Què és el Hurd? – GNULinux||||CAT\nQuè és el Hurd?\ngnu/hurd, hurd, nucli\nSegurament, la majoria dels qui seguiu aquest bloc sou usuaris de sistemes GNU/Linux, encara que habitualment ho simplifiquem dient que són sistemes «Linux». Però, què vol dir exactament «GNU/Linux»? Bàsicament (i resumint una mica), «GNU» són les eines que ens proporciona el sistema per a comunicar-nos amb ell. Formen part de GNU, per exemple, moltes de les ordres de terminal que executem, i moltes de les llibreries que els programes que tenim instal·lats utilitzen. Un dels components més important del sistema GNU és el nucli (kernel en anglès), que s’encarrega bàsicament de comunicar-se amb la màquina. En el cas de «GNU/Linux», per exemple, tenim un sistema «GNU» que treballa sobre un nucli «Linux».\nPerò GNU també pot utilitzar altres nuclis. Ja hem parlat d’alguns d’ells, com ara Solaris (el que donaria lloc a un sistema «GNU/Solaris»), FreeBSD («GNU/kFreeBSD»), etc. Tots aquests nuclis fan bàsicament les mateixes coses que el nucli Linux, però amb una implementació diferent. És a dir, estan programats de forma diferent per a fer el mateix (que el nostre sistema funcioni amb unes especificacions comunes). Per sobre d’aquest nucli, el sistema és un GNU, de manera que la nostra interacció amb un sistema GNU/Solaris ha de ser igual que amb un GNU/Linux. En aquesta anotació, donarem unes breus pinzellades sobre un nucli molt concret: el Hurd.\nLogo del Hurd\nHurd és un nucli encara en fase de desenvolupament i, a diferència dels altres nuclis, està sent programat pels propis desenvolupadors del projecte GNU. És a dir, hauria de ser el nucli oficial de GNU si estigués acabat.\nLa majoria de nuclis utilitzats actualment són monolítics. És a dir, en un sistema GNU/Linux actual el nucli Linux és «un únic programa» molt gran. En canvi, el nucli Hurd és modular. És a dir, té un mòdul central, el microkernel, que s’encarrega de les parts bàsiques del nucli, i múltiples «servidors» (cadascun encarregat d’una tasca concreta) que es comuniquen amb el microkernel i entre ells. Tot aquest conjunt (microkernel + servidors) és el que conforma el nucli Hurd.\nEl microkernel de Hurd és molt més petit que el kernel de Linux. Actualment, Hurd utilitza un microkernel anomenat Mach. Es va intentar portar Hurd al microkernel L4, però els problemes que es van trobar els van fer tornar a Mach. Quant als servidors, la documentació actual en contempla 24 (18 servidors «core» i 6 servidors de sistema de fitxers).\nQuins avantatges té aquesta arquitectura modular vers la monolítica? D’una banda, aïlla els elements entre sí. La modificació d’un dels servidors de Hurd no hauria d’afectar a la resta de servidors i, per tant, el sistema hauria de ser més estable. A més, això dóna més flexibilitat al sistema. En un nucli Hurd, hi podria haver diferents implementacions d’un mateix servidor del nucli, de manera que nosaltres podríem escollir quin utilitzar. Bé, és poc probable que nosaltres mateixos escollim una implementació diferent d’un servidor del nucli, però sí seria més probable que una distribució ens proporcionés un nucli Hurd amb algun servidor (per exemple, el servidor d’autentificació) proveït per un desenvolupador que no fos GNU.\nLa darrera versió del nucli Hurd és d’octubre del 2009 i, malgrat que el sistema és usable, encara s’hi produeixen ocasionalment problemes greus d’inestabilitat (errors de programes, caigudes de sessió o fins i tot caigudes de tot el sistema). O sigui, que de moment no és un sistema que puguem tenir en producció, o com al nostre únic entorn de treball. Podeu veure un informe d’usabilitat en aquest enllaç.\nPerò, com podem provar un sistema GNU/Hurd? Hi ha diverses distribucions que ja han tret versions dels seus sistemes amb nucli Hurd. És a dir, que ens ofereixen sistemes GNU/Hurd. D’aquests, segurament el més estable en l’actualitat és el de Debian, però també teniu sistemes GNU/Hurd d’Arch i de Gentoo.\nTot i que el nucli Hurd ja porta temps en desenvolupament (va començar el 1990), sembla que aquest és molt lent. Darrerament, el fet que algunes distribucions importants hagin tret les seves versions de sistemes GNU/Hurd sembla que hagi fet revifar una mica el projecte, però realment a aquest nucli encara li falta bastant per tenir l’estabilitat necessària en un entorn de producció.\nJa podeu demanar els CDs d'Ubuntu 10.10\nInteressant iniciativa per fer un comptatge d'usuaris de linux\nEpíleg on 6 d'octubre de 2010 at 21:17\nAlgú ha aconseguit instaŀlar Debian Hurd a VirtualBox?\noriolsbd on 6 d'octubre de 2010 at 21:53\nJo ho vaig provar no fa massa, i no vaig poder. També és cert que no hi vaig poder dedicar gaire temps. A l’hora de fer les particions des de l’instal·lador no em desava els canvis de particions en el disc.\nQuan tingui una mica de temps, vull provar el que he trobat aquí:\nEpíleg on 6 d'octubre de 2010 at 22:11\nah, doncs això ja ho he solucionat. Has de canviar el controlador SATA del disc dur (per defecte) per un d’IDE. Després de fer això ja et permet crear i desar les particions sense problemes.\nSi te’n surts amb la instaŀlació, comenta-ho per aquí.\noriolsbd on 7 d'octubre de 2010 at 07:14\nMoltes gràcies!!! Li vaig estar donant moltes voltes, i no hi havia manera de tirar endavant. Ara sí.\nSi puc instal·lar Debian Hurd a VirtualBox, escriuré una anotació, i ja de pas us penjaré una imatge de VirtualBox, perquè el pugueu provar directament. 🙂\nEpíleg on 15 d'octubre de 2010 at 16:22\nBé, he mig aconseguit instaŀlar el Debian hurd a virtualbox. Poso els passos que he seguit:\n-Descarregar aquesta imatge:\nDins d’aquesta imatge n’hi ha una altra que s’ha d’extreure:\nCrea una nova màquina virtual amb un disc de 3 gb. La mida és opcional, jo faré la instaŀlació en una única partició.\nA la nova màquina virtual hem de canviar la controladora del disc dur, de SATA (per defecte) a IDE. Com a CD/DVD (IDE esclau) hem de muntar el fitxer imatge «debian-L1-hurd-i386-mini.iso». Hem d’habilitar l’oopció IO APIC. Per últim hem de canvia el dispositiu de xarxa, de «Intel PRO/1000 MT» a «PCnet-PCI II».\nIniciem la màquina sense opcions, i un cop al menú:\n– Seleccionem el nostre teclat, en el meu cas qwerty/es\n-Creem les particions dels disc. La primera, de 2gb. al principi, i la segona amb la resta (uns 1200 mb.). Hem de canviar el tipus d’aquesta segona de «Linux» a «Linux Swap» (és el tipus 82 de la llista que surt). Desem i sortim.\n-Inicialitzem i activem la partició swap (/dev/hda2)\n-Inicialitzem la partició GNU/Hurd (/dev/hda1) , i quan s’ens demani la muntem com a arrel «/».\n-Instaŀlem el sistema base des del CD-ROM a la ubicació que ens dona per defecte. Tant simple com prémer 4 cops la tecla Enter.\nUn cop fet això, reiniciem la màquina previ canvi de la imatge de CD/DVD «debian-L1-hurd-i386-mini.iso» per «grub-94.iso».\nQuan s’inicii, triem la opció «IDE single-user», la quarta. Tingueu paciència ja que triga una mica i fa parades que sembla que s’ha penjat, i no és així.\nUn cop rebeu la línia d’ordres aneu a l’arrel, si no hi sou:\ni després executeu\nEl teclat és l’americà i no sé com canviar-lo (si algú ho sap…), o sigui que per escriure:\n/ tecla –\n– tecla ‘\nel punt és la mateixa tecla\nen cas de dubte, investigueu 😉\nEl procés us demanarà que especifiqueu la vostra ubicació, i també us demanarà la configuració del grub, i posterior actualització al grub2. Aquest és la segona cosa que no he aconseguit solucionar, no sé com fer que el grub s’instaŀli correctament al disc de la màquina virtual. Si algú s’en surt…\nUn cop acabat el procés reiniciem, amb «grub-94.iso».\nperò aquest cop entrem amb l’opció «IDE multi-user» tercera opció, i a esperar…\nquan rebis accés, escriu:\nlogin> login root\nara creem els dispositius necessaris, si no existeixen:\n# ls h*\nHauria de retornar:\n# ./MAKEDEV hd0s1 hd0s2\nSi algun del fitxer/dispositiu ja existeix, no crear-lo.\nara activem les particions a «fstab»\ndescomentem les línies de les dues particions «/» i «swap», tenin em compte que «/» és /dev/hd0s1, i «swap» /dev/hd0s2, si has creat les particions tal com ho hem fet en aquest manual. Desem amb Control+X, Y, Enter.\nSi hem modificat aquest fitxer, haurem de reiniciar un altre cop la màquina virtual.\nPer saber si la partició swap s’ha montat i funciona fem això:\n# swapon /dev/hd0s2\nSi ens diu que ja està en funcionament, tot correcte, si no ho diu, malament, alguna cosa no hem fet be.\nAra activarem la tarja de xarxa, tot fen això:\n# settrans -fgap /servers/socket/2 /hurd/pfinet -i eth0 -a 10.0.2.15 -g 10.0.2.255 -m 255.255.255.0\nara hem de especificar els servidors DNS de la nostra connexió:\nsimplement canvia les ip’s que hi ha per la dels teus servidors DNS’s.\nun cop fet això, Control+X, Y, Enter.\nAra canviarem els repositoris:\nsi hi han entrades les comentem o esborrem, i afegim aquestes dues línies:\nDesprés: Control+X, Y, Enter.\nI això és tot el que jo he aconseguit fer funcionar\nEpíleg on 15 d'octubre de 2010 at 17:45\nes pot instaŀlar el grub al mbr del disc dur de la màquina virtual sense problemes! 🙂\nara només cal desactivar la imatge de CD/DVD «grub-94.iso», i si tot ha anat bé, el sistema arrancarà correctament.\nRuig on 6 d'octubre de 2010 at 23:12\nSempre he trobat molt interessant el projecte Hurd. És una llàstima que no rebi el recolzament que es mereix, perquè podria ser un gran nucli.\nPerò bé… També, si no recordo malament, era molt complex de desenvolupar per la seva estructura modular i això havia influït en la seva falta de suport i la lentitud de desenvolupament. Algú que en sàpiga ho pot confirmar?\nMarc Poch on 7 d'octubre de 2010 at 00:01\nJo també indicaria que un dels inconvenients dels microkernels és la comunicació entre els seus servidors, que relenteixen el sistema (recordem que estem parlant a nivell de kernel on les coses han d’anar al màxim ràpid possible).\nPel que fa al projecte Hurd en concret… No sé, primer Mach, després L4, altre cop Mach, ara es miren també Viengoos… Haurien de saber que prenguin la decisió que prenguin sempre apareixeran pegues (encara que també és bo provar les alternatives… però clar, això implica invertir temps).\nPersonalment, el camí més fiable cap als microkernels és mica en mica anar convertint el monolític Linux en un conjunt de servidors (en un microkernel i els seus serveis). Passos que (crec) anirà adquirint per pròpia evolució.\nDavid Martí on 7 d'octubre de 2010 at 09:37\nQuines grans classes d’Estructura i Disseny de Sistemes Operatius no?\nMarc Poch on 7 d'octubre de 2010 at 11:30\nI les entrebancades que un es troba provant les frikades dels altres 😉\noriolsbd on 7 d'octubre de 2010 at 07:28\nEn principi, pel que comenten els propis desenvolupadors, aquesta arquitectura modular fa una mica més complicat el desenvolupament «el primer cop», però després el manteniment hauria de ser més senzill. El que sí complica molt les coses és el que comenta el Marc: la comunicació entre servidors. A més, això provoca (com el Marc mateix indica) problemes de rendiment.\nDe moment, el que estan fent perquè el rendiment no es vegi afectat és fer que algunes de les tasques que haurien de ser assumides pel servidor siguin realitzades pel microkernel. Però clar, amb això es perd una mica la filosofia de nucli modular.\nEl canvi de Mach a L4 era per diversos motius. D’una banda, el projecte Hurd volia tenir un microkernel de segona generació, com L4. El Mach ja era una mica antic, i ningú no el mantenia. Actualment, Hurd no utilitza el microkernel Mach original, sinó que realment utilitzen el GNU Mach, que parteix de l’original, i del qual GNU n’han assumit el manteniment. A més, també volien canviar de microkernel per intentar que Hurd pogués treballar amb diferents microkernels, i no estar lligat a un microkernel concret.\nSobre el Viengoos, no n’havia sentit gairebé res. Només una petita referència. 🙁\nEl que comenta el Marc en darrera instància també em sembla molt interessant. No partir d’un nucli modular, sinó que el propi nucli de Linux es vagi fent modular. Però clar, això depèn d’una persona (Linus Torvalds), i no sé si de moment ha fet massa moviments per a que així sigui. Tot i que darrerament s’ha queixat més d’un cop que el nucli Linux és massa gran, o sigui que fer que el seu nucli sigui modular podria ser la solució.\nMarc Poch on 7 d'octubre de 2010 at 12:05\nEstic en desacord que per a veure un microkernel a partir de Linux tot depengui d’en Linus Torvalds. Ja que el nucli Linux és codi obert: és qüestió d’agafar i fer un fork del nucli Linux i convertir-lo en microkernel (quasi res xD) (i clar, aleshores no es podria dir Linux… però bé, és lo de menys… I també, segons com li piquessin les mosques, hi hauria el senyor Linus Torvalds renegant d’aquest fork… però això ja és un estat habitual: lo estrany és no sentir-lo renegar).\noriolsbd on 7 d'octubre de 2010 at 18:45\nTens raó, no havia pensat en la possibilitat de fer-lo com un fork a partir de Linux. 🙂\nRespon a Marc Poch Cancel·la les respostes


