Guanyem Girona fa un toc d’atenció a Marta Madrenas perquè compleixi els acords de cartipàs | Girona FM 92.7\nGuanyem Girona fa un toc d’atenció a Marta Madrenas perquè compleixi els acords de cartipàs\ndivendres 7 de febrer de 2020 | Política\nDenuncia incompliments o retards en els acords i exigeix més participació de l’oposició en les decisions del govern.\nEl principal grup de l'oposició ha presentat un llistat de incompliments i retards en els acords pactats al cartipàs fa 7 mesos. Recorden que mesures, com el plenari als barris s’havien de fer en 3 mesos des de l’aprovació i de moment no s’han definit.\nLa regidora de Guanyem, Dolors Serrra, explica que la proposta de fer un plenari municipal un cop a l’any lluny de la plaça del vi és per apropar-ho als veïns i veïnes de Girona.\nSerra també ha volgut destacar que una sola regidora amb dedicació exclusiva per una ciutat de 100.000 habitants és insuficient i l’absència dels regidors de l’oposició als Consells Escolars, tot i haver-se pactat la seva participació al cartipàs. En concret, explica que es va pactar fer una prova pilot a l’escola Dalmau Carles però a la primera reunió del consell escolar no es va convocar a Guanyem.\nDolors Serra diu que amb això volen fer un toc d’atenció al govern de Marta Madrenas.\nEl partit municipal també demana que el govern treballi conjuntament amb els partits de l’oposició a l’hora de prendre decisions importants per la ciutat. Exposen que a mes de febrer, s’han pres decisions en temes de mobilitat o habitatge, o fins i tot la suspensió dels concerts de barraques o les mesures preses pel temporal Glòria, i el govern no ha comptat amb altres partits.\nTall de veu_Dolors Serra_Atenció\nTall de veu_Dolors Serra_Plenari barris


El consistori rendeix tribut a la societat civil al costat de l’escultura ‘Llums de solidaritat’\nAlmassora ha homenatjat hui a les 17 víctimes mortals i a totes les entitats i persones que treballen per a aplacar la pandèmia. El centenar de convidats a la celebració s'ha reunit al costat de l'escultura ‘Llums de solidaritat’, de l'artista local Vicent Agustí Ballester, per a reconéixer a professionals i col·lectius socials per la labor enfront del coronavirus.\nLa presentadora, Lucía Martínez, ha conduït un acte “senzill i limitat en aforament per motius evidents però que volem fer extensiu a tota la societat civil perquè tots, d'alguna o una altra forma, hem col·laborat per a minimitzar els efectes de la pandèmia”, en paraules de l'alcaldessa, Merche Galí. La primera edil ha sigut l'encarregada d'entregar una placa a la coordinadora dels centres de salut d'Almassora, Gemma Monforte Gilabert, i la directora d'infermeria, Maribel Bellés Carregui.\nEl col·lectiu sanitari ha centrat el protagonisme d'un acte en el qual també han intervingut el president de Creu Roja, Óscar Balaguer Cornelles, i el de Càritas, Enrique Costa Claramonte. El consistori també ha cedit la paraula a les representants de Serveis Socials, Rosana Astasio Recuenco; Servei d'Informació i Atenció Ciutadana, María Antonia Fernández Muñoz, i Servei Municipal de Manteniment i Logística, Carmen Burguete Gil.\nL'acte ha comptat amb la interpretació de diverses peces musicals a càrrec del quartet de professors de l'Escola de Música Mestre Agut Manrique formart per Pedro Gilabert, Robert Nebot, Salomón Torres i Xusa Puerto. Després dels parlaments, el consistori ha entregat els diplomes commemoratius a les associacions que van renunciar a les seues subvencions per a destinar els fons a la lluita contra la pandèmia, a empreses que van col·laborar, particulars i voluntariat per la seua contribució enfront del coronavirus i també al Consorci Provincial de Bombers de Castelló, forces de seguretat i residències de la tercera edat.\nTant el diploma com la placa per al col·lectiu sanitari llueixen la imatge creada per l'artista local Paco Membrado Guinot amb un cor de l’arc de Sant Martí que emmarca un aplaudiment en record dels dies de confinament.\nTrasllat de Santa Quitèria\nLa celebració coincideix amb la finalitat de l'estat d'alarma però, tal com ha recordat Galí, no amb la desaparició de la pandèmia. Per aquest motiu, la Junta Local de Festes i la Policia Local d'Almassora traslladaran aquesta vesprada la imatge de Santa Quitèria des de l'ermita a l'església del Santíssim Crist del Calvari en vehicle descobert. Igual que l'any passat, la localitat renuncia hui a la tradicional romeria i la substitueix per un trajecte motoritzat per a evitar contagis de coronavirus.\nEl rector, Juan Ángel Tapiador, rebrà a la patrona en el convent després d'un recorregut pel traçat de costum per a permetre que el veïnat puga contemplar a la patrona en el seu retorn al nucli urbà. “Hem perdut molt de la vida que teníem fins a l'arribada de la pandèmia però es manté intacta la devoció per Santa Quitèria, a la qual podran visitar en horari de matí i vesprada fins al dia 21”, segons l'alcaldessa.


Riudoms presenta una programació amb 14 espectacles des de l’octubre fins al maig | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nRiudoms presenta una programació amb 14 espectacles des de l’octubre fins al maig\nLa companyia Clownic , amb ‘Hotel Flamingo’ -a la imatge- i ‘Turist’, serà a Riudoms per partida doble\nEl Teatre Auditori Casal Riudomenc ha presentat, aquest matí en una roda de premsa, la programació d’arts escèniques de la temporada 2021-2022 que arrencarà el diumenge 24 d’octubre.\nL’alcalde Pedret ha destacat que «en la temporada 2021-2022 seguim amb un nombre d’espectacles programat per sobre de la mitjana dels darrers anys, per assolir els dos mateixos objectius que amb la temporada anterior. D’una banda, oferir un espai segur per al gaudi de la cultura i contribuir de forma clara en la salut emocional de les persones, compensant d’alguna manera també el dèficit d’activitats al carrer que encara arrosseguem i, de l’altra, donar el màxim espai possible a l’activitat del sector cultural».\nLa temporada 2021-2022 comptarà amb un total de 14 espectacles de teatre, de teatre de públic familiar, de música i de caràcter multidisciplinar que inclou dansa, audiovisual, música i teatre. L’espectacle que donarà el tret de sortida a la nova temporada serà el concert de Pep Gimeno «Botifarra» que presentarà el seu treball «Arrels» el diumenge 24 d’octubre. El dissabte 13 de novembre, la cantant Beth portarà a Riudoms el seu últim disc «Origen». Ambdós concerts s’emmarquen dins el Festival Accents.\nEls Brugarol, amb Ramon Madaula\nEl primer espectacle que encetarà el nou any serà «Sand & Soulshine voices» del grup musical Soulshine Voices i que tindrà lloc el Dia de Reis. La banda presentarà un repertori arrelat a la tradició gòspel que s’amplia amb colors musicals provinents del estils afins: blues, jazz, funk i soul,\ni amb una característica en comú, la sacralitat d’aquestes cançons, que formen part d’un patrimoni històric i musical, i que estan connectades alhora amb l’experiència diària.\nEl diumenge 16 de gener serà el torn de l’obra teatral «Classe» amb Pol López, Carlota Olcina i Pau Roca. Una trobada entre pares i professor que ens mostra una triple confrontació divertida i punyent on xoquen les diferències de classe, els reptes del món educatiu i les dificultats a l’hora\nde relacionar-nos: amb l’escola, amb la parella, i amb la família. I pel diumenge 23 de gener, està previst un espectacle en el marc de la Festa Major de Sant Sebastià que es confirmarà pròximament.\nEl grup musical Soulshine Voices\nEl mes de febrer seran a l’escenari del Teatre Auditori l’actriu Àurea Márquez amb l’obra «La dona del tercer segona» el diumenge 6, i el nou espectacle terapèutic familiar del grup Xiula que presentarà el seu cinquè disc «Descontrol Mparental» el diumenge 13 de febrer.\nL’alcalde de Riudoms, durant la presentació. Foto: Cedida\nLa nova temporada seguirà mantenint les mateixes condicions de seguretat sanitàries en relació als espectadors que en la temporada anterior. A banda de les mesures d’obligat compliment com la mascareta, higiene de mans i la distància social, es mantindrà el límit d’aforament al 50%, tot i\nestar permès augmentar l’aforament fins a un màxim del 70%, i se seguirà amb la fórmula de seients alterns.


Notícies - Les taxes de l'Escola Oficial d'Idiomes augmentaran amb el nou curs\nL'EOI de Sant Cugat està ubicada a l'avinguda de Ragull\nLes taxes per al nou curs de l'Escola Oficial d'Idiomes (EOI) pujaran 22 euros en el cas de les matrícules oficials i vuit euros en les matrícules lliures. Aquest augment forma part de l'increment de preus que ha dut a terme el govern amb totes les taxes que gestiona la conselleria d'Ensenyament, segons marca la Llei de pressupostos. En el cas de l'escola oficial de Sant Cugat, la direcció del centre ha afirmat a Cugat.cat que la pujada de preus no afectarà el nombre d'inscripcions.\nL'Escola Oficial d'Idiomes de Sant Cugat, igual que la resta de centres del país, viu un augment de preus de cara al curs vinent. Els alumnes que optin per la matrícula oficial passen de pagar 155 a 176,95 euros, mentre que les matrícules lliures deixaran de costar 57 euros per pujar fins els 65,75 euros.\nEn el cas de les famílies nombroses de categoria general i monoparentals, els preus són de 88,5 euros per a les matrícules oficials i de 32,9 per a les lliures. Les famílies nombroses de categories especials tenen la matrícula gratuïta tant per a les persones que vulguin assistir a classe com les que es presentin directament a les proves.\nLes preinscripcions per al primer quadrimestre, a través de Eoidigital.com, començaran el 31 d'agost i acabaran el 4 de setembre, dia destinat a les preinscripcions presencials. El centre oficial de Sant Cugat farà públic durant la segona quinzena de juliol l'horari de les preinscripcions presencials i tota la informació sobre el procés d'admissió de nous alumnes.\nL'escola oficial santcugatenca està ubicada a l'avinguda de Ragull i imparteix anglès i alemany.


