la part baixa de l’avinguda Meritxell, aquesta també agafi el nom de Vivand, Vendrell ha posat en relleu que seria una bona idea. “Seria bo per a Escaldes i pel país”, ha assegurat, tot recordant que, actualment, el canvi radical que es viu entre totes dues avingudes al carrer de la Unió genera desconcert entre molts visitants i, fins i tot, alguns moments de risc.\nDurant l’entrevista, Vendrell també ha avisat que els problemes de subministrament d’aigua viscuts l’any passat poden repetir-se els mesos vinents. “Amb l’hivern, hem tingut una treva”, ha indicat, tot apuntant que “amb el desgel podem tornar a tenir episodis de terbolesa”. Per això, ha insistit en la necessitat que “el comú s’impliqui més en la gestió de l’aigua” i això passa per una major participació de la corporació a Capesa. “El temps ens donarà la raó i acabarà tenint més del 50% de les accions”, ha avançat. I és que, ha manifestat, la construcció del nou dipòsit és només “part d’un projecte global” i, per tant, “s’han de fer moltes més coses”, el que suposa que “s’hauran de tornar a injectar diners a la societat per tirar-les endavant”.\nLa consellera de PS+Independents ha lamentat que la majoria hagi optat per no donar representació a l’oposició als consells d’administració de la Semtee i de Capesa. “Jo ho hagués fet; és transparència”, ha declarat.\nVendrell també ha comentat la informació apareguda al Diari d’Andorra sobre la possibilitat que el futur casino acabi ubicant-se a Caldea. La política escaldenca no ha amagat que, personalment, no li acaba de fer el pes aquesta opció. “Em fa por per tot el que pot generar al seu entorn”, ha explicat la consellera, tot admetent que seria un projecte a estudiar “si s’aconsegueixen controlar els aspectes negatius”. Això, ha deixat clar, hauria d’estar molt assegurat, ja que “sabria greu que la imatge de Caldea es pogués vincular a segons quines coses puguin passar a un casino”.\nLa representant de PS+Independents al comú escaldenc també ha reclamat a la majoria que obrin els treballs per la reforma del marc de competències i transferències a les altres forces polítiques. “A Escaldes encara no hem tingut cap reunió per temes transcendents com aquest”, ha lamentat. “Espero que n’hi hagi”, ha indicat, ja que “en aquest tema ens juguem el futur no només d’Escaldes; també del país; hi hem de participar”.\nEl congrés del PS\nVendrell també ha defensat l’objectiu que des de l’executiva del PS han marcat de cara al congrés que s’ha de celebrar a la tardor. “Volem discutir entre tots, no només dins de la formació, quin és el model de societat i d’Estat que volem per Andorra”, ha explicat. Al mateix temps, ha remarcat que “ha de ser un treball a iniciar aquest any” però que “tingui continuació en els següents”.


Sopar | Associació de Veïns la Serreta Bosc d'en Saladrigues\nXIX Sopar “Degustació” AVS\nFiled under: Celebracions,Espectacles,Sopar — laserreta @ 3:22 pm\nXVIII Sopar “Degustació” de la Associació\nFiled under: Agenda,Celebracions,Espectacles,Sopar,Uncategorized — laserreta @ 7:19 am\nXV Sopar degustació\nFiled under: Celebracions,Sopar — laserreta @ 9:01 am\nEl passat dissabte dia 21 es va celebrar amb èxit el sopar-degustació de la nostra Associació.\nFiled under: Agenda,Celebracions,Sopar — laserreta @ 10:31 am\nEl sopar de festa major de la Associació serà el 22 de setembre a las 21 hores\nPublicarem mes informació a mida que la tinguem disponible.\nXIII SOPAR-DEGUSTACIÒ DE L’ASSOCIACIO DE VEINS DE LA SERRETA-BOSC D’EN SALADRIGUES\nFiled under: Celebracions,Sopar — laserreta @ 4:05 pm\nMes de 200 persones es van aplegar al entorn de les taules preparades a la plaça de les Ones. 90 plats preparats per els veïns, van servir per fer un magnífic sopar-degustaciò.\nCom sempre cada plat es marca amb un número, per entar en sorteig del fi de festa Van ser 4 hores en les que vàrem gaudir de musica i poesia. El president i la vice-presidenta (Xavier Castro i Elisenda Tortajada) van agrair la presencia del President de la EMD (Josep Puig) i dels seus vocals com també la del Tinent d’Alcalde i del regidor de Presidència (Carles Bruguerolas i Francesc Carol) de l’Ajuntament de Sant Cugat.\nSeguidament van presentar a l’Eduard Araujo i al grup Seven Cats. L’Eduard Araujo, ens va fer passar 20 minuts poètics i riallers, amb els diferents temes. Tan la part de Maragall i Segarra, com la mes còmica van ser rebudes amb forts aplaudiments per tothom. El grup Seven Cats, composats per nois i noies del veïnat, va ser una “sorpresa” molt bonica. La seva musica tan instrumental com cantada va omplir la plaça de un encant magnífic. Van deixar allò tan important: “que be ho han fet aquest nois, val la pena tenir-los presents per altres esdeveniments”. Els grans aplaudiments de tot\nel públic van certificar que l’elecció del grup per amenitzar la nit, havia estat un encert.\nLa nit es va tancar amb el tradicional sorteig dels 3 pernils. Els tres afortunats, van gaudir de una bona nit de gastronomia i d’un pernil per compartir amb família i amics. Finalment es va convocar el proper XIV sopar-degustacio per el Setembre 2012\nFiled under: Celebracions,Premsa,Sopar — laserreta @ 12:52 pm\nNota de premsa de la EMD de Valldoreix\nEl sopar popular del barri de La Serreta-Bosc d’en Saladrigues assoleix un nou record de participació amb més de 250 assistents\nMés de 250 veïns i familiars del barri valldoreixenc es van aplegar el passat dissabte 4 de setembre a la plaça de les Ones per gaudir, un estiu més, del tradicional sopar-degustació, que enguany arriba a la dotzena edició.\nEl sopar va consistir en la degustació de prop d’un centenar de plats i postres cuinats i portats a la plaça pels mateixos veïns de l’associació, una xifra que s’ha incrementat en una trentena de plats des de la darrera edició. Un cop a la plaça, i ja amb els plats a taula, els veïns van compartir viandes, tertúlia i rialles en un sopar sota les estrelles. Un altre dels moments àlgids i celebrat per tots els presents va ser el tardicional sorteig de tres pernils entre tots els veïns que havien portat un plat al sopar-degustació.\nEl sopar va estar amenitzat des de dalt de l’escenari pel trio de jazz clàssic i blues ‘Artur Regada Trio’ que, com ja és costum, va fer les delícies del públic assistent. ‘Artur Regada Trio’ està format pel contrabaix Artur Regada, el saxofonista Joan Chamorro i Gerard Nieto als teclats.\nLa representació institucional de l’EMD-Valldoreix al sopar va estar encapçalada per la presidenta de l’EMD de Valldoreix, Montserrat Turu, que un any més va voler estar al costat dels veïns de la Serreta-Bosc d’en Saladrigues en la celebració d’un dels esdeveniments més rellevants del seu barri. La presidenta va estar acompanyada pel vocal del govern, Pau Alonso i dels vocals a l’oposició Josep Puig, Ángela Bleda i Susana Herrada.\nFiled under: Agenda,Celebracions,Sopar — laserreta @ 10:57 am\nEl proper dissabte 4 de setembre, celebrarem el tradicional sopar de germanor de la nostra associació a la plaça de\nAquest any, a part de la vostra contribució al tradicional plat (entrant, principal o postre), la nostra associació posa a la vostra\ndisposició, vi, aigua, vi dolç i el sorteig de tres pernils.\nPer amenitzar-nos la nit, hem contractat el Trio Regada, components de l’orquestra simfònica de Sant Cugat, amb saxos, trompeta, piano i