Òrgans de govern i participació | Districte Municipal d'Horta-Guinardó | Ajuntament de Barcelona\nActivitats del Plenari\nEl plenari municipal de 28 de setembre de 2001 va aprovar les Normes reguladores del funcionament del Districte en què s'estableixen els òrgans següents:\nEl Consell de Districte és l'òrgan de representació i participació col·lectiva del districte que està format pel president/a del Consell, quinze consellers/eres, el regidor/a de Districte i els regidors/ores adscrits. Es reuneix en sessió ordinària cada dos mesos. Totes les sessions del Consell són públiques. El públic pot participar sobre els punts de l'ordre del dia, sempre que ho sol·liciti 48 hores abans.\nEl president/a del Consell del Districte és nomenat separat per l'Alcaldia entre els regidors/ores a proposta del Consell del Districte. Només pot exercir el seu dret a vot en cas d'empat.\nEl regidor/a de Districte és el/la cap executiu del Districte, dirigeix l'administració i el personal, inspecciona obres i serveis del districte i en defineix l'organització, vetlla per la protecció ciutadana al districte, atén la direcció dels serveis municipals del districte, assegura la relació entre Districte i diferents sectors de l'administració municipal, executa els acords dels òrgans col·legiats del Districte, fomenta les relacions de l'Ajuntament amb el moviment ciutadà del districte i informa de l'activitat municipal.\nLa Junta de Portaveus està formada pel regidor/a del Districte o pel conseller/a en qui delegui i pels/per les portaveus de cada grup polític present al Consell de Districte. Els portaveus disposen de vot ponderat. Aquesta junta ha de determinar les proposicions o les mocions presentades pels grups municipals que han d'anar al Consell de Districte.\nLa Comissió de Govern de Districte és l'òrgan executiu que assisteix el regidor/a del Districte. Està formada pel regidor/a de Districte i cinc consellers/eres. Es reuneix una vegada al mes de manera ordinària.\nLes comissions consultives de govern s'han de crear a efectes informatius i de participació. Poden ser estables o especials en funció dels assumptes que hagin de tractar. Es reuneixen de manera ordinària abans de la convocatòria de cada Consell de Districte i són obertes a la ciutadania.\nEl Consell Ciutadà del Districte és el màxim òrgan consultiu i de participació del Districte. L'integren representants de les entitats i associacions, de la resta de consells sectorials de participació del Districte, i també veïns i veïnes escollits aleatòriament. L'audiència pública de l'estat del Districte és un espai obert a tota la ciutadania, on es pot tractar qualsevol tema relatiu a la vida quotidiana del districte. Les persones que vulguin intervenir-hi ho han de sol·licitar per escrit al començament de la sessió i han de detallar el tema de la intervenció. La resposta es dóna en la mateixa sessió o es comunica per carta, telèfon o correu electrònic en el termini màxim d'un mes.


Del producte al client: formació estratègica per als socis de KID'S CLUSTER - KID'S CLUSTER\n29 d'octubre de 2018 /en Actualitat, Uncategorized @ca /por Agnès Garcia\nEl passat dijous, les empreses sòcies de KID’S CLUSTER van poder assistir a un workshop sobre Customer Centricity a càrrec del professor Martín Vivancos. La sessió, coorganitzada amb EADA Business School, va servir als assistents per reflexionar al voltant de la seva estratègia de marketing i per obrir el camí cap a un canvi de model que situï el client a l’epicentre del negoci.\nMés de 30 socis de KID’S CLUSTER van poder gaudir el passat dijous d’un workshop a l’escola de negocis EADA. La sessió, enfocada a treballar nous models de negoci orientats al client, va tenir una durada de 4 hores i va permetre als assistents no només adquirir coneixements estratègics, si no també fer networking amb la resta de socis presents.\nMartín Vivancos va iniciar la formació convidant-nos a reflexionar sobre la idea que tenim del futur. Segons explica Vivancos, ens movem en un entorn VUCA (les sigles en anglès per Volàtil, Incert, Complex i Ambigu) que requereix que ens desenvolupem en conseqüència de manera Veloç, amb Enteniment, amb Claredat i amb Agilitat. La complexitat d’aquest entorn es troba precisament en el consumidor, que exerceix diferents actituds en funció de cada producte. La conseqüència més immediata d’això és que la segmentació clàssica ja no serveix.\nEn aquest entorn hi juga un paper clau la tecnologia i la transformació digital: la omnicanalitat està desdibuixant la frontera entre els mons online i offline, i tot allò que es pugui digitalitzar, es digitalitzarà. En conseqüència, es destruiran llocs de feina, però se’n crearan de nous. En paraules de Vivancos: mentre uns ploren, els altres venen mocadors.\nEn aquest context, és clau per a les empreses oferir experiències holístiques en base a noves interpretacions de les necessitats dels seus clients. Cal tenir en compte noves exigències, noves demandes i megatendències com la sharing economy, la consciència social i mediambiental (ja sigui ètica o estètica), o la gratificació immediata. Per sobreviure en aquest entorn, l’empresa ha de centrar la seva estratègia en connectar amb el client a través dels valors de la marca, que són allò que la diferència de la competència més enllà del producte que ofereix.\nhttp://www.kids-cluster.com/wp-content/uploads/2018/10/IMG_20181025_102924.jpg 1826 4160 Agnès Garcia http://web2017.kids-cluster.com/wp-content/uploads/2017/07/logoKidswp-300x147.png Agnès Garcia2018-10-29 16:51:232018-10-29 17:24:33Del producte al client: formació estratègica per als socis de KID'S CLUSTER\nEl Cub de Rubik del segle XXI Construïm el futur: els reptes del sector


Residència Universitària a Bellvitge | CDB Arquitectura\nResidència Universitària a Bellvitge\nNivell d’intervenció: Concurs.\nPromotor: UB – Universitat de Barcelona.\nSuperfície total construïda: 11.751,20 m²\nPressupost: 8.986.459,57 €\nCMT Arquitectes, Arquitectes col·laboradors.\nAT3, Arquitectura tècnica.\nIntec 2010, Consultora d’ Instal·lacions.\nManuel Arguijo, Consultora d’Estructures.\nAiguasol, Consultora ambiental.\nGEOMETRIA A PARTIR DE COSSOS I BUITS\nAquesta residencia d’estudiants i investigadors s’ha projectat com un sistema de buits i plens – cossos edificats i patis – que adaptats a la figura rectangular del indret, formen dos cossos en el sentit longitudinal de la parcel·la, de diferent alçada, i tres cossos ortogonals. Es fragmenta d’aquesta manera el conjunt matriu, i es creen diverses plataformes i espais d’ús, trobada i convivència universitària i publica. La secció expressa l’obertura al pati del conjunt, a la part vestibular inferior i a l’espai de acollida des de la ciutat.