Laia Balasch Solé | dilluns, 22 de juny del 2015, a les 21.45\nEls tastaolletes tenen una cita el proper 4 de juliol al vespre al Poble-sec, on podran degustar desenes de plats tradicionals de l’Àfrica, l’Amèrica del Sud, Àsia, el Carib i Europa. Es tracta de la fi de festa del curs de formació Cuina del Món, un projecte de Sants-Montjuïc que busca unir persones de procedències diverses i afavorir la convivència al barri.\nEls 18 alumnes del curs impartit per Alexandra Formació mostraran les seves habilitats culinàries i presentaran plats de 14 països: Eslovàquia, Geòrgia, Síria, Ghana, el Brasil, l’Equador, Colòmbia, Veneçuela, Cuba, el Perú, la Xina i Espanya. El Marroc rebrà una menció especial i es prepararan dues degustacions de cuina marroquina. Un altre país destacat serà el Nepal: els diners que es recullin dels tastets es destinaran a les víctimes del terratrèmol a través de l’associació Amics del Nepal.\nLa jornada se celebra per tercer any consecutiu a la plaça de Navas i, a més de la degustació, els infants també podran participar en un taller per fer gotets de pastís de formatge al Centre Cívic el Sortidor.\n— alimentació — associacionisme — cuina\nEntrevista completa a Pere Vives, portaveu de la Fundació Pere Tarrés\nPere Vives: “Les colònies i els casals d’estiu difícilment recuperaran el nivell de fa cinc anys”\nLa floració de les tipuanes tenyeix la ciutat de groc en arribar l’estiu


Garantia de l'Estat és un sistema d'assegurança pública pel qual l'Estat espanyol assumix el compromís d'assegurar béns d'interés que se cedisquen temporalment per a la seua exhibició pública en algunes institucions organitzadores.\nGarantia de l'Estat protegix aquestes obres davant la possible destrucció, pèrdua, sostracció o dany que puguen tindre en el període comprés entre el préstec de l'obra i el moment de devolució al seu titular mitjançant una modalitat d'assegurança denominada "clau a clau", que cobrix els riscos des del moment de la recollida de l'obra al seu lloc d'origen fins a la devolució al lloc designat pel prestador, incloent per tant transport i estada.\nLa cobertura proporcionada pel sistema de garantia de l'Estat opera de forma idèntica a una pòlissa d'assegurança estesa per una companyia asseguradora, i cobrix tots els riscos que puguen afectar les obres assegurades.\nLegislació relativa a garantia de l'Estat\nLlei 16/1985, de 25 de juny, del patrimoni històric espanyol. Disposició addicional novena. (PDF: 73.5 kB)\nReial decret 1680/1991, de 15 de novembre, sobre garantia de l'Estat per a obres d'interés cultural. (PDF: 73.5 kB)


Fabricants i fabricants d'ampolles de càpsules de la Xina PET Brown | Embalatge Qianduo\nLes ampolles de plàstic PET ocupen un espai important en el mercat de gairebé tots els contenidors d’envasos. Això és naturalment inseparable dels avantatges de les ampolles de plàstic PET. En primer lloc, l'estabilitat del material de l'ampolla de plàstic per a mascotes és bona, resistent a la temperatura, en una temperatura determinada per mantenir l'estabilitat del material, especialment adequada per a l'envasament d'aliments. En segon lloc, les ampolles de plàstic per a mascotes són transparents i tenen el mateix aspecte que les ampolles de vidre, però són més lleugeres i més fràgils. En tercer lloc, les ampolles de plàstic per a mascotes són econòmiques, cosa que afavoreix l’estalvi del cost de l’embalatge. Finalment, les ampolles de plàstic per a mascotes tenen diverses formes, que poden donar forma a diverses formes.\nAvantatges de l'ampolla de PET\nMarró Les ampolles de PET són lleugeres i fermes, i la seva resistència i elasticitat són significativament superiors a les fabricades amb altres materials plàstics. L’ampolla de polièster és lleugera i ferma, i la seva resistència i elasticitat són significativament superiors a les fabricades amb altres materials plàstics. Pot suportar un impacte considerable sense danys. És adequat per fabricar ampolles d’embalatge de medicaments amb paret prima, pes lleuger i alta resistència. En el cas del mateix volum de medicament, el pes de l'ampolla de PET és només d'1 / 10 del de l'ampolla de vidre; el pes de l'ampolla de PET amb el mateix diàmetre exterior és 1,5 vegades el de l'ampolla de vidre. Les ampolles transparents o de color marró opac es poden fabricar amb matèria primera de PET.\nGrau alimentari Fabricant 10cc 50cc 100cc 150cc 250cc 300cc Ampolla de píndola de plàstic blanc HDPE PET PE HDPE buit\nMoldin per injecció\nL’òxid d’etilè mata els bacteris\nCaracterístiques de Good PET Bottle\nNormalment, a la nostra vida diària, les formes més habituals de les llaunes de plàstic són quadrades, rectangles, cercles, el·lipses, etc. des de la perspectiva del nostre ús, els seus avantatges són únics. El cos de l'ampolla ha d'estar ben format, amb alta transparència, sense bombolles, taques negres, taques d'oli, materials rígids, abrasions, anells durs, atomització i blanqueig. El color de l'ampolla de color ha de ser uniforme i sense diferències de color evidents. La cara final de la boca de l'ampolla ha de ser plana, sense danys ni escotadures, amb fils complets, cristal·lització completa, sense vessament, dibuix, deformació i taques d'oli per dins i per fora. La part inferior de l'ampolla ha d'estar ben formada, sense depressió, protuberància i centre. L'aspecte de l'ampolla de plàstic mèdic per a mascotes està lliure de contracció i deformació, ampolla plana, deformació de la paret lateral, fons convex i depressió. El producte té una superfície neta, no té olor peculiar, sequedat, no presenta taques de pols i oli i no té impuresa al seu interior.\nMés programes d'imatges\nAnterior: Càpsula PET Blau\nPròxim: Ampolla de càpsula PET de color verd


Fes un donatiu - Pau Costa Foundation\nInici Fes un donatiu\nFes un donatiu a la Fundació!\nFes això una donació anònima.\nEn nom de la FUNDACIÓ D'ECOLOGIA DEL FOC I GESTIÓ D'INCENDIS PAU COSTA ALCUBIERRE, (PAU COSTA FOUNDATION) propietària de l'domini web www.paucostafoundation.org i en virtut del que estableix el Reglament General de Protecció de Dades (UE 1679/2016) els informem que tractem les dades que ens facilita en el present formulari per tal de poder fer efectiva la seva donació a la Fundació. Les dades proporcionades es conservaran el temps necessari per complir amb les obligacions legals. Vostè té dret a obtenir confirmació sobre si en FUNDACIÓ D'ECOLOGIA DEL FOC I GESTIÓ D'INCENDIS PAU COSTA ALCUBIERRE (PAU COSTA FOUNDATION) estem tractant les seves dades personals per tant té dret a accedir a les seves dades personals, rectificar els inexactes o sol·licitar la seva supressió quan ja no siguin necessaris.\nTotal de la donació:\t30 €\nVull fer una donació...\nSelecciona la quantitat que vols donar o indica un import específic\nSi ho prefereixes, pots fer una transferència bancària (indicant el teu nom, cognoms i NIF) al nostre compte:\nEls donatius són un mitjà necessari de moltes fundacions per obtenir els recursos econòmics necessaris per realitzar els objectius fundacionals. Amb aquesta col·laboració econòmica, la Pau Costa Foundation es compromet a continuar desenvolupant projectes, estudis, investigació, formació i divulgació en l'àmbit dels incendis forestals.\nPer col·laborar pots fer una contribució econòmica puntual de la quantitat que vulguis. Entre abril i juny de l'any següent al donatiu, la Fundació Pau Costa enviarà el Certificat de Donació als seus membres.\nEscriu-nos a donacions@paucostafoundation.org per a qualsevol consulta relacionada amb el descrit anteriorment.\nEls primers 150€ de donació et desgraven un 75% en la declaració de l'IRPF i un 30% a partir d'aquesta quantitat. Ser Membre de la Fundació Pau Costa, en realitat, et costa 35€ a l'any:


