Per cobrir 2.000 places.\nEl secretari d'Estat d'Educació, Formació Professional i Universitats, Marcial Marín, ha anunciat que el Govern va a llançar aquest dimecres 29 de novembre la convocatòria d'oposicions per cobrir 2.000 places de professors.\nUna competència que ostenta després d'assumir les competències educatives, com a conseqüència de l'aplicació de l'article 155 de la Constitució.\nAquestes places van ser anunciades a l'octubre de 2016 pel llavors president de la Generalitat, Carles Puigdemont, durant el seu discurs en el Debat de Política General de Catalunya.\nLes proves s'iniciaran a l'abril de 2018 i les sol·licituds s'han de presentar de l'1 al 20 de desembre, segons ha informat Marín en el lliurament dels Premis anuals d'AECOC als millors treballs acadèmics i periodístics.\nAixí mateix, ha indicat que aquesta convocatòria és "un gest de reconeixement, tranquil·litat i garanties" del Ministeri d'Educació als opositors, després que li hagi "tocat" assumir les competències educatives d'aquesta comunitat autònoma.\nTambé ha assenyalat que espera que la resta d'administracions facin el mateix i convoquin oposicions per al proper any.\nEs tracta de les places incloses en l'oferta d'ocupació pública parcial per a l'any 2017, entre les quals figuren 1602 places per a Educació Secundària, 373 per a Primària i Infantil i, la resta, destinades a escoles oficials d'idiomes i d'Arts Plàstiques i Disseny .\nAquest any s'ha celebrat a Catalunya el concurs d'oposició per a l'ingrés de professors en Formació Professional per al qual es van convocar 300 places i es presentació 3.300 aspirants.\nActualment els seleccionats es troben en la fase de pràctiques amb estada de sis mesos en els centres educatius.


La campanya de captació de fons de l'UJI per a pal·liar els efectes del coronavirus ja suma 20.000 euros\nLa campanya de captació de fons de l’UJI per a pal·liar els efectes del coronavirus ja suma 20.000 euros\n«Som UJI contra la COVID-19. Tu també hi sumes. Fes-te'n donant», insta a la col·laboració de tota la ciutadania i d'entitats i empreses de Castelló.\nLa campanya de captació de fons impulsada per la Universitat Jaume I «#SomUJIcontraCOVID» per a pal·liar els efectes econòmics i sanitaris del coronavirus acumula 20.000 euros gràcies a les més de 250 donacions realitzades fins ara, però encara necessita més recursos per poder executar els projectes previstos.\nLa iniciativa, que porta per lema «Som UJI contra la COVID-19. Tu també hi sumes. Fes-te’n donant», insta a la col·laboració de tota la ciutadania i d’entitats i empreses de Castelló, per tal d’aconseguir recursos que donen suport als estudiants més vulnerable i a la investigació contra el coronavirus.\nEn particular, els fons obtinguts es destinaran a tres projectes: un fons extraordinari de beques post-COVID-19, dirigit als estudiants amb problemes econòmics o situacions sobrevingudes per la crisi; i dos fons concrets per a impulsar dos projectes d’investigació que desenvolupen noves eines preventives i terapèutiques davant la pandèmia.\nConcretament, per al desenvolupament d’un fàrmac antiviral contra la COVID-19, un projecte coordinat pel responsable del grup de Química Orgànica i Mèdica, Florenci González; i un estudi que té com a objectiu analitzar i reduir els riscos de contagi de la COVID-19 als quiròfans hospitalaris, coordinat pels investigadors de la Unitat Predepartamental de Medicina Antoni Llueca i Rosa de Llanos, i que compta amb la col·laboració de l’Hospital General Universitari de Castelló.\nQualsevol persona o entitat pot col·laborar a través dels formularis de donació que hi ha a la pàgina web de la campanya: www.somujicontracovid.uji.es.\nCal recordar que les donacions tenen importants deduccions fiscals. Per exemple, si una persona realitza una aportació igual o inferior a 150 €, es pot deduir de la quota íntegra de l’IRPF fins al 85% de la donació. Així mateix, qualsevol empresa que vulga col·laborar amb la campanya podrà deduir-se de la donació realitzada fins a un 40% de la quota íntegra de l’Impost de Societats.\nMés informació: www.somujicontracovid.uji.es | somujicontracovid@uji.es


Cal seguir treballant per derogar el ramal de la MAT - No a la MAT Selva\nLa plataforma demana a les administracions un esforç final en aquest moment crític per treballar per les alternatives que no contemplin una MAT.\nHan calgut molts anys i molts esforços per forjar una unanimitat d’institucions, partits polítics i tècnics per aturar aquest projecte. Ara el territori es mereix la derogació del ramal per poder obrir un nou escenari de futur, amb més tranquil·litat, en el que es pugui focalitzar tots els esforços a buscar la millor alternativa pel bé comú.\nDe moment no hi ha hagut cap moviment per part del Ministerio ni Red Eléctrica per derogar el ramal de la MAT a la Selva i per tant el projecte està més viu que mai.\nDes de No a la MAT Selva estem contents que hagi tingut lloc la segona reunió amb totes les administracions i empreses implicades amb el projecte de la MAT. És un bon indicador del compromís i la unitat per derogar el ramal i buscar una solució alternativa gaudeix de bona salut. Una unitat que ve de molt lluny, i que ha costat molt d’esforç. Es va iniciar amb les mocions per part dels Ajuntaments, Consell Comarcal de la Selva, Diputació de Girona i va culminar amb la resolució del Parlament i també amb la PNL aprovada pel Congrés dels Diputats.\nA aquesta unitat de les institucions, partits polítics i també del teixit social i empresarial, s’hi suma també el consens tècnic. Estudis de Cilma de la Diputació de Girona o més recentment, del del Col·legi d’Enginyers de Catalunya (encarregat per la Generalitat) evidencien que hi ha com a mínim 6 alternatives viables i menys agressives pel territori que el “desproporcionat i agressiu“ ramal de la MAT. Red Eléctrica no pot proposar alternatives objectives perquè és part interessada; té un interés particular, no pel bé comú.\nAvui REE no ha manifestat la voluntat ni ha fet cap moviment per eliminar el projecte del ramal actual. Tampoc han justificat amb dades reals la motivació de la construcció del ramal de la MAT. Les suposades “restriccions” que pateix el Tren d’Alta Velocitat i les “necessitats energètiques de la Costa Brava” si no es demostren en dades, només fan d’espantaocells. I cada vegada són menys creïbles.\nAixí doncs, si hi ha una decisió que compta amb una unanimitat de tothom és la derogació del ramal de la MAT. Instem al Ministerio de Transición Ecológica y el Reto Demográfico que faci efectiva la PNL aprovada pel Congrés de Diputats i que derogui el ramal de la MAT. També al govern de la Generalitat de Catalunya a defensar aquesta voluntat i unanimitat amb contundència davant del Ministeri i Red Eléctrica.\nFem una crida a totes les administracions involucrades en aquesta taula que defensin les alternatives més sostenibles, que en cap cas sigui una MAT.\nPublicat el 20 de gener de 2021 20 de gener de 2021


L'equip infantil de voleibol del Veles e Vents és inexpugnable quan juga com local - Diari Serpis\nL’equip infantil de voleibol del Veles e Vents és inexpugnable quan juga com local\n– Quarta victòria a casa de les infantils del Grau de Gandia i novament sense cedir un sol set.\nAquest és el positiu registre que està acumulant l’equip infantil del Veles e Vents Decorgandia, en el seu primer any en la màxima categoria infantil de la comunitat valenciana.\nUn quatre de quatre, que al costat dels bons resultats com a visitants contra els rivals directes de la zona alta, fan que l’equip infantil femení siguen serioses candidates per a aconseguir el passe als encreuaments per la final autonòmica.\nI aquests bons resultats venen malgrat les dificultats que la climatologia els estan provocant; sense anar més lluny, el partit del passat dissabte contra el C.V. Torrent, va haver de disputar-se en el pavelló municipal de Gandia en trobar-se la pista Paola Martínez del Joan XXIII inundada per culpa de les pluges.\nRespecte al partit, les jugadores locals ser superiors a les rivals. La bona treta del servici i la superioritat en tots els aspectes del joc, van fer que les locals es van imposar per un 3-0 final (25-4 / 25-9/25-14) i que en el partit els entrenadors pogueren donar joc a totes les jugadores citades.\nEn la segona tanda de partits, les cadets del Dc. Hotels, van tornar a mostrar una gran millora en el seu joc que quasi els dona el primer set de l’enfrontament, però finalment van tornar a perdre per 1-3, només queda continuar treballant per eixir d’aquesta guanyant partits que augmente la confiança en el seu joc.\nEl pròxim partit és el dissabte 27 novembre a Sedaví.\nFotografia de les jugadores infantils de l’equip de Torrent i del Veles e Vents Decorgandia després del partit.\nL'equip infantil de voleibol del Veles e Vents és inexpugnable quan juga com local\nArticle anteriorL’Associació Musical de Guardamar de la Safor ha celebrat Santa Cecília\nArticle següentLa Cursa de les Empreses de la Safor-ESIC es consolida en Gandia


Palafrugell celebra el Dia Internacional de l’Orgull LGBTIQ+ • Ràdio Capital de l'Empordà\nDia Internacional LGBTIC\nHi haurà diverses activitats entre els dies 26 i 28 de juny\nAprofitant el Dia Internacional de l’Orgull LGBTIQ+ del 28 de juny, l’Ajuntament de Palafrugell organitza diferents activitats per conscienciar la població de la diversitat de gènere. D’altra banda, el mateix dia 28 diversos edificis municipals lluiran la bandera de l’arc de Sant Martí.\nLa primera activitat serà dissabte 26 de juny a les sis de la tarda al Museu del Suro. Serà un taller de còmic personalitzat a partir del contacontes de temàtica LGTBI El gripau blau i el príncep encantat. Es tracta d’una activitat familiar dirigida a nenes i nens a partir dels 10 anys. Aquest conte ja es va presentar dins l’Hora del Conte, el passat dia 16 de juny a la Biblioteca de Palafrugell.\nDesprés, dilluns 28 a les 12 del migdia, la regidora d’Igualtat Mònica Tauste farà la lectura del Manifest LGTBI+ a Ràdio Palafrugell. A més, la Biblioteca Municipal oferirà una exposició cultural amb contes, còmics i pel·lícules.\nEl Dia Internacional de l’Orgull LGBTIQ+ va sorgir després dels fets que van succeir aquesta mateixa data de l’any 1969 a Nova York, on la població LGTBI va sortir al carrer arran d’una batuda policial al bar gai de Stonewall Inn. Aquests fets marquen l’inici de l’alliberament homosexual i són generalment reconeguts com el catalitzador del moviment modern pro drets LGTB als Estats Units i a tot el món.\nArticle anteriorSis detinguts per tres robatoris violents a Platja d’Aro\nArticle següentSant Joan amb alguns intervals de núvols i temps més assolellat els dies vinents\nGeneral Paula Balsebre - 2 d'agost de 2021


LES ARTS ESCÈNIQUES DE LA NOSTRA COMUNITAT POSEN A VALOR EL SECTOR AMB UNA CAMPANYA: ARTS INFINITES | AVETID\nUn acte que s'ha realitzat en un entorn únic, el teatre Olympia que ha obert les seues portes, amb totes les mesures de seguretat, per a donar suport a la cultura. La SECRETARIA AUTONOMICA DE TURISME i AVETID, han donat a conéixer les primeres iniciatives d'una campanya de comunicació transversal que han posat en marxa conjuntament per a promoure la Comunitat Valenciana a través de les nostres arts escèniques.\nUna campanya ambiciosa en el qual un dels principals objectius és incidir en la projecció territorial. La iniciativa estarà present a la Comunitat Valenciana en una primera fase, amb la intenció que puga arribar a diferents territoris de l'estat i fer de “la nostra cultura sense límits” una marca reconeixible.\nL'estratègia de la campanya duta a terme per l'agència valenciana Delabla Comunicación posa de manifest una idea actual: “Sí, les coses han canviat i nosaltres amb elles”. Amb aquest punt d'inici, el sector escènic vol reivindicar que són un pilar fonamenten en la nostra societat.\nLes empreses d'arts escèniques, s'enfronten a grans reptes que no els impediran seguir en contacte amb els espectadors. Per què limitar la seua necessitat de CULTURA INFINITA.\nSota aquest eix, arranca una campanya multidireccional i transversal en la qual tots els professionals de les ARTS ESCÈNIQUES tenen la seua representació.\nPer a aquesta campanya d'imatge de marca, s'ha treballat amb l'ESLÒGAN “Una cultura sense límits. ARTS INFINITES”. Amb aquest claim central, es posa en relleu la dimensió de l'art i de la creativitat.\nUna proposta per a la qual s'han generat diferents creacions gràfiques amb una estètica coordinada, en la qual es representarà a cadascuna de les Arts Escèniques (teatre, dansa i circ) presents en la nostra Comunitat Valenciana. Perquè ells han demostrat que SÓN INFINITS.\nUna estètica cuidada que permetrà transmetre la professionalitat i la tenacitat que HUI MÉS QUE MAI, s'exigeix i que s'ha de demostrar. ART CONSCIENT. Arts Infinites.\nEs destaca, en tota la campanya la importància de la col·laboració públic - privada. Una mostra que el treball en comú entre el col·lectiu professional d'Arts Escèniques amb les institucions és un camí per a dinamitzar aquest sector d'activitat econòmica i cultural.\nÉs necessari que junts posem en valor a les persones que ens han fet somriure guanyant-se merescuts aplaudiments i el potencial de la nostra cultura.\nContinuem treballant en 2021 juntes i junts,\nper LA NOSTRA CULTURA SENSE LÍMITS i les seues ARTS INFINITES.