Xile: evasió massiva a l'estació de metro de Santiago, manifestacions generalitzades a la capital i declaració d'estat d'emergència\n19.10.19 - David Meléndez Tormen\nAquest article també està disponible a Anglès, Castellà, Italià, Grec\n(NOTÍCIES EN DESENVOLUPAMENT)\nAquesta setmana hi va haver una crida massiva a la crida a saltar sobre els molinets de pagament del metro de Santiago, en resposta a la quarta caminada fins a la data d’aquest any. Principalment els estudiants de secundària van entrar a les estacions en massa, superant la capacitat de resposta dels vigilants de seguretat. Va passar un espai de temps curt, abans que algunes estacions tanquessin i les forces especials dels Carabiners (policia) entressin, reprimint amb bombes de lacrimògenes, bengales i fins i tot gossos. Avui hi va haver també la repressió amb perdigons, que va deixar a diversos estudiants ferits.\nEl metre de Santiago (que transporta uns 2.600.000 usuaris al dia) és un icona del Xile seriós, modern i eficient que vol ser projectat cap a l’exterior, però al mateix temps és el més car d’Amèrica Llatina (el pasi a l’hora “Punta” és d’uns 1,17 dòlars) , i els salaris del país no són suficients per mantenir l’augment del cost de la vida en una societat amb una intensa desigualtat, la més gran de l’OCDE. el 50% dels Xilens guanyen menys de $550 al mes (al voltant de 400.000 pesos), i el transport representa al voltant del 10% d’aquesta suma, a la qual s’han d’afegir les factures de serveis bàsics com l’electricitat i l’aigua, que també es troben entre les més altes de la regió.\nSi a això s’afegeix els costos d’habitatge, educació i salut, tenim un poble que pràcticament viu al cim dels crèdits de consum, temorosos de perdre el treball i no poder pagar els deutes. I els que s’han jubilat reben pensions molt baixes (menys de 175.000 pesos, uns $250) de les seves AFPs (Associació de fons de pensions), en un sistema privatitzat des del qual no poden ni tan sols retirar els fons estalviats durant tota una vida. Totes aquestes són conseqüències de les reformes neoliberals introduïdes en la societat xilena en temps de Pinochet (1973-1989) i aprofundit pels successius governs de la “Concertación para la Democracia”, que van optar per no fer canvis substantius. De fet, el país continua estant regit per la Constitució 1980, creada pel règim militar.\nAhir dijous, i especialment avui, la “setmana de l’evasió” va arribar a un punt d’inflexió. Diverses estacions de metro van ser tancades, les que estaven obertes es van omplir amb policies i els estudiants que van aconseguir arribar a l’interior de les plataformes blocaven els vagons asseguts a les vores de les pistes. Les manifestacions als carrers també van créixer, amb ciutadans “ordinaris” unint-se a estudiants de secundària. Finalment, tota la xarxa de metro va haver de tancar sense saber quan es reobre. Diverses organitzacions socials van convocar un casserolada la nit del divendres 18, que va tenir un seguiment massiu a tota la ciutat. A la nit hi havia manifestacions amb barricades i interrupció del tràfic en diversos punts de Santiago i en particular a la emblemàtica i cèntrica plaça de Baquedano. Com es veu en les notícies de televisió, la el edifici de ENEL està en flames, encara que no seria estrany que sigui un muntatge per desviar l’atenció.\nEl govern de Sebastián Piñera va reaccionar criminalitzant els manifestants i responsabilitzant-los dels inconvenients que causaven als treballadors durant tota la setmana. Divendres a la tarda-nit, minuts abans de la casserolada, va donar senyals de que declararia el estat d’emergència per “pertorbacions greus a l’ordre públic”, que permetria aquarterar als militars i restringir la llibertat de moviments i reunió.\nL’oposició, i fins i tot alguns polítics del seu propi partit, l’acusen de “intentar apagar el foc amb benzina” i de no veure les conseqüències del seu propi model de privatització, en la qual uns pocs cognoms gaudeixen dels beneficis que corresponen a tots els xilens.\nEn l’opositor “Frente amplio”, el conglomerat d’organitzacions socials progressistes, Beatriz Sánchez, una excandidata presidencial a les darreres eleccions, va tuiteixà: “seriosament el debat per a les autoritats és si van a posar 3 o 5 cadenats a la porta de pas del metro, o si enviaran 10 o 15 carabiners? No veuen la desesperació d’una família que guanya el salari mínim ($301.000) i gasta $33.500 al mes per anar a treballar? ”\nCatalina Valenzuela, presidenta del partit humanista, també membre del front ampli, va afirmar: “sabem que el que està succeint no és el resultat de la criminalitat, és el fruit de la injustícia. Xile és un país que està donant por, Xile és un país on la ciutadania organitzada és criminalitzada, i on els violadors de delictes contra la humanitat són alliberats. ”\nEl diputat del PH Tomás Hirsch, va assenyalar en un tuit: “president @sebastianpinera: No pot ser tan irresponsable de treure els militars al carrer. Decretar l’estat d’emergència és típic de les dictadures com la que vostè i el seu cosí @andreschadwickp vàreu recolzar. Prou repressió. Deixar d’abusar de la gent. ”\nEl senador Francisco Chahuán, dretiste moderat que presideix el Comitè de transport del Senat, va dir: “és urgent canviar la manera en què els augments s’estableixen en el transport, perquè el factor social no s’inclou en la fórmula. Però la violència i la destrucció també han de ser sancionats. ”\nPiñera, que estima tenir una exposició pública nacional i internacional, acollirà la Cimera APEC al novembre i COP25 (Cimera de les Nacions Unides sobre el clima) al desembre. Veurem com estarà el país serà per a aquestes dates, amb tota l’atenció dels media internacionals. A aquest ritme, bé pot ser que tingui un esclat social com el que acaba de succeir a l’Equador.\nLes manifestacions ja han arribat a la premsa internacional, amb articles al diari espanyol el País (https://elpais.com/internacional/2019/10/18/America/1571403677_862701.html) i el Britànic The Guardian (https://www.theguardian.com/World/2019/oct/18/Chile-Students-MASS-Fare-dodging-Expands-into-City-Wide-Protest), entre molts altres.\nLa CONFECH (Confederació d’estudiants de Xile) va convocà abans de la declaració del estat d’emergència a una diada de protesta nacional el dilluns 21 d’octubre, i a Santiago a l’estació de metro més propera.\nAlguns comparen aquestes mobilitzacions amb la “revolució dels Chaucha”, que es va produir en 1949 també per l’auge del transport. Està per veure si es tracta d’una explosió social similar, però és evident que la ràbia dels estudiants de secundària s’ha alimentat en les seves famílies sense privilegis, amb mares, pares i avis que han patit al llarg de les dècades la cara fosca de “miracle econòmic Xilè. ”\nFotografia de Sergio Bastías\nTraducció: Joan Ymbern\nCategories: Contingut original, Drets Humans, Economia, Foto reportatges, Política, Regió, Sud-amèrica\nEtiquetes: #Santiago de Xile; #MetroSantiagodeXile ;Protestes a Xile, Preus a l’alça; Estudiants\nExclude ID: 947686


> Experiències > CONEIX ELS TEUS DRETS\ndrets infants, transformació, educació per al desenvolupament.\nEl projecte “Coneix els teus drets” és un projecte plurianual iniciat el curs 2012-13 en 20 centres de primària i secundària de Catalunya, Galícia, Madrid, Andalusia i País Valencià. L’objectiu és promoure a tota la comunitat educativa (nens/es, professorat i famílies ) el coneixement i la pràctica dels Drets dels Infants per tal de crear una ciutadania informada, crítica i activa amb la transformació social.\nPer tal d’aconseguir-ho vam realitzar les següents activitats:\n- Difusió de la comprensió sobre els drets dels infants i la seva situació de vulneració a tot el personal de l’escola.\n- Formació a professorat sobre els Drets dels Infants i la seva incorporació a l’escola.\n- Formació a famílies sobre la seva corresponsabilitat en l’enfocament de Drets.\n- Realització d’activitats d’aprenentatge basades en els 4 principis rectors de la Convenció: supervivència i desenvolupament, protecció i no-discriminació, interès superior dels infants i participació.\n- Promoció i acompanyament en una activitat participativa de transformació, proposada pels infants.\nAquesta experiència s’engloba dins un pla estratègic que senyala l’educació com una de les línies fonamentals per tal de contribuir a reforçar el concepte de ciutadania activa, basada en el respecte i la promoció de la dignitat humana, i una consciència social crítica i compromesa per poder generar dinàmiques transformadores de les injustícies locals i globals.\nPartim d’una metodologia coherent amb els objectius del projecte, per tant, dinàmica, participativa i rellevant. Les metodologies en què ens fonamentem permeten comprendre, reflexionar i actuar mitjançant:\n1. La participació, el diàleg i la interacció.\n2. L’anàlisis de la complexitat de la realitat.\n3. La creativitat i la imaginació.\n4. L’aprenentatge mutu, individual i col.lectiu.\n5. Aprenenetatge rellevant i signficatiu.\nA partir d’aquestes metodologies es treballaven els 4 principis rectors de la Convenció (CDN): supervivencia i desenvolupament, protecció, interés superior dels infants i participació. El projecte, doncs, aquest curs s’ha tancat amb una activitat participativa que van posar en marxa els infants de diversos centres educatius.\nEn el projecte s’ha intentat involucrar a tota la comunitat educativa, fomentat la cooperació entre els diversos actors de l’àmbit educatiu: alumnes, professors i famílies. La nostra entitat els ha acompanyat en els processos d’aprenentatge-acció a la resta de la comunitat. Cada escola participant determinava els actors locals que involucraria en el procés (ajuntaments,altres entitats...),etc.\nEn la mesura del possible, hem fomentat el treball en xarxa intercanviant i posant en comú les experiències dels diversos centres educatius.\nPer poder realitzar el projecte s’ha comptat amb la participació social, voluntaris que prèvia formació han col•laborat a implementar el projecte. També hem comptat amb 7 tècnics d’educació per al desenvolupament.\nEl cost del projecte bàsicament ha estat de recursos de personal i desplaçaments, que han estat coberts per la nostra entitat. Les despeses realitzades en altres recursos materials han estat mínims.\nD’altra banda, hem tingut activitats d’auto-finançament nascudes de la pròpia comunitat educativa. També explorem la possibilitat de, una vegada consolidat i assumit el projecte per part de la comunitat educativa, buscar altres vies de finançament.\nPer tal de garantir una viabilitat en el futur, s’estan plantejant noves estratègies basades en menys intervencions per part de la nostra entitat, i que generin un efecte multiplicador (formació de formadors).\nEn ser el primer curs que posem en marxa aquest projecte educatiu, ens hem proposat centrar-nos en els impactes transformadors a nivell molt local i molt proper als interessos dels nens/es i joves, i la comunitat educativa.\nEn aquest sentit, hem detectat algunes experiències de transformació en els centres i comunitats on hem treballat.\nEn alguns centres, el professorat ha descrit millores en el comportament i les actituds de l’alumnat, especialment en la resolució de conflictes (disminució de baralles i discussions a l’aula, en el pati i en algunes activitats extra-escolars...). Arrel de la proposta educativa d’Intervida, ha estat molts els centres que han posat en marxa iniciatives de sensibilització cap al propi centre, inclús capa ala comunitat en general. En alguns casos, aquestes iniciatives, s’han posat en marxa entre varis centres, implicant ajuntaments, empreses locals , AMPES i mitjans de comunicació...Per exemple, campanyes de sensibilització que jhan posat en marxa alumnes sobre el problema del matrimoni infantil... Tot això ha estat un reflex de un petit canvi de mentalitat de les persones participants en el projecte, que poc a poc han anat integrant que els problemes mundials estan relacionats entre sí, i que les nostres accions quotidianes (per simples i petites que semblin) poden tenir repercussions en la vida d’altres persones, a nivell global. Els centres també s’han interessat per les experiències socioeducatives dels països on treballem, per saber com es resolen determinats conflictes i problemes des d’una visió educativa.\nEl nostre projecte està relacionat amb els drets humans, i tot i que aprofundim en alguns aspectes més que d’altres, tenim en compte tots els aspectes que se’n deriven: sostenibilitat, no discriminació, gènere, interculturalitat...\nActualment, estem elaborant una memòria, on es recolliran els resultats (tant quantitatius com qualitatius), així com les activitats, en diversos dossiers.\nPer tal de fer difusió de l’experiència, hem utilitzat les noves tecnologies pròpies de la nostra entitat, per tal que els participants (escoles) en fessin ús: web, xarxes socials (twitter, facebook...). Hem obert espais perquè els participants en l’experiència (escoles) en poguessin fer ús per difondre el projecte: bloc d’educació per al desenvolupament.\nTambé n’hem fet difusió amb la publicació d’un article en la revista de la nostra entitat que fem arribar als nostres col•laboradors i a les escoles participants, i que es penja al web de la nostra entitat per a consulta lliure.\nL’avaluació del projecte ens ha portat a revisar l’estratègia inicial plantejada, reduint el nombre d’intervencions, buscant l’efecte mutiplicador de l’aprenentatge i proporcionant estratègies i metodologies fomentades en la participació i la implicació més activa del professorat i les famílies.\nLes avaluacions que hem realitzat amb l’alumnat han estat positives, i ens encaminarem a prendre en compte les seves propostes i suggeriments. Creiem que implicar-los tant en el procés d’elaboració com d’avaluació és esencial per al bon funcionament del projecte.