Frontera - Enciclopèdia Encydia-Wikilingue, de frontera wikipedia\nPer a altres usos d'aquest terme, vegeu Frontera (desambiguació).\nFrontera Brasil-Uruguai, entre les ciutats de Yaguarón i Riu Branco.\nFrontera Mèxic-Belize, entre les ciutats de Chetumal i Corazal Free Zone.\nLa frontera és una franja del territori situada entorn dels límits internacionals. Aquest terme es refereix a una regió o franja, mentre que el terme límit està lligat a una concepció imaginària.\nEls Estats tenen una característica essencial: la sobirania, això és, la facultat d'implantar i exercir la seva autoritat de la manera en la qual ho creen convenient. Perquè l'exercici de la sobirania per part dels Estats no perjudiqui a altres nacions, es creen límits definits en porcions de terra, aigua i aire. En el punt precís i exacte que aquests límits arriben a la seva fi és quan es parla de fronteres. Les fronteres al contrari del que moltes vegades es creu, no es demarquen únicament quan hi ha terra pel mig, doncs existeixen diferents tipus de fronteres: aèries, territorials, fluvials, marítimes i lacustres. Això vol dir que, en molts casos, la frontera d'un país amb un altre no es troba definida solament on hi ha terra, doncs en alguns casos aquesta divisió s'efectua utilitzant rius, mars, etc. Les fronteres es caracteritzen per l'alt grau de vigilància, per evitar entrades en massa d'immigrants, de drogues, etc.\nEl cas de la frontera aèria és utilitzada per poder controlar el cel del país (un avió que desitgi passar per l'espai aeri d'un Estat aliè a aquell d'on prové ha de demanar autorització, en cas contrari el govern d'aquest Estat pot considerar que el seu espai aeri està sent envaït, la qual cosa pot conduir al fet que es prenguin decisions extremes que poden arribar fins a l'enderrocament de l'aeronau). L'important és saber que les fronteres són les que demarquen la sobirania i el territori d'un país, i que aquest territori no és només terrestre, sinó també aeri, lacustre, marítim i fluvial. Com saber on està situada una frontera? Per a la delimitació de fronteres s'utilitzen, la majoria de vegades, aspectes visibles de la geografia d'un país; per exemple, si hi ha moltes muntanyes, s'empra el bec més alt o la fi de la cadena muntanyenca. Amb els rius succeeix alguna cosa similar: si la frontera és un riu, la divisió territorial es defineix en cadascuna de les ribes d'aquest. Amb les fronteres marítimes i aèries és diferent; en aquests casos s'estableixen línies imaginàries, jurídicament establertes i que són visibles en mapes i per mitjà de coordenades.\nClasses de fronteres Existeixen també diversos tipus de frontera, a saber:\nFrontera cultural Frontera econòmica\nFrontera natural: és aquella que separa un territori mitjançant un accident geogràfic. exemple rius, valls, muntanyes\nOriginalment la paraula té una connotació militar, ja que fa referència al "front de batalla", per això en ocasions s'empra solament el terme "límit" o "límit geogràfic".\nUn dels punts fronterers més cèlebres és l'anomenat "Checkpoint Charlie" que durant dècades va servir de punt de control entre les dues parts separades pel Mur de Berlín.\nEnllaços externs Wikimedia Commons alberga contingut multimèdia sobre diverses fronteres.Commons\nCategories: Termes de geografia | Fronteres


Enganxada de cartells plàcida i tranquil·la a Tarragona: Arrenca la campanya del 21-D\nEnganxada de cartells plàcida i tranquil·la a TGN: Arrenca la campanya del 21-D\nMenys concorreguda que de costum, la Rambla Nova va tornar a ser escenari de l'inici de la campanya electoral més atípica de la democràcia; en aquest cas, la del 21-D. Menys concorreguda perquè no hi eren tots els partits que es presenten als comicis imposats pel Govern espanyol.\nD'una banda, el partit que governa a l'estat, el PP, que en aquesta ocasió va preferir donar el tret de sortida des de Reus. Tampoc hi va ser la CUP, però, per motius ben diferents, ja que van canviar la tradicional enganxada de cartells per una ruta per Tarragona visitant els espais de "repressió anticonstitucional i constitucional". Els altres cinc partits sí van optar per la fòrmula clàssica de la cola i els cartells: JuntsxCat, ERC, PSC, Ciutadans i En Comú Podem.\nLa convocatòria, com sempre, a mitjanit, tan sols va comptar amb la presència dels seguicis de cadascuna de les formacions i pel seu candidat. Per JuntsxCat, Eusebi Campdepadrós; per ERC, l'ex delegat Òscar Peris; pel PSC, Rosa Maria Ibarra; per Ciutadans, Matías Alonso; i per En Comú Podem, de la seva nova candidata, Yolanda López.\nL'acte protocol·lari d'enganxar cartells va ser el de sempre: càntics en favor de les idees que proclama cada partit. En harmonia i sense cap incident.


El 64% de les persones que exerceixen la prostitució a Palma ho fan a contexts tancats - Ajuntament de Palma\nEl 64% de les persones que exerceixen la prostitució a Palma ho fan a contexts tancats\nLa Xarxa d'Atenció Directa a Persones que Exerceixen la Prostitució a Palma va atendre 1.815 persones l'any 2016, 67 més que l'any anterior\nAligi Molina: "Les dades demostren que la prostitució és una qüestió de gènere"\nL'entitat Casal Petit explica que el 36% de les de les dones que atenen assoleixen la inserció laboral\nPalma, 21 d'abril.- El regidor d'Igualtat, Joventut i Drets Cívics, Aligi Molina, juntament amb la representant de Metges del Món, Marga Garau, la representant de Casal Petit, M. Magdalena Alomar, i la representant de la Creu Roja, Mónica Gelabert, han presentat avui les dades de la memòria de la Xarxa d'Atenció Directa a Persones que Exerceixen la Prostitució a Palma (XADPEP) l'any 2016.\nLa XADPEP està integrada per les entitats Casal Petit, Metges del Món, Fundació de Solidaritat Amaranta, IB-Salut, Institut Balear de la Dona, UCRIF-Policia Nacional, Delegación contra la Violencia hacia la Mujer i diferents àrees de l'Ajuntament de Palma, com l'Àrea d'Igualtat, Joventut i Drets Cívics i l'Àrea de Seguretat Ciutadana. En aquest sentit, les tres entitats han explicat la feina de camp i de suport psicològic que fan, així com els cursos i tallers encaminats a fer que aquestes dones assoleixin la reinserció laboral. Alomar, de Casal Petit, ha destacat en aquest sentit que el 36% de les persones que atenen assoleixen la inserció laboral.