L’any 2010, l’Ajuntament de Sentmenat aplica una suspensió de llicències d’obres temporal a 22 parcel•les del Pla urbanístic del Castell, amb l’objectiu de negociar amb el promotor del pla la possibilitat que aquestes quedin sense edificar, a fi d’augmentar la franja de protecció entre el Castell de Sentmenat, un edifici protegit com a bé cultural d’interès nacional, i els nous habitatges del sector residencial. L’Ajuntament inicia aquest camí com a possible via de conciliació entre el que urbanísticament ja està aprovat i les demandes ecologistes, que voldrien l’anul•lació completa del pla parcial.\nEl municipi de Sentmenat es troba situat al nord-est del Vallès Occidental, al peu dels estreps orientals del massís de Sant Llorenç del Munt, entre els municipis de Caldes de Montbui i Castellar del Vallès. L’any 2010 té prop de 8.000 habitants que es distribueixen entre el nucli històric i tres urbanitzacions i disposa de tres polígons industrials.\nEntre el patrimoni arquitectònic significatiu de Sentmenat destaca el Castell, un edifici situat al nord del nucli històric, a l’actual carrer Climent Humet. Aquest monument data del segle XII i entre els segles XVI i XVII va ser objecte de nombroses reformes orientades a convertir-lo en un edifici per a usos agraris. Els propietaris de l’edifici, els marquesos de Sentmenat, havien deixat de mantenir-lo i el seu estat de conservació s’havia degradat progressivament tot i estar catalogat com a bé cultural d’interès nacional (BCIN) pel Departament de Cultura de la Generalitat.\nL’Ajuntament de Sentmenat va estar governat pel Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) en coalició amb Iniciativa per Catalunya-Verds (ICV) des del 1999 fins al 2007 i, d’ençà de les darreres eleccions, Convergència i Unió (CiU) va agafar el relleu de l’alcaldia.\nContext urbanístic en relació amb el Castell\nL’any 1996, l’Ajuntament de Sentmenat va signar un conveni amb els propietaris del Castell pel qual cedirien l’edifici històric com a equipament públic, a més de les parcel•les adjacents, un molí fariner que no està catalogat com a bé cultural i uns terrenys en sòl rústic, amb la qual cosa el municipi aconseguiria que més de 85.000 m2 de sòl privat passessin a sòl de titularitat pública.\nL’any 1998, el municipi aprova el Pla general d’ordenació urbana (PGOU), que preveia un sector urbanitzable entre el nucli urbà i el Castell si bé el Castell i el seu entorn quedaven protegits del creixement urbanístic amb la categoria de “zona verda”.\nEl novembre de l’any 2000, la Comissió d’Urbanisme de Barcelona (CUB) va aprovar definitivament el pla parcial del Castell, tot i que en va deixar pendent l’executivitat fins que el promotor del pla resolgués un seguit de recomanacions i presentés un text refós. El pla parcial hauria de desenvolupar un sector al nord del nucli històric i al sud del Castell, la urbanització del qual completaria la trama urbana del poble per la part alta, entre la carretera que va de Caldes de Montbui a Castellar del Vallès i el Castell. El PGOU vigent havia classificat aquest sector com a sòl urbanitzable programat de desenvolupament residencial, afectava una superfície de 5,6 ha, admetia la barreja d’habitatge unifamiliar en filera i plurifamiliar, amb una densitat de 30 hab/ha, paràmetre que permetria la construcció de 168 habitatges. A l’hora de delimitar l’àmbit d’actuació en el pla parcial, el sector va quedar fixat en 5,8 ha i va augmentar el sòl privat, fet que va permetre que, amb la mateixa densitat, els habitatges potencialment construïbles augmentessin fins a 175 i es creava una franja de protecció entre el Castell i els futurs edificis residencials de prop de 120 metres. El Pla parcial va ser aprovat amb el vot de tots els grups municipals, excepte Esquerra Republicana de Catalunya (ERC). El promotor del pla era el senyor Joaquim Oriol Sagnier de Sentmenat, alhora propietari dels terrenys.\nEl novembre del 2001, la CUB va publicar l’acord de conformitat amb el nou text del pla parcial per fer-ne la immediata executivitat.\nEl febrer del 2005, el ple municipal va acceptar el canvi de titularitat de les propietats que havien estat aprovades en el conveni de l’any 1996 entre l’Ajuntament i el marquès de Sentmenat. Uns mesos més tard, a l’abril, el ple va provar definitivament el projecte de reparcel•lació del sector del Castell.\nEls veïns qüestionen el projecte residencial\nQuan es va aprovar el pla parcial, una plataforma anònima de Sentmenat, segons consta en el web de Gent que estima el poble de Sentmenat (GEPS), va fer córrer un manifest on denunciava que, a canvi d’aconseguir la titularitat pública del Castell, l’Ajuntament havia aprovat el PGOU de l’any 1998 amb la qualificació de residencial d’alguns terrenys del marquès. El manifest lamentava que quan hauria estat el moment ningú hagués presentat al•legacions, i acusava el marquès de ser el màxim beneficiari de la transacció: la seva antiga propietat (el Castell) seria rehabilitada per l’administració pública i, a més, obtindria guanys amb la urbanització i venda dels nous sectors residencials classificats en el PGOU, entre els quals el del Castell.\nSigui per aquest fet o per altres, les protestes locals es van canalitzar amb la constitució de la plataforma de la GEPS, que va iniciar un seguit de mobilitzacions a partir de l’any 2002, les quals van culminar amb la campanya “SOS pel Castell de Sentmenat”. Una de les accions a emprendre tenia incidència en aspectes jurídics relacionats amb suposades irregularitats que s’haurien detectat en els documents urbanístics així com en la seva tramitació. L’estiu del 2005, tres mesos després que el ple de l’Ajuntament de Sentmenat desestimés unes al•legacions de l’Associació per l’Estudi i la Defensa de la Natura (ADENC) i el GEPS sobre el projecte de reparcel•lació del Castell ja aprovat i amb les obres d’urbanització del sector ja iniciades, aquestes entitats van presentar un recurs contenciós administratiu basat en tres punts: suposat increment en la densitat del pla parcial (30 hab/ha) respecte del PGOU (25 hab/ha, segons els que hi al•legaven en contra); modificació del traçat de la variant de Caldes de Montbui i omissió d’alguns elements patrimonials, com el molí fariner que hi ha prop del Castell, a banda de considerar que, segons els seus criteris, tot l’espai que envolta el Castell era un patrimoni natural que s’havia de conservar perquè ajudava a entendre’n la importància i per tant proposaven que els habitatges es concentressin només en el quadrant sud del projecte residencial. L’any 2007, els jutjats van desestimar aquest recurs i l’alcalde del moment, Josep Vilaró (PSC), va dir que no hi havia contradicció entre les densitats perquè els 25 hab/ha que defensaven els ecologistes havien constat en els documents provisionals de planejament general i s’havien canviat a 30 hab/ha per recomanació de la Direcció General d’Urbanisme en les normes urbanístiques que la CUB va aprovar definitivament, mentre que sobre el molí, va dir que quedava protegit pel pla especial de protecció del patrimoni municipal i perquè estava en sòl de titularitat pública.\nTot seguit l’ADENC va presentar un recurs d’apel•lació al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), que va fallar contra la reparcel•lació dels terrenys l’any 2010, cinc anys després de l’aprovació efectuada per l’Ajuntament. La sentència del TSJC no obligava l’Ajuntament a tramitar de nou cap dels documents urbanístics del Castell, però sí que qüestionava les llicències d’obres concedides i les que estaven pendents de ser-ho, ja que a parer seu, el projecte de reparcel•lació s’havia tramitat i aprovat sense que la normativa del PGOU estigués publicada. En aquest punt cal recordar que el projecte de reparcel•lació es va aprovar l’abril del 2005 i que el text refós de la normativa urbanística va ser aprovat pel ple de l’Ajuntament el febrer del mateix any, que al juny el va aprovar la CUB i que es va publicar al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC) el novembre d’aquell any.\nL’opció més còmoda per complir la sentència del TSJC va ser tornar a votar la reparcel•lació i completar els tràmits legals i d’informació pública i així evitar entrar en litigi amb els promotors de la urbanització del sector, que es mostraven disposats a lluitar legalment per mantenir l’edificabilitat del pla. I aquesta opció és la que va votar la Junta de Govern de l’Ajuntament el juny del 2010, amb la qual cosa es continuaran les obres a la zona excepte en 22 parcel•les properes al Castell. L’actual consistori (CiU) vol negociar amb l’empresa promotora la possibilitat que en aquestes parcel•les no s’hi arribi a construir, sempre que això no comporti el pagament d’indemnitzacions, amb la voluntat d’intentar acostar posicions amb les propostes de manteniment de l’entorn natural al voltant del Castell defensades pels ecologistes. La suspensió de llicències d’aquestes parcel•les, que duraria un any, només va tenir els vots favorables de CiU, mentre que la resta de grups hi van votar en contra (PSC, ICV, ERC) o es van abstenir (Partit Popular, PP). ERC va votar en contra ja que considerava que l’aprovació del projecte de reparcel•lació provocaria que la preservació dels entorns del Castell només fos possible pagant indemnitzacions.\nA final d’any la primera fase d’habitatges del sector del Castell ja s’havia acabat i es mantenia la suspensió de la llicència d’obres en les 22 parcel•les properes al Castell.