In/Formació, bloc de l'Albert Pérez Bea: d’octubre 2010\n- d’octubre 30, 2010 Cap comentari:\nLlevantada del 10-10-10\nCom quasi cada any no ha faltat a la seva cita el temporal de principis d'octubre, antigament anomenat de "temporal de les bótes" perquè representava que els pagesos, després de la verema, aprofitaven aquest temporal que, més tard o més d'hora, rarament falla a l'0ctubre, treure les bótes i posar-les boca amunt perquè les pluges les rentessin.\nEl més destacable han estat els registres de més 100 mm. a zones del Penedès-Anoia i Garraf i les impressionants quantitats de més de 300 mm. enregistrades al voltant del Pirineu més Oriental (L'Albera).\nEls cels d'aquests dies semblaven propis d'un mar tropical, vista des de Badalona cap el mar\nAquí a Badalona potser el més destacable ha estat el temporal de vent de la tarda del dia 12 i la baixada de temperatures que ja sembla una mica el punt i final a cap possible revifalla de la calor que, encara a principis de mes, hem tingut.\nI, finalment, una imatge que reflecteix el que ha estat la ventada de la tarda del dia 12, en què a l'àrea de Barcelona i el Baix Maresme hem fregat els 100 km/h.\n- d’octubre 12, 2010 2 comentaris:


‘Kobane Calling’, un còmic revolucionari sobre la revolució – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > ‘Kobane Calling’, un còmic revolucionari sobre la revolució\n'A Kobane Calling' acompanyem a l'italià Zerocalcare en els seus viatges per Turquia, l'Iraq i Síria fins al cor del Kurdistan, travessant zones d'intens conflicte bèl·lic.\nFa dies que em tomba entre les mans un llibre especial, un llibre de còmics que trasbalsa mentre el llegeixes perquè, més enllà de la història que explica, és ple a vessar d'humanitat, de sentiments i d'emocions. I no és fàcil que això passi si, a més, allò que llegeixes i de què gaudeixes és un còmic d'un autor del voltant de l'esquerra radical italiana que explica en primera persona un viatge gens convencional, ni tal sols entre els turistes revolucionaris, a Turquia, Síria i Iraq, tres dels estats que amaguen el país objectiu del seu viatge, el Kurdistan, i concretament Kobane.\nFa dies que em tomba el còmic perquè em sabia greu acabar el llibre i perdre el contacte directe amb aquest protagonista alter ego -o mateix ego- de Zerocalcare, l'autor que va pel món fent-se preguntes i omplint d'interrogants les seves seguretats i les nostres, l'autor d'aquest magnífic còmic introspectiu i alhora informatiu sobre una revolució que sense dubte és el «No passaran!» del segle XXI, aquest caop davant del feixisme de l'Estat Islàmic i edl terrorisme legal i otanístic de l'Estat turc.\nMichele Rech és el veritable nom de Zerocalcare, nascut el 1983 a Arezzo i amb una vida viscuda entre l'Estat francès i Roma. Assidu dels ambients dels centres socials autogestionats, com el Forte Prenestino de Roma, Zerocalcare viu una vida basada en els principis ideològics del straight edge que van popularitzar grups de hardcore com els Minor Threat, basats en l'abstinència de tabac, alcohol i altres drogues. Alhora, el seu qüestionament de la societat consumista que l'envolta va acompanyada d'un constant qüestionament dels seus propis minidogmes, dels seus i dels de molta part de l'esquerra política radical que l'envolta. Aquest qüestionament no està exempt d'humor, un humor fi tot i que a voltes molt directe, però sempre amb la intenció de trobar explicacions a totes les preguntes que li passen pel cap, i no només a ell. És per això que la seva obra esdevé humana, profundament humana. I això, i és així, no és una de les característiques centrals del món del còmic, tot i que cada cop ho és més.\nAvui, Zerocalcare és un dels més destacats autors de còmic a Europa, tot i que la seva obra encara no és molt extensa. Sí que cal destacar entre els llibres que ha publicat la premiada «La profezia dell'armadillo». Dos milions i mig de llibres venuts en només cinc anys deixen clara la popularitat d'un autor que amb els seus dibuixos i els seus guions, a més de fer passar una bona estona, aconsegueix emocionar i arribar a llocs on mai haguéssim pensat que uns dibuixos amb text podien fer-nos arribar.\n«Kobane Calling» és el llibre amb què jo l'he conegut i és ara mateix la seva obra més popular. Es tracta d'un projecte que arranca el 2015 a partir d'un reportatge en format còmic publicat a la revista «Internazionale», al qual seguiren altres reportatges i publicacions diverses relacionades amb el conflicte entre els resistents kurds i l'Estat Islàmic. Les històries publicades a l'«Internazionale» i altres les va recollir en un sol llibre al qual hi va posar el títol de «Kobane Calling» el 2016.\nAlgunes de les aportacions més interessants d'aquest llibre-crònica són precisament les seves visions pròpies i gens estereotipades d'una revolució que ell viu des de la primera línia amb por, amb por a la mort sobretot, però també amb por a alinear-se amb un dels bàndols i que aquest esdevingui també criminal i amb por, en definitiva, a dir mentides sense voler mogut per l'encegament i la presa de partit per una de les parts que la propaganda pot arribar a construir. És a dir que Zerocalcare parteix de la premissa que diu que en cap guerra, i en aquesta tampoc tot i que pugui semblar que sí, hi ha bàndols absolutament bons i absolutament dolents. Alhora, però, l'autor fuig també, a partir de les seves encertades reflexions i preguntes, de les possibles tendències relativistes que equipararien uns i altres, que ens situarien en una posició neutra davant agressors i agredits.\nÉs per això que «Kobane Calling» m'ha entusiasmat? Doncs sí però no només. L'obra és, a més de tot el que he dit, oberta, rodona, divertida i dibuixada amb un estil propi que, alhora que no traeix la veritat (o almenys això sembla) no deixa d'utilitzar elements narratius que la doten d'una vivacitat i d'una fluïdesa que permeten avançar fàcilment en la seva lectura malgrat la complexitat de tot el que planteja. Aquesta complexitat deriva tant de la història que explica, que no redueix mai a un conflicte entre bons i dolents malgrat ho hagués pogut fer i no hagués mentit més que qualsevol televisió de les que mirem per informar-nos mentre ens desinformem, com d'un gran domini d'un munt de recursos narratius: flashbacks, monòlegs interiors, centrar-se en detalls insignificants que esdevenen importantíssims i un constant sentit de l'humor.\nEn el llibre, les històries secundàries no només aporten més informació al fil argumental central sinó que, sobretot, donen més punts de vista i diversitat a personatges i esdeveniments, construint un relat que és sobretot complex però que en tots els moments, a partir de les reflexions del protagonista, no deixa mai de ser proper. Proper perquè d'aquest personatge que és l'alter ego i el mateix ego de Zerocalcare te n'acabes sentint molt pròxim, tant per la seva empatia com per l'humor que gasta. És potser la diferència més gran amb l'altre gran referent de les cròniques de guerra i revolucionàries fetes en el llenguatge del còmic i referent inexcusable, Joe Sacco, que no inclou aquest sentit de l'humor constant i particular que converteix el còmic de Zerocalcare en tota una experiència vital, més enllà de l'interès que pugui tenir el relat pels fets que s'hi expliquen.\nEn resum i sense que soni ni vulgui sonar frívol: nosaltres, lectores i lectors europeus de còmic, anticapitalistes convençuts però morts de por davant l’amenaça de mort, no aniríem a viure a Rojava, tal com el mateix autor explica i argumenta, però sabem que allí s'està jugant, també, el nostre futur, i això no és cap joc malgrat el llenguatge en què això se’ns faci patent sigui el del còmic. I que algú com Zerocalcare hagi perdut el temps explicant-nos-ho amb aquest llibre és d'agrair amb totes les forces. Gràcies pel còmic, per la creació, l'estètica i el contingut però, sobretot, gràcies per la humanitat en què es fonamenta i que desprèn, una humanitat «que no es tanca mai».


CN d'Arenys de Mar - Manual de bones pràctiques\nEls recursos energètics no són inesgotables, per col·laborar amb el medi ambient cal començar a fer-ho des de casa. Així doncs el Club Nàutic d'Arenys de Mar vol fer extensiu a tots els seus usuaris una sèrie de consells que faran que el nostre compromís sigui col·lectiu.\nTotes les empreses que realitzin treballs dins del recinte portuari, encara que sigui dins l’interior d’un vaixell, a títol privat, cal que obtingui una autorització del port.\nSobre el domini públic està prohibit realitzar qualsevol tipus d’obra; en cas de voler modificar alguna secció caldrà obtenir l’autorització per part de l’autoritat portuària.\nEl títol d'ús preferent d’un amarrador comprèn el mirall d’aigua i els caps que amarren l’embarcació al moll, els quals són propietat i responsabilitat del titular.\nAbans de procedir a amarrar una embarcació, s’ha de notificar al Contramestre del Club, avisar de l’estada prevista i aportar la documentació de l’embarcació i la pòlissa de responsabilitat civil de la mateixa.\nLa col·locació de més d’una embarcació o element flotant sobre un amarrador ha de ser autoritzat per l’autoritat portuària.\nL’autorització de l'ús d’un amarrador a un tercer ha de ser comunicat per escrit a la Capitania del Port on l’informaran del procediment a seguir.\nNo es pot realitzar a bord treballs de pintura i/o vernissos.\nNo realitzar la neteja de vehicles, motos aquàtiques, etc. sobre els vials i la zona portuària.\nNo dipositar sobre els molls materials perillosos com bateries, bengales, olis, dissolvents, combustibles, pintures, etc. Per això existeix un punt de recollida selectiva.\nEn compliment de la llei medi-ambiental, cal fer la selecció de residus i dipositar-los en els seus respectius contenidors.\nNo deixar escales o altres objectes sobre els vials del port.\nNo manipular les torretes de subministraments.\nUtilitzar les connexions d’aigua i llum homologades al port.\nLes mànegues d’aigua no s’han de deixar enrotllades sobre les torretes de subministrament, i cal col·locar al seu extrem un tancament amb vàlvula.\nCal col·locar a les embarcacions tres defenses per banda com a mínim.\nEn entrar a port cal tenir en compte que les embarcacions que surten tenen preferència d’acord amb el Reglament Internacional per Prevenir Abordatges (RIPA).\nRespectar la prohibició d’aparcar i fer-ho en els llocs autoritzats, així com respectar la velocitat màxima autoritzada de 20 km/h.


Trànsit preveu retencions a la C-17 pel pont de la Puríssima | Osona.com\nTrànsit preveu retencions a la C-17 pel pont de la Puríssima\nLa carretera acumularà vehicles cap a muntanya i cap a les fires de Vic i Espinelves.\nper Redacció Osona.com, 5 de desembre de 2012 a les 13:42 |\nUn tram desdoblat de la C-17, en una imatge d'arxiu. Foto: Adrià Costa\nEl Servei Català de Trànsit (SCT) posa en marxa aquest dimecres el dispositiu especial de trànsit amb motiu del pont de les festivitats de la Constitució i la Immaculada. Es preveu que sortiran uns 250.000 vehicles de l'àrea metropolitana de Barcelona. Aquest dispositiu estarà vigent fins a les la mitjanit de diumenge 9 de desembre. Es tracta del primer pont amb una mobilitat pròpiament d'hivern, on les carreteres amb més problemes, entre les quals hi ha la C-17, són les que accedeixen a les zones de muntanya i a les estacions d'esquí.\nTrànsit preveu que les vies més conflictives seran aquelles que van cap a zones de muntanya i pistes d'esquí com la C-17, la C-16 i la C-14. També pot ser conflictiu l'accés cap a Andorra per la N-145 i la N-260 i hi poden haver complicacions a l'A-2. També són focus d'atracció les poblacions on es fan fires tradicionals com la de l'Avet a Espinelves (de l'1 al 9 de desembre) o el Mercat Medieval de Vic (del 6 al 9 de desembre). Tot i la millora de l'accés a Espinelves per la C-25, continuen les obres en diversos trams de l'Eix Transversal. Així, davant la massiva afluència de públic que s'espera a la fira s'hi podran registrar retencions puntuals.\nL'SCT demana que s'extremi al màxim la prudència en la conducció al llarg de tot el pont, ja que hi haurà un elevat nombre desplaçaments d'oci al llarg de tota la setmana al conjunt de la xarxa viària catalana. L'SCT apel·la a la responsabilitat dels conductors i també alerta de la importància d'adequar la conducció a les condicions adverses provocades per les inclemències meteorològiques, habituals en aquesta època de l'any, ja que augmenta el risc de patir un accident.\nPel que fa al retorn, la mateixa C-16 pot presentar problemes des de l'enllaç amb la N-260 a Bellver de Cerdanya i fins a Berga, passant per la boca nord del Túnel del Cadí, Guardiola de Berguedà i Cercs. També serà problemàtica la C-17.\nEls Mossos d'Esquadra, des de la primera operació sortida del pont de la Constitució, el dia 5 de desembre a les 15:00 h, i fins al retorn del pont de la Immaculada, el dia 9 de desembre, desplegarà per tot el territori un total de 2.245 agents, la qual cosa representa una mitjana de 449 agents diaris.\nEls Mossos intensificaran la seva presència a les vies d'entrada i sortida dels grans nuclis urbans i a les zones on es concentrin el major número de usuaris per reforçar la sensació de seguretat i control. Al llarg de tot el pont els Mossos preveuen fer 1.626 controls, dels quals 503 seran d'alcoholèmia i drogues, 487 de casc i cinturó, 306 de transport i 330 de velocitat. Aquests controls es duran a terme tant en vies de màxima mobilitat com en vies secundàries de la xarxa viària catalana.\nSocietat, trànsit, C-17, Puríssima