Gran Bretanya té una situació més estable que la resta d’Europa en el desenvolupament industrial i en l’auge de la burgesia com a nova classe social que s’havien imposat. A la segona meitat del segle XIX, cap al 1850, Gran Bretanya es situava al capdavant dels països europeus:\n· Revolució industrial à millores industrials.\n· Augment de la producció.\n· Colonialisme: Expansió colonial.\n· Lliure mercat.\nDavant d’aquest panorama es respira una eufòria econòmica liberal i es dóna el primer cas d’utilitarisme:\nEl primer en desenvolupar l’utilitarisme va ser Jeremy Bentham. Com a utilitarisme entenem aquelles teories ètiques que utilitzen la utilitat com a criteri per determinar si una acció és moral o no.\nJeremy Bentham es va quedar impressionat amb les idees de Hume (impressions i idees: tota idea prové d’una impressió i aquestes a la seva vegada provenen de l’experiència). Bentham proposa que el criteri d’utilitat podria fonamentar les nostres accions i, seguint Home, que les reflexions teòriques sobre el bé són absurdes i que els judicis morals no són objecte de coneixement. Per tant, si un judici moral no és objecte de coneixement hem d’anar a la “praxis” per determinar el criteri moral.\nL’experiència es redueix al plaer sensorial, intel·lectual i moral i al dolor. El plaer i el dolor són els criteris que defineixen la nostra felicitat. En aquest punt s’identifica allò útil amb allò bo i en aquesta mesura obtenim: Serà boa tota aquella acció que contribueixi a augmentar la nostra felicitat (plaer), totes aquelles accions que contribueixin a disminuir la nostra felicitat seran dolentes (dolor).\nPrecisament per evitar els casos d’egoisme (la meva felicitat augmenta a costa del dolor dels altres) es crea el principi de felicitat: Amb les nostres accions hem d’assegurar la major quantitat possible de felicitat per al major nombre d’individus. Si seguim aquest principi evitem casos d’egoisme. Bentham fonamenta el principi de felicitat amb una relació quantitativa, Stuart Mill, en canvi, el fonamentarà amb una relació qualitativa.\nL’UTILITARISME HUMANISTA D’STUART MILL\nStuart Mill (1806-1873) va ser educat i disciplinat pel seu pare en l’utilitarisme més estricte. Va caure en una profunda crisi personal i s’enfonsà en la soledat amb 28 anys. Va rebre la influència de l’empirisme de Hume però va ser capaç d’imprimir una dimensió particular al seu pensament. Tot i ser defensor de les llibertats fonamentals de l’ésser humà (liberalisme) estableix uns límits per aquesta llibertat: Les accions d’un individu no poden afectar les llibertats dels altres, aquests límits són la garantia de la nostra llibertat.\nÉs l’estat qui ha d’intervenir en la societat civil per garantir els drets dels seus membres. La tolerància és la guia d’una societat plural i la garantia de la llibertat i el progrés.\nL’utilitarisme també serà aplicat a l’ètica i a la política. El seu utilitarisme és matisat per la seva preocupació social i l’humanisme: “la felicitat particular ve lligada al benestar del conjunt social”.\nL’èxit de les condicions que fan possible aquest benestar social és responsabilitat de l’estat i les seves lleis.\nLa reflexió filosòfica de l’autor és molt àmplia: avarca lògica, ètica...\nLa seva obra principal és “el sistema de la lògica racional i inductiva” (1843).\n· Tot el coneixement es redueix a les dades de l’experiència.\n· Negació dels judicis transcendents “a priori” de Kant.\n· Aportació de mètodes inductius, mètodes que serveixen en l’àmbit científic (investigació) tant per descobrir lleis com per comprovar hipòtesis científiques de manera que permeten generalitzar la inducció i formular proposicions universals sempre sota les dades de l’experiència.\n· Els seus principis són: acord, acord i diferència, restants i variacions concomitants.\n· Stuart Mill diu que els límits del llenguatge i del saber són els de la percepció.\no Hume dirà que les idees surten de les impressions que són percepcions de la realitat.\no Wittgenstein farà un triangle entre llenguatge, realitat i llenguatge.\n· Seguint a Kant, Stuart Mill defensarà només l’existència dels fenòmens: Només podem conèixer els fenòmens (allò que ens apareix), mai el noümen (la realitat en sí).\n· Critica les substàncies.\n· Les coses són només “possibilitats permanents de sensació).\nDesprés de la seva mort es van publicar tres assaigs sobre la religió:\n1. Parla de que és impossible que Déu sigui infinitament bo i que alhora el mal existeixi.\n2. Proposa una religió natural a favor del progrés i amb ideals de perfecció i comunió amb els altres.\n3. Es dedica a perfilar la seva posició respecte Déu: es defineix com a agnòstic (no pot demostrar ni l’existència ni la no existència de Déu) i parla d’una vida futura no eterna.\nLes lleis que regeixen l’economia no són immutables, poden canviar o no es poden reduir a l’afany de lucre (guanyar diners per un mateix). Els elements que incideixen el creixement econòmic són la seguretat i els incentius.\nEls fets econòmics pertanyen al domini dels fets socials i no al domini dels fets naturals. Stuart Mill distingeix entre les lleis de producció i les lleis de distribució. El dret a la propietat s’ha de subordinar a la seva funció social.\nL’utilitarisme és una teoria ètica que defensa la utilitat com a criteri o principi bàsic de valoració moral. Un acte és recte o lícit si produeix el màxim de felicitat (més plaer, menys dolor) per al màxim nombre de persones. L’ètica utilitarista es regeix per les conseqüències, és a dir, les accions en sí no tenen un valor (bo o dolent) en elles mateixes, sinó pels efectes que produeixen, els quals depenen de la felicitat que proporcionen, no només individual, sinó social, la qual en darrer terme també reverteix en l’individu.\nEndemonisme: Aconseguir el màxim nombre de felicitat pel màxim nombre de persones possible à màxima utilitarista..\nL’utilitarisme té dues visions:\n· Visió quantitativa de Bentham.\n· Visió qualitativa d’Stuart Mill.\nPer Stuart Mill no tots els plaers són igual, alguns són més desitjables i valuosos, en especial aquells que estan en relació amb l’autoperfeccionament individual. L’ésser humà està dotat de qualitats intel·lectuals o afectives de caràcter actiu, això és diferents als animals ja que aquells tenen una tendència passiva cap al plaer. Hi ha dos tipus de plaers:\n· Plaers inferiors: Absència d’aquests plaers provoca dolor (igual als animals).\n· Plaers superiors: Plaers intel·lectuals, estètics, morals.\nStuart Mill considera que la felicitat està en relació amb el desenvolupament de les facultats actives pròpiament humanes: proposar-se objectius i aconseguir-los, la identitat i l’empatia vers els altres.\nStuart Mill dirà: “és millor ser un Sòcrates insatisfet que un porc satisfet” à La felicitat depèn de les facultats humanes, facultats com proposar-se objectius, facultats que no tenen els animals: Millor un humà (Sòcrates) insatisfet (que no aconsegueix els seus objectius) que no un porc (animal) satisfet.\nLa llibertat individual que defensa Stuart Mill consisteix en la possibilitat de l’autodesenvolupament, de fer-se un a sí mateix, fins al punt que mai s’ha d’obligar a ningú a fer determinades accions. No es pot impedir que una persona realitzi la seva lliure voluntat encara que des del nostre punt de vista pugui semblar equivocada: és actuar des de la persuasió/convenciment. Stuart Mill anomena aquesta forma radical de respecte a l’autonomia individual “principi del dany”.\nEl pensament polític d’Stuart Mill ha estat definit com a liberalisme social (reformisme). Podem dir que liberalisme és un conjunt d’idees polítiques i econòmiques que defensen la màxima llibertat i la mínima intervenció de l’estat en la vida individual i comunitària. No obstant això, al defensar l’economia de mercat, veu necessària la implicació dels principis ètics i humanistes a fi d’aconseguir més llibertat social seguint el principi: màxima de felicitat pel màxim nombre de persones. En aquest sentit l’estat té una sèrie de funcions:\n· Defensar la llibertat individual.\n· Assegurar l’educació dels seus ciutadans.\n· Protegir el dret de les minories.\n· Vigilar per la justícia social.\nL’ideal utilitarista d’Stuart Mill és que cada individu pugui desenvolupar al màxim les seves capacitats i pensa que això només és possible en democràcia que respecti la llibertat i eduqui els seus ciutadans.\nBentham havia fet ja una crítica a les teories del contracte social (Locke/Hobbes/Rousseau) i ell ja havia proposar que la legitimitat (justícia pel poble) de l’estat no era l’origen contractual, sinó en la seva utilitat. Aquesta utilitat seria la capacitat de respondre als interessos dels ciutadans. Un estat serà útil quan respongui al màxim nombre de felicitat pel màxim nombre de persones. Les lleis han de ser útils i en el moment que deixin de ser-ho, caldrà canviar-les (progrés).\nStuart Mill fa un pas més enllà i diu que l’estat s’ha d’implicar al progrés humà: ha d’actuar de corrector davant de les desigualtats i promoure una llibertat personal autèntica. És per aquest motiu que l’estat ha de tenir cinc funcions:\n· Defensar les llibertat fonamentals.\n· Fonamentar estils de vida diferents que aportin creativitat al conjunt social.\n· Protegir la llibertat de consciència i expressió.\no La llibertat d’expressió es defensa impedint el domini de l’opinió pública, com a imposició de formes de vida uniformes davant de les creacions individuals i minoritàries.\n· Defensar el principi de tolerància.\n· Promoure l’autoperfeccionament i finançar l’educació de totes les persones. Aquesta educació cal encomanar-la a pares, mares i mestres ben cultivats a fi de poder-se convertir en ciutadans i gaudir dels béns culturals que són patrimoni de tots.\nLa seva obra cabdal (Stuart Mill) és l’obra “sobre la llibertat” (1859) on es pregunta: “quin és llavors el límit de la sobirania de l’individu sobre sí mateix? On comença la sobirania de la societat? Quin tant de la vida humana ha d’assignar-se a la individualitat i quin tant a la societat?”. Ell mateix respon: “La societat només està autoritzada a actuar contra els individus quan vulnerin els drets dels altres però no si actuen demanar-se de la voluntat acostumada seguint el principi del dany.\nLa inèrcia del capitalisme de mercat en la societat del segle XIX mostrava que no garantia la felicitat a la majoria, sinó que promou la desigualtat social i una misèria més gran. El risc de fractura social era imminent si no s’aconseguia millor la situació econòmica, política i social dels treballadors.\nÉs en aquesta línia que Stuart Mill va defensar el sufragi universal i la igualtat entre homes i dones. Ell es va decantar per una democràtica representativa que prometés dos correctius:\n1. El sistema electoral haurà de ser proporcional per tal de garantir la representació parlamentària de les minories.\n2. Els més capacitat tinguessin més influència amb el seu vot (Plató).\nPublicat per paula cll a 6:39\nDe la revolució política a la revolució industrial.\n· Separació d’Església i Estat (protestantisme i catolicisme).\n· Guerra Civil (La Gloriosa).\n· Naixement de la burgesia (lligada a la revolució industrial).\n· Màquina de vapor.\n· Els avenços de la ciència i de la tècnica fan créixer l’interès de diferents pensadors o filòsofs. Neixen les inquietuds a l’hora d’analitzar l’origen i conèixer la validesa del coneixement humà.\nCONEIXEMENT I EXPERIÈNCIA (empirisme)\nConeixement - Idees à Representacions mentals.\nMAI SERAN IDEES INNATES\nPer tenir seguretat que el nostre coneixement és segur cal analitzar l’origen i la validesa de les idees,\nJohn Locke (1652-1704)\nLes obres de Locke constitueixen l’inici del pensament il·lustrat (la il·lustració és un moviment que es dóna a França). John Locke per una banda du a terme la primera exposició sistemàtica d’una teoria empírica del coneixement i per l’altra banda a l’àmbit polític constitueix el fonament teòric del liberalisme modern.\n“Assaig sobre l’enteniment humà” (1690) à Teoria empírica. Dins d’aquesta obra pretén analitzar quin és l’origen i quins són els límits i els graus del coneixement humà.\nFonament teòric del liberalisme modern\n“Dos tractats del govern civil” (1690)\n“Carta sobre la tolerància” (1689)\nLocke defensava, políticament, el dret natural i un estat que garanteixi aquests drets (drets naturals). Ell creia en la divisió de poders (Execuitiu, judicial i legislatiu) i la tolerància religiosa).\nL’empirisme és el segon gran moviment filosòfic de l’edat moderna (“empeiría” el que etimològicament significa experiència): Tot coneixement deriva en l’última instància de l’experiència sensible. Característiques:\n1. Tot el coneixement comença amb l’experiència sensible.\n2. La ment en néixer és com un full en blanc (tabula rassa): Negació de l’existència d’idees innates (no innatisme).\n3. El coneixement és coneixement d’idees o percepcions. No coneixem directament la realitat sinó les idees sobre la realitat.\n4. Tot coneixement només es pot justificar a partir de l’experiència sensible. Si no és possible assignar un pensament a una experiència sensible cal rebutjar el pensament.\nTEORIA EMPIRISTA DEL CONEIXEMENT 1\nEl punt de partida de la teoria del coneixement de Locke és la crítica al racionalisme (no hi ha idees innates en l’empirisme), al néixer la ment és un paper en blanc, no tenim impressions com dirà Locke. Ell ho demostra amb els nens i els idiotes. Les idees són resultats de l’experiència i fan d’intermediari entre les coses i la ment: La cosa és a la realitat i la ment és a la idea de cosa.\nSegons Locke les idees sorgeixen de la percepció, aquesta percepció pot ser externa o interna. L’externa farà referència a la sensació i la interna a la reflexió del subjecte. Mitjançant la sensació captem qualitats sensibles de la realitat però les idees que tenim sorgides de la reflexió són causades pel jo mateix i de l’experiència que té de sí mateix.\nLocke anomenarà a totes les idees de sensació i reflexió: idees simples. Les idees simples són dades soltes de la realitat exterior o interior. La ment rep passivament les idees simples però no està limitada només a aquestes. La ment té un paper actiu en la producció del coneixement i a partir de l’associació d’idees simples sorgeixen les idees complexes.\nLa primera classificació de Locke, a més a més, ens figura una classificació de les idees de sensació: idees de qualitat primària, idees de qualitat secundària i idees mixtes/de potència.\n· Qualitats primàries: La forma.\n· Qualitats secundàries: El color, el gust, la textura.\n· Qualitats mixtes/de potència: Idea que rep un canvi.\nLes qualitats primàries són objectives i no depenen del subjecte que les pensa, són inseparables a l’objecte. Pertanyen a l’objecte i es mantenen inalterables.\nLes qualitats secundàries són subjectives el que ens permet concloure que aquestes no s’assemblen al cos que representen.\nLes qualitats mixtes parlen de la potència del cossos per produir o rebre canvis.\nLa ment rep positivament les idees simples però no es limita a aquestes. Les idees complexes permeten conèixer objectes, fets i un món ordenat. Locke farà una tercera classificació, aquest cop d’idees complexes:\nLes idees de substància, les quals podem dividir en:\n· Realitats concretes (arbre, llapis): Serveixen de suport a les sensacions.\n· Substàncies “especials”\n1. Intuïtiu: Jo\n2. Demostratiu: Déu.\n3. Sensitiu: Món.\nLes idees de mode són les maneres en que l’objecte es presenta: Les idees de superfície, distància o ordre són diferents modes que adopta l’objecte.\nLes idees de relació són la comparació d’una idea amb una altra.\nTEORIA EMPIRISTA DEL CONEIXEMENT 2\nLa idea per Locke és allò que la ment percep en sí mateixa o és objecte de percepció, de pensament o d’enteniment. Aquestes idees procedeixen de l’experiència (tesi de la no-existència de les idees innates).\nSi totes les idees provenen de l’experiència, no hi ha idees innates. Ni els bojos ni els nens comprenen idees com ànima. La ment és una tabula rassa.\nHi ha dos tipus d’idees: les idees de sensació i les idees de reflexió.\nLes idees de sensació, externes, inclouen idees com: fred, calor, groc (percepcions diverses).\nLes idees de reflexió, internes, inclouen idees com: record, pensament.\nLa sensació i la reflexió són les dues fonts de coneixement d’on parteixen totes les idees que podem tenir. El conjunt de les dues és l’experiència que és d’on deriva el coneixement.\nLlavors Locke fa una segona classificació, del tipus d’idees:\n· Idees simples: Aquelles que la ment rep positivament, indivisibles i completes, dades immediates de l’experiència. Els únics materials dels nostres pensaments. D’aquestes idees simples Locke dirà que n’hi ha tres:\no Les idees de sensació les percepcions de les quals són la primera font de coneixement, dividides en:\n§ Idees de qualitats primàries: Arriben a la ment per més d’un sentit i no es poden separar dels cossos. Són objectives.\n§ Idees de qualitats secundàries: Arriben a la ment oer un sol sentit i són subjectives. No són realment als cossos, són pel subjecte. Les seves aparences varien en l’abast del nostre sentit.\n§ Idees de potència: La potència que posseeixen els cossos per poder ser modificats i rebre canvis. Allò que l’objecte pot arribar a ser.\no Les idees de reflexió: Quan la ment està activa. Aquesta és la segona font de coneixement.\no Les idees mixtes: La combinació de les dues primeres idees. Idees com: existència o plaer.\n· Idees complexes: Són els resultat de l’activitat de l’enteniment quan compara, uneix o separa les idees simples. Les idees complexes es divideixen en:\no Idees de mode: Idees complexes que no substitueixen per elles mateixes sinó que són com a dependents de la substància. No substitueixen per elles mateixes sinó que depenen de la substància. Hi ha 4 tipus de modes:\n§ Modes compostos d’un sol tipus d’idea simple: Modificació d’una idea simples. UNITAT + UNITAT = DOS UNITATS\n§ Modes de pensament: L’esperit percep una gran varietat de les seves pròpies modificacions quan reflexiona sobre ell mateix. PERCEPCIÓ\n§ Modes de voluntat: Llibertat com la potència de començar o no una acció.\n§ Modes mixtes: Són idees independents que l’esperit ajunta sense que aquests modes tinguin experiència sensible real. MENTIDA\no Idees de substància: Les reflexions sobre la substància representen un moment de conflicte en la seva obra. La substància és “suposat suport però desconegut” d’aquelles qualitats que trobem que sí que existeixen i de les que imaginem que no poden subsistir sense res que les suporti. Aquest suport el denomina substància. Locke dirà que hi ha un “no sé què” que fa de substrat (substància) i no és objecte d’experiència, no en tenim cap experiència (no el coneixem directament). Locke distingeix entre substància general i substància en particular:\n§ Substància general: La idea de substància com a substrat (suport). És una espècie de pressuposició de la ment. La ment rep de l’exterior idees simples. No pot imaginar que aquestes subsisteixen per elles mateixes, aleshores suposa un suport en el qual subsisteixen aquestes idees simples i del qual depenen les qualitats que produeixen en nosaltres les idees simples.\n§ Les substàncies particulars: Són combinacions d’idees simples que representen coses particulars subsistents per sí mateixes. Combinacions d’idees simples unides a la idea general de substància.\no Idees de relació: Resulten de la comparació d’unes idees simples amb altres. El nombre d’idees de relació és quasi infinit. Qualsevol idea és successible de múltiples combinacions d’altres idees. JO COM A FILL, GERMÀ... Locke vol demostrar que totes les idees de relació es poden reduir a idees simples de sensació i de reflexió. Aquesta afirmació afirma la tesi empírica: Les idees s’originen de l’experiència.\nLa conseqüència de l’empirisme de Locke és: No coneixem l’ésser de les coses, només coneixem allò que l’experiència ens mostra (qualitats sensibles), per tant l’experiència és l’origen i el límit del nostre coneixement.\nQUÈ ÉS CONÈIXER?\nFins ara Locke ha establert que totes les nostres idees procedeixen de l’experiència, però cal dir que l’experiència n és el coneixement mateix.\nEl coneixement, per Locke, és la percepció per part de la ment de l’acord o el desacord d’unes idees amb unes altres. Locke dirà que conèixer és comparar idees, descobrir les seves relacions i jutjar. Locke defensa que les idees poden concordar o no concordar entre sí en quatre formes:\n1. Concordança d’identitat: La lògica. à LA PISSARRA BLANCA NO ÉS VERDA.\n2. Concordança de relació: Matemàtiques. à DOS TRIANGLES DE IGUALS BASES AMB COSTATS PARAL·LELS SÓN IGUALS.\n3. Concordança de coexistència: Física. La ment percep que certes idees coexisteixen amb d’altres en el mateix subjecte. à MAGNETISME-FERRO.\n4. Concordança per existència real: Metafísica. Implica la percepció de l’existència real d’una idea fora de la ment. DÉU EXISTEIX.\nDe graus de coneixement en tenim tres que serien: Intuïtiu, demostratiu i sensitiu.\n§ Si la concordança o no concordança entre idees és percebuda per la ment de manera immediata parlem de coneixement intuïtiu. No cal recórrer a cap idea intermediària perquè la intuïció sempre ens porta a la certesa (evident). JO INTUEIXO LA MEVA PRÒPIA EXISTÈNCIA.\n§ Quan la ment no percep de manera immediata l’acord o el desacord entre dues idees, necessita d’altres idees, s’obté el coneixement demostratiu. De fet és la raó qui seguint el fil de la deducció arriba a veure aquest lligam entre idees. MATEMÀTIQUES. Les matemàtiques en el domini de la demostració són la màxima certesa. La intuïció haurà de donar-se en cada pas a seguir.\n§ El coneixement de l’existència d’objectes particulars exteriors a nosaltres és el coneixement sensitiu.\nL’EXISTÈNCIA D’UNA REALITAT DIFERENT A LES NOSTRES IDEES\nLocke parla d’idees com a material de coneixement, aquest fet suposa pensar que existeixen les coses i les idees. Locke dirà que no podem arribar a conèixer les coses sinó les idees d’aquestes coses. En aquest moment podríem arribar a pensar que la realitat no existeix. Locke, però, adopta una postura realista (vs idealista - Plató) accepta l’existència de la substància (realitat) i a més planteja l’existència de les tres substàncies cartesianes: Jo, Déu i el Món.\nJO com a substància en tenim un coneixement intuïtiu “en cada acte de pensament o sensació som conscients del nostre propi ésser”.\nDÉU en tenim un coneixement demostratiu perquè l’existència d’un ésser contingut que sóc jo, suposa l’existència d’un ésser etern i totpoderós que, és la causa de les meves facultats de coneixement i creador del món.\nMÓN en tenim un coneixement sensitiu. Les sensacions han de ser produïdes pels objectes externs, és a dir, el món existeix independentment de les nostres percepcions i a més a més n’és la causa. Aquesta causa és desconeguda perquè nosaltres només coneixem les nostres percepcions en forma d’idees.\nJOHN LOCKE FILOSOFIA POLÍTICA: L’ESTAT LIBERAL\nINTRODUCCIÓ AL PENSAMENT POLÍTIC ANGLÈS: EL CONTRACTUALISME\nLa situació sociopolítica del continent europeu es trobava dominada per monarquies absolutistes. Qualsevol reforma era considerada despotisme il·lustrat. Anglaterra propicia/promou reflexions sobre l’origen de la vida i sobre quin és el millor govern d’estat.\nDestaquen filòsofs com Locke o Hobbes, empiristes, que es plantegen els fonaments de la sociabilitat humana i intenten descriure quina ha de ser l’estructura de l’estat segons les seves conviccions polítiques.\nA l’època hi ha la idea comuna de pensar que la societat és un pacte entre homes lliures. Aquest pacte respon a la necessitat de recuperar un suposat estat de naturalesa. Aquest estat de naturalesa seria la situació en la que es trobaria l’ésser humà sinó existís la societat.\nLocke defensa que l’origen del poder i de l’estat resideix en un acord o conveni entre els individus. Locke accepta l’existència d’una llei natural que prové de la raó i que ens proposa uns drets i deures previs a tota formació d’organització política.\nLa finalitat d’aquesta organització política és assegurar el lliure exercici d’aquests drets.\nL’ESTAT DE NATURALESA I EL PAS A LA SOCIETAT CIVIL\nL’estat de naturalesa per Hobbes és l’estat presocial i premoral.\nPer Locke l’estat de naturalesa dirà que els homes vivien en família i reconeixen l’autoritat d’aquesta. Reconeixen la llei natural pròpia i connatural a la nostra raó que ens porta a defensar la nostra vida i llibertat (drets naturals) i respectar la dels altres.\nA aquests drets naturals Locke afegirà el dret de la propietat. Els drets naturals no neixen de la societat sinó que són previs a aquesta. La propietat és un principi comunal (comú a tots). Les coses van ser donades a tots per Déu però cadascun de nosaltres té dret d’apropiar-se individualment d’alguna cosa per mitjà del treball (mitjà legítim per adquirir propietat).\nTenim dret a tanta propietat (possessió de terres) com siguem capaços de treballar, no més à Amb la introducció de la moneda hi ha possibilitats d’incrementar les possessions individuals més enllà dels límits establerts per la llei natural. Aquest és el punt feble de la filosofia de Locke i justifica en la natura desigualtats econòmiques les quals semblen producte d’una societat.\nEn estat natural els homes viuen en un règim de llibertat, igualtat i respecte mutu. El treball i les relacions familiars els proporcionen una existència feliç. Per què aleshores l’home ha d’abandonar aquest estat i quina necessitat hi havia de construir una societat amb el seu govern i les seves lleis?\nLocke pensa que la societat civil s’origina per la deficiència de l’estat de naturalesa el qual és incapaç de garantir els drets als seus individus. La raó ens diu el que és bo i just però cal un estat polític que ho garanteixi.\nEls individus renuncien a la seva llibertat natural per sotmetre’s a un poder comú per tal d’assegurar millor els seus drets. El pacte és un contracte recíproc entre individus i sobirà. El pacte obliga als individus a obeir i al sobirà a garantir els drets previs (drets de l’estat de natura).\nEl contracte no implica la cessió de drets sinó que suposa la renúncia a exercir la força de manera individual. El pacte sempre és reversible: si el pacte no respecte els drets fonamentals, el poder es dissol i els individus poden recuperar la seva llibertat per tornar a l’estat de natura o bé constituir-se en una nova societat.\nL’ESTAT CIVIL/LA MONARQUIA PARLAMENTÀRIA\nLa majora ha de decidir entre una monarquia (atorgar el poder a un de sol), una oligarquia (atorgar el poder a una minoria) o una democràcia perfecte (atorgar el poder a la majoria).\nLocke no es decanta per cap forma de govern però sembla que pensa en una monarquia parlamentària. No és qui té el poder sinó que el poble li atorga el mandat el qual pot revocar-lo quan no es compleixi allò pactat (dret de rebel·lió).