Com utilitzar endolls de Illes Balears a Zàmbia\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Illes Balears a Zàmbia en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Illes Balears a Zàmbia sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


Razzmatazz Archives - POBLENOU URBAN DISTRICT : POBLENOU URBAN DISTRICT\nMUSIC URBAN CIRCUIT, POBLENOU OPEN DAY 2019\nArriba la primera edició del Music Urban Circuit / MUC, un circuit musical per escenaris, sales de concerts i espais singulars de la comunitat de Poblenou Urban District on els músics finalistes de la convocatòria tindran l’oportunitat de tocar en exclusiva. L’organització facilitarà les condicions tècniques necessàries per dur a terme les actuacions en els espais participants i, les propostes escollides, passaran a formar part... Read More\nESTÀ PASSANT, PORTADA · Tags MUSIC, Music Urban Circuit, Razzmatazz\nJOURNEYS DE RAZZMATAZZ: 2MANYDJS\nAquest cap de setmana la sessió Journeys de Razzmatazz, cita de referència en el circuit de l’electrònica barcelonina, es trasllada a la Sala 1 per la visita de 2manydjs. El duo francès gairebé no necessita presentació, ja que les seves sessions són llegendàries i, lluny de tornar-SE monòtones i repetitives, han anat re-inventant-se en diferents shows, sense perdre gens d’aquesta energia a mig camí entre la sessió de dj i el... Read More\nBREUS · Tags 2MANYDJS, JOURNEYS, Razzmatazz\nPOBLENOU SOLIDARI: ENTRE TOTS FEM EL NADAL\nEl Nadal està cada cop més a prop (de fet, als carrers és nadal des de fa un mes…) els restaurants necessiten més llibretes per anotar les reserves que mai podran atendre i no tens ni idea de què regalar a la teva tieta. Nosaltres venim a explicar-te que també és Nadal a molts espais que inicien campanyes solidàries de recollida de joguines. Una iniciativa que ens costa molt poc a nosaltres i que dóna molt als altres. Eix comercial... Read More\nESTÀ PASSANT, PORTADA · Tags acto solidario, LA NAU, nadal, Razzmatazz\nLES CASTANYES I LES CARBASSES ARRIBEN A POBLENOU URBAN DISTRICT!\nA Poblenou Urban District ha arribat de ple la tardor. Halloween i la Castanyada prenen els espais. T’expliquem quines activitats hi haurà aquests dies! WOLF BARCELONA Festa temàtica el dimècres 31 d’octubre per celebrar el Halloween! Hi haurà un concurs de disfresses amb premis en metàl·lic per les millors indumentàries tematitzades! RAZZMATAZZ >>> RAZZLLOWEEN Halloween torna a Razzmatazz convertit... Read More\nBREUS · Tags encants, halloween, Razzmatazz, sala razzmatazz, WOLF BARCELONA\nAQUEST ESTIU RAZZMATAZZ AMPLIA LA PROGRAMACIÓ!\nA l’agost marxem de vacances però la vida a Poblenou Urban District no s’atura! Per primera vegada Razzmatazz Clubs presentarà una programació de dimarts a dissabte durant tot l’estiu! DIMARTS: SUAVE La sessió SUAVE dels dimarts neix amb la vocació de donar resposta a l’alta demanda que té la influència de ritmes caribenys i africans en l’escena musical actual. Després de molts anys de regnat de la música... Read More\nBREUS · Tags Razzmatazz, razzmatazz barcelona, razzmatazz clubs\nETS MÉS DE CASTANYADA O DE HALLOWEEN? PLANS A POBLENOU PEL 31 D’OCTUBRE!\nLa nit del 31 d’octubre i durant tot l’1 de novembre Barcelona s’omple d’activitats de tot tipus. El motiu principal és la Castanyada o Halloween, també conegut com Tots Sants o ‘la nit dels difunts’. Pels qui sou més de tradicions us agradarà menjar castanyes i moniatos calentets amb la família, i pels qui preferiu els anglicismes, la nit de Halloween serà una excusa ideal per sortir de nit, disfressar-vos de mòmia o Dràcula... Read More\nESTÀ PASSANT, PORTADA · Tags casino de l'aliança, Cementiri del Poblenou, D9, halloween, Halloween 2017, madeleine mon amour, nasty mondays, Razzloween, Razzmatazz, Resturant Merkado, Tots Sants\nSit Back, la nova proposta de L’Auditori\nL’Auditori s’ha unit amb Razzmatazz, El segell del Primavera, Mira, In-Edit, Cooncert i L’Afluent per a crear, dins de la programació de músiques modernes, un nou cicle: Sit Back. Es tracta d’un conjunt de concerts, que es podran gaudir des de l’octubre del 2017 fins a l’abril del 2018, fruit de la sinergia i la col·laboració entre l’auditori i els programadors més importants de la ciutat. Una de les finalitats d’aquesta nova... Read More\nBREUS · Tags l'auditori, música moderna, Razzmatazz, SitBack\nRAZZMATAZZ DÓNA LA BENVINGUDA A ‘DAVID BOWIE IS’\nL’esperada ‘David Bowie is’ aterra ja a Barcelona el 25 de maig al Museu del Disseny. La mostra produïda pel Museu Victoria and Albert de Londres que ha rebut més de un milió i mig de visitants, arriba a única ciutat de l’estat espanyol amb grans expectatives. Per donar-li la benvinguda, Razzmatazz acull la festa d’obertura oficial a la Sala Razzmatazz 2 amb música des de les nou de la nit. Es tracta d’una festa única, ja... Read More\nBREUS · Tags David Bowie, Museu del Disseny, openning party, Razzmatazz\nThis is Hardcore al Razzmatazz\nThis is Hardcore al Razzmatazz Torna al Razzmatazz This is Hardcore, una programació especial de música electrònica des de el16 fins al 19 de Juny. Per obrir amb un “Bang” el dia 16 de juny es presentarà “Heidi presents The Jackathon” una de les majors representants de l’àcid i jackin’house amb RAAR el segell de techno per punk-rocker a la sala RazzClub. Circus de Yousef icona de la festa techno i house de Liverpool, es presentarà... Read More\nBREUS · Tags acid, djs, heidi the jackathon, jackin´house, raar, Razzmatazz, techno, this is hardcore\nDo Not Sleep: d’Eivissa a Razzmatazz\nDo Not Sleep: d’Eivissa a Razzmatazz La famosa discoteca Space d’Eivissa acull cada diumenge d’estiu la festa Do Not Sleep, integrada per múltiples DJs internacionals. El pròxim dissabte 4 de juny tres dels seus residents –Darius Syrossian, Bones i Dinky– deixen l’illa per oferir el millor del techno a Razzmatazz, en una presentació exclusiva a Barcelona abans de l’opening oficial de la festa a Space. Darius Syrossian és l’impulsor... Read More\nBREUS · Tags bones, clubbing brit, darius syrossian, dinky, do not sleep, ibiza, Razzmatazz\nBling!, la festa de música negra a Razzmatazz\nBling!, la festa de música negra a Razzmatazz Dissabte a la nit és sinònim, per a molts, de festa. I ara, amb l’arribada del bon temps i la calor, encara ve més de gust passar la nit fora de casa. Com sempre, Razzmatazz és una de les millors opcions entre de l’oferta de Barcelona per sortir, ja que té cinc espais amb estils de música variats. El pròxim dissabte 28 de maig, la sala Pop Bar acull la sessió Bling!, a càrrec del DJ Cascales,... Read More\nESTÀ PASSANT · Tags BLING, DISCO, DJ CASCABELES, funk, hip hop, música negra, pop, r&b, Razzmatazz\nØ [Phase] + VRIL Live a Razzmatazz\nØ [Phase] + VRIL Live a Razzmatazz La sala The Loft és un dels espais de visita obligatòria per als amants del techno i l’electrònica a Barcelona. Amb un constant cartell de DJs internacionals, és un dels reclams més importants de Razzmatazz. El pròxim dissabte 21 de maig, arriben dos figures destacades referents a nivell mundial: el britànic Ø [Phase] i l’alemany VRIL. A partir de la 1h de la matinada, i fins que surti el sol, la... Read More\nESTÀ PASSANT · Tags concert, dj, DJ VRIL, PHASE, Razz Club, Razzmatazz, techno


DIA QUE VAN ABAIXAR ELS SOUS, EL .pdf\nSinopsis: DIA QUE VAN ABAIXAR ELS SOUS, EL es un libro del autor MAS, HERMINIA editado por EDICIONS ROURE DE CAN ROCA. DIA QUE VAN ABAIXAR ELS SOUS, EL tiene un código de ISBN 978-84-940636-1-9, de la colección BUTXACA y consta de 64 Páginas.\nEl dia que van abaixar els sous by Hermínia Mas, Josep-Francesc Delgado Paperback, 64 Pages, Published 2013: ISBN-10: 84-940636-1-8 / 8494063618 ISBN-13: 978-84-940636-1-9 / 9788494063619: El dia que van abaixar els sous retrata amb claredat i exactitud els principals vicis de la societat\n📙 Guía del control sintomático en el cáncer avanzado\n💻 (CAT).(12).MUSICA ELS CAMINS 2N.PRIM\n💻 Detective conan esp. Nº 19\n📖 Volta a les dolomites\n📖 Hauria volgut ser egipci\n📙 Matar de gaulle\n📙 Los hijos de húrin\nEls dies 31/10, 5/12 i 27/02. El divendres de patum es fa festa a anvi del 8 de setemre que és festiu i enara no ha omençat el urs. L’inspe tor els ha donat l’Ok. Referent als dies de St.Marc i el dilluns de Patum, van passar classe per classe recordant als mestres que era dia lectiu i calia fer classe.\n4/8/2020 · Va fer mèrits per salvar-se. La fortuna i algunes circumstàncies ho van prohibir. Martí li pot aportar la mateixa il·lusió, la mateixa ambició, les mateixes ganes que transmet el club i que sempre ha transmès en aquesta idea de no baixar els braços», va indicar el tècnic.\nLi vaig dir que eren uns estatuts que no eren legals i que venia a fer negocis. Els socis van votar al seu favor i, amb els dies, em van passar més informació que no era una persona neta. Llavors decideixo deixar el club. Em van fer un reportatge en premsa i es va donar la coincidència que el CF Pobla de Mafumet buscava delegat.\nEl dia que van abaixar els sous. ... la ineficiència o el conformisme són els veritables protagonistes. L’estil, el llenguatge emprat i l’estructura dels relats ajuden a perfilar aquest to realista, que en certs moments també deixa pas a alguna escletxa per a l’esperança.\ntenien raó, que ell havia fet les coses per la llei, i els senyors van dir al milicià, no el deixi parlar ... El dia que el Turc –un cadell de gos– es va menjar el barret del senyor Sala, la senyora ... I si no rebaixem els sous dels futbolistes, apugem-los els impostos. ... g) L'afició, d'acord amb l'autor, estaria d'acord a baixar el sou ... 4 Juny 2020 ... D'un dia per l'altre, el govern grec es va trobar amb serioses dificultats ... Tot i que la recepta pugui sonar familiar, els grecs van trobar-se amb serioses ... que les condicions laborals i els sous van caure en picat, i que durant la crisi ... d' estiu) farà que al novembre molts negocis hagin d'abaixar la persiana.


138 Article Articles disponibles\nSempre una mica per davant de la tendència Mondial treu aquest fil. Són els fils que barregen les dues ànimes de la mitja: un nou cotó d' estiu barrejat amb llana, amb un caràcter definitivament més d'hivern. Sublim és un sofil, que es construeix a partir d'una màquina que Soffili combina una gàbia, en aquest cas del cotó, amb les fibres de llana que Ells són bufats en a través de l'acció d'una turbina d'aire comprimit. Els colors es barregen una cadena de cotó en to natural amb llana tenyida en tons clàssics i pastissos. És un fil versàtil, molt fàcil de treballar, que es presta a realització de les camises de les dones, així com roba i accessoris nen.\nTeixeix peces extrasuaves amb aquest cabdell de textura Sublim, mexcla de cotó egipci i llana merino extrafine dóna un toc jaspiat al teixit final.