Cura del producte - Simetrya Home\nPàgina d'inici > Producte> Cura del producte\nCOM HEM DE CUIDAR LA ROBA DE LA LLAR\nÉs molt importat llegir les instruccions de les etiquetes abans de rentar la roba perquè ens indicaran si la peça necessita alguna atenció especial.\nRecomanem utilitzar sabons neutres. Evita sabons amb un alt contingut de blanquejants òptics perquè alteren el color del producte.\nEls colors intensos els has de rentar separats.\nDeixa assecar les peces de roba a l’aire lliure i evita que el sol les banyi directament, no és un bon aliat dels teixits de color ja que actua com un blanquejador natural. Si utilitzes l’assecadora recorda que no has d’afegir suavitzants a la bugada.\nLa planxa pot resultar molt fàcil si segueixes aquestes quatre instruccions:\n1-Procura estendre les peces de roba de manera que quedin totalment llises.\n2-Recollir-les quan encara estiguin una mica humides.\n3-Quan recullis la roba, plega-la d’una manera ordenada.\n4-Posa la peça damunt la post de planxar i retoca-la per capes amb la planxa.\nEstovalles: abans de treure les estovalles de la taula, et recomanem ruixar les taques amb un detergent desengreixant o amb un polvoritzador adequat. Una solució alternativa és diluir rentavaixelles amb aigua i untar amb suavitat cadascuna de les taques amb un drap humit.\nRenta les estovalles abans de que s’assequi el desengreixant. Per fer-ho, afegeix detergent neutre i posa el programa de la rentadora que t’indica l’etiqueta de composició.\nSi les taques són molt resistents i persisteixen després del rentat, entra al nostre blog i segueix les instruccions per eliminar-les segons el seu origen.\nImportant: evita planxar una taca que es resisteix. Quan hi apliquem l’escalfor de la planxa, la taca s’oxida i queda fixada en el teixit de manera permanent.\nHas de planxar la peça encara humida. Si no és possible, col·loca un drap humit entre la planxa i el teixit. La temperatura de la planxa serà la que indica l’etiqueta de composició.\nTovalloles: les tovalloles de ris conservan la seva esponjositat quan les assequem a l'assecadora. Recorda que no has d'agefir suavitzants si utilitzes l'assecadora perquè la tovallola perdria el seu poder d'absorció.\nUn cop has utilitzat la tovallola, deixa-la ben estesa per a facilitar que s'assequi i evitar que la humitat generi males olors.\nLes tovalloles no necessiten planxa.


El nombre d'aturats es manté estable al febrer\nEl nombre d'aturats al febrer s'ha mantingut pràcticament estable situant-se en els 617, quan al gener se n'havien registrat 618\nANA Andorra la Vella 09/03/2015 11:54\nEl nombre d'aturats al febrer s'ha mantingut pràcticament estable situant-se en els 617, quan al gener se n'havien registrat 618. Això suposa una disminució del 0,2%, tal com assenyala aquest dilluns el Departament d'Estadística en un comunicat. Respecte al febrer del 2014, el nombre d'aturats ha davallat un 28,7%.\nDels 617 demandants en recerca d’un lloc de treball, el 20,9% són treballadors de serveis, restauració, protecció i venedors, i amb un 21,6% són treballadors no qualificats, i un 19,8% empleats administratius. Durant el febrer es va contractar un total de 20 persones.\nEl detall per tram d’edat mostra que tant les persones en recerca com en millora d’un lloc de treball es concentren principalment en el tram de 40 a 59 anys. La quantitat de dones en millora de situació laboral és equitativa a la d’homes, però en canvi s’observa una proporció més gran d’homes pel que fa a la recerca, amb el 58,7%. Els contractats han estat un 65,5% d'homes i un 42,9% de dones.\nTres nacionalitats formen el nucli gros dels demandants: els andorrans, amb el 34,3%; els espanyols, amb un 37,8 %; els portuguesos, amb el 14,2% i altres, amb un 10,8%. Aquest mes les contractacions es reparteixen principalment entre els andorrans i els espanyols.\nD'altra banda, el nombre de persones beneficiàries de la prestació econòmica per desocupació involuntària al febrer és de 57, la mateixa xifra que al gener, i un 44,7% menys que al mateix mes del 2014, quan se'n van registrar 103. La majoria d'inscrits pertanyen al tram de 40 a 59 anys, cosa que presenta el 59,6%; amb el 52,6% de dones i el 47,4% d’homes. Per nacionalitat, predominen els andorrans i els espanyols, amb el 38,6% i el 33,3%respectivament, així com els portuguesos, amb el 15,8%, altres nacionalitats i els francesos, amb el 8,8% i el 3,5%, respectivament.


by Chih-Yu Yeh\nWhy Some Sales People Succeed While...\n“Sprouts” - Agricultural Collabora...\nby Minxi Hsu\nBUSHIDO EL CAMÍ DEL GUERRER 2.\nCONTINGUTS

Història

Influències

Set Virtuts

Bushido en arts marcials

Interpretacions del Bushido

\nHISTÒRIA Es van formar durant els segles IX i XII Els Samurais varen ser la classe dominant durant 1400 i 1500. El 1600 era el temps de la unificació, les lluites a Japó havien frenat. Aleshores, al final de la era Tokugawa, en els últims 1700 Japó va començar a moure’s cap a una vida més modernitzada, més "Occidental". No hi havia necessitat de tenir els homes lluitadors, els guerrers, els Samurais. Els Samurais i la seva manera de viure van ser oficialment abolits en els primers anys de 1876, però no van ser oblidats del tot. 4.\nCARACTERÍSTIQUES

Originalment, el terme samurai es va utilitzar per nombrar als guerrers aristòcrates.

El càrrec de samurai es va tornar hereditari i així es van fundar les dinasties de samurai.

Els samurai tenien els privilegis de les classes altes: posseïen terres i no tenien límits per a viatjar.

Eren lluitadors, experts en les arts marcials.

La seva lleialtat total per al seu emperador i per al seu Daimyo (nobles feudals).

Vivien vides frugals, sense interès en la riquesa i coses materials, però amb gran interès en l’orgull i honor.

\nINFLUÈNCIES

Els practicants del bushido no segueixen una religió concreta, sinó que poden creure en qualsevol religió tot i així la gran majoria dels practicants segueixen les religions orientals, que son poder les que mantenen més coses en comú.

\n

Taoisme

El taoisme es va desenvolupar gràcies a un sistema filosòfic basat en les escriptures de Lao Tsé. L’objectiu que té el taoisme és arribar a la immortalitat harmonitzant el Yin i el Yang.

Confusionisme

Es basa en l’adoració dels avantpassats i poders i donen gran importància a la lleialtat i la compassió aquests donen culte a un emperador al que anomenen fill del cel, que és el connector entre el cel i la terra.

\n

Budisme

Accepten la mort com una realitat ineludible i confien en el destí, a més de donar armonia entre el guerrer i el món que l’envolta, terra, cel, univers..

Del budisme el bushido extreu tot lo relacionat amb el perill i la mort, els samurais no li tenen por a la mort, ja que segons el budisme després de la mort hi ha una reencarnació

Zen

Ho donen enfoquen com una branca del budisme, ensenya la forma com s’han de concentrar i així poder arribar a un nivell òptim in explicable. És una forma per poder conèixer-se a un mateix i per perdre la por.

\n

Shintoisme

El shintoisme aporta molts valors ètics, amor, amistat i afinitat per tot esser vivent, destacant la lleialtat a un sobirà de forma tradicional i de la mateixa forma als ancestres i a la família imperial.

\nSET VIRTUTS

Aquests són els set principis que regeixen el codi del Bushido:

1. GI – Honradesa i justícia

Creu en la justícia, però no en la que emana dels demés, sinó en la teva pròpia. Només existeix lo correcte o lo incorrecte.

\n

2. YU – Valor heroic

Amagar-se com una tortuga dins la seva closca no és viure. El coratge no és cec, sinó intel·ligent i fort. Reemplaça la por pel respecte i la precaució.

3. JIN – Compassió

Té compassió pels enemics i ajuda als companys sempre que es pot, ja que és un ésser superior.

\n

4. REI – Cortesia

No hi ha cap motiu per a ser cruels, i menys amb els nostres enemics. Els guerrers han de tenir respecte pel seu contrincant en tot moment, ja que sense respecte, no som més que animals.

5. MEYO – Honor

L’autèntic guerrer només té un jutge pel seu honor, i és ell mateix. Les decisions que pren i com les duu a terme són un reflex de qui és en realitat. Actua amb honor, i serà reconegut. No pots ocultar-te de tu mateix

\n

6. MAKOTO – Sinceritat absoluta

Quan un guerrer diu que farà alguna cosa, és com si ja estigués feta. Només de parlar ja ha iniciat l’acte de fer. Parlar i fer són la mateixa acció.

7. CHUGO – Deure i lleialtat

Per al guerrer, el haver fet o dit alguna cosa, implica que aquesta li pertany. És responsable d’allò i totes les conseqüències que en segueixin. Un guerrer és lleial a aquells sota la seva responsabilitat.

\nBUSHIDO EN ARTS MARCIALS

Al jove samurai se li inculcaven dues arts marcials essencials: la esgrima, o “kenjutsu”, i la lluita amb mans buides, anomenada Jujutsu o Yawara-jutsu. Parlar de bushido implica fer referència a els preceptes de cavalleria i per això també es formaven amb el tir amb arc i la equitació. La vida marcial, constituït per aquest codi de vida, també va estar molt marcada per la literatura, la cal·ligrafia i la pintura.

Clarament es poden diferenciar les seves arts amb dos tipus, amb armes i sense armes:

\n

Amb armes: són hàbils amb tot tipus d’armes, això fa que puguin dominar tant arts amb llances, com amb arc, com espasa, com molts altres tipus. Però es val a dir que preferien la lluita cos a cos que els arcs.

Sense armes: l’aikid ō, el jūjutsu, el karatedō i el ninjutsu són les més conegudes, però hi ha moltes altres variants.

El hombre que tiene a las armas como profesión debe calmar su mente y mirar dentro de las profundidades de otros. Éste es el fin más preciado de las artes marciales.

Siba Yoshimasa (1350 – 1410)

BUSHIDO EN ARTS MARCIALS 15.\nEL BUSHIDO AVUI

Avui dia, el Bushido com a pràctica ha desaparegut en la seva totalitat (durant el feudalisme).

Durant la Segona Guerra Mundial, les seves bases filosòfiques van ser preses per alguns generals japonesos per esperonar els soldats.

No té continuïtat possible: espases/arts marcials  armes de foc // tractats de pau

\nEL BUSHIDO AVUI

Tot i això, regeix la majoria de normes socials de la societat nipona.