La tradicional mascletà i el castell de focs artificials posen el colofó a unes jornades d'oci responsables\nRefresca’t 2021, la proposta d'oci de la regidoria de Festes de l'Ajuntament de Catarroja, ha posat el seu punt i final en coincidència amb la celebració del dia del patró de la localitat, sant Miquel. Una jornada en la qual, com és tradicional en el municipi, la pólvora ha tingut un gran protagonisme, amb la realització d'un castell de focs artificials i una espectacular mascletà, colofó d'un programa que ha tractat de cobrir el buit que al setembre tenen les Festes de Catarroja.\n“Acomiadem el Refresca’t que enguany s’ha demostrat com un gran èxit, i ho fem esperant i desitjant que el 2022 siga l'any de les tradicionals celebracions, en les quals ens puguem ajuntar en el Port el dia del all-i-pebre o gaudim junts de la gran desfilada de Moros i Cristians”, explica Miquel Verdeguer, regidor de Festes de Catarroja.\nLa jornada final del Refresca’t ha comptat també amb clar protagonisme per als membres més joves de les famílies. El TAC ha acollit una doble sessió de l'espectacle Charlie i la fabrica de reciclatge, que ha fet les delícies de xiquetes i xiquets, al mateix temps que ha conscienciat sobre els bons hàbits i el respecte al nostre entorn.