\nLes dades de la memòria elaborada de forma conjunta reflecteixen que l'any 2016 la XADPEP va atendre 1.815 persones, el que suposa un augment de 67 persones respecte a l'any 2015 i trenca la tendència descendent dels darrers anys.\nPer sexe, el 96 % de les persones ateses són dones, el 2% són homes i un 2% són transsexuals. En aquest sentit, Molina ha destacat que les dades demostren el que és una evidència. "La prostitució és una qüestió de gènere, si tinguéssim dades dels clients serien oposades", ha explicat.\nPel que fa a la variable de nacionalitat, les dades de la memòria reflecteixen el predomini de l'atenció a les persones procedents de països d'Amèrica Llatina (36%) i d'Àfrica i es continua sense arribar al col·lectiu asiàtic.\nPer percentatges d'edat, el canvi més destacat és l'augment del pes del grup de 18 a 24 anys. L'any 2015 representava el 7% del total de persones ateses i l'any 2016 representa el 13%, amb un total de 238 persones ateses l'any passat en aquesta franja d'edat.\nLloc d'exercici: espais tancats\nPel que fa al lloc d'exercici, la memòria reflecteix un avanç important: es redueixen els casos en què no es disposa de dades. Així, predominen les persones que exerceixen en contexts tancats: el 37% ho fa a pisos/cases i el 30% a clubs i un 4% a altres espais. D'aquí es desprèn que el 64% de les persones que exerceixen la prostitució ho fan a contexts tancats mentre que el 32% ho fa al carrer.\nEn aquest sentit, tant Molina com les responsables de les entitats que treballen amb persones que exerceixen la prostitució han explicat que a espais tancats resulta més difícil accedir-hi ja que cal autorització. El regidor ha explicat que la prostitució al carrer és més visible però que a espais tancats hi ha moltes dades que es troben "amagades". "És molt difícil fer un seguiment d'aquests espais i accedir a una informació real", ha dit.\nUn altre dels aspectes que reflecteix la memòria és el fet que el 74% de les persones ateses sí disposen de targeta sanitària. En aquest sentit, el regidor ha explicat que un 24% de les persones ateses no en tenen i un 2% l'estan tramitant. "Justament ahir es complien cinc anys del Reial decret que retirà les targetes sanitàries. Tot i que el juliol de 2015 el Govern va restablir l'accés a la sanitat pública, trobam que hi ha molta gent que encara no hi té accés malgrat que en tingui la possibilitat administrativa. Encara arrossegam la mala gestió que es va fer amb aquest Reial decret", ha dit.\nWeb: Memòria 2016 XADPEP del 21 d'abril de 2017\nmemòria XADPEP 2016


La nova Tate Modern rep el rècord de 143.000 visitants durant el cap de setmana\nEl museu londinenc ha renovat les galeries d'accés gratuït per exhibir el treball de més de 300 artistes d'una cinquantena de països, amb una gran presència d'obres de dones\n2 min. Londres 21/06/2016 09:48\n651x366 La piràmide de la nova Tate Modern de Londres, obra de Herzog i De Meuron. / JACK TAYLOR / GETTY La piràmide de la nova Tate Modern de Londres, obra de Herzog i De Meuron. / JACK TAYLOR / GETTY\nLa Tate Modern de Londres ha rebut el rècord de 143.000 visites durant el cap de setmana passat, des de la inauguració el divendres del seu nou edifici, tal com informa el museu d'art contemporani. Segons les seves dades, 53.000 persones van visitar el museu dissabte, prop del doble del que és habitual: és la xifra més alta mai registrada en un sol dia.\nDivendres passat, el museu, situat a la riba del riu Tàmesi, va obrir al públic la seva nova extensió, un imponent edifici adjacent a l'actual amb el qual afegeix un 60% d'espai. La nova estructura, dissenyada pel despatx d'arquitectura Herzog & Meuron i que té deu plantes amb impressionants vistes panoràmiques, forma part d'un projecte de regeneració valorat en 320 milions d'euros.\nRenovació de les galeries d'accés gratuït\n"Estem encantats que tantes persones hagin visitat les nostres sales i hagin vist les actuacions a la Tate Modern durant aquest primer cap de setmana", ha declarat a la cadena pública BBC la directora del centre, Frances Morris. " Encara que gairebé doblem el nombre de visitants habitual, tenim prou espai perquè sigui còmode fins i tot quan hi ha molta gent", ha afegit.\nCom a part del rellançament, la Tate Modern ha renovat les galeries d'accés gratuït per exhibir el treball de més de 300 artistes d'una cinquantena de països, amb una gran presència d'obres de dones.


MÀSTER EN EHEALTH: TECNOLOGIES DE LA INFORMACIÓ I GESTIÓ SANITÀRIA | TIC Salut Social\nForma’t per liderar l’aplicació de les tecnologies de la informació (TIC) en l’àmbit sanitari amb un màster realitzat en col·laboració amb les principals entitats del sector sanitari i farmacèutic.\nL’aplicació de les TIC a la Gestió Sanitària és una realitat que va en augment. La seva implementació s’està imposant en diferents àmbits del sector i es revela com un factor determinant per millorar la gestió del sector en tots els seus nivells, ja que permet aconseguir una major eficàcia, eficiència i qualitat assistencial.\nAmb el Màster en eHealth: tecnologies de la informació i gestió sanitària de La Salle, tens l’oportunitat de formar-te com a professional de la salut preparat per liderar la innovació i fer un ús estratègic de les TIC.\nAmb aquest màster donem resposta a la demanda de professionals altament capacitats per fer front al binomi que formen tecnologia i salut, i es realitza amb la col·laboració dels principals hospitals públics i privats, laboratoris farmacèutics i institucions relacionades amb l’eSalud.\nCom a professional de la salut, amb el Màster en eHealth: tecnologies de la informació i gestió sanitària de La Sallepodràs:\nAdquirir la formació necessària per gestionar institucions, empreses, àrees sanitàries o departaments tecnològics, fent un ús adient tant dels coneixements de la direcció sanitària i dels processos assistencials, com de les tecnologies de la informació i de la comunicació, amb l’objectiu de millorar l’atenció al pacient, l’eficàcia dels diagnòstics i dels tractaments alhora que s’optimitzen processos i es redueixen costs.\nReciclar-te en noves tecnologies.\nAplicar eficaçment les TIC per a la millora de la gestió sanitària i l’atenció assistencial.\nCrear i gestionar comunitats virtuals entre professional sanitari i pacients.\nDissenyar i desenvolupar nous productes i/o serveis tecnològics per a la sanitat.\nAnalitzar i explotar dades assistencials en entorn Big Data en benefici de la gestió sanitària.\nFormar-te com a Project Manager capaç de liderar projectes i gestionar grups de treball en un entorn sanitari.