La majoria d’arts marcials (Judo, Aikido, etc.) provenen del Bushido.

\nBUSHIDO ‘‘ Cuando se pierde el honor, es un alivio morir; la muerte no es sino un retiro seguro de la infamia’’. Seppuku (Hara-kiri) 18.\nIMATGES TEMPLE TAOISTA COSMOLOGIA TAOISTA 19.\nIMATGES MONUMENT DE CULTE SHINTOISTA ARC TORII 20.\nIMATGES IMATGE CONFUCIONISTA TEMPLE CONFUCIONISTA MONUMENT A CONFUCI 21.\nVÍDEO: ‘The Last Samurái’ http://www.youtube.com/watch?v=DQF_yYJB5yU 22.\nCONCLUSIONS

Tot i no practicar-se, serà recordat amb glòria i respecte per tot el que significà: valor, honradesa, etc. Viu en el cor dels descendents.

Grans proeses marcials i honor cívic: motiu de recordatori.

Codi ètic, manera de viure: pròpies normes i regles morals.

\n

Jaume Badia

Bernat Mora

Eloi Fernandez

Patricia Vilà

David Bonell

\n“Sprouts” - Agricultural Collaborative Design


Colla jove de dolçainers de Tortosa: de gener 2010\nEl passat 23 i 24 de gener es va celebrar a Llombai el mercat dels Borja. En aquesta ocasió es va celebrar el 500 aniversari del naixement de Sant Francesc de Borja, que va ser Marquès de Llombai.\nLa Colla jove vam participar amb el grup d'abanderats durant els dos dies mostrant el nostre espectacle de banderes acompanyades de música de dolçaina pels carrers del mercat.\nEl proper cap de setmana participarem en un altre mercat, en aquest cas a Orihuela, un mercat amb més de 350 parades i que comptarà en la seva inauguració amb l'entrada dels reis catòlics.\nPublicat per Colla jove a 10:40\nMercat de Sant Antoni a Vinaròs\nEl passat cap de setmana la població de Vinaròs va acollir el primer mercat de Sant Antoni, celebrat al voltant de la tradicional encesa de la monumental foguera i la celebració del patró de la Caixa Rural de Vinaròs.\nLes diferents activitats del mercat van estar organitzades per D’espectacles i Festes de Carrer, i van contar amb una acollidora parada de les prop de 30 casetes, a la plaça de les Corts Valencianes, aconseguint una ambientació més que notable tot i ser la primera edició del mercat.\nEl grup d’abanderats de la Festa del Renaixement va ser l’encarregat d’acompanyar la comitiva inaugural d’aquest certament juntament amb els gegants de Vinaròs, acompanyats també per la colla de Dolçaines i Tabals.\nAl llarg del cap de setmana el grup va oferir tota mena d’actuacions amb la realització dels números més atrevits i vistosos de la temporada, amb les melodies de les dolçaines i el repicar de tambors al compàs dels exercicis dels abanderats.\nAl finalitzar l’encesa de la foguera, la formació tradicional de la mateixa Colla Jove oferí un concert amb l’interpretació de les melodies del treball discogràfic "Tocant la gaita".\nEtiquetes de comentaris: Abanderats, Colla tradicional, Fotos d'abanderats\nEl passat 5 de gener, a les 19.15 h, va arrancar a Tortosa la ja tradicional cavalcada de reis de la ciutat. Aquest any estava dedicada al món del circ i va tindre com a principal novetat que les tres carrosses dels reis d'orient van ser substituïdes per tres trons que anaven a sobre de les cucaferes de la ciutat.\nLa cavalcada d'aquest any va convertir els carrers de la ciutat en una immensa pista de circ on es van poder veure malabaristes, xanquers, pallassos una acròbata i els elements més tradicionals d'una cavalcada, com és l'estrella i alguns nous d'aquest any o d'anteriors edicions com són la bústia reial o els espies reials.\nLa Colla Jove vam preparar per l'ocasió dos espectacles. El primer estava format per una desena de malabaristes i abanderats i el segon era una banda de pallassos que va interpretar algunes de les melodies més conegudes del món del circ.\nCal dir que en aquesta cavalcada també hi van ser presents altres entitats i associacions de la ciutat com són Gaiters de l'Aguilot, Grallers de Jesús, Ball de diables Llucifer, A.C. de Ferreries Llampec Nois, Grup de diables Lo Golafre i la Banda de música de Tortosa.\nTot seguit podreu veure algunes fotos de l'actuació de la Colla Jove a la cavalcada. Si voleu veure més fotos de la cavalcada ho podeu fer en aquest enllaç.\nPublicat per Colla jove a 10:55\nTarda de princeses\nEl passat 2 de gener de 2010, les princeses de Disney van passejar la seva màgia pels carrers del centre comercial de Tortosa. La Colla jove de dolçainers de Tortosa, juntament amb la formació musical Va de vent, de caràcter tradicional i folklòric, van formar part de la comitiva que van acompanyar aquestes joves princeses, actrius de la companyia teatral Tamquam.\nHem innovat amb aquests espectacles, oferint per primera vegada una formació amb vestuari especial per a cada ocasió, creant expectació per part dels nens i nenes de Tortosa en oferir el que ha estat un preludi del que serà la cavalcada de reis d'orient a la ciutat de Tortosa.\nPublicat per Colla jove a 3:15\nPreparant la cavalcada de reis de Tortosa\nTots els membres de la nostra entitat estem treballant intensament durant aquests dies per tal d'enllestir els últims detalls dels espectacles que oferirem el proper 5 de gener a la cavalcada de reis de Tortosa.\nLa cavalcada d'aquest any segueix la línia de les dues últimes cavalcades i serà temàtica. Si en les edicions anteriors els temes van ser les joguines i els contes, aquest any li toca el torn al circ. El títol de la cavalcada és "La màgia del circ".\nLa Colla Jove estem preparant dos espectacles: el primer, anomenat Trapabandequilibri Sbanderiatori, combina la màgia, la llum i els malabars. El segon, que s'anomena pallassada, és una banda de pallassos que oferirà algunes de les melodies més famoses del món del circ, tot per aconseguir que els més petits no oblidin mai aquesta nit tant màgica.\nPublicat per Colla jove a 23:20


El proper dimecres 13 de desembre, a les 19:30h, tindrà lloc a l’Espacio 88 (c/Pamplona 88, Barcelona) l'Open Talent: "Converses de llum i disseny", una taula rodona amb la participació de Juli Capella, Antoni Arola i Gabriel Teixidó, on explorarem, a través del debat, experiències i punts de trobada entre el disseny i la il·luminació.\nJuli Capella. Estudis de Disseny Industrial a la Massana. Arquitecte per la ETSAB. Director de les revistes De Diseño y ARDI junt amb Quim Larrea. Va crear la Primavera del Disseny i va ser president del FAD i membre del CONCA. Desenvolupa treballs d’arquitectura i interiorisme, associat amb Miquel Garcia.\nAntoni Arola. Interiorista i Dissenyador Industrial. Fundador i Director de l'Estudi Arola. Premi Nacional de Disseny 2003.\nGabriel Teixidó. Dissenyador Industrial especialitzat en disseny de producte. Ha obtingut nombrosos premis com el reconeixement APECM0 a la seva trajectòria professional. Entre els seus dissenys, destaca el llum de taula Llagosta (1973), l'ampoller Canaletes (1992) o el llum Hi-fi (1998).


Land Van Yemaya Bellingwedde Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 5 allotjaments a Bellingwedde.\nHoofdweg 166, Bellingwolde, Bellingwedde, Països Baixos, 9695 AS - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Land Van Yemaya\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Land Van Yemaya és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Bellingwolde. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLand Van Yemaya ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, àrea de TV/saló compartit.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com platja privada, piscina exterior, parc infantil, jardí, sala de jocs que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Land Van Yemaya és una selecció idònia per a la vostra estada a Bellingwolde.\nAllotjaments a Bellingwedde


Denuncien per un delicte d'odi dos veïns de Portbou per acusar els jutges de 'La Manada' de còmplices de violació - Diari de Girona\nVan penjar cartells al municipi amb fotos dels magistrats i un particular va alertar els Mossos\nDos veïns de Portbou (Alt Empordà) han acabat denunciats per un delictes d'odi després de penjar una quinzena de cartells amb la foto dels tres jutges del cas de 'La Manada' acusant-los de ser "còmplices" de la violació. Segons ha avançat Ràdio Girona-Cadena Ser, l'advocat dels afectats, Oriol Hernández, ha explicat que un particular va alertar als Mossos d'Esquadra de la situació.\nLa policia hi va enviar una patrulla i van acabar denunciant els responsables. Tots dos estaven citats a declarar a la comissaria de Figueres entre ahir i avui però s'han acollir al dret a no declarar. Hernández considera que la denúncia "no té cap recorregut" perquè "no atempta contra cap minoria vulnerable" i critica l'actuació dels Mossos a qui, segons l'emissora, acusa de "traslladar por a la gent i no emparar la llibertat d'expressió". Les diligències es trametran ara a la Fiscalia, que haurà de decidir si demana l'arxiu o no. L'advocat ja ha avançat que si la Fiscalia ho demana, s'hi sumaran i que, si no ho fa, ho demanarà ell.\nNo només deixen lliures agressors sexuals, sinó que, segons l'advocat, els @mossos han denunciat per delicte d'odi un noi i una dona per posar cartells contra #LaManada i els jutges.\nHa passat a #Portbou.https://t.co/ua9X6hpaWa\n— Ramon Iglesias (@RamonIglesias68) 3 de julio de 2018


Glòria de Castro, Xavier Aliaga i Natàlia Romaní aspiren al 23è Premi Llibreter en la categoria de literatura catalana\nNaïm Batruni i Alba Domingo, Pol Castellanos i Eulàlia Canal, finalistes en literatura infantil i juvenil\nL’instant abans de l’impacte, de Glòria de Castro (Periscopi), Ja estem morts, amor, de Xavier Aliaga (Angle), i La història de la Nostàlgia, de Natàlia Romaní (Univers) aspiren al 23è Premi Llibreter en la categoria de literatura catalana. El Gremi de Llibreters ha anunciat els finalistes d’aquesta edició. En la categoria de literatura infantil i juvenil en català, els finalistes són L’assassina de Venècia, Pol Castellanos (Estrella Polar), L’hivern del Senyor Jeroni, d’Eulàlia Canal (AnimaLlibres) i Naïm, de Naïm Batruni (Joan Rioné) i il·lustracions d’Alba Domingo (Piscina, un petit oceà). El dia 30 de juny s’anunciaran els guanyadors de cada una de les categories.\nEls grans optimistes, de Rebecca Makkai traduït de Marc Rubió (Periscopi); Inquiets, de Linn Ullmann, traduït per Meritxell Salvany, (Les Hores), i Trilogia de Copenhaguen, de Tove Ditlevsen, traduït al català per Maria Rosich Andreu (L’Altra Editorial) aspiren al Premi llibreter en la categoria d’altres literatures.\nEn l’apartat de literatura infantil i juvenil altres literatures, els nominats són Cendra, de Jonathan Auxier amb traducció de Jordi Martín Lloret (Blackie books); Mary John, d’Ana Pessoa amb traducció de Mercè Ubach i il·lustracions de Bernardo P. Carvalho (L’altra tribu) i Tristrás, d’Iban Barrenetxea (Nòrdica)\nEn la categoria d’àlbum il·lustrat, aspiren al guardó Dies com aquest, d’Oriane Smith amb traducció d’Òscar Vendrell i il·lustracions Alice Gravier (Libros del Zorro Rojo); Taxi ¡mec, mec!, de Stéphane Servant amb traducció de Luisa Lucuix i il·lustracions Élisa Géhin (Barrett Editorial); i Cues de somni, de Rita Sineiro amb traducció de Pere Comellas i il·lustracions Laia Domènech (Akiara Books).\nLes comissions d’avaluació de cada una de les categories del Premi Llibreter han proposat les 15 obres nominades, tres per cada categoria. Les llibreries que formen part del Gremi de Llibreters de Catalunya les votaran al llarg de tot el mes de maig. El dia 30 de juny, en conferència de premsa, es faran públics els Premi Llibreter 2022.\nEls comitès d’avaluació els formen cinc llibreters especialitzats en cada una de les categories i han seleccionat els nominats entre tots títols publicats entre l’1 d’abril de 2021 i el 31 de març del 2022.