Millennium, Stieg i jo | Nosaltresllegim\n← El camp del terrissaire, d’Andrea Camilleri En Matthew ens entén →\n3 pensaments a “Millennium, Stieg i jo”\nMontserrat Brau 1 de juny de 2011 a les 23:57\nCèsar, hi ha una cosa especialment que m’ha fet pensar: “L’Stieg de la indústria Millennium no m’interessa”. Tinc curiositat per llegir aquest llibre, que és molt breu, i veure si me la crec o em sembla que parla per parlar… Quin tipus, eh, en Larsson?! Gràcies per tornar-nos-el a portar!\nCèsar 2 de juny de 2011 a les 15:29\nEstà molt bé aquest matís que fas de dir “a veure si me la crec”, Montse. Durant bona part de llibre ella vol desvincular-se de la polèmica amb la família de l’Stieg arrel de la propietat dels drets d’autor. I vol explicar-nos com era l’Stieg d’abans del boom literari, mentre escrivia els llibres i era un periodista compromés. Dóna més valor a la part sentimental que no pas la material. Ara bé, aquest tipus de llibres sempre tenen una vessant romàntica… creible o no.\nMontserrat Brau 3 de juny de 2011 a les 18:13\nAh, l’amor i els drets d’autor fan mala parella… 😉


Interior precisa a les empreses com facilitar el compliment de la legislació de seguretat en el treball - FÒRUM.ad\nInterior precisa a les empreses com facilitar el compliment de la legislació de seguretat en el treball\nOn: 30/04/13 16:15\nEl Govern ha aprovat quatre notes tècniques informatives sobre la Llei de seguretat i la salut en el treball, elaborades pel Servei d’Inspecció de Treball. Les notes aclareixen les possibilitats de compliment de la normativa i la gestió de la prevenció en determinats supòsits. Aquest complement informatiu s’ha elaborat després de constatar les dificultats que ha generat en les empreses una aplicació poc adaptada a les necessitats concretes de cada activitat.\nEl ministre de Justícia i Interior, Xavier Espot, ha destacat que l’objectiu de les notes informatives és aclarir que, en determinats casos, el compliment dels criteris que estableix la Llei pot ser més àgil. “No és tracta de rebaixar ni modificar les exigències que marca la legislació sinó d’informar amb claredat de les possibilitats que la normativa atorga en la seva aplicació i que, en molts casos, permeten a les petites empreses reduir costos i simplificar processos”, ha apuntat Espot.\nLes notes tècniques han estat elaborades després d’una anàlisi sobre les incidències produïdes en el procés d’adaptació a la Llei. El Ministeri de Justícia i Interior ha mantingut reunions amb els representants de les empreses de servei de prevenció aliè per valorar l’aplicació de la Llei, presentar els esborranys de notes i escoltar els seus suggeriments.\nLa primera de les notes tècniques remarca com les empreses petites i amb riscos baixos es poden gestionar elles mateixes l’activitat preventiva i quan han d’usar un servei de prevenció.\nLa segona de les notes està orientada a resoldre dubtes sobre la cooperació necessària quan en un mateix espai treballen més de dues empreses i com s’ha d’articular la coordinació empresarial.\nPel que fa a la tercera nota informativa, s’incideix en la formació que s’ha d’impartir al treballador en matèria de seguretat i salut en el treball, en quins casos és necessari impartir-la en una aula o a través de material didàctic, quina pot ser la participació de l’empresari i del servei de prevenció i si aquestes formacions es poden tenir en compte en cas de canvis de lloc de treball o pluriocupació.\nFinalment la nota quarta destaca que les proves mèdiques que cal fer al treballador han d’estar condicionades i justificades pels riscos detectats en el seu lloc de treball, d’acord amb l’avaluació de riscos, i aclareix si que aquestes proves poden prendre’s en consideració en el cas que els treballadors canviïn d’empresa o treballin en diferents empreses.\nEl contingut íntegre d’aquestes notes tècniques es podrà consultar properament a la pàgina web del Departament de Treball (www.treball.ad).\nPrevious Post: Ordenament del Territori treu a licitació el tram final del col·lector de la Serra de l’Honor\nNext Post: La Seu d’Urgell torna a celebrar un mercat d’intercanvi\nJa era hora que el Govern digués alguna cosa, després de la confusió creada pel cap de Govern amb les seves declaracions del mes de desembre.Una mica més de transparència, si us plau, i una mica de política de comunicació tamb. No aquesta disbauxa!


Holiday home Dortheasvej C- 847 Hvide Sande Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Dortheasvej C- 847Bjerregard, Hvide Sande, Dinamarca - Veure al mapaHoliday home Dortheasvej C- 847Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Hvide Sande, Holiday home Dortheasvej C- 847 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Holiday home Dortheasvej C- 847 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Holiday home Dortheasvej C- 847.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióforn microonesrenta vaixellescalefaccióplat de dutxareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiarentadora Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Sol og Strand t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Els llençols i les tovalloles no estan inclosos en el preu de l'habitació. Podeu llogar-los a l'allotjament per un suplement de 95 DKK per persona o portar els vostres. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més