Masaccio: La Trinitat\nTommaso Cassai (1401-1428), conegut com Masaccio, pot ser considerat com el primer pintor renaixentista gràcies al seu realisme i l’experimentació amb les realitats pictòriques de la perspectiva. Coneixedor i admirador de l’obra de Giotto, Masaccio parteix de la preocupació pel volum i la monumentalitat, però a la vegada es capaç de donar a les seves figures una plenitud i una individualitat acusades, un cromatisme viu i intens, i a la vegada crear una organització del quadre segons les lleis de la perspectiva lineal.\nEl fresc de La Trinitat (1427), en el mur oest de la basílica de Santa Maria Novella de Florència, és l’exemple més acabat del nou sistema de representació mitjançant la perspectiva lineal. Masaccio va completar aquesta obra amb vint-i-set anys, poc abans de morir. Segurament no va ser conscient de la seva transcendència, però havia inaugurat el Cuattrocento pictòric florentí.\nNo se sap amb total seguretat qui va encarregar la pintura. La hipòtesi més estesa és la que atorga aquest encàrrec a Alessio Strozzi, el prior del convent, un home de gran cultura i amic de Ghiberti i Brunelleschi. Tanmateix, aquesta teoria no acaba de ser satisfactòria perquè entra en contradicció amb les figures dels donants, un home i una dona, que es troben representats. És igual. Això és totalment secundari al costat de la importància de l’obra.\nLa composició és un veritable experiment de perspectiva il•lusionista. Una obra que elimina l’efecte de la barrera visual del mur per a mostrar-nos diferents plans de l’escena. La pintura està concebuda per a ser contemplada frontalment. I des d’aquesta perspectiva ens hi enfrontem.\nEn primer terme, trobem un altar sostingut per parelles de columnes, amb un sarcòfag a sota, damunt del qual podem observar un esquelet i una inscripció en italià: “Io fu già quel che voi sete: i quel chi són voi ancor sarete”, que podríem traduir com “Jo vaig ser el que tu ets ara, i el tu també ho seràs el que ara sóc”. L’esquelet és la personificació d’Adam, el primer pecador que va portar la mort al món, i la seva presència es contraposa a la figura de Crist, el qual amb la seva mort ha de portar la salvació.\nEn un segon pla, i en un nivell més elevat, damunt d’un esglaó, propers a l’espectador, es troben els donants agenollats en actitud d’oració. Els donants se situen en una posició inferior a les figures bíbliques, però el pintor els representa igualment proporcionats.\nEl tercer pla correspon a l’estructura arquitectònica que dóna accés a la capella: dues pilastres corínties aguanten un entaulament i emmarquen un arc de mig punt sobre columnes jòniques. Aquesta estructura d’arc triomfal amb els elements ressaltats pel color vermell recorda clarament l’arquitectura de Brunelleschi, amic i possible conseller de Masaccio en el disseny de la capella pintada.\nFinalment, endinsant-se dins del mur, hi ha representada una capella coberta per volta de canó amb cassetons, dins de la qual es representa la figura de Crist a la creu, amb Déu representat com a pare estenent els braços (única figura que està representada passant per alt les lleis de la perspectiva geomètrica mostrant així la seva omnipotència), el colom blanc que representa l’Esperit Sant, la Verge Maria (en gest de patiment) i Sant Joan Baptista (en posició d’imploració).\nAquest joc de perspectiva està representat amb un gran rigor matemàtic. Totes les línies conflueixen en un punt de fuga únic. Però no només això, sinó que Masaccio va tenir en compte la perspectiva de l’espectador, l’alçada dels seus ulls, situant el punt de visió per sobre de l’altar del primer pla, de manera que l’esquelet es veu des de dalt, mentre que les figures de la Trinitat es veuen des de baix, creant un efecte òptic que contribueix a la solemnitat de les figures de Crist i el Déu Pare.\nMés enllà de la correcta utilització de la perspectiva per a definir el marc arquitectònic, la coherència de tot el conjunt es basa en una il•luminació uniforme, en un modelat de les figures realista i en la correspondència estricta dels colors dels vestits dels donants, de la Verge, de Sant Joan, de Déu Pare i del cassetonat de la volta, de manera que la figura de Déu actua com a culminació i síntesi de tot el conjunt.\nRenaixement. Aquesta és la millor paraula per definir la composició. I no només per la introducció de la perspectiva i pel realisme dels personatges. El fet de situar la Passió de Jesús en un marc arquitectònic clàssic, allunyant-se dels fons daurats i els paisatges irreals del goticisme, fa que Masaccio estableixi un pont entre la fe i la raó humana. Així, el classicisme i l’aplicació estricta, matemàtica, de les lleis de la perspectiva, el pintor ens transmet una idea: la ciència més exacta, les matemàtiques, és un reflex de la llum divina sobre la Terra.\nEtiquetes: Art del Renaixement, Història de l'Art, Història Moderna, Masaccio, Pintura, Quattrocento, Renaixement, Segle XV\nEl Palazzo Rucellai de Florència\nLeone Batista Alberti (1404-1472) representa la primera gran sistematització teòrica i pràctica dels principis del classicisme romà aplicats al Renaixement. Notable arquitecte, a diferència de Brunelleschi, no va intervenir directament en la direcció de les obres, sinó que va ser el responsable de l’elaboració dels projectes, d’entre els quals, i emmarcat en el context de l’arquitectura civil florentina del període, destaca el Palazzo Rucellai de Florència, situat en el número 18 de la Via della Vigna Nuova, el gran model de palau urbà del Quattrocento.\nD’aquesta manera, el Palazzo Rucellai forma part de l’important grup d’edificis urbans que les famílies patrícies de Florència van patrocinar al llarg del segle XV. Uns palaus que recollien la tradició baixmedieval de la casa urbana amb un pati central i una façana dividida en pisos. A Florència, els emergents comerciants i banquers, la nova burgesia dels diners, van trobar en aquests edificis la manera de reflectir el seu prestigi i el seu poder, a la vegada que les autoritats municipals afavorien aquest esforç constructiu com una fórmula per ennoblir els nous traçats urbans i oferir punts de referència en els barris de la ciutat.\nEl mateix Alberti oferia la justificació teòrica per entendre aquestes despeses sumptuàries en els edificis de la burgesia florentina en afirmar que “la magnificència de la casa ha de ser adient a la dignitat del propietari”. Aquest és el context en el que s’ha d’entendre el Palazzo Rucellai, la que va ser la residència del ric comerciant florentí Giovanni Rucellai.\nLa novetat del Palau Rucellai no la trobem en el plantejament general de l’edifici, el qual s’ha d’emmarcar en el context de la tradició toscana, sinó en l’ordenació de la façana. Alberti introdueix aquí un concepte nou: la verticalitat. Mentre que d’altres edificis florentins del Quattrocento presenten unes façanes en les quals destaca l’horitzontalitat, Alberti introdueix unes pilastres inserides entre les finestres que rescaten el classicisme de Roma: la complementarietat entre els elements arquitravats i els elements adovellats.\nEn posar els ulls sobre el Palazzo, la referència a la façana del Colisseu de Roma és obligada. Les pilastres sostenen l’entaulament i creen trams definits on s’inscriuen els arcs de mig punt de les finestres. A més, a cada pis s’utilitza un estil diferents a les pilastres: toscà a l’inferior, compost al segon, i corinti al tercer. Aquesta superposició d’estils esdevindria un dels motius d’articulació mural més habituals a l’arquitectura posterior, especialment als palaus romans del Cinquecento, però resultava una innovació total i trencadora en el moment de la seva construcció.\nPerò aquesta no és l’única referència a l’antiguitat romana que trobem en el palau. Per exemple, els pilastres del pis inferior s’alcen sobre un sòcol d’opus reticulatun i l’encoixinat es fa més pla, més mesurat en comparació amb el que presenten construccions com els Palaus Pitti o Medici. És a dir, Alberti introdueix la importància decorativa dels paraments en l’arquitectura civil.