El carrer Canigó tancat amb pilones. Eix\nJa les tenim aquí, ja han començat les vacances de Nadal, els nens, i els pares i mares marxaran durant quinze dies, i el carrer es quedarà buit, com cada dia, fora dels horaris d’entrada i sortida al centre, els caps de setmana i els festius\nI nosaltres què ? Està prevista alguna actuació per permetre el pas als nostres edificis, durant aquests dies o seguirem amb el carrer tallat sense poder accedir-hi ? Algú ha pensat en aquests moments on no hi ha activitat escolar al col·legi.\nEn els últims dies hem vist, com els diferents distribuïdors de mercaderies, paqueteria, i altres industrials, que han hagut de repartir o descarregar materials, tan al centre escolar com als edificis del carrer, realitzaven diferents maniobres per tal de poder accedir als mateixos, maniobres no exemptes de certa perillositat, així doncs tanquem el carrer per evitar que durant els horaris d’entrada i sortida no hi hagi cap perill amb els vehicles circulants, però durant la resta de dia tant si val.\nCertament ens ha tocat viure uns moments complexos, aquest maleït virus ho ha complicat tot molt, i segur que és necessari aplicar les mesures més adients per fer-hi front. Ara bé, el que ja no queda tan clar és perquè aquestes mesures no es poden comunicar i consensuar entre totes les parts implicades directament, i no tan sols a l’associació de veïns del barri, que pel que sembla ser en aquests moments és inexistent, sinó amb els presidents de les comunitats, que són els que poden transmetre realment les nostres inquietuds.\nQuan fa tot just un any, les mesures aplicades per l’Ajuntament no van complir les expectatives previstes, perquè no es van fer controls més exhaustius, sancionant els conductors que infringien les normatives de circulació aplicades, potser això hagués sigut suficient per aconseguir que aquets pocs vehicles haguessin deixat d’infringir.\nS’ha valorat la possibilitat de fer les entrades i sortides del centre tan sols pel carrer del Montseny? Aquesta porta dona accés a l’ampli pati del col·legi, on sí que es podria garantir el distanciament social, potser aquesta hagués estat una bona opció, de fet la vorera és prou ampla com per poder-hi accedir sense dificultat.\nEstaria bé que de tant en tant, algun responsable del consistori, sense avisar a ningú, s’apropés a comprovar com de bé s’aplica l’aprofitament de l’espai disponible just davant de les portes del col·legi. Segur que surt molt satisfet.\nJa ens ha quedat clar que les entitats amb les que està previst mantenir reunions per informar de les decisions preses són les associacions de veïns, però no penseu que hagués estat bé preocupar-se també pels ocupants de les comunitats més afectades?\nPodria haver estat millor, en aquest cas concret, on s’ha pres una mesura tan dràstica, haver parlat directament amb els presidents de les comunitats, així s’hagués pogut comprovar les necessitats dels seus ocupants, i les dificultats que podrien tenir els familiars que es fan càrrec d’ells, alguns d’aquests veïns amb minusvalideses i poca mobilitat.\nNo sembla pas que s’hagin valorat totes les opcions possibles abans de decidir tancar el carrer, més aviat dona la sensació de què la decisió ja estava presa, hi ha altres centres a la ciutat on s’apliquen mesures molt similars a les proposades, perquè aquí no es poden aplicar? Està clar que les decisions es prenen per l’interès general però pel que sembla nosaltres no formem part del mateix.\nAixò sí, seguim fent carrils bici (benvinguts siguin) perquè segueixin circulant per les voreres, diuen que hem de ser l’Amsterdam del sud d’Europa, però si ha de ser així fem-ho bé, anem fins al final, el pròxim pas podria ser substituir alguns bars del centre, per coffeeshops on estes permès fumar, tot seguit obrir un canal navegable al centre de la Rambla Principal (us imagineu veure les comparses des de un petit vaixell navegant pel mig ?), des de la Plaça de les Neus fins al port, segur que seria molt popular; i finalment per acabar podríem ubicar a sota de les voltes de la Plaça de la Vila “ el barri vermell de Vilanova “ amb això ja ho tindríem tot, bé tot no, ens hauríem deixat la seva renda per càpita, els seus serveis públics i altres, dels que ben segur disposen.\nI ara ja, bones vacances a tothom, i si hi som a temps si us plau, no ens deixeu fora de l’interès general.\nMalestar entre els veïns del carrer Canigó per la falta d’informació


Vende de Clau Electric SMART DABB Classic\nEl producte Clau Electric SMART DABB Classic es troba descatalogat.\nProductes semblants a Clau Electric SMART DABB Classic\nClau Electric SMART DABB Classic\nAlchimia us presenta l'Smart Dabb, 1 nail elèctric de titani fet per als amants del dab, gràcies al seu escalfament ràpid i les seves temperatures estables.\nEl Smart Dabb Classic es compon d'un escalfador amb un clau de titani a la part superior, mentre que la part inferior és oberta, per acollir un adaptador gràcies al qual podrem fixar-lo en el nostre Bubbler preferit.\nAmb un sol botó, el seu ús és molt senzill: només haurem de posar-lo en marxa, esperar un moment i podrem posar el BHO en el clau. Per no perdre fum, ve amb una cúpula de vidre per posar al voltant de clau.\nPosarem la cúpula només quan anem a fer un dab, i la traurem en després, per evitar que s'escalfi i s'embruti.\nAixí el clau quedés una temperatura d'uns 455ºC, idoni per a una combustió ràpida de tot tipus d'oli, per gaudir sense haver d'escalfar el clau amb un bufador abans de cada calada.\n(Bubbler no inclòs)\nCaracterístiques de Smart Dabb Classic:\nClau elèctric per dab\nClau de titani\nVe amb 4 adaptadors per Bubbler i una cúpula de vidre\nFunda de protecció inclosa\nOpinions de Clau Electric SMART DABB Classic i preguntes\nVols donar la teva opinió sobre Clau Electric SMART DABB Classic o preguntar sobre aquest producte?


Gràcies per la teva ajuda | Un cop de mà | Soporte pedagógico\nCuriosidades Noticias 05-02-2016\nAvui et parlaré d’un altre dels aspectes que ens toquen més de prop:\nLa col·laboració a casa.\nNormalment tenim certes tasques preestablertes i per tant ja se sap que és el que ha de fer cadascú. Sovint costa bastant que aquestes tasques es facin sense haver-les de recordar constantment. D’altres vegades es tracta de demanar un simple favor i de cop i volta sembla que hagis demanat la cosa més difícil del món.\n“ara no puc”\n“acabo això i ho faig” ...\nPer què costen tan de fer les col·laboracions o petits favors?\nS’ha de deixar de fer alguna cosa que estàvem fent per fer-ne una altra.\n“molesta” encara que no s’estigui fent res.\nLa immediatesa en que es presenten els favors.\nEl caire sobtat o inesperat.\nEn aquest aspecte, com en molts d’altres, l’objectiu és aconseguir una normalitat, entenent per normalitat que no calgui insistir i que les col·laboracions i els favors formin part del tarannà familiar.\nDelimita molt bé les tasques.\nDeixa-les molt clares, que no hi pugui quedar cap escletxa de dubte a l’hora d’executar-les.\nEstableix quan s’han de fer.\nComprova en quin grau afecten al ritme familiar.\nDona les explicacions justes del perquè “tot s’ha de fer entre tots” o “la feina ben repartida està bé per a tothom”.\nPer exemple, si la tasca és parar la taula de l’hora de sopar el que no farem serà parar nosaltres la taula si encara no s’ha fet. Nosaltres esperarem que ja estigui parada per poder començar a sopar. Si som nosaltres els que acabem parant la taula estem solucionant un problema als nostres fills sense donar-los opció d’encarar-se amb les seves responsabilitats i per tant en aquest moment no estem educant.\nEducar no és fàcil ni per a tu ni per a ell.\nAra bé, per les col·laboracions que en podríem dir petits favors a la comunitat que apareixen d’una manera sobtada, la teva resposta ha de ser ferma i sense estressar-te. En aquest moment ets tu qui ha d’estar alerta de no caure en la temptació de dir: “Bé, ja ho faig jo” o simplement ho acabes fent tu directament.\nInsistir en la bona resolució d’aquestes petites tasques i favors és una de les maneres d’ajudar-los a entendre que en el món no estan sols, que ens necessitem perquè les coses rutllin dins la comunitat familiar i d’aquí ja ho podem ampliar a l’escola i a la resta del nostre entorn social.\nBlog - Gràcies per la teva ajuda


L’equip de María López, del Club Karate Montornès, subcampió a la Premier League de Moscou - Ajuntament de Montornès del Vallès\nPortada > Comunicació > Notícies > L’equip de María López, del Club Karate Montornès, subcampió a la Premier League de Moscou\nEls èxits a l’estranger de la karateca del Montornès María López no s’acaben. L’esportista, amb les seves companyes Raquel Roy i Lídia Rodríguez, ha aconseguit el subcampionat per equips a la Premier League celebrada entre l’1 i el 3 d’octubre a Moscou.\nEl conjunt de la selecció espanyola es va quedar a punt de guanyar l’or després de caure davant Itàlia per només 0,26 dècimes. A més, López va competir en Kata individual, on va acabar 6a de grup.\nLa propera competició de María López serà el Mundial de Karate que tindrà lloc entre el 16 i el 21 de novembre a Dubai. A més, el 16 i el 17 d’octubre competirà a la segona ronda de la Lliga Nacional, abans de concentrar-se durant una setmana a Madrid.