A PEU: Caminant a poc a poc s'observa millor la vida: Polítics!\nHarry Truman, el president d' Estats Units, pot ser una figura discutida perquè va prendre decisions transcendentals com a president, que podrien ser discutibles. Però va ser exemplar en moltes altres aspectes, sobretot quan va deixar la presidència i se'n va tornar cap a casa seva després de deixar la casa Blanca.\nEn aquests moments en què el prestigi de la classe política ha caigut fins a l'alçada de les sabates (més avall impossible) i en aquest moment en què es parla de baixar el sou de funcionaris i càrrecs públics potser caldria recordar algunes de les coses que ens va ensenyar Truman. Parafrasejant Laporta, podríem dir: "Que n'aprenguin!"\nQuan Truman va morir la única cosa que tenia era la casa en qual vivia, a Independence (Missouri) i que havia heretat la seva dona dels seus pares i, a part dels anys que van passar a la Casa Blanca, va ser on van viure durant tota la vida .\nQuan es va retirar de la vida oficial l'any 1952, tots els seus ingressos venien d'una pensió que venia de l'Exèrcit dels EUA de 13.507,72 $ l'any. El Congrés, assabentant que pagava els seus segells de correu i els enganxava personalment amb la seva saliva, li va atorgar un 'allowance' i, més tard, una pensió retroactiva de 25.000 $ per any.\nDesprés de la presa de possessió del President Eisenhower, Harry and Bess van entornar-se'n cap a casa seva de Missouri conduint el seu cotxe, sense cap companyia del Servei Secret.\nQuan veien la seva precarietat econòmica, alguns li oferien posicions Corporatives amb grans salaris. Els rebutjava, dient:"Vostès no em volen, el que volen és a la figura del president i aquesta no em pertany. Pertany al Poble Nord-americà i no està a la venda ... ".\nQuan el 6 de Maig del 1971, el Congrés estava preparant-se per atorgar-li la Medalla d'Honor en el seu 87 aniversari, ell va refusar acceptar-la i va dir: "No considero que hagi fet res per a merèixer-me-la".\nQuan era President es pagava totes les despeses de viatge i el menjar amb els seus propis diners.\nEls nostres polítics potser podrien començar a emmirallar-s'hi una mica. Una bona colla de polítics actuals (no tots, per sort) es fan rics amb el càrrec, amb les influències que són inherents al càrrec i amb el nom públic que aconsegueixen sent polítics. Hi han pensions quasi vitalícies. Hi han conferències que es cobren a preu d'or. Han trobat un bon filó per enriquir-se i aquí no passa res. Sembla que hi ha un esperit corporatiu que fa fàtic i mai s'acaba de destapar del tot l'olla podrida d'on en mengen molts. No interessa suprimir institucions que no serveixen per a res perquè no fan més que doblar o triplicar estaments de l'administració. Les autonomies sembla que només serveixen per això. Ningú vols deixar anar cap privilegi...\nHarry Truman va resumir aquesta manera de pensar i de fer en una frase lapidària: "Els meus objectius a la vida eren poder ser pianista d'una casa de putes o ser polític. I, si voleu que us sigui sincer, no hi ha gran diferència entre les dues "\nPublicat per Jaume Pubill Gamisans a 11:00\n▼ de maig 2010 (28)


Mediterraneo 14 Dènia Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCarretera Llac Tiberiades 3, Platja d'Els Molins, Dènia, Espanya, 03700 - Veure al mapa\nMés informació sobre Mediterraneo 14\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Plaza Jorge Juan nº 2, 03700 Dénia. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Mediterraneo 14 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


La defensa de l'assasssí de Fadua vol rebaixar el crim a homicidi\nDe groc, Abderrahmane Hammou, l'home acusat de matar la seva exparella l'any 2017 a Cambrils. | Guillem RS\nLa defensa de l'assassí de Fadua vol rebaixar el crim a homicidi tot i les 40 ganivetades\nL'acusat, Abderrahmane Hammou, va esperar a la seva exparella a casa, va pujar al cotxe i la va cusir a ganivetades | La Fiscalia veu un assassinat amb traïdoria i acarnissament i demana 23 anys de presó\nRedacció 14/01/2019 10:00h | Actualitzat a 2019-01-14 17:25h\nAquest dilluns ha arrencat el judici contra Abderrahmane Hammou, l'home acusat de matar el passat 25 de juny de 2017 a Fadua, una noia de 30 anys que vivia a Cambrils. Hammou, tal com va acceptar ell mateix davant de la policia el mateix moment dels fets, va clavar 40 ganivetades al cos de la noia a l'interior d'un cotxe al vial entre Cambrils i Salou. Segons va explicar ell, després de saber que la seva exparella havia iniciat una relació sentimental amb un altre home, la va anar a buscar a casa, va pujar al seu cotxe i la va matar. Després es va entregar a la comissaria dels Mossos d'Esquadra a Salou.\nLa defensa vol rebaixar el crim a homicidi\nLa Fiscalia demana per ell 23 anys de presó per un delicte d'assassinat amb els agreujants de traïdoria i acarnissament. Una petició a la qual s'han sumat també l'acusació popular, exercida per l'Ajuntament de Cambrils. En el procés no s'hi ha personat l'acusació particular de família, tot i que segons han explicat a TarragonaDigital, també s'haguessin sumat a la petició de prova i de pena que ha fet la Fiscalia. Per la seva banda, però, la defensa d'Abderrahmane Hammou vol que el seu client sigui absolt. Alhora, però, si no s'aconsegueix l'absolució, es demana que es rebaixi la qualificació del delicte a homicidi.\nLa defensa, exercida pel lletrat Pau Albiac, creu que pot provar que si bé l'acusat va clavar 40 ganivetades contra Fadua, la primera va ser mortal, per tant, no existeix acarnissament que defensa la fiscalia. Albiac creu que el seu client no va planificar ni premeditar l'assassinat de la noia i que va ser un arravatament quan ell va saber que la seva exparella, amb qui havien trencat la relació feia pocs mesos, n'havia iniciat una de nova amb una altra persona. Entre els atenuants que presentarà la defensa en les seves conclusions també hi ha la confessió, tenint en compte que Abderrahmane Hammou va entregar-se a la comissaria de la policia catalana de Salou explicant què havia fet.\nLa Fiscalia veu clar l'assassinat\nEn l'escrit d'acusació la Fiscalia deixa clar que Abderrahmane Hammou va presentar-se a casa seva amb la clara intenció de matar a la noia, portava un ganivet de cuina de grans dimensions i quan va aturar el cotxe li va clavar 40 ganivetades. En les primeres declaracions que s'han fet en aquest judici, a la parella de Fadua en el moment dels fets i a la germana d'ella, ja s'ha pogut desmuntar part de la teoria de la defensa. Abderrahmane Hammou va saber abans del dia dels fets que la noia havia iniciat una nova relació i que l'havia intentat veure diverses vegades per poder parlar amb ella. El judici s'allargarà durant aquesta setmana amb altres testimonis i la declaració de l'acusat.\nL'assassí de Fadua es va intentar suïcidar diversos cops abans d'entregar-se als Mossos\nL'assassí de Fadua la va perseguir durant setmanes: trucades, missatges i visites\nÈxit de la III Ruta de Tapes de l'Hospitalet de l'Infant, amb més de 3.000 tapes servides\nCAMBRILS: Condueix drogat i sense permís de conduir i té un accident


El Vendrell. La Cultura: La Via Augusta\nLa Via Augusta és coneguda per ser l’eix vertebrador que comunicava, en sentit nord-sud, la capital de l’imperi romà amb Gades (l’actual Cadis), el punt més septentrional de la península Ibèrica. Aquesta via de comunicació, rep el seu nom de l’emperador August qui va manar reestructurar-la i ampliar-la, però no construir-la. L’emperador va dur a terme una sèrie de reconstruccions i ampliacions d’una via ja existent i que, segons les fonts antigues, rebia el nom de Via Heraclea, en record al camí que l’heroi Hèracles havia fet després de capturar els bous del gegant Gerió.\nEl que es van trobar els romans en l’arribar a la Península Ibèrica l’any 218, fou l’existència d’una xarxa viària que aprofitava majoritàriament els elements naturals existents, com valls de muntanyes, cursos fluvials o vessants de muntanyes. En territori català, la Via Augusta s’estenia des dels Pirineus fins a Dertosa (actualment Tortosa), utilitzant l’espai que es crea entre dues serralades paral·leles, la Litoral i la Prelitoral, el que coneixem com a Depressió Prelitoral, per crear una via de comunicació que permetés, a més, la comunicació cap a l’interior a través dels elements naturals abans esmentats.\nMapa de la xarxa de camins en època romana\nFont: Miquel Vives i Tort\nLa Via Augusta, construïda per soldats romans, originalment amb una finalitat estratègica i militar, anà prenent paulatinament un paper important, també des de l’àmbit comercial, administratiu o fiscal, i la mantingué al llarg dels anys, ja que encara durant l’Edat Mitjana era emprada com a via de comunicació i, en molts casos, esdevingué part del traçat de l’actual N-340.\nTram de la Via Augusta al seu pas pel Vendrell\nEl tram amb el què comptem al nostre municipi no era el d’una gran via empedrada, ja que aquestes, normalment, es limitaven a l’entrada de les grans ciutats o a llocs on el desnivell o la humitat ho feien necessari. El més freqüent era que la superfície de la via estigués composta de grava, que s’empiconava amb rodets de pedra o troncs de fusta estirats per homes o animals per sobre de la calçada, per aconseguir una superfície compacta i uniforme.\nSi anem a les fonts antigues, trobem que l’arquitecte i enginyer, Vitruvi, ens explica que després de projectar una via, era necessari cavar una trinxera. Aquesta havia de comptar amb una amplada d’entre cinc i set metres i una profunditat aproximada d’un metre, dividit en capes que són, per ordre d’inferior a superior, les següents:\nstatumen. Capa de grans pedres. En alguns indrets n'hi havia prou amb anar col·locant pedra esmicolada, disposada en capes, encara que en els terrenys massa tous calia posar a cada costat una filera de troncs perquè quedés subjecte al seu lloc.\nrudus. Era una capa de pedres més petites, còdols.\nnucleus. Consistia en una barreja de morter amb restes ceràmiques.\nsummum dorsum, o pavimentum és la part superior per on es circulava. Aquesta part podia ser de grava (el més habitual) o bé de lloses planes.\nIl·lustració amb les capes d'una calçada.\nA més, les calçades romanes acostumaven a tenir un pendent cap al costat perquè l’aigua de la pluja no es quedés entollada a la superfície. Aquest pendent acabava en una rasa (fossa) per on s’evacuava l’aigua.\nActualment, podem observar la traça del camí perfectament des del Pont de França i el carrer de la Cristina Baixa fins a arribar al Camí Ral. Allà, recentment, es va desfigurar i destruir el camí amb la creació dels Bulevards, però, passats aquests, es torna a reprendre i és on les marques d’empedrat al terra i del mil·liari són més impactants. Comença aquí una ruta de quasi 2 quilòmetres a través del que es considera una de les traces més ben conservades de l’antiga Via Augusta.\nPublicat per Cultura El Vendrell a 13:39