\nFinalment, cal tenir en compte un altre element característic de l’arquitectura renaixentista: les proporcions. Les pilastres defineixen una magnitud vertical que es correspon amb les magnituds horitzontals. I és que segons Alberti la bellesa de l’arquitectura, entesa com a art, residia en les proporcions. Era necessari que els edificis presentessin una concordança entre totes les parts per presentar-se davant dels ulls humans com un tot perfecte. L’ornament que després pogués presentar l’edifici era un afegit que no funcionaria sense l’harmonia del conjunt. I val a dir que, en el cas de la residència dels Rucellai, bellesa i ornament es combinen de forma admirable.\nEtiquetes: Alberti, Arquitectura, Art del Renaixement, Història de l'Art, Història Moderna, Quattrocento, Renaixement, Segle XV\nDonatello: el Condottiero Gattamelata\nAmb el monument del Condottiero Gattamelata (1455) a Pàdua, Donatello (1386-1466) recull el tema clàssic de l’estàtua eqüestre de l’heroi, inspirant-se en el retrat romà de Marc Aureli, que en aquell temps encara s’identificava erròniament amb Constantí. El monument va ser encarregat com a obra funerària per a Erasmo de Narni, anomenat Gattamelata, i suposa la recuperació definitiva dels models del paganisme de l’antiguitat per donar-los un sentit cristià contemporani, en aquest cas en honor d’un guerrer modern. El Gattamelata inicia una tradició en l’estatuària occidental que arribaria fins el segle XIX.\nL’escultura expressa la calma de l’home i del cavall, que constitueixen una unitat harmònica, visualment remarcada per la continuïtat del bastó de comandament i l’espassa, que tracen una línea diagonal que uneix cavall i cavaller. El Condottiero se’ns presenta idealitzat com un antic emperador romà passant revista a la tropa en una actitud de comandament i amb un gest de poder.\nÉs notable l’estudi anatòmic del cavall i del genet, que mostra en els seus trets el pas d’una llarga vida. El gran realisme de la figura de l’animal, representant en una potent tensió, que sembla avançar lentament pel moviment que indiquen les seves potes, és una característica destacada dels trets renaixentistes de l’obra.\nÉs també l’exaltació del guerrer humanista, figura característica de l’època. D’aquesta manera, la seva mirada es dirigeix al capdavant controlant tant el cavall com un exèrcit invisible, sempre amb el cap descobert. És a dir, pels humanistes no hi ha contradicció entre la virtut (virtus) dels antics i els moderns herois cristians. Gattemalatta era un mercenari que havia lluitat per defensar els interessos venecians, un guerrer humanista, un personatge digne d’exaltació i per això és representat, sense violència però amb autoritat, amb el bastó dels generals i l’enorme espasa, símbols del poder.\nEtiquetes: Art del Renaixement, Donatello, Escultura, Història de l'Art, Història Moderna, Quattrocento, Renaixement, Segle XV\nDonato di Nicolo, Donatello (1386-1466) va ser el primer gran mestre que va introduir tots els temes característics de l’escultura renaixentista. Donatello va recuperar de forma decidida la figura humana exempta, va tornar a posar en un lloc preferent de l’activitat escultòrica el retrat i va prendre models del paganisme de l’antiguitat per donar-los un sentit cristià. Les seves figures van aconseguir una expressivitat desconeguda fins aquest moment, marcant un moment culminant en el modelatge naturalista del cos i dels vestits. I l’exemple més evident d’aquesta nova estatuària el trobem en el David de 1430 que podem observar al Museu Nacional del Bargello de Florència.\nAquesta estàtua realitzada en bronze, de mida natural, representa David, el jove pastor nascut a Betlem, fill de Jessè, que va entrar al servei del rei Saül i va enfrontar-se al gegant Goliat, al qual va vèncer mitjançant un cop de pedra llançat amb la seva fona i tallant-li el cap. David és, segons la Bíblia, el primer avantpassat conegut de Jesús i un dels reis d’Israel en destronar Saül. Per tant, a partir del relat bíblic, Donatello presenta en la seva escultura una representació heroica de l’adolescència.\nFormalment, la postura del cos és inestable, amb el peu esquerre endarrerit i la cama torçada, tot recordant els models clàssics de Praxíteles. També els braços ens dibuixen dues línies sinuoses: l’esquerre forma un angle per tal de fer reposar la mà a al maluc, mentre que la mà dreta se separa del cos per agafar la gran espasa que forma una línea paral•lela a la cama contrària. Aquest exercici de moviment corporal, anomenat contrapposto, permet a Donatello marcar la musculatura del cos, dotar la figura del David d’un dinamisme contingut i proporcionar un punt d’harmonia a la composició.\nLa suavitat del modelat del cos i la proporcionalitat perfecta li donen un aire de fragilitat, segurament amb l’objectiu d’accentuar el contrast amb el gegant al qual acaba de matar amb la seva pròpia espasa. En aquest sentit, el poderós cap barbut del gegant Goliat que podem observar als peus de l’heroi adolescent posa el contrapunt a l’expressió serena, classicista i digna del futur rei d’Israel.\nMés enllà del sentit religiós de la composició en al•legoria de la figura bíblica del rei David, aquesta escultura de Donatello també pot ser interpretada políticament com una al•legoria en defensa de la República de Florència, un cant a la capital del Renaixement i l’humanisme: una pacífica i serena Florència que s’imposa sobre l’agressivitat guerrera del gegant, representació del Milà de l’època. El fet que David aparegui representat amb el barret típic dels toscans accentua aquesta lectura política i simbòlica de l’obra.\nGhiberti: les portes del Baptisteri de Florència\nEl sacrifici d'Isaac, segons Filippo Brunelleschi\nEl sacrifici d'Isaac, segons Lorenzo Ghiberti\nLa història d'Abraham (1425-1452)\nEtiquetes: Art del Renaixement, Escultura, Història de l'Art, Història Moderna, Quattrocento, Renaixement, Segle XV\nPublicat a 3.1 L'Art del Renaixement | 3 comentaris »\nLa capella dels Pazzi (iniciada el 1429) és un petit edifici annex a l’església de la Santa Croce de Florència que havia de complir a la vegada les funcions de capella funerària de la família Pazzi i de sala per als franciscans. Projectada per l’arquitecte Filippo Brunelleschi, la capella combina la presència d’elements clàssics amb la preocupació per l’ús adequat de les proporcions i l’harmonia, emprant com a mesura la proporció àuria en el disseny de la planta i la façana. Possiblement, aquesta sigui la construcció més avançada en les solucions arquitectòniques aportades per l’arquitecte renaixentista.\nAquí, Brunelleschi, deu anys després del desafiament constructiu del Duomo de la catedral de Florència, va tornar a enfrontar-se amb el problema de la cúpula. L’espai quadrangular es cobert per una cúpula de nervis que ressalten el seu color de pedra grisa sobre el fons blanc, una cúpula aixecada sobre una planta quadrangular i que domina totalment l’espai. Igualment, la il·luminació suau que produeixen les obertures laterals li donen un punt de sofisticació i senzillesa dignes d’admiració.\nDe la mateixa manera, més enllà de la cúpula, destaca especialment la bellesa del pòrtic, d’ordre compost, decorat amb columnes clàssiques que sostenen un arquitrau, trencat just al centre per un arc de mig punt que reflecteix la cúpula que s’aixeca sobre aquest tram central del pòrtic, un dels exemples més acabats de la utilització harmoniosa dels elements clàssics en el Renaixement.