2. El disseny d’un joc_”Videojocs i Gamificació” – GamifiCAT\nAquesta setmana el curs proposa endinsar-nos en el vocabulari específic del mitjà a través de l’estudi del disseny de mecàniques i nivells; veurem què és important i què és superflu, però també què diferencia el teu producte dels demés.\n¿Què és un joc?: ¿una mecànica o una estructura? Un joc és un conjunt de peces que permeten crear móns impossibles. El disseny ens permet dotar de regles i nivells a aquests mons. Per tractar aquest tema parlarem amb Keith Burgun (Dinofarm Games) dissenyador de videojocs i autor del llibre “Game Design Theory“. Comptarem també amb Lucas González de Gameloft i amb Raúl Rubio de Tequila Works. Aquest segon mòdul dedicat al disseny es divideix en aquestes seccions:\n1. Un dubte raonable\n2. Què NO és el disseny d’un joc?\n3. Establint les formes\n4. Què podem fer amb tot això?\n5. Com generar preses de decisió\n6. Parlem de disseny amb un teòric: Keith Burgun\n7. Nivells: l’altra cara del disseny\n8. La Master Class de Miyamoto-San\n9. Entrevista a Raúl Rubio\n10. Entrevista a Lucas González\nHi ha dissenyadors que, essent crítics, intenten trobar errades en el disseny. No es tracta de repetir patrons i afegir un número a la publicació, es tracta d’innovar i de crear productes nous que facin evolucionar el videojoc.\nEn un apunt personal, a principis de novembre vaig assistir a l’Art Futura 2013 i vaig descobrir un documental molt interessant sobre el món del videojoc independent: Indie Game: The Movie, excel·lentment narrat. Hi ha dissenyadors que van a la seva i no treballen per grans companyies, tot i que sí en necessiten el suport per a la difusió i comercialització del producte final. Al documental se’ns parla de tres videojocs independents i dels seus creadors.\nUn gran problema que planteja el disseny és que la figura del dissenyador és relativament nova i no ha quedat prou definida. A priori potser pensarem que crear un joc consisteix en imaginar un món fantàstic i donar-li forma però no hem de confondre contingut i continent: un context no hauria de guiar el disseny d’un joc. D’altra banda, potser es pensa també que el joc és pur espectacle tecnològic però, tot i que les novetats agraden, també acaben cansant. No es recomanable sotmetre el disseny del joc a la novetat de l’espectacle tecnològic per es banalitza el joc, caient, novetat i joc, ràpidament en l’oblit.\nEl terme “videojoc” és ampli. Quan parlem de videojocs ens referim normalment a un sistema digital interactiu. ¿Què és un sistema interactiu? Doncs un motor que produeix un cert tipus d’experiència a partir dels imputs que li introduïm. S’ha de definir i classificar el tipus d’experiències que es poden derivar de cada sistema i ser, per exemple, anomenades formes. Però la forma no és un mitjà: per a un pintor, el mitjà pot ser el llenç i per a un dissenyador de videojocs serà potser un ordinador. Una forma tampoc és un gènere, que seria un estil. Una forma és una categoria que permet distingir uns motors d’altres pel tipus d’experiència que produeixen o aporten a l’usuari.\nCom s’ha de posar nom a les formes usarem la nomenclatura que proposa Burgun en la seva teoría del disseny:\n1. Sistema interactiu pur: joguet, sandbox o simulador. No té objectius concrets, es tracta d’un joc lliure sense estructurar. Minecraft en seria un exemple així com el Flight Simulator de Microsoft en la seva versió de vol lliure.\n2. El trencaclosques: és un sistema interactiu pur al que se li han afegit un objectiu o solució. En aquest cas es defineix com a una forma, una classe de sistema, i no com un gènere. Com a exemples: el Portal de Valve o Professor Layton de Nintendo.\n3. El concurs: que seria un trencaclosques al que se li afegeix la competició i certes habilitats motrius o cognitives. Un exemple d’aquest tipus és el Dance Dance Revolution de Konami.\n4. El joc és un concurs al que s’afegeix la presa de decisions. Un bon joc proporciona tot un seguit de problemes a resoldre. StarCraft en seria un exemple com també ho seria el Tetris. Tendim a associar al joc del Tetris a un trencaclosques però la presa de decisions el fa passar a un altre nivell.\nUn cop establertes les formes serà més fàcil distinguir entre el model joc que volem crear.\nTenim un concurs amb presa de decisions ambigües que permeten trobar la solució més òptima al problema que es planteja. I per això hem de distingir entre la decisió i l’execució: una decisió és el “puc” i l’execució el “podria”. Una decisió, per definició, ha de ser ambigua perquè sinó seria una ruta, un itinerari. La decisió ha de comportar conseqüències i es troba entre la suposició i la solució. ¿Quins elements dels jocs moderns posen en perill les decisions d’un joc? La indústria moderna és condescendent amb els usuaris dels jocs i els obliga a no sortir de les pautes que estableixen. I el sistema és dolent perquè el jugador s’avorreix per la manca de reptes reals.\nEl primer que hem de fer per crear un sistema interactiu és triar la forma a la que volem que pertanyi el nostre projecte. Mantenint l’enfocament en la forma ens permet crear sistemes elegants recordant que formes diferents poden tenir objectius que entrin en conflicte. Si creen un concurs més un joc tindrem un problema entre medir i decidir; si creem un trencaclosques més un concurs tindrem un problema entre medir i resoldre; si creem un trencaclosques més un joguet tindrem un problema entre jugar i resoldre.\nSi volem plantejar un joc el primer que hem de fer és no presentar ambigüitats en el disseny. Per això, podem presentar la presa de decision de tres maneres:\n1. Fer que els conseqüències de les decisions siguin inevitables, que no es presenti la oportunitat al jugador desolventar les conseqüències de forma gratuïta o es perdrà la força de la decisió. En un joc d’acció, per exemple, el jugador no pot tenir una tecla per desfer un moviment, fomentant-se així el reforç de l’assaig-error.\n2. Intentar certa irresolubilitat: un joc ha de presentar una resolució teòrica però no pràctica, el Tetris ens val d’exemple tot i que és un concepte força abstracte.\n3. Que la complexitat del joc sorgeixi d’un clar enfocament cap al mecanisme que serveix de nucli al joc. Amb regles senzilles es poden crear un gran varietat de possibilitats de repte. Pensem amb els escacs: cada figura té uns moviments limitats sobre el taulell però les possibilitats del joc són ilimitades.\nEn una videoconferència amb el Burgun se li pregunta:\nQuè és un joc? Quines són les seves característiques definitòries?\nDiu Burgun que, com moltes altres paraules, el joc té moltes definicions. Ell diu que veu més en els jocs aplicacions que tenen diferents utilitats i així és com ell defineix els jocs. En el món digital el joc pot ser qualsevol cosa però sobretot es parla d’entreteniment interactiu. Com Burgun veu insuficient la descripció. Comenta que a les tendes on hi ha jocs es fa una classificació ambigua: es concep per exemple el Tetris com un joc de trencaclosques perquè es tracta d’encaixar peces però, a diferència d’un trencaclosques normal, el Tetris no es resol. Necessites pensar en una solució i tries una opció per acomplir el teu objectiu. El joc del Tetris és més aviat com un solitari o un joc de bitlles, que es basa en un context de puntuacions i nivells. Davant la confusió, Burgun defineix les seves formes o categories per entendre millor la naturalesa del joc que volem portar a terme més que per pura classificació.\nCom podriem definir amb més precisió el videojoc?\nCreu Burgun que els jocs son concursos amb presa de decisions. Un concurs i un joc intenten mesurar capacitats i generen competència per reputació. Un concurs, però, pot presentar-se sense presa de decisions: fent alguna cosa mecànica com mesurar quants pastissos ens menja un o altre i determinar qui és el que n’ha menjat més. També seria un concurs un loteria, on intervé l’atzar o qualsevol competició que impliqui l’ús de la força o velocitat. El joc, a més de la competició, fomenta l’estratègia i la presa de decisions, com els escacs, per exemple.\nQuè és un gènere? El podríem usar com a sinònim de versió?\nEs podria definir gènere com a sinònim d’estil. Els jocs taula es poden classificar millor: n’hi ha de cartes, de rol, etc., però els videojocs són difícils de classificar en gèneres tal i com ho fem amb els jocs de taula. Quan es parla de gèneres al món del videojoc es parla en termes d’un disseny de joc molt particular però no a un sistema de regles. El gènere és un concepte estret en videojocs.\nL’ús ineficaç del vocabulari danya el mitjà?\nLa manca de vocabulari, segons Burgun, és símptomàtica. El mercat es desenvolupa però encara sembla incipient. Només fa uns 50 anys que hi ha dissenyadors de jocs professionals i encara no hi ha un llenguatge prou definit al voltant de la cultura del joc i dels seus sistemes d’interacció digital que ens permeti ser més específics.\nCap a on es dirigeix el medi?\nCada cop hi ha més dissenyadors que prenen la decisió de treballar en el seu món i no en el proposat per la gran indústria. Els dissenyadors independents i els seus productes són una font d’innovació que permet explorar el complex món del videojoc. A més, des de fa cosa de 10 anys, la distància entre creador i públic cada cop és més curta: al joc “indie” sembla, doncs, que li espera un gran futur perquè són els propis dissenyadors apassionats que dissenyen un producte únic que pot ser adquirit fàcil i directament al seu creador.\nEls nivells són estructures dins les quals el jugador navega amb el seu avatar. Una manera probable de fracassar en el disseny de nivells és posar-se, directament, a dibuixar el terrenys i estructures amb els pinzells de disseny o “brushes”. Per posar un exemple gràfic, en Guillermo ens fa imaginar a un arquitecte que, enlloc d’anar a l’estudi i treballar en els plànols d’un edifici, vagi directament al solar per construir-lo.\nEl joc GoldenEye de Nintendo 64 va tenir un disseny de nivells previ a la definició de missions i objectius: el joc era força caòtic. Un es troba en racons i habitacions que porten enlloc però que fan el joc més realista; la distribució d’enemics i aliats estava dissenyada de tal manera que, tot i el caos dels nivells, el jugador podia navegar per ells de forma intuïtiva: si arribaves a una zona deserta sabies que alguna cosa anava malament i havies de tornar al lloc d’on provenien les bales.\nQualsevol dissenyador de nivells ens explicarà que, abans de tocar l’ordinador, s’ha de fer una pila d’esbossos amb llapis i paper: s’estableixen objectius parcials, rutes i oposició. Un cop feta aquesta part es pot començar a desenvolupar i refinar l’entorn virtual perquè flueixi. El “flow” o fluix de nivell és la sensació que s’ha de donar al jugador que hi ha un ruta més o menys definida on pot navegar intuïtivament. No només les estructures afavoreixen el flow sinó també les textures o sons que ens dirigeixen la mirada. Però abusant d’aquests elements també recarregaràs el joc: s’ha de ser subtil en l’ús i abús d’aquestes tècniques.\nVeurem aquí com fer un bon disseny de nivells basant-nos en la lliço magistral de les dues primeres pantalles del Super Mario Bros. de NES.\nFa uns anys www.auntiepixelante.com va presentar un brillant anàlisi de disseny de videojocs “To the right hold on tight“. Explica l’anàlisi que s’han de crear certes regles que s’otorgen al jugador però que, al mateix temps, el jugador pugui modificar l’estat del joc de forma específica. Aquestes regles, al context del joc, es poden anomenar “verbs” ja que si el personatge seria el subjecte de la frase, l’acció del subjecte, o la seva interacció en el joc, en seria el seu verb. Per exemple, al joc de Super Mario Bros. el verb saltar és tan important que fins i tot té el seu propi botó al pad. La idea de saltar sobre un bloc per trencar-lo o sobre un enemic per derrotar-lo té poc sentit fora del context del joc.\nLa pregunta clau és com plantejo les regles d’aquests verbs de forma intuïtiva. Sempre es poden fer suports d’ajuda com manuals o altres però fer-ho demostra la nostra poca confiança en la intuïció o intel·ligència del jugador i també la falta de confiança en el propi disseny del nivell. És sempre millor intentar que el jugador coneixi les regles del joc de forma intuïtiva, mentre va jugant.\nUn gran exemple de disseny de nivells intuïtiu és el de les dues primeres pantalles del joc de Super Mario Bros. Mario apareix a l’esquerra mirant a la dreta, el cel és clar i el terra de blocs. L’escena ens permet entendre que l’objectiu és a la dreta de la pantalla. A mida que avancem, Mario es va posicionant sempre al mig de la pantalla fins al final del nivell i no cal, doncs, indicar on és la fi del nivell del joc perquè el jugador ho entén a través del propi disseny del joc.\nTambé ens presenta un xampinyó amb cara de males puces (Goomba) per indicar-nos que cosa bona no és. Ens mata potser però tenim vides suficients per aprendre a l’antiga: assaig-error. A la pròxima que vingui un xampinyó, li saltarem per sobre. Saltant sobre els interrogants apareixen monedes i xampinyons bons que donen punts. Aquests xampinyons es desplacen cap a la dreta, com en Mario i no com els malhumorats Goomba, que van cap a l’esquerra. El moviment i el fet que no tinguin cara ens ajuden a intuir que la seva naturalesa no és nociva com la del Goomba. Si en Mario el toca es torna més gran. En dues pantalles les regles del joc han estat explicat senzillament i el jugador pot explorar aquest nou món amb el seu avatar Mario.\nRaúl Rubio Munarriz és director creatiu de videojocs a Tequila Works.\nQuines fases o passes segueix un estudi per a elaborar el disseny d’un joc?\nDiu en Raúl que cada joc, cada projecte pertany a un món diferent: no hi ha cap manual que defineixi les passes que s’han de seguir per a la creació de jocs. Hi ha certament un context teòric però de seguida un s’adona que la cosa va més enllà i que ens hem d’adaptar a la realitat del projecte en si.\nTot projecte, apunta, prové d’una idea que pot ser imatge o sensació i que acaba convertint-se en un concepte que es plasma, per exemple, en el “concept pitch”, un tros de papel on s’anoten les característiques principals del joc i què farà que la gent vulgui jugar. Un s’ha de preguntar què fa únic al seu projecte i si es pot vendre en quant a projecte comercial. El joc “indie” té la particularitat que es deslliga més del projecte comercial i se centra en què fa únic el projecte: l’autor, que decideix lliurement la creació del joc i després prova sort amb el públic.\nS’estableix la plataforma, el gènere (si existeix), una descripció (el meu joc és això). Mica en mica però, s’ha d’anar analitzant cada opció i desenvolupar-la al màxim. Quin univers hi ha? Quina història hi ha darrera tot això i quin sentit té? Una manera útil de presentar els projectes és en forma de novel·la gràfica, el que seria un storyboard en cinema: un document més lleuger i gràfic que una parrafada i que facilita la feina.\nDesprés de conceptualitzar les mecàniques s’ha de fer un prototipat que no sol ser digital sinó en paper o lego, en el cas que ens presenta en Raúl. En un gran esforç de pensament simbòlic s’intenta jugar al joc per veure’n les possibles errades de disseny. De vegades, indica, s’ha de tornar al principi de la concepció i variar algunes coses per, finalment, tancar el joc.\nAmb el temps els artistes han creat manuals de disseny que es basen en el llenguatge visual: colors, distàncies, mesures, etc. Del resultat d’integrar-ho a la interactivitat del joc tenim el “vertical slice”, un pastís que al tallar-ne una porció, veus les capes internes: dura entre 3 i 10 minuts i es fa per veure la viabilitat del joc.\nUn cop acabada la preproducció comenta en Raúl el treball d’elaboració que implica la pròpia producció del joc: a més del disseny i la programació, sempre s’ha de polir i polir fins que no quedin “bugs” o algun tipus d’error que impossibilitzi el funcionament del joc; també s’ha de tenir curar dels mínims detalls i per això es fa un balanç de múltiples elements: la quantitat de munició o de vida, per exemple. Tots aquests elements també contribuiran a mantenir un bon flow. A la fase beta del producte ja no s’afegeix res nou i es prova; per acabar s’envia a certificació perquè depenent el fabricant un s’ha d’adaptar a certes normes d’estil. Els jocs, avui, tenen contingut descarregable que millora l’experiència d’usuari ampliant les possibilitats del joc. S’entén així el joc com un producte que requereix el seu manteniment i actualització.\nQuins aspectes del disseny són més delicats?\nA Tequila Works treballen amb un sistema de jerarquia horitzontal on s’aporta idees i es comparteixen, on les idees són de tots i es poden criticar i millorar. L’experiència demostra que la col·laboració i visió col·lectiva són més nutritives que la purament individual. Tot i així, hi ha un procés més obert de creació a la preproducció però més tancat en producció, on s’arriba a un punt en que ens hem de cenyir a les mecàniques establertes i seguir la ruta traçada que s’ha previament pactat. Aquí el director i productor són de gran pes.\nQuina mena de dissenyadors trobem en un estudi de videojocs?\nHi ha dos grans famílies de dissenyadors amb les seves respectives ramificacions: els dissenyadors de jocs i els dissenyadors de nivells. El de jocs, tot i que és un concepte molt ampli, podríem definir que és el que elabora les regles del joc, les seves seves mecàniques i lleis. Aquest dissenyador ha de ser capaç d’explicar com funciona el joc, quins elements hi ha i quines són les situacions de joc. Ha de ser capaç d’un alt nivell de pensament simbòlic per poder imaginar el joc i evaluar-lo per detectar-ne errors i altres problemàtiques.\nDins del món dels dissenyadors de joc hi ha el dissenyador narratiu que s’encarrega d’adaptar la història del joc a la seva usabilitat. Els jocs tenen normalment un problema que anomenen “narrativa porno”: acció-història-acció-història, etc. Però quan crees una experiència interactiva el que intentes crear un tot en una bassa d’oli: que juguis però alhora que t’expliquin una història. S’intenta integrar joc i història en un mateix pla i no parar el joc per explicar la història.\nAvui, els dissenyadors narratius són escriptors professionals que donen profunditat als jocs amb una narrativa en comunió amb el joc. Abans, les històries les escrivien els mateixos dissenyadors i, comenta en Raúl que per això la narrativa dels jocs dels 80 i 90 és tant pobra.\nUn dels personatges més oblidats del món del videojoc (com al cinema) és el dissenyador de so, que no és el compositor ni l’enginyer de so sinó la persona encarregada de transmetre l’essència del joc amb l’ús del llenguatge acústic: atmòsfera, so ambient, guies pel jugador.\nDins dels dissenyadors de nivells tenim els dissenyadors de mapes que són els que reciclen la feina dels altres i composen el tot l’estructura de principi a fi construïnt pròpiament la unitat del producte final. També, però, hi ha la figura del constructor de mons virtuals que, de vegades, és el mateix dels mapes i refinen el resultat final, fent tests i altres proves per anar-lo polint.\nTot i que cadascú té una feina definida pel seu nivell d’especialització, els dissenyadors tenen la postestat d’intervenir en altres qüestions: treballen conjuntament aportant les seves habilitats i idees i es treballa en un mateix espai. A les empreses més petites, un mateix dissenyador pot abarcar tota la feina del disseny, com és el cas d’alguns dissenyadors “indies” com els del documental de “Indie Game: The Movie” que comentava anteriorment.\nLucas González és dissenyador de videojocs a Gameloft.\nCom definiries joc?\nDiu en Lucas, com els altres dissenyadors, que definir el concepte de joc és difícil i que cadascú té la seva definició. Una que a ell li agrada particularment és la de Sid Meier que considera que un joc és un conjunt de decisions que tenen un sentit. Una altra definició seria que és un conjunt de problemes que un es posa voluntàriament per a resoldre. La seva pròpia definició és que el joc és un sistema complex interactiu basat en unes regles predibles per a assolir un objectiu. A més, presenta un sistema tancat.\nQuins són els aspectes fonamentals del disseny d’un joc?\nEn Lucas considera que la peça clau de tot l’assumpte és saber qui és el jugador, qui jugarà a aquest joc: persones des del mòbil o grups d’amics a casa amb la consola? un joc per pc online o offline, etc. També apunta que el feedback de l’usuari amb crucial i com també el fet de saber adoptar rols de persones que no pensen com nosaltres.\nIdees en tenim moltes però no totes són executables tal i com les pensem. Hem d’adaptar la idea a la seva aplicació: de vegades una idea tonta treballada és millor que una idea brillant.\n← Magmacultura i la gestió del coneixement\nEl disseny d’un joc. Vertical Slice (P2P)_”Videojocs i Gamificació” →