Les conseqüències dels insecticides. Què puc fer? | Gisela\nAquestes vacances vaig estar a Viena. Que bonica és la ciutat !!! … amb els seus edificis espectaculars, museus, adonar-se que Viena va ser el centre del món europeu aproximadament del 1400 al 1950.\nI també adonar-se que és una ciutat que pràcticament no té insectes ni ocells. Algunes coloms i corbs. No hi ha ocells petits.\nEns adonem de les conseqüències de l’ús extensiu d’insecticides?\nA mi em sembla que des de fa aproximadament un segle ha una gran orgia per matar. Especialment a Europa estem obsessionats amb la neteja Què matem? el que ens fa por: l’altre, al diferent, al qual no està d’acord, al qual és lliure, … la por … A què? Especialment els insectes. És possible que sigui pel distanciament que ha patit l’ésser humà de la natura, el viure a les ciutats “netes”, sense plantes ni animals, llevat que siguin “mascotes” desparasitades, vacunades, castrades, lligades o en gàbies …\nLes últimes investigacions estan fent evident cada vegada més les proves que els neonicotinoides afecten les aus i les abelles molt més del que es creia. La investigació estudia els efectes més subtils a llarg termini dels insecticides, més que les morts directes instantànies. Nigel Raine, expert en conservació dels pol·linitzadors a la Universitat de Guelph, va trobar que els neonicotinoides afecten la capacitat dels borinots per trobar i recollir aliments. Per sort el parlament europeu ha prohibit productes herbicides i plaguicides que afecten els insectes i les abelles.\nAixò ja ho havia estudiat i aplicat el científic alemany Fritz Haver durant la Primera Guerra Mundial.\nFritz Haber és conegut per la “llei Haber“. Què és la llei Haber? La llei Haber és una equació que permet calcular la toxicitat dels gasos, és a dir, la seva eficàcia en el seu poder letal. O sigui, la llei Haber expressa la relació entre la concentració del gas i el temps d’exposició necessària per provocar la mort d’un ésser viu. La quantitat C present en un metre cúbic d’aire s’expressa en mil·ligrams i es multiplica pel temps T expressat en minuts que és necessari per obtenir un efecte letal en l’ésser viu que inhala l’aire. Com més petit és el producte C x T més gran és la toxicitat del gas. Atenció: També va notar que l’exposició a una concentració feble de gas tòxic durant un llarg període té el mateix efecte mortal que una exposició a una dosi elevada durant un període curt. O el que és el mateix, que l’exposició a 1 minut de 100 mg / m3 és equivalent a 10 minuts de 10 mg / m³ o 100 minuts d’1 mg / m3 o 1000 minuts de 0,1 mg / m3 i així successivament. .. (1 × 100 = 100, igual que 10 × 10 = 100).\nAquesta llei va inspirar la creació d’una de les eines fonamentals de l’avaluació i gestió dels riscos químics: La dosi letal 50 o DL 50. Va ser inventada oficialment el 1927 pel britànic John William Trevan i és un indicador de toxicitat que mesura la dosi de substància química necessària per matar la meitat dels animals de laboratori (habitualment ratolins i rates) en forma d’inhalació, ingestió o aplicació cutània. Aquesta dosi letal s’expressa en unitats de massa de substància relacionada amb la massa corporal de l’ésser viu exposat (mg / kg).\nMalauradament, les agències de reglamentació es serveixen només de la primera part de la seva llei per avaluar la toxicitat dels pesticides, i “obliden” (!) els efectes a llarg termini.\nEn relació als ocells, la pregunta és si els neonics són un insecticida tan eficaç que estan matant als insectes aquàtics que les aus necessiten per menjar. Els estudis publicats van trobar majors descensos anuals d’ocells insectívors en les zones amb major concentració de imidacloprid en aigües superficials. Una anàlisi de 800 estudis publicat, anomenat Task Force on Systemic Pesticides, va arribar a la conclusió que sí, els productes químics tenen efectes generalitzats en els ecosistemes de tot el món molt més enllà de la seva funció prevista de matar plagues d’uns cultius determinats.\nAl Regne Unit, la campanya Keep Britain Buzzing (Mantinguem el Brunzit a Gran Bretanya) de la Soil Association posa en relleu l’amenaça a la qual s’enfronten les abelles. L’associació vol que tots els pesticides neonicotinoides, àmpliament utilitzats en l’agricultura i en els jardins domèstics, es prohibeixin. S’hauria de promoure l’agricultura ecològica amiga de les abelles (i dels insectes). L’associació té com a objectiu mostrar que tothom pot marcar la diferència, simplement canviant els seus hàbits de compra i vol ajudar a que les poblacions d’abelles es recuperin assegurant-se que hi hagi un munt d’hàbitats domèstics i agrícoles amics de les abelles per tot el Regne Unit.\nAquesta també és la base de l’organització SlowFood.\nI què puc fer jo per canviar aquesta situació?\n1. Comprar productes bio per menjar\n2. Comprar productes bio per vestir, o que siguin de fibres naturals com el cotó, el lli, cànem, (i si no ets vegà, de llana, de seda) SENSE plàstics afegits com els polièsters, elastans, etc.\n3. Fer servir productes bio per netejar, com el vinagre, la llimona, l’aigua oxigenada, el bicarbonat, la sal …\n4. Utilitza flors i herbes per perfumar la casa com l’espígol, el gessamí, el coco, la canyella. Pots posar rams de flors durant la temporada, o assecar-les i fer saquets (no cal saber cosir) per posar en els armaris.\n5. Utilitza flors i herbes per espantar els insectes com l’espígol, el llorer, l’orenga, la farigola. I si no us ve de gust tenir flors o herbes a la casa pots utilitzar unes gotes dels olis essencials.\n6. Utilització de productes bio per rentar-te els cabells (com el bicarbonat, la sal i el vinagre) i hidratar la pell amb oli de coco, de sèsam o d’oliva bio.\n7. Participar en projectes de defensa dels animals i els insectes, de la biodiversitat i dels ecosistemes.


Infants necessitats a Ucraïna\nUn milió d’infants necessiten ajuda urgent a Ucraïna, gairebé el doble de l’any passat per aquestes dates, a causa del conflicte d’aquest país, que entra ja al seu quart any.\nAquest augment d’uns 420.000 nins i nines es deu als constants combats i al continu deteriorament de les condicions de vida; 1,7 milions de persones es troben desplaçades. Moltes famílies han perdut els ingressos, els beneficis socials i l’accés a l’atenció sanitària, mentre que els preus han augmentat considerablement. Addicionalment, més de 740 escoles, uns de cada cinc, han estat danyades o destruïdes.\nEs tracta d’una emergència invisible, una crisi que la major part del món ha oblidat. Els infants fa tres anys que viuen sota l’amenaça constant de combats i de bombardejos impredictibles. Les violacions diàries de l’alto el foc posen en risc el benestar dels infants i la seva seguretat física i psicològica. La situació és especialment greu per a aproximadament 200.000 infants, que viuen en un radi de 15 quilòmetres de la “línia de contacte”, que separa les zones controlades pel govern i les que no estan sota el seu control.\nEn aquesta àrea, 19.000 infants s’enfronten al perill constant de les mines i altres artefactes explosius sense detonar. A més, 12.000 nins viuen en comunitats que pateixen bombardejos almenys una vegada al mes. Milers d’al·lots es veuen obligats de manera habitual a protegir-se en refugis antiaeris.\nDocents, psicòlegs i pares confirmen que els infants mostren símptomes d’una greu angoixa psicosocial, com malsons, agressivitat, aïllament social i pànic causat pels forts sorolls.\nUnicef exigeix un pic més a ambdues bandes que es comprometin immediatament de nou a l’alto el foc signat a Minsk l’agost del 2015, que es respecti el dret internacional humanitari i hi permetin l’accés il·limitat.


Revisió del 21:12, 8 nov 2010\nRobot posa l'article correcte a l'administració\nRevisió del 16:50, 25 oct 2010 (modifica)\nm (Robot modifica: zh:將軍 (古希臘))\nRevisió del 21:12, 8 nov 2010 (modifica) (desfés)\nm (Robot posa l'article correcte a l'administració)\nEn temps de [[Càbries]] i [[Foció]] els generals romanien en general a casa i deixaven la guerra a caps militars mercenaris; algun no eren comandants de tot un exèrcit i només de la cavalleria o de la infanteria o de grups militars separats; un dels generals s'ocupava de la l'administració de justícia i altres serveis civils com el pagament dels soldats. La flota atenenca era manada també per estrategs.\nEls estrateg atenenc eren l'ofici més important de la república especialment en temps de guerra i els més distingits ciutadans el van exercir; l'home d'estat i el general eren sovint la mateixa persona però en temps posterior els càrrecs van anar a persones diferents ; el darrer que va reunir la doble condició fou [[Foció]] que fou estrateg no menys de 45 vegades. En temps de [[Demòstenes]] els generals o estrategs més destacats foren [[Timoteu d'Anaflistos|Timoteu]], [[Càbries]], [[Ifícrates el Vell]] i [[Diòfites d'Atenes]]; també importants foren [[Cares (general)|Cares]] i [[Lisicles d'Atenes|Lisicles]]; [[Caridem d'Eubea]] fou en realitat un cap de mercenaris.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/6289539»


Belmond La Residencia Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSon Canals s/n, Deià, Mallorca, Espanya, 07179 - Veure al mapa\nBarri Deià Calvia Sant Llorenc des Cardassar Capdepera\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Belmond La Residencia és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Deià. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Deià. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, telèfon a cada habitació. Bany, centre esportiu, sauna, piscina exterior, piscina coberta de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Belmond La Residencia és una selecció idònia per a la vostra estada a Deià.\nTots els tipus de viatgers (136) Parelles (106) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (8) Grups (8)\nHotellområdet (pool och magisk utsikt), frukosten och läget i Deia\nVi hade en fantastiskt vistelse. Hotellet uppfyller alla krav man kan ha på ett lyxhotell och ligger mycket fint till mellan bergen i Deia.\n꼭 가봐야하는 곳이에요 마요르카에 간다면..!