\nEtiquetes: Arquitectura, Art del Renaixement, Brunelleschi, Història de l'Art, Història Moderna, Quattrocento, Renaixement, Segle XV\nAmb l’església florentina de San Lorenzo (iniciada el 1421), Filippo Brunelleschi (1377-1446) crea un nou tipus d’església renaixentista inspirat en la planta basilical paleocristiana. Ara bé, l’arquitecte florentí no es limita a prendre elements de l’arquitectura clàssica, sinó que en la seva obra n’és capaç de copsar l’esperit: aspiració al cànon, sistema de proporcions perfectes, simplicitat de les formes geomètriques més pures i senzilles… San Lorenzo esdevé una síntesi d’humanisme i renaixement en el seu estat més pur.\nLa basílica presenta una planta de creu llatina molt allargada, amb tres naus al cos longitudinal i capelles laterals en tot el perímetre. L’absis és un quadrat regular de la mateixa mida que el creuer i els trams del transsepte. La coberta de la nau central és plana, decorada amb cassetons, a la manera de les basíliques paleocristianes. Les laterals, en canvi, es cobreixen amb voltes bufades (voltes de quatre punts), mentre que al creuer s’aixeca una cúpula semiesfèrica sobre petxines.\nSegons els historiadors de l’art, la recuperació de les petxines en la transició d’un tram quadrat a una cobertura semiesfèrica que podem observar a San Lorenzo és una de les aportacions transcendentals que Brunelleschi va aportar a l’arquitectura moderna.\nL’alçat interior presenta un pis d’arcades de mig punt sobre columnes corínties, un entaulament i un pis amb finestres que il•luminen de manera diàfana la nau central. Damunt dels capitells, Brunelleschi introdueix un fragment d’entaulament, una mena de cimaci, per tal de respectar la correspondència amb l’alçat dels murs laterals. En efecte, els murs laterals s’articulen per pillastres corínties que suporten un entaulament, elements que es corresponen amb les columnes i els cimacis de la nau central. Damunt de l’arc de mig punt de cada capella, un òcul circular il·lumina la nau lateral.\nA l’extrem nord de la capçalera, Brunelleschi va construir la Sagristia Vella com un cub amb cúpula de mitja esfera destinat als usos religiosos. Posteriorment, Miquel Àngel edificaria, a l’altre costat, la Sagristia Nova com a capella funerària dels Medici.\nTot el conjunt està regit per un sistema de proporcions matemàtiques basat en el quadrat i el cercle. L’arquitectura de Brunelleschi és diàfana, fa ressaltar els elements estructurals (arcs, arquitraus, pilastres, etc.) amb el color gris de la pedra (l’anomenada pietra serena, característica de l’arquitectura toscana), la qual cosa, juntament amb el dibuix geomètric del paviment, mostra clarament les proporcions de cada part i del conjunt de l’edifici. A més, l’ordenació regular de l’espai, la simplicitat en la distribució dels elements i la utilització de columnes molt primes i arcs de mig punt per definir les diferents naus comporten el predomini de l’horitzontalitat per sobre de la verticalitat.\nBrunelleschi tenia la voluntat d’erigir la seva obra arquitectònica com a gran protagonista, evitant la competència que podrien representar els artificis de pintors o escultors a la vegada que també cercava provocar en els visitants la sensació d’equilibri i de pau. I certament, ho va aconseguir.\nFilippo Brunelleschi (1377-1446), orfebre, escultor i arquitecte, va ser l’iniciador de l’arquitectura renaixentista del Quattroccento i Florència va ser la seva ciutat, l’espai on es va formar en els cercles de l’humanisme, on va estudiar de forma sistemàtica els clàssics grecs i llatins. Fascinat per l’arquitectura de l’antiguitat, a Roma va quedar enlluernat pel Panteó i la seva grandiosa cúpula i aquesta obsessió quedaria reflectida en la seva primera gran obra: la cúpula de Santa Maria del Fiore, la catedral de Florència.\nEl 1418, Brunelleschi va guanyar el concurs per a cobrir l’espai del creuer de la catedral, construïda en estil gòtic amb volta de creueria. El seu projecte derrotava, entre d’altres, el de Lorenzo Ghiberti, un altre dels grans genis de l’arquitectura renaixentista. Tots dos arquitectes van ser els encarregats de dur endavant les obres, però la cosa no va funcionar i Brunelleschi aviat va assumir-ne la responsabilitat en solitari.\nPer a cobrir l’enorme espai delimitat per un tambor octogonal, Brunelleschi va dissenyar una cúpula amb vuit nervis ogivals i tirants horitzontals per a apuntalar una doble estructura a l’interior i a l’exterior que li va permetre construir la cúpula de baix a dalt en comptes d’utilitzar el tradicional sistema de cimbres de fusta. Les tensions es contraresten amb semicúpules de descàrrega que, a més, articulen de forma esglaonada els volums exteriors.\nTot i que la cúpula està inspirada en el Panteó de Roma, hi ha notables diferències, especialment perquè la cúpula de Florència no és només un element cobertor de l’espai interior, sinó que fa un pas endavant i esdevé un element clau a l’exterior de l’edifici, fins al punt que la vista aèria de la ciutat florentina es veu dominada per la presència del duomo de la catedral, símbol d’un temps, d’una cultura.\nArrel de la cúpula de Santa Maria del Fiore, que culmina en un llanternó, aquest model de duomo passa a ser l’element dominant de l’exterior de les esglésies renaixentistes i de tota l’arquitectura religiosa posterior fins el segle XIX. Considerada com el model de les grans cúpules renaixentistes posteriors, mentre treballava en el projecte de la cúpula de Sant Pere del Vaticà Miquel Àngel va arribar a dir que faria una germana més gran però mai més bella que l’edificada per Brunelleschi a Florència.\nEtiquetes: Art del Renaixement, Brunelleschi, Història de l'Art, Història Moderna, Quattrocento, Renaixement, Segle XV


El Port, motor econòmic del territori | Opinió | Indicador d'Economia\nEl Port, motor econòmic del territori\nUna de les línies estratègiques més importants que treballem en aquests moments és la diversificació dels tràfics de mercaderies\nPresident del Port de Tarragona\nEl Port de Tarragona és actualment un dels grans motors econòmics del territori i aspira a seguir-ho sent en el futur, orientant la seva activitat per fer front als reptes que plantegen els canvis geoestratègics i econòmics globals. Una de les línies estratègiques més importants que treballem en aquests moments és la diversificació dels tràfics de mercaderies. Aquesta és una tasca que potenciem dia a dia, buscant nous mercats i noves oportunitats de negoci, a través del reforçament de l'acció comercial i l'ampliació de la coordinació amb els socis estratègics del Port.\nSeguint aquesta línia d'actuació, els dies 16, 17 i 18 de setembre, Euroports Ibérica i el Port de Tarragona seran els amfitrions de la 23a trobada bianual mundial del sector del transport de paper i pasta de paper. Es tracta d'un esdeveniment que reunirà 600 representants i 50 expositors de 25 països diferents d'aquest sector i que marcarà les decisions estratègiques de les empreses d'aquest àmbit econòmic en els pròxims anys.\nUna cimera que reunirà els màxims representants de tota la cadena de valor d'aquesta activitat a casa nostra i que representa una ocasió immillorable perquè el Port de Tarragona reforci la seva presència en aquest tipus de tràfic portuari i el sector paperer del país trobi noves oportunitats i aliances.\nLa International Forest Products Transport Association (IFPTA) ha decidit que la seu 23rd PPI Transport Symposium sigui al nostre territori -per primera vegada a Catalunya i a l'Estat espanyol- pel pes del Port de Tarragona en aquest sector. Som el port més important en tràfic de pasta de paper de l'Estat i el tercer més important de la Mediterrània. Actualment movem més de 600.000 tones a l'any, operades per Euroports Ibèrica, i som considerats "port hub de pasta de paper" i vistos com un port amb una oportunitat de creixement molt clara, gràcies a les nostres instal·lacions portuàries, a les connexions marítimes en el Mediterrani, a la intermodalitat i a les comunicacions amb la resta de la península Ibèrica i el nord d'Europa per tren i carretera.\nEn definitiva, un port que actua com a veritable motor econòmic del territori i del país i que es posa a la seva disposició.