1837 - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1892 – 1893 (Vikram Samvat)\n1759 – 1760 (Shaka Samvat)\n4938 – 4939 (Kali Yuga)\n31 de gener - Torreblanca (Plana Alta): els carlins van guanyar a la batalla de Torreblanca durant la Primera Guerra Carlina.\n17 de febrer - Bunyol (Foia de Bunyol): els carlins vencen a la batalla de Bunyol durant la primera guerra carlina.\n18 de febrer - La Panadella (Montmaneu, l'Anoia): els carlins del general Benet Tristany vencen a la batalla de la Panadella durant la Primera Guerra Carlina.\n29 de març - Bunyol (Horta Nord): els carlins comandats per Ramon Cabrera i Grinyó guanyen la batalla de Burjassot durant la Primera Guerra Carlina.\n1 de maig - Sant Mateu (Baix Maestrat): els carlins sota el comandament de Ramon Cabrera i Grinyó trenquen el Setge de Sant Mateu de 1837 i assalten la població en la Primera Guerra Carlina.\n3 de maig - Benicarló (Baix Maestrat): els carlins aixequen el setge de Benicarló de 1837 després que els liberals rebessin reforços durant la Primera Guerra Carlina.\n12 de juny - El Gra (Torrefeta i Florejacs, la Segarra): els liberals vencen a la batalla de Gra durant l'Expedició Reial de la Primera Guerra Carlina.\n8 de juliol - Castelló de la Plana (la Plana Alta): els carlins no poden ocupar la ciutat durant la batalla de Castelló i s'han de retirar a València durant l'Expedició Reial de la Primera Guerra Carlina.\n4 de març - Illinois (EUA): aquest estat atorga a Chicago la categoria de ciutat.\n24 d'abril - Cantavella (Maestrat Aragonès): els carlins recuperen la vil·la al final del setge de Cantavella durant la Primera Guerra Carlina.\n17 de maig - Irun (Baix Bidasoa, País Basc): els liberals ocupen la ciutat al final de la batalla d'Irun durant la primera guerra carlina.\n18 de juny - Madrid: Constitución de la Monarquía española, Reina de las Españas (Preàmbul), dominios de España. Primera constitució espanyola en què es pot trobar el mot Espanya en singular (Art.1)\n24 d'agost - Villar de los Navarros (Camp de Daroca, Aragó): els carlins van guanyar la batalla de Villar de los Navarros durant l'Expedició Reial de la Primera Guerra Carlina.\n16 de setembre - Portugal: Ferran de Saxònia-Coburg Gotha, rei consort pel seu casament amb la reina Maria II de Portugal, és proclamat Ferran II de Portugal gràcies al naixement del seu fill, el futur rei Pere V de Portugal.\n28 d'octubre - Japó: Tokugawa Yoshinobu, 45è i últim shogun.\n25 d'octubre - Buenos Aires (l'Argentina): hi executen públicament José Vicente Teinafé, exgovernador de Córdoba, son germà Guillermo i el capità Santos Pérez, en ser considerats culpables de l'assassinat del general Juan Facundo Quiroga, esdevingut el 16 de febrer de 1835.\n30 de gener, Sabadell, Província de Barcelona: Agustí Rius i Borrell, mestre i pedagog català.\n15 de maig, Igualada: Benet Malvehí i Piqué, dibuixant i mestre veler (m. 1892).\n27 d'agost, Pollença: Alberta Giménez i Adrover, religiosa i professora mallorquina (m. 1922).\n6 de gener: Juan Lindolfo Cuestas, president de l'Uruguai (68 anys).\n12 de febrer: La Corunya, Emilia Calé Torres, escriptora espanyola (m. 1908).\n17 de febrer, Madrid: Joaquina García Balmaseda, actriu, periodista, poeta, comediògrafa i escriptora espanyola (m. 1911).\n22 de febrer: Pedro Varela Olivera, president de l'Uruguai (m. 1906).\n24 de febrer: Rosalía de Castro, poetessa i novel·lista en llengua gallega i castellana (48 anys).\n15 de març, París: Célestine Galli-Marié, mezzosoprano francesa (m. 1905).\n18 de març: Stephen Grover Cleveland, president dels Estats Units (72 anys).\n18 de març, Groningen: Cornelius Marius Kan, geògraf\n17 d'abril, Hartford, Connecticut (EUA): John Pierpont "J.P." Morgan ,financer i banquer americà que va dominar les finances corporatives i la consolidació industrial de la seva època (m. 1913).\n21 d'abril: Fredrik Bajer, escriptor i pacifista danès, premi Nobel de la Pau en 1908 (m. 1922).\n7 de maig, Kernen im Remstal: Karl Mauch, geòleg i explorador alemany que va explorar el sud del continent africà (m. 1875).\n16 de juny, Brandenburg: Ernst Laas, filòsof\n1 de juliol, Francisco Vidal Gormaz, militar i geògraf\n5 d'agost - Sant Petersburg: Anna Filossófova, filantropa i feminista russa en els darrers anys de l'època zarista (m. 1912).\n11 d'agost: Llemotges (França): Marie François Sadi Carnot, enginyer, President de la República Francesa (1887 -94) (56 anys)\n16 de setembre: Lisboa, Portugal: Pere V de Portugal o Pere II de Bragança, rei de Portugal (54 anys).\n3 d'octubre: Nicolás Avellaneda, president de l'Argentina (48 anys).\n7 de novembre - Papigo, regió de l'Epir: Michael Anagnos, pedagog i educador d'invidents grec\n9 de novembre, Dillingen, Baviera: Theodor Schmid, musicòleg alemany de la Companyia de Jesús\n23 de novembre: Johannes Diderik van der Waals, físic holandès, Premi Nobel de Física en 1910 (m. 1923).\n6 de desembre: Ingå, Finlàndia: Alexandra Frosterus-Såltin, pintora i il·lustradora sueca-finlandesa (m. 1916).\n30 de desembreː Leipzigː Marie Lipsius, àlies La Mara, escriptora alemanya, historiadora de la música (m. 1927).\nCöslin, Pomerània, Prússia: Carl Adolf Lorenz, compositor prussià (m. 1923).\nSommersdorf: Heinrich Germer, pianista i professor\n20 de gener - Sir John Soane arquitecte anglès que despuntà en l'estil neoclàssic (n. 1753).\n10 de febrer - Sant Petersburg (Rússia): Aleksandr Puixkin, poeta i novel·lista rus de l'era del romanticisme (n. 1799).\n13 de febrer - Madrid: Mariano José de Larra, escriptor i periodista espanyol (n. 1809).\n6 d'abril - Lucca: Teresa Bandettini, escriptora.\n14 de juny - Nàpols: Giacomo Leopardi, escriptor i filòsof, el principal poeta del romanticisme italià (n. 1798).\n10 d'octubre - París: Charles Fourier, filòsof francès (n. 1772).\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: 1837\n↑ «Constitución de la Monarquía española de 1837 - Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes». Arxivat de l'original el 2006-02-26. [Consulta: 24 juny 2012].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=1837&oldid=29801602»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 març 2022 a les 04:02.


La 2ª Marxa de l'Esparver Cendrós s'estrena al projecte Marxa.cat amb 150 participants\nLa Marxa de l’Esparver Cendrós ha celebrat avui la seva segona edició, en què s’ha estrenat dins el projecte Marxa.cat de marxes saludables de Ponent. Ho ha fet aplegant 150\nparticipants entre les seves dos propostes de recorregut.\nEl Club Centre Excursionista Bellcaire d’Urgell (CEBU), amb la col·laboració de l’Ajuntament de Bellcaire, són els organitzadors de la jornada, que ha ofert dos distàncies sense cap mena de dificultat tècnica, una de 19 kilòmetres i l’altra d’11. Els dos recorreguts, gairebé íntegres per camins de terra, han tingut el seu punt de sortida i arribada al Poliesportiu Municipal de Bellcaire i han transitat per camins del terme i part de Vallfogona de Balaguer, amb trams caracteritzat per un paisatge de conreus, canals i sèquies.\nLa inscripció incloïa els drets de participació a la Marxa, avituallaments líquids i sòlids durant la prova, avituallament a la meta, dutxes i vestuaris, bossa i assegurança i assistència mèdica. El club CEBU és un centre excursionista força jove, però que ja compta amb 120 socis i una activitat molt arrelada a la vida esportiva de Bellcaire d’Urgell.


Activitats Caps de setmana a les Biblioteques: Lletra Petita – Edicions Hipòtesi\n← La carícia de la papallona, Christian Voltz\nActivitats caps de setmana a Biblioteques: LLetra Petita II →\nActivitats Caps de setmana a les Biblioteques: Lletra Petita\nPublicado el 21 enero 2010 por hipotesi\nEl Consorci de Biblioteques de Barcelona, organitza tot un seguit d’activitats adreçades a públic infantil i familiar sota el programa trimestral Lletra petita, tots els dies de la setmana.\nL’objectiu és acostar els llibres als infants per despertar el gust per la lectura, a més de donar a conèixer els fons i serveis que ofereixen les biblioteques. Les activitats també faciliten l’accés a diverses àrees de coneixement (música, medi ambient, art,…) d’una manera lúdica i participativa, a més de fomentar la sensibilitat artística dels qui participen i el desenvolupament personal i cultural.\nTotes les activitats es relacionen amb llibres o altres documents de que disposa la biblioteca i ques’exposen durant les activitats amb l’objectiu de fomentar la divulgació i el préstec dels fons d’aquests centres.\nCadascuna de la tipologia o cicles que es desenvolupen estan adreçades a una franja d’edat determinada i utilitza recursos especialment pensats i dissenyats per a aquesta. El programa cobreix de 1 a 13 anys.\nLa Flauta Màgica, Edicions Hipòtesi.\nPapageno és un dels personatges més entranyables d’aquesta òpera de Mozart. En aquesta activitat es farà present amb les melodies a través d’un cantant d’òpera acompanyat d’un teclat. Els assistents en podran gaudir de ben a prop i també seran convidats a cantar.\nDuració: 1:30 aprox\nDurigida a públic familiar\nIdea, supervisió de contingut i tria de llibres: Tantàgora amb Roser Ros i Magalí Homs\nRealització: A càrrec de Joan Sebastià Colomer i Anna Creixells\nLloc i dates: Biblioteca Xavier Benguerel, el 30 de gener a les 12:00. Biblioteca Ignasi Iglésias-Can Fabra, el 27 de febrer a les 18:00. Biblioteca Vapor Vell el 5 de juny a les 12:00. Biblioteca Guinardó-Mercè Rodoreda, el 12 de juny a les 12:00.\nPreu: 3,50 Euros (consulteu a la Biblioteca)\nEsta entrada fue publicada en Actividades / Activities y etiquetada activitats, biblioteca, lectura, LIJ, música. Guarda el enlace permanente.


Clos anestesia la convivència de Barcelona | policia.cat\nClos anestesia la convivència de Barcelona\n+0 - 0 28 d'agost de 2005 by Redacció/0 comments\nD’un temps ençà l’equip de Clos ens ha fet intentar creure als barcelonins que la Guàrdia Urbana no era la “nostra” policia ordinària i que realitzava moltes feines que no li pertocaven, especialment les de seguretat ciutadana que -segons ells- corresponien als altres cossos.\nAmb l’horitzó del desplegament dels mossos d’esquadra al novembre, s’ha produït una sangria d’efectius al Cos Nacional Policia, ja que els professionals preferien escollir destins sense data de caducitat. Lluny de corregir la situació, l’Ajuntament va optar per reduir la plantilla en més de 1000 agents en poc més d’una dècada. Al mateix temps, altres capitals espanyoles amb els mateixos problemes d’efectius estatals van optar per reforçar els cossos locals. Les limitacions s’han traslladat igualment en els recursos de la policia local de Barcelona, on per exemple, les UPAS -que realitzen funcions d’ordre públic- no compten amb fusells ni material de protecció per als seus agents. Ha estat en aquestes condicions, que grups de sis agents han hagut de suportar les ires de desenes de persones que van fer dels disturbis i el tocar a policies el seu joc particular d’aquestes passades festes de Gràcia.\nDe cara a l’assumpció plena de competències de la Policia de la Generalitat a la ciutat comtal, des de la gerència de Via Pública es remarcava que el futur de la Guàrdia Urbana serien el trànsit i la convivència. Ara que el darrer aspecte ja és polèmica per la situació límit de Ciutat Vella, l’Alcalde ja ha declarat que la justícia de proximitat, noves ordenances i els mossos seran la solució.\nLes eines jurídiques per evitar comportaments incívics ja hi són, si més no des de l’àrea de seguretat del govern local no s’ha fet el més mínim esforç per aplicar-les i atendre així les reivindicacions legítimes dels veïns. La deixadesa de l’administració local no ha fet més que reforçar un model diversió i turístic incompatible amb una ciutat integradora i de convivència que intenten defensar els professionals de la seguretat, tot i les limitacions que tenen en el dia a dia.\nDe la mateixa manera que als estrangers se’ls obliga al pagament de les denúncies de trànsit, i als ciutadans se’ls embarga els comptes amb especial diligència, el mateix es podia haver fet en aquest cas. Només quedava disposar d’agents que patrullessin intensament àrees de conflicte i actuessin amb tolerància zero denunciant aquestes actituds. En canvi, sí que s’han contractat més de 400 vigilants per veure si tothom posava el tiquet verd. Aquest és el model de convivència que volen per Barcelona?