Ja està disponible per a la seva consulta l'informe REINA 2016 amb l'anàlisi dels indicadors més representatius de la situació i ús dels sistemes i tecnologies de la Informació i Comunicacions en l'AGE, així com del personal TIC emprat. La informació s'ha actualitzat a 1 de gener de 2016, sent el període d'enquesta el correspon a l'any 2015.\nREINA es ve publicant amb periodicitat anual des de 1988 però en aquesta edició, a diferència de les anteriors, no s'ha publicat de forma conjunta amb l'informe de l'Administració electrònica en l'Administració Local ( IRIA ), atès que es procedirà a la seva publicació com a informes separats.\nL'informe REINA , comprèn un estudi exhaustiu que inclou les Organitzacions Central, Territorial i Exterior de l'Administració General de l'Estat, Organismes Autònoms, Entitats Gestores i Serveis Comuns de la Seguretat Social, Agències Estatals,Entitats Públiques Empresarials i altres Organismes Públics, on s'analitzen diferents aspectes relacionats amb les despeses TIC, el parc informàtic actualitzat de l'AGE, programari utilitzat, personal TIC emprat i una breu descripció de l'avanç de l'administració en xarxa.\nL'anàlisi de les xifres de despeses TIC, a diferència d'anys anteriors, comença a mostrar un ascens del 2.25 % respecte al període anterior. En canvi el nombre de personal TIC roman amb prou feines invariable.\nLes xifres recollides en l'informe REINA es publiquen també en els formats procesables XLSX i ODS que formen part de la nostra política RISP i que es troben disponibles des del portal datos.gob.es


Una sentència judicial obliga a El País a desmentir una de les seves "fake news"\nUna sentència judicial obliga a El País a rectificar una de les seves notícies falses publicada a tota portada l'any 2014. És la segona vegada en menys de 15 dies que les "fake news" del diari són notícia.\nTitular fals publicat l'any 2014 pel diari El País que dijous passat va haver de desmentir obligat per una sentència de l'Audiència de Barcelona.\nEl passat mes d'octubre El País va ser un dels diaris espanyols que va afimar que les imatges dels ferits de les càrregues policials eren "fake news" (notícies falses). Casualment, dijous passat aquest diari que sovint denuncia 'notícies falses' (quan són reals) va desmentir (obligat per una sentència judicial) una de les seves notícies falses publicada a tota portada l'any 2014.\nLa rectificació té diferènciés amb la informació falsa que va publicar originalment El País el 13 de desembre de a 2014 per la qual l'Audiència de Barcelona va condemnar el maig d'aquest any al diari de Prisa a publicar "una rectificació íntegra i en portada". Aquesta informació falsa ocupava una pàgina sencera al diari. Ara, en canvi, la rectificació ha canviat de mida. A la portada d'aquest dijous, El País posa de titular "Sentència" i tot seguit un text de cinc línies amb un tipus de lletra diferent al de la resta de la portada i amb una mida inferior fins i tot al del peu de foto de la imatge de portada. Tampoc sembla casual que la rectificació s'hagi fet el Dia dels Innocents ja que d'aquesta manera el diari pot fer dubtar als lectors sobre si el desmentiment ha estat una innocentada.\nÉs la segona vegada en menys de 15 dies que les "fake news" de El País són notícia. El passat dijous 21 de desembre David Alandete, sotsdirector del diari El País, va fer el ridícul al parlament britànic dient que hi havia 5 milions de comptes russos a Twitter piulant sobre el referèndum de l'1 d'octubre. Russia Today va editar un vídeo amb imatges de les declaracions d'Alandete on queda clar que parlar de "5 milions de comptes russos pro-referèndum" és una "fake news" .\nDavant de tot això aquests dies s'han pogut veure internautes piulant de forma irònica: "Realment és una gran sort que El País vagi pel món denunciant les notícies falses".\n'El País': miento, luego existo\nRT (Russia Today) ridiculitza l'Estat espanyol\nL'encesa de torres, talaies i talaiots de les Illes pels drets humans denunciarà la violència contra les dones refugiades\n1960 - El guerriller Quico Sabater és assassinat pel Somatent Abel Rocha i l'exlegionari falangista Pepito Sibina a Sant Celoni\nUna de les detencions d'aquest matí ha obligat a tancar per un breu període de temps la xocolateria "xocopunt"\nImpedeixen a Benet Salellas entrar en una comissaria de la policia nacional espanyola mentre parli català\nLa rendició d'Esquerra\nEl darrer judici polític\nLa CUP considera que la ‘rebaixa’ de les lleis suspeses evidencia la manca de voluntat del govern de superar els límits constitucionals\nTomben a la força a Ondarroa l'homòleg de sa Feixina\nNo hi haurà pacte per dalt\n1960- Un grup de guerrillers són capturats per la Guàrdia Civil al Pla de l'Estany (i assassinats) i només Quico Sabater aconsegueix fugir ferit fins Sant Celoni, on també és assassinat\nExposició de memòria sobre Ferran Marull i Duran (1923-2016): "Resistència i combat per Catalunya"\nConcentració de suport als 8 detinguts d'Arran a Madrid\nMés de 1.200 àvies i avis s'autoinculpen per l'organització del referèndum\nUna persona identificada pel tret contra la casa d'una família de l'esquerra abertzale a Amurrio


Editorial – Cercle 21\nPublicat el 22 Juliol, 2016 26 Juliol, 2016 per cercle21\nLa gestació del butlletí que teniu a les mans sobre els usos lingüístics entre els joves s’inicià fa cinc anys. Així, s’hi publiquen alguns articles ja lliurats llavors, com ara el d’en Rafa Lemus i na Dolors Areny, i d’altres que són el fruit d’experiències i d’idees preconcebudes en aquell moment i desenvolupades amb posterioritat, com els d’en Joan Solé i na Marina Solís. Més de cinc anys. I el context en què es troben immersos els joves catalans i llurs usos lingüístics s’ha modificat substancialment, sobretot si tenin en compte tant la Sentència del Tribunal Constitucional Espanyol l’estiu de 2010 en detriment de l’ús preferent del català en els àmbits institucionalitzats i socialitzadors, com ara l’escola; o la greu crisi financera, econòmica i social en l’àmbit global, que esclatà finalment el setembre de 2008.\nDe fet, per analitzar i interpretar una determinada situació és absolutament necessari disposar del context en què té lloc. A més, qualsevol canvi sociolingüístic respon a un procés, a una dinàmica. En positiu, doncs, el llarg procés d’elaboració del butlletí també ens permet obtener un bon diagnòstic sobre el nostre centre d’interès, per reflexionar-hi també i plantejar –per què no?– algunes hipòtesis de treball futures.\nAixí, el primer article que ens arriba a les mans fou el d’en Rafa Lemus qui, l’any 2006, i en\nel marc dels canvis de la LOE (Llei Orgànica d’Educació), planteja el nou context quant a l’ensenyament-aprenentatge de la llengua catalana basats en la competència comunicativa i, per tant, en el foment de l’autonomia de l’alumnat en aquest sentit. Per altra banda, l’autor també fa referència a la imperiosa necessitat d’integrar socioculturalment l’alumnat nouvingut en llengua catalana, i de promoure i difondre el compromís social entre tot l’alumnat quant a l’extensió de l’ús social del català.\nSeguidament, a la nostra redacció virtual arriba també l’any 2006 la col·laboració de na Dolors Areny, que recull la feina de foment dels usos lingüístics interpersonals duta a terme per Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya entre la població en general, i més concretament, la jove i la nouvinguda gràcies a la campanya “Dóna corda al català”.\nPer altra banda, l’any 2010 es treballen un parell d’articles més per a aquest Butlletí: el de na Marina Solís, que torna a incidir en l’àmbit de l’ensenyament secundari, però en relació\namb la importància del rol del professorat com a model en el procés de socialització de l’alumnat en llengua catalana, sia per a estendre’n l’ús social, sia per guiar l’alumnat en el\ndesenvolupament de llurs capacitats comunicatives, tot i que en un context poc favorable per raó de la demolidora sentència del Tribunal Constitucional.\nI, finalment, en Joan Solé elabora un resum-adaptació a partir de l’estudi publicat per Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya el maig de 2010, Llengua i joves. Usos i percepcions lingüístics de la joventut catalana, en què revisa mites, proposa hàbits positius i fa recomanacions quant a l’ús de la llengua catalana entre els joves.\nCom a colofó d’aquest Butlletí hi ha l’entrevista amb n’Albert Bastardas, que fou el president de la Ponència sobre una política lingüística per als joves del Consell Social de la Llengua Catalana, i aprovada el març de 2009: dos anys de treball i esforços per comprendre la situació dels usos lingüístics entre els joves a Catalunya i per definir-hi polítiques d’actuació, sembla que han quedat en paper mullat o amagat, però. A més de conversar sobre el procés d’elaboració de la ponència, amb Bastardas parlem sobre altres temes d’interès en relació amb la política i la planificació lingüístiques a casa nostra, i la seva perspectiva sobre la situació de la llengua catalana en un futur pròxim.\nLa intenció, sobretot, és que aquest corol·lari d’idees, pensaments, estudis, realitats… ens\npermetin reflexionar sobre la situació actual de l’ús del català entre els joves, sia des de la\nperspectiva de l’àmbit educatiu, sia des de les intervencions planificades des del Govern per incidir en aquest grup de població, amb l’objectiu comú i compartit d’avançar en l’extensió de l’ús de la llengua catalana.\nPer finalitzar, voldríem recordar unes paraules de Joan Solà, il·lustre convidat a un dels sopars del Cercle 21. En el seu llibre, Plantem cara. Defensa de la llengua, defensa de la terra, de 2009, Solà apunta: “La vitalitat de la llengua ve de la joventut, la vida informal i els argots, que actualment estan dominats pel castellà” (…) “Ja no existeix la llengua materna, sinó la de la televisió i el carrer”. La vitalitat lingüística, doncs, del català i entre els joves: un altre aspecto que hem de tenir present, molt present, per tirar endavant amb la nostra llengua.\nPublicat a BUTLLETÍ NÚM 9. El foment de la llengua catalana entre els joves (2006-2011): a l'institut i des del Govern | 29 desembre 2011Deixa un comentari\n← Famílies lingüísticament mixtes segons l’enquesta EULP08\nÉs possible fonamentar l’ús social de la llengua catalana des de l’àrea de llengua catalana i literatura en l’ESO? →


Proposta per ampliar voreres a l’Avinguda Príncep d’Astúries i eliminar dos carrils del trànsit de vehicles : Servei de Premsa\nSarrià-Sant Gervasi i Gràcia, conjuntament amb l’àrea d’Ecologia Urbana, presenten una proposta de remodelació d’aquesta via per a donar resposta a una llarga demanda veïnal per convertir aquest carrer tan concorregut en un espai més amable per als vianants\nAmb un pressupost de 4,05 milions d’euros, es preveu renovar el mobiliari urbà i tota la pavimentació del carrer i de les voreres, així com posar nou arbrat a ambdós costats\nEls districtes de Sarrià-Sant Gervasi i de Gràcia, conjuntament amb l’àrea d’Ecologia Urbana, han elaborat una proposta de remodelació de l’Avinguda Príncep d’Astúries que consisteix a doblar l’espai de les voreres actuals i eliminar dos carrils del trànsit rodat. Aquesta via, que connecta la Via Augusta i la plaça Lesseps, té una amplada de 20 metres i cobreix una distància de 650 metres recorrent la frontera entre els districtes de Sarrià-Sant Gervasi i Gràcia.\nLa proposta, que ja s’ha exposat al veïnat d’ambdós districtes, té el seu origen en una llarga demanda ciutadana perquè es generés en aquest carrer un espai més amable per al vianant, amb voreres més amples i accessibles, i un mobiliari urbà més endreçat. Un cop presentada la proposta tècnica, els veïns i les veïnes podran fer-hi aportacions de millora que, en cas de ser viables, s’incorporarien a l’execució de l’obra.\nEl projecte presentat preveu duplicar l’espai de les voreres, que passarien de tenir 2,2 metres d’amplada en els trams més estrets (3,10 en els més amples) a 4,5 metres. Això permetria guanyar més de 2.100 metres quadrats de vorera respecte a l’actualitat, i col·locar arbrat íntegrament en ambdós costats del carrer –ara en algun tram només n’hi ha al costat Llobregat–. Per contra, aquesta ampliació suposa perdre un carril del trànsit rodat, que de cinc vies passaria a quatre. Pel que fa a la vorera, seria contínua a tota l’Avinguda, amb passos de vianants elevats a les cruïlles amb els carrers, excepte a les dels carrers Guillem Tell i Madrazo.\nLa calçada, que ara és de gairebé 15 metres d’amplada, té cinc carrils de trànsit rodat: tres en sentit descendent (de muntanya a mar) i dos en sentit ascendent (de mar a muntanya). Amb l’ampliació de les voreres, aquesta via passaria a ser d’11 metres –3 carrils–, i s’endreçaria de la següent manera: en sentit descendent s’hi faria una via de serveis, i dos carrils al trànsit: un carril bus i un per al vehicle privat; i en sentit ascendent hi hauria un carril per al cotxe i el bus.\nEl carril de serveis permetria endreçar els diferents elements del carrer, com els contenidors i les motos, que ara resten espai a les voreres i per a les quals s’habilitarien places d’aparcament a la calçada; també hi hauria estacionament reservat per a vehicles de persones amb discapacitat.\nLa remodelació del carrer implica renovar tota la calçada i el paviment de les voreres (amb panot del model Barcelona), i posar nou arbrat i nou enllumenat, per al qual es faria servir un model de fanal de tipus LED, amb il·luminació de vorera i de calçada a diferents nivells.\nTot el projecte té un pressupost previst de 4,05 milions d’euros. Un cop finalitzat el procés de participació –al desembre d’enguany–, es faria la redacció del projecte executiu durant el primer semestre de 2017, i es podria començar l’obra a finals de 2017, que tindria una durada aproximada de 14 mesos.