Sandra Garcia és la nova presidenta de l'Associació de Joves Empresaris | Mataró Ràdio\nDissabte 05 de Desembre de 2020\nSandra Garcia és la nova presidenta de l'Associació de Joves Empresaris\nDc, 16/07/2014 - 09:34\nLa periodista mataronina Sandra Garcia és la nova presidenta de la delegació del Maresme de l’Associació Independents de Joves Empresaris de Catalunya, l’AIJEC. Garcia, fundadora i directora de l’empresa LIPPA Comunicació, substitueix Sílvia Barnet, que havia ocupat el càrrec durant els últims dos anys. L’objectiu de la nova presidenta és fer créixer aquesta entitat empresarial, una entitat que vol representar el teixit empresarial jove i, per tant, ser un paraigües on es trobin els emprenedors de menys de 41 anys, fomentar l’emprenedoria i ser un punt de trobada on els seus membres puguin compartir neguits i projectes.\nA banda de la convocatòria del Premi Jove Empresari –certamen que se celebra des de 1993-, AIJEC organitza diverses activitats de networking, formació i assessorament per als seus associats. Sandra Garcia explica que, a partir del setembre, la intenció és promoure també activitats mensuals específiques al Maresme que complementin l’oferta que es fa des de Barcelona i que està enfocada als associats de tot Catalunya.\nSandra Garcia va fundar LIPPA Comunicació el gener de 2013. Es tracta d’una empresa jove amb seu a Mataró que ofereix serveis de premsa i comunicació, relacions públiques i organització d’actes i esdeveniments.\nempresari, associació, empresa, AIJEC


Un senyor molt vermell – Crònica, fotos i vídeo del col·loqui postfunció de ‘Dansa d’agost’ – #AsSocPerla\nUn senyor molt vermell – Crònica, fotos i vídeo del col·loqui postfunció de ‘Dansa d’agost’\nUn senyor molt vermell\nUns quants gots, girats del revés, reposaven sobre la taula del menjador de casa les germanes Mundy. Hi havia xivarri a la sala i algun badall s’escapava de la boca dels actors. L’última activitat que “AsSocPerla” organitzava al voltant de l’obra Dansa d’agost estava a punt de començar: “Joc de miralls, 23 anys després”.\nEl col·loqui post-funció del dia 29 d’abril va ser diferent respecte dels que s’havien fet fins llavors. Aquesta vegada, no només hi havia l’equip de l’obra en qüestió sinó que dues de les cadires van ser ocupades per Pere Planella i Muntsa Alcañiz, integrants de l’equip que va portar als escenaris Dansa d’agost l’any 1993. L’estrena de l’obra a casa nostra va marcar l’escena catalana per sempre. I ara, vint-i-tres anys després, tornava amb una nova mirada.\nL’activitat va comptar amb la presència del pedagog Pep Comas, que va conduir el diàleg. Ell va ser el primer en parlar, tot fent referència al caràcter universal de l’obra. Una obra, a ulls del moderador, “gruixuda”. A més, ens va situar dins del panorama teatral irlandès i el va comparar amb el català: “Irlanda i Catalunya, dos països petits amb obres universals”. També va esmentar la influència que el món irlandès ha tingut en la trajectòria teatral de Pere Planella i Ferran Utzet. Segons Comas, el fons universal latent en l’obra permet, al director de cada moment, oferir-ne noves perspectives. Un clar exemple d’això, el va posar Ferran Utzet quan va explicar que havia descobert Dansa d’agost al Brasil. En aquest punt, la Muntsa Alcañiz va afegir una reflexió molt interessant: en el teatre, com en la dansa o la música, hauríem de tenir l’afany de conèixer amb gran detall les obres per poder-les comprendre millor i assaborir-les més bé. Ergo, regalar als espectadors i a les espectadores una nova visió d’una obra que ja s’ha fet i que ha sigut un gran èxit no hauria de fer tanta por com sembla que passa en el teatre. En “L’ermità qui capta” de Joan Alcover, el jo líric ens interpel·la, justament, sobre aquest aspecte: “La nit plena d’estels, per l’home savi/que els coneix d’un en un, ¿és menys divina/que pel qui veu només en l’estelada/una munió de signes incompresos?”. Tornar una i altra vegada a les grans creacions artístiques no ens treu la fascinació que podem sentir per aquestes.\nAmb Pere Planella, ens vam trobar amb una explicació clara i acurada del que va ser el projecte de Dansa d’agost al Teatre Lliure. Ho va complementar el to espontani i directe de la Muntsa Alcañiz que, malgrat dir que es limitaria a contestar les preguntes del públic, de seguida es va animar a parlar de l’obra sense que ningú de l’altra banda li hagués de fer cap pregunta. En Pere –va definir Brian Friel com “un senyor molt vermell”– i la Muntsa –interpretava el paper de Maggie– van parlar de la fluïdesa que va tenir el muntatge, la facilitat amb la qual es va treballar i el bon clima que es va generar al llarg del projecte. Després d’això, tots dos directors van estar d’acord en què l’aspecte més difícil de l’obra és l’elecció del repartiment: “s’ha de crear un grup humà que ha de passar peripècies creatives”, tal i com ens explicava Ferran Utzet. Per la seva banda, Pere Planella no recorda haver hagut de donar gaires indicacions a les actrius, “l’emoció del sobreentès”, en paraules del propi Planella. Les actrius de la posada en escena actual també hi van dir la seva. Nora Navas –interpreta Agnes–, va referir-se a tot l’equip com una gran família; Marta Marco –la Maggie–, ens deia que s’havia generat una “vitalitat molt bonica”. La cohesió que d’això en resulta permet explicar millor la història i que arribi al públic de forma més veritable. Així doncs, tots dos equips van coincidir en la rellevància de construir un equip sòlid i autèntic.\nEl torn de preguntes també va servir per afegir pinzellades al que s’havia dit i mostrar la curiositat per altres qüestions que havien quedat per dir. Es va parlar de la presència de les absències, de l’ambigüitat en certs esdeveniments de l’obra, com qui mata el gall de la Rose –interpretat per Màrcia Cisteró–, o què passa amb “l’aventura” d’aquest mateix personatge. No hi podia faltar una intervenció de Ramon Vila, que encarna l’oncle Jack, sempre hàbil, encertat i inspirador en les respostes. Va parlar del títol original de l’obra, Dancing at Lughnasa. La traducció no és literal per tal que el públic pugui fer una connexió més directa amb allò que veurà. Davant la incomprensió d’algun espectador, en Ramon, amb to irònic, va dir: “seria difícil mantenir el títol d’una hipotètica obra que es digués El dia de la patum, no?”. L’actor també va fer esment de la importància de la dansa i com aquesta, en la seves múltiples formes que apareixen al llarg de l’obra, esdevé un personatge més d’aquesta perla teatral.\nNingú va tocar aquells gots que reposaven sobre la taula del menjador de casa les germanes Mundy. Els protagonistes del “joc de miralls” van preferir tenir, entre les seves mans, uns simples gots de plàstic plens de cervesa.\nCèlia Tort Pujol\nSòcia número 177\n← Qüestionari 2+9 – Màrcia Cisteró\nLes activitats al voltant de Caïm i Abel ja estan a punt! →