Tradicions, Músiques, Pel·lícules... Catalanes: Ball dels garrofins\nBall dels garrofins\nBall dels garrofins / CIC Moià\nAvui ens traslladem fins a Moià per conèixer el Ball dels garrofins, dins les festes majors d’hivern de la vila. Consisteix en una dansa tradicional interpretada per un grup de nens i nenes al ritme d’un flabiol o gralla. Aquesta característica dansa te lloc la vigília i el dia de Sant Sebastià, el 20 de gener.\nEls orígens d’aquest ball son incerts, tot i que sí que coneixem que l’any 1789 és reconegut per primera vegada com a tal en un escrit. Aleshores era ballat per sis joves solters acompanyats de música. El ball pren el nom de les barretines que duen els balladors i que tenen forma de garrofa.\nEl “Pollo” i els Teiers / CIC Moià\nA l’actualitat, el ball el realitzen catorze nens i nenes que duen uns vestits blancs amb brodats de color blau els nens i de color roig les nenes. A més a més d’una faixa, espardenyes i picarols que son similars a uns cascavells. Sens dubte la principal icona d’aquesta dansa és la preciosa i llarga barretina que està composta per cintes de diferents colors.\nEl primer ball, realitzat la vigília de Sant Sebastià, els garrofins dansen al ritme del flabiol amb el so d’una peça única per aquesta dansa. Tot acompanyats pel “Pollo”, que du un conill a les mans i va precedit pels Teiers, encarregats de fer fum amb teieres enceses. L’endemà arriba el moment més esperat de les festes, els garrofins duen el tabernacle del sant i ballen a l’església. Posteriorment es traslladen a la residència d’avis.\nPublicat per Guillem Arnau San Martin Guiral a 4:50\nEtiquetes de comentaris: Tradicions\nEl retaule del flautista\nEl retaule del flautista és una farsa que parteix del conte clàssic del “Flautista d'Hamelín” i que està basada en l’obra de tea...\nFederació Catalana dels Tres Tombs El Tres Tombs és una tradició que gira entorn de les celebracions en honor a Sant Antoni Abad, pat...


El hip hop contemporani arriba al Mercat amb la Compagnie Käfig - SIESTV\n20 abr. 2010 El hip hop contemporani arriba al Mercat amb la Compagnie Käfig\nEls ballarins barregen sense complexos hip-hop, capoeira, samba i música electrònica\nDel 22 al 25 D’abril, la Compagnie Käfig presenta L’espectacle Agwa + Correria, dues coreografies creades per Mourad Merzouki (coreògraf i director del Centre Coreogràfic de Créteil) i els brasilers Companhia Urbana de Dança, intèrprets del més impactant hip hop de L’actualitat.\nCORRERIA i AGWA van néixer de la trobada entre Mourad Merzouki i onze joves ballarins de Rio de Janeiro a la Biennal de Dansa de Lió el 2006. Els ballarins brasilers tenen les seves arrels a les favelas, i les seves històries particulars van commoure profundament el coreògraf de la companyia Käfig. A tots ells els movia la passió per la dansa i la ferma determinació de fer alguna cosa amb la seva vida arribant als altres.\nDel 22 al 25 D’abril, la Compagnie Käfig presenta L’espectacle Agwa + Correira, dues coreografies creades per Mourad Merzouki\nEl programa està dividit en dues parts:\nAGWA (Aigua) tracta D’aquest component vital dels nostres cossos, un recurs preciós ?vital, fins i tot’ que cal preservar i estalviar, i alhora un símbol de la renovació.


Tommy Robredo es retira com sempre va desitjar | Reial Club de Tennis Barcelona\nTommy Robredo es retira com sempre va desitjar\nTommy Robredo va disputar el seu últim partit com a tennista professional. I ho va fer com sempre va desitjar, a l’RCT Barcelona-1899, el seu Club, al seu torneig i envoltat de la seva gent. “Tommy, Tommy, Tommy!”, cridaven els aficionats a la Pista Rafa Nadal per donar, primer, ànims al tennista d'Hostalric i després, per rendir tribut a la seva carrera.\n“Ha estat un viatge molt bonic, tot un aprenentatge de vida perquè vaig agafar la meva primera raqueta amb dos anys i la deixo amb gairebé 40”, va destacar Robredo. Poc importava el resultat (derrota davant Bernabé Zapata per un doble 6-1). Tommy ja forma part de la història del Barcelona Open Banc Sabadell-Trofeu Conde de Godó, del qual va ser campió el 2004, en una èpica final de cinc sets davant l'argentí Gastón Gaudio i en què va debutar, amb tot just 16 anys, per aconseguir el seu primer triomf al circuit professional davant de l'italià Davide Sanguinetti.\n“L’RCTB-1899 és casa meva, és el meu Club, i vull agrair tot el que han fet per mi tots aquests anys”, va afegir el tennista, que va arribar a ser número 5 del món. Ara Tommy té ganes de “estar a casa, gaudir de la família, relaxar-me…”. Encara que la seva intenció és no allunyar-se gaire d'aquest món que ell qualifica com a “meravellós”.\nAcompanyat de companys de professió com David Ferrer, Juan Carlos Ferrero, Roberto Bautista, Feliciano López, Marc López, Pablo Andújar, Jaume Munar i Anabel Medina va poder escoltar missatges dels presents i d'altres tennistes com Andy Murray, Albert Costa, Carlos Moyà, David Nalbandian i Guillermo Coria al video-marcador.\n“Us portaré sempre al cor”, va concloure Tommy.


e Una qüestió de confiança |Nativa\nEscrit el 18/09/2011 per Ferran Farre a la categoria Cultura i democràcia, OPINIÓ.\nLa confiança és un sentiment cap a les altres persones que ens fa creure que compliran els acords, tàcits o explícits, en què es basa la relació o que seran capaces de fer una tasca concreta, d’escometre una missió…\nHem constatat que, en molts casos, hi ha estructures i mecanismes que haurien de permetre l’articulació de processos entre ciutadania i administració pública en relació a la cultura, que no satisfan prou els objectius que persegueixen, per manca de la confiança mútua necessària perquè les dinàmiques progressin. Problemes de confiança que afecten per exemple a la credibilitat dels processos consultius, a la delegació en associacions i institucions privades, en l’aplicació real de la subsidiarietat… entre moltes altres qüestions. Per parlar de qualitat democràtica ens sembla del tot prioritari parar atenció a aquesta qüestió.\nEls resultats de la quarta edició de l’Enquesta social Europea (ESE) confirmen que Espanya continua sent el país Europeu en el qual els ciutadans es veuen afectats per una desafecció política més gran.\nEspanya (i Catalunya) és molt més procliu a atorgar credibilitat als mitjans socials (blogs, plataformes de continguts generats per usuaris com Youtube, xarxes socials, Twitter…) respecte a altres països (ho diu l’ estudi Edelman).\nNo tenim cap estudi ni cap enquesta sobre el que realment pensa la classe política (i l’estament funcionarial) de la societat civil i la ciutadania, tot i que ens agradaria molt.\nEl punt de partida no és el millor possible, però és el que tenim i amb el que hem de treballar.\nAssenyalar els polítics és força fàcil, la veritat és que cada dia assistim a vergonyants actuacions que fonamenten la desconfiança. Prometre una cosa i no fer-la no té cap conseqüència, fer una afirmació vehement un dia i al cap de quatre dies la contraria, no passa factura, etc, etc. Fa temps que alguns pensem que s’hauria de crear un jutjat on poder denunciar aquestes coses. Si no hi ha la “creença que compliran els acords…” no hi ha confiança, i sense confiança, a qui representen?\nAssenyalar la casta funcionarial és una mica més complicat, la gent tendeix a pensar que la maquinaria de les administracions públiques està comandada pels polítics, i aquests pels seus respectius partits; i per tant, tornem als culpables d’abans, però no és ben bé cert; la burocràcia està més marcada per les inèrcies que per les ordres explícites, per l’opacitat de càrrecs intermedis que per la il·luminació dels grans caps, o les directrius teledirigides. Diuen que el nostre estat de dret és molt garantista, però els procediments administratius estan més basats en la desconfiança que en la proactivitat.\nAssenyalar la iniciativa privada és la cosa més senzilla del món, ja que amb aquest vernís esquerros que plana pel país, tot allò que és privat és dolent. Una simplificació exitosa però que no sempre és certa. El privat no és dolent per naturalesa, ho és quan juga dobles papers, quan allarga la ma als recursos públics i després planta la cara de la independència liberal; ho és quan no accepta que per més privat que sigui, viu en i d’una societat, cap a la que hauria de tenir una altra actitud.\nI per tancar el cercle; qui s’atreveix a assenyalar la societat civil? instal·lats com estem en una mena de bonisme contagiós cap al sector, les associacions són intocables, la societat civil és la dipositaria de tots els (bons) valors. Però tenim una llei que permet crear una associació amb tres persones, que poden funcionar durant anys sense tenir socis, que poden fer negocis passant per una maroma de legalitat i competència deslleial amb altres formes empresarials, que diguin el que diguin només representen als associats i que ningú sap com es legitimen.\nEl panorama no és molt encoratjador, però la necessitat és imperiosa: la cooperació entre els diferents estaments, àmbits i sectors, és del tot imprescindible per vertebrar de debò la cultura del nostre país, i per fer-ho segur que la confiança ha de jugar un paper important; una confiança que s’ha de poder basar en un major control de l’acció política, una major transparència en la gestió administrativa, una recuperació de la iniciativa privada responsable i benvolent i una redefinició de la societat civil, de la seva funció, del sistema d’organització i de la seva legitimitat.\nReformular els mecanismes és important, però no serviran per a res, si no hi ha un rearmament moral, tant individual com de les organitzacions.\n« InVictro 2011 Parlar de cultura quan s’en va la vida »


El PSC-Progrés proposa un Consell Econòmic Local a la Seu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El PSC-Progrés proposa un Consell Econòmic Local a la Seu\nEl PSC-Progrés proposa un Consell Econòmic Local a la Seu\nL'òrgan haurà d'impulsar un Pla d'Actuació per potenciar les empreses i la indústria els propers anys La iniciativa es debatrà en el plenari del pròxim dilluns, dia 7 de juny.\nEl grup municipal del PSC-Progrés a l’Ajuntament vol potenciar les empreses i la indústria a la Seu a través de la creació d'un Consell Municipal d’Economia Local, en el qual hi estarien representats els diferents agents econòmics de la ciutat. Aquest òrgan hauria d’impulsar un Pla d’Actuació en aquest àmbit pels propers anys.\nEls objectius principals de la creació del Consell Municipal d’Economia Local serien definir les bases per al desenvolupament del sector, formular projectes i plans d'actuació, fer un seguiment de l'economia local, establir relacions amb entitats, empreses i institucions, a més de la divulgació de les actuacions de desenvolupament.\nProgrés recorda que la ciutat "compta amb un nombre important d’associacions, entitats i institucions que treballen de manera directa o indirecta en la promoció de l’economia local a través de diferents àmbits i sectors". En aquest sentit, assenyala l’Associació d’Empresaris de l’Alt Urgell, Turisme Rural Alt Urgell, l'Associació d’Hostaleria de l'Alt Urgell, la Cambra de Comerç, la Unió de Botiguers, el Consell Comarcal, Turisme La Seu, el FIDEM, el Departament de Treball, l'Associació de Transfronterers, el Col•legi d’Arquitectes o el mateix Ajuntament, entre d’altres. Així mateix, manifesta que la Seu també compta "amb empreses i empresaris que han esdevingut una referència en el seu sector i que cal tenir-los en compte".\nEl grup municipal afirma que cal coordinar-se, ja que actualment "no existeix un espai de debat i de trobada de tots els agents econòmics de la ciutat que ajudi a consensuar mesures i coordinar actuacions per a la creació de llocs de treball i de riquesa al territori". D'altra banda, el portaveu del partit, Òscar Ordeig, afegeix que "la conjuntura econòmica actual fa més necessari que mai impulsar un Pla d’Actuació de l’Economia Local que serveixi de guia, tenint en compte que la ciutat de La Seu, per primera vegada, es troba per sobre dels 750 desocupats, essent una de les principals preocupacions dels ciutadans".\nProgrés defensa que "des de les institucions públiques locals també cal dedicar esforços i recursos per donar suport al teixit productiu, impulsar la creació d’empreses i estimular l’emprenedoria local". Ordeig declara que “necessitem definir, entre tots, un model productiu propi que generi lloc de treball i asseguri un creixement sostenible”. I segueix afirmant: “S’ha de trobar fórmules per evitar que es tanquin empreses i, alhora, incentivar a la creació de nous negocis”.\nLa proposta de creació del Consell Municipal d'Economia Local es debatrà en el plenari del pròxim dilluns, dia 7 de juny.