Saber més respecte al cognom Boydston és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Boydston sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Boydston.\nEl cognom Boydston en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Boydston, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Boydston és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Boydston\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Boydston en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Boydston, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Boydston que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Boydston, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Boydston. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Boydston és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Boydston del món\nEstats Units (3169)\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Boydston en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Boydston poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Boydston és un cognom més freqüent, i en quins països Boydston és un cognom insòlit o inexistent.\nNom de Famille Boydston


Collbató inicia una campanya d’informació per implantar la recollida porta a porta | Sostenible\nL'àrea de Medi Ambient de Ajuntament de Collbató ha iniciat una campanya d'informació i sensibilització ambiental per implantar la recollida de la fracció orgànica amb el sistema porta a porta. Es pretén així acabar definitivament amb l'hàbit de llançar totes les escombraries en un mateixa bossa, ja que l'empresa encarregada de fer el servei recollirà separadament la fracció orgànica i el rebuig. Evidentment, la resta de deixalles caldrà separar-les i dipositar-les als contenidors de vidre, plàstics i paper o bé portar-les a la deixalleria. Els contenidors amb rodes on fins ara es dipositaven les bosses, desapareixen definitivament a partir del 26 d'octubre.\nAmb l'objectiu de facilitar al màxim la informació veïnal, s'ha previst una intensa campanya informativa, subvencionada per l'Agència Catalana de Residus, que durà a terme l'empresa SM-Sistemes Mediambientals. La campanya inclou enquestes telefòniques prèvies, actes informatius puntuals a tots els nuclis del municipi, cursets d'autocompostatge, entrega de documents explicatius directamente al domicili, xerrades exclusives per als grans productors de matèria orgànica (bars i restaurants, menjadors escolars, comerços, etc...), tallers pedagògics escolars, la implantació temporal d'un informador ambiental permanent a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà de l'Ajuntament i també d'un estand mòbil que es situarà als llocs més transitats del municipi. També s'entregarà a tothom un fulletó explicatiu on es detallarà tota la informació relativa al procés.\nFinalitzada la campanya, es realitzaran controls aleatoris dels materials dipositats a les bosses d'escombraries, per valorar-ne els efectes, i s'enviaran notes informatives als domicilis on es detectin irregularitats, fins aconseguir l'òptim desenvolupament del sistema.\nEl 2010 tots els municipis de Catalunya han de posar en marxa la recollida de la matèria orgànica separada de la resta de residus. Tant el Ple del Consell de Medi Ambient com el Ple Municipal, han acordat per unanimitat que el sistema més apropiat per Collbató és el porta a porta.\nFont: Ajuntament de Collbató 6.52 KB


Cursos de francès a Bordeos, França\nCursos d'idiomes a l'estranger per a adults :: Destinacións :: Francès a França :: Bordeos\nSobre Bordeus, França\nBordeus és la cinquena ciutat de França en importància i nombre d'habitants (més de 230.000), alhora ciutat portuària del sud-oest del país, amb forta personalitat i considerada com una de les ciutats més belles d'Europa.\n«Bordeus, port de la Lluna», ha estat declarada lloc Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 2007.\nLa regió de Bordeus és llar dels més prestigiosos productors de vi del món. Tant els negres com els blancs s'elaboren aquí.\nEstà ben comunicada per carretera, a dues hores i mitja per autopista d'Espanya, a tres hores amb tren de París i amb més de 200 vols directes amb les principals ciutats europees.\nEntre els diferents 'possessions' de la regió, destaquen el vinyer més gran de vins fins del món, les platges de sorra fina de l'Oceà Atlàntic, el bosc més gran de pins marítims d'Europa, les dunes, la conca de Arcachon, el poble medieval de Sant Emilión, La Dordonya amb el seu patrimoni prehistòric i els seus castells medievals.\nCiutat francesa agermanada amb les ciutats espanyoles de Madrid, Barcelona, Bilbao i Ciudad Real.\nL'escola, de reconegut prestigi a escala mundial, està situada en un còmode i elegant edifici del segle XIX, en ple cor de Bordeus. Els estudiants tenen a la seva disposició 15 aules lluminoses amb aire condicionat, 1 sala d'estudi amb accés a Internet i un saló que dóna a un jardí interior. Per a l'accés a Internet els estudiants han de pagar una targeta d'ús il·limitat de 20€.\nCursos de francès a Bordeus, França\nClasses: 20 o 26 lliçons de 45 minuts\nClasses: 30 lliçons de 45 minuts. 20 de francès general + 10 culturals\nFrancès combinat professional\nLliçons: 26 lliçons de 45 minuts. 20 general + 6 Classes particulars especialitzades\nDetalls: Classes particulars especialitzades en francès dels negocis, legal, mèdic, etc.\nHabitació individual amb mitja pensió de dilluns a divendres i pensió completa el cap de setmana. Totes les famílies estan localitzades entre 5 minuts caminant i 20 minuts amb autobús.\nEstudis apartaments per compartir entre 1 i 4 persones, amb habitació individual o doble. Cada apartament disposa de cuines totalment moblades així com cambres de bany a compartir amb els estudiants. Tots ells localitzats a 10 minuts caminant i 15 amb metro lleuger de l'escola.\nEl centre acadèmic proposa activitats totes les tardes després de les classes, la qual cosa permet conèixer la ciutat, a més de fer noves amistats.\nEntre les activitats setmanals es realitzaran visites guiades per Bordeus, tast de vins, visita a CAPC (museu modern internacional de Bordeus), visita a la catedral de St. Adré. I per als caps de setmana s'organitzaran excursions de dia complet a Arcachon Bay i les dunes o a St. Emilion entre unes altres.\nUna de les ciutats més emblemàtiques de França\nExcel·lent selecció de les seves famílies amfitriones


La cara oculta del Palau Güell | Palau Güell\nLa mostra inclou una trentena de fotografies de diferents espais del Palau Güell, a càrrec de Ramon Manent i es podrà veure des del 28 de març. L'activitat està inclosa en el preu de l'entrada.\nEl terrat del Palau Güell de nit.\nEl corredor que comunica el Palau Güell amb l'antiga Casa Güell.\nLes reixes de les finestres que trobem en el vestíbul superior.\nEl saló central vist des de l'agulla del terrat.\nLes trompetes de l'orgue del Palau Güell, construït el 2011.\nL'interior de l'agulla del terrat.\nDetall de la llar de foc del despatx d'Eusebi Güell.\nEl despatx d'Eusebi Güell.\n«La cara oculta del Palau Güell» us proposa un viatge de descoberta entre els seus racons més amagats a través d’un recull d’imatges originals del fotògraf Ramon Manent, especialitzat en el retrat de l'art i l'arquitectura. Es tracta d’un recorregut inèdit per les diferents estances d’aquest palau.\nA través de punts de vista singulars, aquesta mostra fa visibles espais i detalls de l’edifici no accessibles a dia d’avui, que ajuden a posar en valor l’habilitat i la destresa tant de Gaudí com de tots els artistes, industrials i artesans que van col·laborar en la seva execució.\nEl recorregut inclou també cites d’autors destacats que ajuden a emmarcar la història del Palau i la seva excepcionalitat. D’aquesta manera, entre paraules i imatges, l’exposició explora formes, colors i textures desconegudes que ens apropen a detalls de l’edifici únics com el saló central vist des de l’interior de l’agulla del terrat, l'estructura original de l'interior de la caseta de nines del pati de llevant, l’escala plegable, molt enginyosa, que dóna accés a la llotja del servei de la capella o la gelosia amagada de l’entreplanta, entre molts altres.


PASQUA JOVE 2012 – El Pou de Sicar\nPASQUA JOVE 2012\nPost date 7 Abril, 2012\n2 comentaris a PASQUA JOVE 2012\nDesprés d’uns dies sense publicar ací us deixem el Manifest de la Pasqua Jove 2012 que ha tingut lloc a Tivissa. Només cal veure els comentaris que van pel Facebook per comprovar com han disfrutat tots!\nMANIFEST DE LA PASQUA JOVE 2012:\nCom des de fa molts anys durant el Tríduum Pasqual ens hem reunit un ampli grup de joves d’Amposta, Benicarló, Jesús, La Ràpita, Móra d’Ebre, Gandesa, Roquetes, Vinaròs i Tortosa, juntament amb els nostres monitors per apropar-nos a Déu durant aquests difícils dies. Aquest any, per primer cop, hem pogut viure experiències noves amb la gent de\nTivissa, compartint i participant de les celebracions a la Serra d’Almos, on ens han acollit amb les mans obertes.\nEl lema d’aquest any ha sigut “M’estimes?”, recordant la part de l’evangeli en què Jesús li pregunta a Pere si l’estima. Nosaltres també ens hem fet moltes vegades esta pregunta durant aquesta Pasqua i a més hem descobert que Déu ens estima tal i com som, sense buscar la perfecció de cada persona sinó fixant-se en les petites coses de cada dia. Jesús no ens deixa mai sols i natros hem intentat no deixar-lo sol en els dies de la seva Passió, estimant-lo d’una manera profunda. Gràcies a tot això hem pogut apropar-nos a Ell i viure una Setmana Santa adaptada als joves en dinàmiques i activitats per a cada edat.\nEncara que el mal temps ens a acompanyat alguna estona, no ha impedit que puguem gaudir de moments de diversió, de reflexió, de cant, de jocs, d’excursions, de meditació personal i tot dins d’un clima de respecte, d’atenció, d’amistat, d’alegria i també de molta felicitat i tendresa. Per mig de totes les activitats hem acompanyat Jesús en el seu camí, aprenent a estimar-lo d’una forma càlida i humana.\nAra, tornem a les nostres respectives parròquies, a participar de la Vetlla Pasqual amb la nostra comunitat i aplicant tot el que hem après en aquests dies. Així doncs, podrem dir-li sempre SÍ a Jesucrist en un clima d’amor i estima.\nCasa Abadia de Tivissa\n7 d’abril del 2012\n← I LA JORNADA DIOCESANA → RESSÓ DE LA PJ’12\n2 replies on “PASQUA JOVE 2012”\n8 Abril, 2012 a les 09:31\nLa Comunitat parroquial de la Serra d' Almos hem estat molt contents de tenir aquests joves amb nosaltres. Ens han alegrat amb les seves celebracions i els seus cants i hem compartit amb ells aquestes dates tan senyalades. Una abraçada a tots!!!!\nmossèn de Vinaròssays:\n9 Abril, 2012 a les 08:23\ngràcies per l'acollida i la paciència.