Notícies - El Cau Amic cerca nous socis i padrins per mantenir-se econòmicament\nL'adopció dels gossos més vells és una de les prioritats de l'associació\nVoluntaris del Cau Amic donant informació a l'entrada de Jardiland / Foto: Cugat Mèdia\nel 21/nov/21 Leo Castro Societat PDF\nL'associació protectora d'animals Cau Amic ha celebrat aquest diumenge una jornada informativa i d'adopció a Jardiland amb l'objectiu de conscienciar i promocionar la importància de l'adopció i donar una oportunitat més als seus gossos i gats. El cap d'adopcions i voluntaris, Francesc Codoñés, més conegut com a 'Francesc el del Cau Amic', ha destacat la importància de la jornada. "És molt important aquest dia, perquè la gent té contacte directe amb els gossos, estem fora del refugi i podem explicar molt millor la tasca que fem".\nLa jornada d'adopció també tenia com a objectiu la recaptació, ja que actualment el Cau Amic està en moments complicats econòmicament. "Necessitem ajuda per molt petita que sigui, sobretot en l'àmbit econòmic. Estem passant moments molt complicats a causa de la pandèmia. Vam perdre molts socis, perquè la gent es quedava sense feina i això ha repercutit molt a totes les protectores", ha explicat en Francesc. A més, també ha remarcat la necessitat que la població es conscienciï sobre la seva situació, "les persones no són conscients que nosaltres ens hem quedat sense ingressos i tenim despeses que han augmentat molt més".\nEl Cau Amic ha disposat dues paradetes a la botiga, una a l'entrada i l'altre a la sortida. A l'entrada, es donava informació sobre els 'Teamers' mitjançant un punt de llibre. El 'Teaming' és una eina per realitzar captacions d'1 euro al mes que aniran destinades íntegrament a l'associació. A la sortida, hi havia la paradeta on es donava tota la informació relacionada amb el voluntariat i, sobretot, l'adopció, els socis i els apadrinaments que són el que els interessa més en aquests moments. També es podien comprar treballs manuals fets per una voluntària, samarretes i loteria. Tota la recaptació anirà destinada al manteniment dels animals, tant de gats com gossos, als veterinaris i a les despeses del refugi com la reparació de gàbies.\nActualment, cuiden entre 25 i 30 gossos i gestionen unes quinze o setze colònies de gats que majoritàriament estan formades per set individus, tot i que, poden arribar fins als dotze. Francesc ha explicat que necessiten molts recursos pel manteniment del menjar i els veterinaris i, malgrat que reben ajudes de l'administració, no són suficients. Per sort, la protectora compta amb molts voluntaris santcugatencs i sempre estan disposats a rebre noves mans que vulguin ajudar, ja que són necessàries. "Tenim un equip molt bo de voluntaris i, de fet, avui hem mobilitzat a unes vint persones", ha explicat. També ha valorat positivament la feina dels que no han pogut ser-hi, ja que s'han quedat cuidant a la resta de gossos de la protectora.\nAquest any el refugi també té com a prioritat l'adopció dels gossos més vells, però la seva situació és complicada, ja que són mal considerats com 'gossos potencialment perillosos'. Francesc ha recalcat que no vol dir que siguin així. Per altra banda, també s'ha fet una xerrada online titulada 'L'acollida del teus gos a casa. Preparat per l'arribada del nou membre de la família?' impartida per l'Ana Rodríguez de Bicos de Can. La xerrada s'ha focalitzat en l'arribada del gos els primers dies a casa.\nDonar l'oportunitat sobretot als gossos i gats que tenim i també promoure i promocionar que hi hagi més adopcions. És molt important aquest dia, perquè la gent té contacte directe amb els gossos, estem fora del refugi i podem explicar millor la tasca que fem durant tot l'any.


"El 'data' ens serveix per prendre decisions, preveure el futur, classificar, segmentar i trobar informacions ocultes" | UPF-BSM\n"El 'data' ens serveix per prendre decisions, preveure el futur, classificar, segmentar i trobar informacions ocultes"\nTot i l'allau de notícies sobre com les dades massives han arribat a les empreses i organitzacions, la realitat les contradiu i només el 37,8% de les empreses es consideren organitzacions data-driven, segons un estudi recent. Sembla que l'orientació a les dades és encara una dificultat per a les organitzacions, tot i que s'estan fent grans esforços en formació i tecnologia que en la pròxima dècada haurien de provocar una generalització del treball basat en dades a les empreses.\nPer analitzar aquest fet, la UPF Barcelona School of Management ha acollit la xerrada en línia Les persones, clau en una organització data-driven.\nLluís Vicent, director del Postgrau en Data Management UPF-BSM, ha donat la benvinguda afirmant que pel que fa les dades en les empreses encara "tot està per a fer". Vicent ha volgut començar per definir què inclou el concepte de data avui en dia: "La dada és a tot arreu, en processem constantment, però se'n processa una ínfima part".\nXavier Gumara, Data Manager a Adevinta i professor del Postgrau en Data Management UPF-BSM, ha seguit comentant que les dades s'han fet servir per a la presa de "millors" decisions en les empreses des dels 80. "Avui en dia hi ha moltes més possibilitats d'ús de les dades que ens serveix també per guanyar eficiència o rendibilitzar la dada en si, ha canviat el seu ús i s'ha expandit", ha afirmat.\nPer la seva banda, Marc Llebaria, Partner Development Manager a Microsoft, ha coincidit amb ambdós: "Amb els dispositius mòbils els negocis han canviat i evolucionat i ara el cloud i també la covid accelera la transformació digital".\n"El negoci del futur serà digital o no serà i qui faci l'aposta pel petroli digital tindrà millors resultats"\nVicent ha seguit englobant aquestes opinions en el fet que la computació ha elevat la seva capacitat i ara fa possible que es puguin processar dades molt més ràpidament. "El data ens serveix per prendre decisions, preveure el futur, classificar, segmentar i fins i tot trobar informacions ocultes", ha afirmat.\nAmb aquest rang de possibilitats, Gumara ha detallat la quantitat de perfils professionals que apareixen: "Abans aquesta feina la feien estadístics i ara aquest perfil ha evolucionat a enginyeria, analistes i científic de dades".\nLlebaria ha explicat que els sectors on més s'empren aquests perfils: "El 20% del negoci associat a les dades és del sector bancari, el retail capta un 11% amb la seva venda digital, la manufactura representa el 7% i a partir d'aquí verticals com la farmàcia o el sector públic encara no han arrencat". Els perfils en aquests sectors tenen una gran oportunitat: "El negoci del futur serà digital o no serà i qui faci l'aposta pel petroli digital tindrà millors resultats".


La Biblioteca de Roses destina prop de 30.000 € a la renovació del seu fons bibliogràfic — Ajuntament de Roses\nLa Biblioteca de Roses destina prop de 30.000 € a la renovació del seu fons bibliogràfic La Biblioteca Jaume Vicens Vives de Roses destinarà aquest any 2013, un total de 28.695 € a l'adquisició de nou fons bibliogràfic. A l'aportació municipal de 18.000 euros realitzada per a aquest concepte, cal afegir també les subvencions concedides per Diputació de Girona (7.754 €) i Generalitat de Catalunya (2.941 €). http://www.roses.cat/noticies/la-biblioteca-de-roses-destina-prop-de-30-000-20ac-a-la-renovacio-del-seu-fons-bibliografic http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\n20/08/2013 08:45 - Departament de Comunicació i Premsa\nLa biblioteca rosinca ha rebut durant els darrers dies una subvenció de 7.754 € de la Diputació de Girona, emmarcada dins la convocatòria d'ajuts per al subministrament de nou fons bibliogràfic, que té per objectiu contribuir a la renovació de la col·lecció bàsica de les diferents biblioteques gironines.\nD'aquesta manera, l'equipament disposa enguany amb un import total de 28.695 € destinats a mantenir i actualitzar el fons de les diferents seccions de què disposa, per tal de poder respondre així a les sol·licituds i necessitats dels usuaris i a la renovació del seu fons bibliogràfic i documental, amb la periòdica incorporació de les novetats del mercat editorial.\nLa Biblioteca Jaume Vicens Vives disposa en l'actualitat d'un fons de més de 52.000 documents, format per material divers com ara llibres (monografies, còmics, novel·les, d'idiomes, etc); CD de música de tots els gèneres; CD de poesia i narrativa; diccionaris, enciclopèdies i atles; revistes i diaris; mapes i guies de viatge; documentals, pel·lícules i sèries en DVD; i jocs per a PC. A part del servei de préstec de material, ofereix informació i assessorament bibliogràfic, accés a internet i ofimàtica amb els ordinadors de la biblioteca o usant la xarxa wi-fi del propi equipament.