El Servei de Pneumologia de l’Arnau i del Santa Maria i l’atenció primària de Lleida se sumen al Dia Mundial de la Malaltia Pulmonar | InfoICS\n← Es triplica en sis anys la supervivència als tumors cerebrals més agressius a Girona\nLes malalties neurodegeneratives, sota la lupa dels investigadors de l’IRBLleida →\nEl Servei de Pneumologia de l’Arnau i del Santa Maria i l’atenció primària de Lleida se sumen al Dia Mundial de la Malaltia Pulmonar\nPosted on 18 Novembre 2014\tby icscat\nLa malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC) es caracteritza per disminuir la quantitat d’aire que entra i surt de les vies respiratòries. Això passa perquè els bronquis perden l’elasticitat i s’obstrueixen per una excessiva producció de mucositat, i perquè es destrueixen els envans que separen els alvèols. Aquesta patologia engloba dues altres malalties més conegudes per la població: la bronquitis crònica i l’emfisema pulmonar. La principal causa que les provoca és l’hàbit de fumar. L’MPOC afecta homes i dones i té un gran impacte sobre la qualitat de vida dels pacients, les seves famílies i la societat en general. Actualment, l’MPOC és la tercera causa de mort al món. Al nostre país, afecta, aproximadament, un de cada deu adults més gran de 40 anys i, malauradament, més d’un 70% dels pacients que la pateixen no estan diagnosticats.\nSota el lema “Mai és massa tard”, el dia 19 de novembre de 2014, se celebra el Dia Mundial de l’MPOC i, per aquest motiu, l’Arnau, el Santa Maria i diversos CAP de Lleida organitzen un seguit d’activitats. Els centres de les poblacions d’Almacelles, Ponts, Mollerussa i Tremp organitzen xerrades per explicar les causes de l’MPOC, com afecta l’organisme, i la importància del tractament, la dieta i l’exercici en aquesta malaltia. Així mateix, a l’Arnau s’instal·larà una taula informativa al vestíbul, entre les 10 h i les 13 h, amb l’objectiu d’incrementar el coneixement de la població sobre aquesta malaltia. A més, es realitzaran espirometries gratuïtes a persones majors de 40 anys (fumadores actives i exfumadores). Igualment, es repartiran fullets informatius on s’oferiran consells per a la prevenció de la malaltia i sobre la importància del diagnòstic precoç i del compliment del tractament. Personal d’infermeria del Servei de Pneumologia farà una xerrada informativa sobre la malaltia a les 11 h a la sala d’actes de l’Hospital.\nActualment, des del Servei de Pneumologia de l’Arnau i el Santa Maria, juntament amb l’atenció primària i amb el suport de la Gerència Territorial de Lleida i la participació estreta de l’associació de pacients RESPIRA LLEIDA, s’estan posant en marxa iniciatives encaminades a millorar l’atenció integral dels pacients amb malalties pulmonars cròniques de tot el territori.\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícia i etiquetada amb atenció primària Lleida, Gerència Territorial Lleida, Hospital Santa Maria de Lleida, Hospital Universitari Arnau de Vilanova de Lleida, MPOC. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Vola, Carme! - El Temps\nMestra innovadora, escriptora compromesa, activista insubornable, defensora de la llengua. La mort de Carme Miquel deixa un buit enorme per al País. Repassar la seua trajectòria vital és reviure la història de la recuperació de l'ensenyament en la nostra llengua. EL TEMPS ho fa de la mà dels qui acompanyaren Miquel en aquell periple.\nCarme Miquel | Prats i Camps\nAra fa tot just vuit dies, Jaume Fullana, que en l’actualitat és director general de Política Educativa, va parlar telefònicament amb Carme Miquel. Li explicà, entusiasmada, que estava organitzant un homenatge a un avantpassat seu, represaliat durant el franquisme que havia emigrat a l’Argentina, amb origen a la Marina. «Feia la veu dèbil, per la malaltia, però estava capficada en enllestir aquell acte», explica Fullana, que com Miquel, fou dels fundadors del que avui es coneix com Escola Valenciana. L’anècdota il·lustra la personalitat de Carme Miquel: una dona entusiasta, vitalista i treballadora, molt treballadora. Una dona d’aquelles «subterrànies», que en diria Joan Fuster, algú que des de l’anonimat va fer una tasca imprescindible en el redreçament del país i de l’idioma. Mestra, escriptora, activista i ecologista abans que estiguera de moda ser-ho, Miquel va faltar dimarts a la matinada a causa d’un càncer. Amb ella marxa un dels grans referents d’Escola Valenciana. «Una persona imprescindible», en paraules de Laura Font, presidenta de la Coordinadora de Pares i Mares d'Alumnes i Professors d'Ensenyament en Valencià (CAPPEV).\nMestra i filla de mestres, Carme Miquel va nàixer a la Nucia (Marina Baixa) l’any 1944, per bé que el seu referent territorial sempre fou Gata i el seu estimat Montgó. Ensenyar i aprendre la fascinaven, però no de la manera com ho feien en l’escola nacionalcatòlica en què ella va haver de créixer. «Quan jo vaig començar a estudiar Magisteri em vaig adonar que aquella escola que jo havia viscut, i que era l’escola dels meus pares com a mestres, era horrorosa», li explicà Carme Miquel al periodista Albert Vicent amb motiu de l’homenatge que la Fundació Bromera li va retre el gener passat. A ella li interessaven altres models pedagògics. Incorporada al Grup de Joventut de lo Rat Penat -aleshores, un reducte de valencianistes- acabada de llicenciar, prompte Miquel va trobar inquietuds compartides amb altres coetanis. Fou així com dins Lo Rat Penat van reactivar la secció de Pedagogia, fins aleshores somorta. Adela Costa, Pilar Calatayud, Mercé Viana, Roser Santolària, Tere Pitxer, Alfred Ramos... formaren part d'aquella conlloga de docents.\n“Vam entrar en contacte amb la pedagogia Freinet, que a França o Itàlia tenia molta presència, i ens adonàrem que allò era el que ens estimulava. Alhora, vam recuperar el llegat de mestres republicans, com Soler i Godes, Antoni Porcar i Candel, Carles Salvador”, explica el mestre Ferran Zurriaga, un dels referents del moviment freinetista, a EL TEMPS. Del que es tractava era de parar més atenció a les inquietuds dels infants, de despertar-los la curiositat i d’incitar processos d’aprenentatge motivadors. Renovació pedagògica pura, que Miquel pogué començar a posar en pràctica a l’escola de Tavernes de la Valldigna. Ella, com Zurriaga, foren dels primers mestres del País Valencià a ensenyar en l’idioma propi, a pesar de totes les barreres. De fet, la trajectòria vital de Miquel és, també, la història de l’ensenyament en llengua pròpia al País Valencià.\nAquella primerenca secció de Pedagogia derivà, el 1977, en la creació del Moviment Cooperatiu d'Escola Popular del País Valencià. Paral·lelament sorgiren altres plataformes, com ara el Secretariat per l'Ensenyament en Valencià, impulsat per l'editor Eliseu Climent. Eren aquells temps d'efervescència nacional. La revista Al Vent, el programa radiofònic Nosaltres els valencians sorgeixen en aquesta època. "Era una etapa de sinèrgies, de molta militància, on participàvem en molts casos en diversos projectes alhora", explica Alfred Ramos, que s'ha encarregat de documentar aquella època. “Hi havia els mestres formats, però Carme Miquel fou una persona indispensable per articular tot aquell moviment”, explica l’editor Eliseu Climent, impulsor del Secretariat, qui destaca d’aquella docent “la discreció i eficàcia”. Perquè Miquel no fou mai, una dona d’aparences, sinó d’anar per feina, treballadora, desllorigadora quan calia. "Eren moltes les persones treballant des del voluntarisme i la militància, però Ferran Zurriaga i Carme Miquel eren com John Lenon i Paul Mc Cartney, indispensables", afegeix Ramos.\nA l'igual que Ramos, Miquel formà part de l’equip de la secció de Pedagogia que, per encàrrec de Manuel Sanchis Guarner, creà els primers materials per estudiar en català a les aules en l'Institut de Ciències de l'Educació de la Universitat de València. Era meitat de la dècada dels 70 i començava a albirar-se una nova etapa, també per a l’idioma. Alguns d’aquells manuals són, de fet, els que van instruir la primera generació de joves d’EGB que van estudiar en la llengua nadiua, quan la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià (LUEV) estava encara a les beceroles. Veles i Vents, El llibre de Pau, Sambori, Amics, Vola, Topi!, Parotet, Milotxa,... Llibres amb voluntat pedagògica que representaven un pas cabdal en la normalització de la llengua. Maria Victoria Navarro, Ferran Zurriaga, Tere Pitxer, Adela Costa, Marisa Lacuesta, Manolo Civera, Empar Arenas,... en foren alguns dels autors. “Resultava un poc contradictori perquè des del freinetisme sempre havíem advocat per la supressió dels llibres de text i, de sobte, ens vam trobar fent llibres. Del que es tractava era de respondre a la necessitat urgent d’alfabetitzar en la nostra llengua”, explica Alfred Ramos, que va participar directament en aquell procés.\nA aquestes plataformes per la renovació de l’escola en català van seguir la creació el 1984, sota la direcció de Miquel, de la Coordinadora d’Alumnes, Pares i Professors per l’ensenyament Públic en Valencià (CAPEEV), una entitat que fou el germen per al naixement, anys després, d’Escola Valenciana. Era la dècada dels 80 i, amb la LUEV ja aprovada, encara molts pares i mares manifestaven recels pel fet que els seus fills i filles estudiaren en una llengua que, durant molt de temps, havia estat considerada vulgar. Alhora, però, s’anava articulant, en l’àmbit comarcal, un moviment de mestres i progenitors que apostaven perquè la llengua esdevinguera un element d’articulació, també a l’escola.\nEl setembre de 1985 es va celebrar a Benifaió, a la Ribera Alta, la que es considera la primera Trobada del que després seria Escola Valenciana. Aquella fou la llavor d’un fruit que s’ha disseminat arreu del territori. També a València ciutat, on a pesar del tossut procés de castellanització, es va celebrar el 1989 la primera Trobada del Cap-i-Casal. “Fer la Trobada a València era una prova de foc, que vam superar amb escreix”, comentava Carme Miquel a aquest setmanari amb motiu del 25 aniversari de les Trobades. Miquel fou presidenta d’Escola Valenciana entre els anys 1988 i 1992. “Ella ha estat el gran referent d’Escola Valenciana”, assegura Jaume Fullana, que en fou un altre dels fundadors.\n“La seua activitat era impressionant, sempre tenia projectes entre mans, iniciatives que ella espentava o per a les quals la reclamaven”, explica Tonetxo Pardiñas, de la Societat Coral el Micalet, que li va atorgar el Micalet d’Honor el 1995. I és que, al marge del seu activisme -també formava part del Sindicat de Treballadors i Treballadores de l'Ensenyament del País Valencià, STEPV-, Miquel també va tindre una fecunda producció literària: una trentena d’obres que van des de la literatura juvenil a l’assaig, passant per la novel·la. Amb Aigua en cistella, que ha superat les deu edicions, es va convertir en la primera dona guardonada amb el Premi de Novel·la Ciutat d’Alzira, l’any 1999.\nL’etapa de captiveri lingüístic i cultural del Partit Popular reforçà encara més la seua militància. No només en l’àmbit de l’ensenyament. La depredació del territori emergí, en aquesta etapa, com una preocupació central també de la seua producció literària. D’aquests anys de totxo i ciment són L’amenaça de les grues, Llum i estel i Mataren el verd, una crònica novel·lada de la resistència popular dels veïns del barri de la Punta de València. “Per a ella, sense sostenibilitat no hi havia vida”, explica Laura Pont, actual presidenta de la Coordinadora d’Alumnes, Pares i Professors per l’Ensenyament Públic en Valencià (CAPPEV). “Ella no es va rendir mai, fins i tot quan en l’etapa més negra ens negaven el pa i la sal, ella buscava un camí per on eixir-se’n amb la seua”, diu Pont.\n“Diuen els científics -afegeix Jaume Fullana- que quan una persona no té referències visuals, perd el sentit, camina en cercles i torna al mateix punt constantment. Ella, no. Sempre ha tirat endavant, fins i tot enmig de la foscor o de l’ermot”. Dimarts a la matinada el seu camí per la vida va arribar al seu final. Ahir , al dinar que setmanalment celebren els freinetistes a l’Octubre Centre de Cultura Contemporània de València, va faltar una comensal. Va faltar Carme, la Carme incombustible i alegre que tant s'estimava el seu País.


El conseller Llena visita els regs d'Oliana, Peramola, Bassella i Pinell del Solsonès\nEl govern català va desencallar, el passat dia 9 de juny, aquest reg històric\nEl conseller d’Agricultura, Alimentació i Acció Rural, Joaquim Llena, acompanyat del director general de Desenvolupament Rural, Jordi Bertran, i del director dels Serveis Territorials del DAR a l’Alt Pirineu i Aran, Josep Escales, visita demà dijous, a partir de les 12:00 hores, els regs d’Oliana, Peramola, Bassella, i Pinell del Solsonès. El punt de trobada és a l’ajuntament d’Oliana, des d’on es traslladarà al mirador natural de la zona del Castell.\nEl govern català va desencallar, el passat dia 9 de juny, aquest reg històric, reclamat pel territori des de fa anys. Així, arran de la fixació de l’aportació econòmica dels beneficiaris d’aquests regadius compensatoris pel pantà de Rialb (Bassella Marge esquerra i Pinell del Solsonès, de Peramola-Bassella marge dret, i d’Oliana), l’executiu executarà les obres de la xarxa de distribució d’aquests regadius de compensació de l’embassament de Rialb amb un import total de 13,4 milions d’euros i, per la seva banda, la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre (CHE) les de la xarxa primària.\nPosteriorment, a les 12:45 hores, presidirà l’acte de lliurament de les Escriptures de Concentració Parcel·lària, que tindrà lloc al Casino de Peramola.\nVisita als regs d’Oliana, Peramola, Bassella, i Pinell del Solsonès\nPlaça de la Reguereta. s/n\nLliurament de les Escriptures de Concentració Parcel·lària\n12:00|.Ajuntament (pl. de la Reguereta, s/n)|Oliana (L' Alt Urgell)\nEl conseller d’Agricultura, Alimentació i Acció Rural, Joaquim Llena, acompanyat del director general de Desenvolupament Rural, Jordi Bertran, i del director dels Serveis Territorials del DAR a l’Alt Pirineu i Aran, Josep Escales, visitarà els regs d’Oliana, Peramola, Bassella, i Pinell del Solsonès. Posteriorment, a les 12.45 hores, a Peramola, presideix el lliurament de les Escriptures de Concentració Parcel·lària.


Dúplex de 3 dormitoris amb estudi i terrassa de 120m². - Gran Via Immobiliària - Figueres\nDúplex de 3 dormitoris amb estudi i terrassa de 120m².\nVistes Mar Muntanya\nSup. Immoble 77 m²\nSup. Construïda 101 m²\nSup. Terrassa 120 m²\nConsum energètic E 206kW h m² / any\nEmissions E 34kg CO₂ m² / any\nPreu de l'immoble 225.000€\nEstalvi aportat 45.000€ 20%


Consulteu les orientacions de la Generalitat de Catalunya sobre el Servei Comunitari, pel curs 2020-2021\nQuè és el portal del Servei Comunitari?\nEl portal del Servei Comunitari s'adreça a les direccions i els docents dels centres educatius de secundària de Sabadell per facilitar el contacte i oferir les accions educatives generades per les diverses entitats, institucions i departaments municipals de la ciutat.\nQue és el Servei Comunitari?\nEl Servei comunitari és una acció educativa per desenvolupar la competència social i ciutadana.\nTé com a finalitat garantir que els estudiants, al llarg de la seva trajectòria escolar, experimentin i protagonitzin accions de compromís cívic, aprenguin en l’exercici actiu de la ciutadania i posin en joc els seus coneixements i capacitats al servei de la comunitat.\nLes propostes s'adrecen a l'alumnat de 3r i 4t d'ESO i són d'obligat compliment per part dels centres educatius de secundària, a partir del curs 2019-2020.\n- Per coherència educativa: alumnes altament qualificats i altament compromesos\n- Pel seu caràcter transformador\n- Perquè promou els valors instrumentals: compromís, actitud crítica, responsabilitat, esforç, respecte, participació, diàleg, austeritat...\n- Desenvolupar la competència social i ciutadana, afavorint una actitud crítica i compromesa davant la societat, per tal d’esdevenir membres actius en una societat catalana democràtica i participativa.\n- Desenvolupar habilitats relacionades amb el disseny i realització de projectes i amb el treball d’equip.\n- Donar a conèixer a l’alumnat i les seves famílies la xarxa associativa i les entitats de l’entorn, per tal de promoure la participació dels joves.\n- Promoure el treball en xarxa entre els diferents agents educatius de l’entorn.\n- Donar una resposta educativa a les necessitats emergents de l’entorn escolar.\n- Augmentar la participació en el teixit associatiu i les entitats de caire social per fomentar el compromís amb la construcció d’una societat més justa, cohesionada i arrelada al territori.\nAmb els agents implicats al territori:\nLa metodologia que s'utilitza és la d’Aprenentatge Servei (APS) i s'articula des del currículum.\nL'Aprenentatge Servei és una proposta educativa que combina processos d'aprenentatge i de servei a la comunitat en un sol projecte ben articulat en el qual els alumnes es formen tot treballant sobre necessitats reals de l'entorn amb l'objectiu de millorar-lo.\n- El Servei Comunitari desenvolupa la competència bàsica social i ciutadana i per tant pot formar part de la programació d’una o vàries matèries.\n- Compta amb l’autorització escrita de pares, mares o tutors legals\n- L’alumnat està cobert per l’assegurança escolar en cas d’accident en el desenvolupament del servei comunitari a l’entitat o in itinere.\n- Els centres públics de titularitat de la Generalitat tenen la cobertura de la pòlissa d’assegurances de la responsabilitat patrimonial civil i els centres concertats, hauran de contractar una pòlissa de responsabilitat civil i patrimonial. En el cas d’entitats col·laboradores, és l’entitat qui haurà de tenir contractada una assegurança de responsabilitat civil.\n- El Departament d’Ensenyament signa convenis amb les entitats que col·laboren amb els centres de titularitat pública. Els centres privats i privats concertats hauran de signar amb les entitats el document jurídic que correspongui.\n- Els centres educatius signen documents de compromís amb les entitats col·laboradores on constin els compromisos adquirits.\nQuins àmbits temàtics?\nAcompanyament i suport a l'escolarització. Projectes de suport i acompanyament a l’escolarització i la formació. Coneixement de l’entorn i reforç escolar, classes de català per a nouvinguts, motivació per a l’estudi, classes d’adults...\nIntercanvi generacional. Projectes que pretenen apropar col·lectius de diferents edats amb l’objectiu de facilitar el coneixement mutu i l'intercanvi de coneixements, sabers i habilitats.\nPromoció de la salut i l'esport. Projectes de prevenció en l'àmbit de la salut, promoció d'estils de vida saludables i acompanyament de persones que pateixen malalties.\n- És una activitat curricular, obligatòria a partir del curs 2019-2020.\n- Es realitza a tercer o quart de l’ESO.\n- Pot estar ubicat en qualsevol matèria o matèries del currículum.\n- La durada mínima és de 20 hores, de les quals almenys 10 han de ser de servei.\n- El director del centre educatiu redacta el projecte de servei comunitari i l’inclou a la programació anual del centre.\n- Com activitat obligatòria, s’avalua com qualsevol altre contingut d’acord als objectius propis del projecte i els de la matèria o matèries on està ubicada.\nServei Comunitari al Centre de Recursos Pedagògics de Sabadell-Sant Quirze del Vallès\nServei Comunitari a XTEC


El nou geriàtric de Figueres, més a prop - Diari de Girona\nelisabet don figueres 01.04.2017 | 15:45\nEl projecte del nou geriàtric de l'Alt Empordà a Figueres es visualitza més a prop. Després que el passat mes de desembre la Junta del Patronat de la Fundació Salut Empordà aprovés l'execució del projecte, el pròxim dijous 6 d'abril, aquest passarà pel ple municipal. L'Ajuntament portarà a votació la cessió dels terrenys municipals de la zona Fages de Climent, on està previst que s'ubiqui el nou centre.\nFa més de 10 anys que es parla d'aquesta nova infraestructura però no ha estat fins als darrers mesos que s'han començat a concretar més les actuacions. Actualment la ciutat de Figueres només disposa d'una residència pública, els Arcs, que compta amb un total de 100 places i on hi ha una llista d'espera cada vegada més gran.\nDes de l'any 2006 es van dur a terme una sèrie de convenis amb la Generalitat, en els quals constava que hi havia de participar en la seva construcció i en la concentració posterior de places. L'entitat havia de pagar fins al 50% de l'equipament. Un any més tard tot va quedar aturat, però finalment es va poder resoldre el finançament del centre a través d'altres vies. El projecte té un cost aproximat d'uns 5 milions d'euros, dels quals 2,5 milions els posa la Fundació Salut Empordà, prop d'1 milió més de l'Ajuntament de Figueres i la resta per part del conveni entre el Departament de Treball i Afers Socials de la Generalitat i l'Obra Social La Caixa.\nUn calendari fixat\nL'alcaldessa i presidenta de la Fundació Salut Empordà, Marta Felip, explica que «a partir del moment en què es dugui a terme la cessió dels terrenys es podrà encarregar el projecte executiu i ja s'anirà a començar la construcció de les obres». El calendari fixa que el projecte es pugui aprovar el mes juny del 2017, cosa que permetria contractar l'obra i començar a construir al desembre o com a molt tard a principis de l'any 2018. Al cap d'un any l'Ajuntament creu que ja es podria posar l'equipament en ple funcionament.\nPer a Felip, la construcció de la residència, juntament amb el nou complex esportiu de l'Olivar Gran, seran un canvi important per al sector sud de Figueres. «Fins ara aquest barri havia quedat una mica deslligat de la resta de la ciutat, ja que només hi havia habitatges. Amb els dos equipaments proposats s'acabarà de completar d'una manera molt positiva», assegura l'alcaldessa, afegint que el projecte forma part «d'una de les seves grans fites dins el mandat».