Els colons imposen espanya; el poble imposa catalunya (29/07/2015) – Germania\nTan és així que a mesura que la destrucció de Catalunya avança, ho fa també la ideologia dels colons, que des del seu punt de vista podríem dir que s’‘enriqueix’, es diversifica. La societat imposada per l’estat de manera artificial, amb violència i sang i un règim militar de segles, incloent però ultrapassant el feixista, comença a funcionar autònomament. Hom va aconseguint la reproducció d’una nova societat: una societat castellana. Filla de la violència i la brutalitat, filla de la destrucció, a mesura que s’imposa crea més i noves opcions, més i noves possibilitats: dretes, esquerres, centre, i ja no tan sols política, sinó ja literatura, moviments pretesament ‘culturals’ (que passen per sobre el calabre català), oci… en definitiva, tot un món sempre dins del projecte mare, de la pàtria mare: sigui Espanya, sigui França.\nÉs així com cal entendre la multiplicitat de cares que pren l’espanyolisme a casa nostra. Despús-ahir prohibien i perseguien la senyera, ahir ja l’onejaven mentre bescantaven l’estelada i avui fins i branden l’estelada. El que podria semblar una victòria catalana, escatides les posicions, no ho sembla pas gota: la coincidència en el marc mental espanyol i en la castellanització de Catalunya és un projecte sòlid i que avança invariablement. Uns sectors espanyolistes defensen la prohibició del català i de desestructurar Catalunya per la via dels decret-lleis. Uns altres defensen l’extermini suau de Catalunya mitjançant allò que n’han dit ‘immersió’ a les escoles i un acompanyament burocràtic en la gestió de l’ensorrament econòmic de Catalunya. Però els uns i els altres reforcen els interessos de l’estat espanyol.\nS’ha d’entendre i assumir que l’existència de la castellanitat a Catalunya és una agressió a Catalunya, almenys tant com ho pugui ser allò que l’ha engendrat i l’engendra encara: la violència i la imposició, l’amenaça de l’estat espanyol, al qual doncs passa a formar part essencial aquesta castellanitat. Camps de concentració, camps d’extermini, guerra, presons i repressió són els pares, tan joves encara, de la castellanitat a Catalunya. La força que de totes aquestes tragèdies ha aconseguit Espanya, la por que han infundat entre els catalans, és prou com per intentar justificar de mil maneres la continuació del projecte espanyol.\nAra bé si passa tot això és perquè els enemics de Catalunya han de moure fitxa. Hi ha una realitat sempre amagada, sempre silenciada, a l’aire, que es fa sobreentendre més que no es revela. I tot aquest esbart de col·laboradors que obren les portes a l’enemic corren a justificar-se sense que ningú els interpel·li sobre res. Ho fan perquè saben que en el poble batega encara fort l’odi al botxí, l’odi als castellans que ens refreguen la seva llengua. Un país madur no pot permetre l’acceptació de l’enemic, ni que aquest es faci passar per benèvol. Al contrari, la maduresa política obliga a assenyalar aquests comportaments com el que són: una eina a favor d’Espanya o de França que destrueix Catalunya davant mateix dels nostres ulls.


Cs demana la compareixença de Santiago perquè expliqui el tancament de les habitacions de l'alberg de la Victòria\nPublicado 12/7/2019 18:04:34CET\nEls diputats de Cs Balears registren la petició de comparexença de Fina SantiagoCS\nCiudadanos (Cs) Balears ha sol·licitat aquest divendres la compareixença parlamentària de la consellera d'Assumptes Socials i Esports, Fina Santiago, perquè expliqui els motius de la urgència del tancament de les habitacions de l'alberg de la Victòria a Alcúdia.\nConcretament, la formació demana que s'informi dels motius d'aquesta decisió "en plena temporada i màxima ocupació, la repercussió que tindrà aquest tancament per als usuaris i sobre els motius de la dilació de les obres d'infraestructures".\nAixí mateix, reclamen informació sobre el pla de mesures que durà a terme la Conselleria per resoldre aquesta situació, així com l'estat de la resta d'infraestructures juvenils que gestiona el Govern a totes les Illes.\nEn aquest sentit, el diputat de Cs al Parlament, Juanma Gómez, ha criticat que aquesta decisió arribi "quan l'alberg està ple de joves i hi ha més de 1.500 inscrits en els següents torns", i ha lamentat que aquests joves "hagin vist alterades les seves expectatives vacacionals".\n"No entenem que no s'hagin iniciat les obres amb antelació quan es van detectar els problemes a l'alberg", ha manifestat Gómez, qui ha destacat que "el Govern ha tingut durant aquests anys a dues conselleres quan es podien haver abordat les obres necessàries en l'alberg quan tocava".\nFinalment, el diputat ha explicat que, al costat de la regidora de Cs a Alcúdia, Azahara Machado, duran a terme en les seves respectives institucions sol·licituds de compareixença dels responsables d'aquest tancament, ja que el campament és de titularitat de l'Ajuntament d'Alcúdia.


Holiday home Creach Gouennou Chateaulin França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Creach Gouennou-, Plomodiern, Chateaulin, França, 29550 - Veure al mapaBé6,7Basada en1comentariHoliday home Creach GouennouVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 35 fotosUbicació excepcional 10,0Veure al mapa10,0UbicacióParticularitats que li encantaranaparcament de cotxes\nSobre l'allotjament;DescripcióConvenientment situat a Plomodiern, Holiday home Creach Gouennou és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Holiday home Creach Gouennou ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Holiday home Creach Gouennou.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Àpats, begudes i refrigericuina compartida Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióforn microonesrentadoraempolles d'aigua de cortesianeverareproductor de DVD/CDMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


Floatinn Boat-BnB Ginebra Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPort des Eaux-Vives, en face du 54 quai Gustave-Ador, Eaux-Vives, Ginebra, Suïssa, 1207 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nBarri Eaux-Vives Satigny Geneva Centre Bellevue Geneva Centre Plainpalais\nMés informació sobre Floatinn Boat-BnB\nSituat a Eaux-Vives, Floatinn Boat-BnB és el lloc perfecte per gaudir de Ginebra i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Floatinn Boat-BnB, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, restaurant, bar, àrea de TV/saló compartit.\nL'ambient de Floatinn Boat-BnB es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, llits extrallargs (> 2 metres), articles de tocador, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses pesca, esports d'aigua (no motoritzats), per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Floatinn Boat-BnB no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Floatinn Boat-BnB de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nBINBIN, Regne Unit


L’última funció dels poderosos – El blog de l'Ajuntament de Tarragona\nL’última funció dels poderosos\nLa producció de la Sala Trono 'Club Bilderberg Cabaret' abaixa el teló després de dos anys d'èxits\nEns citen a la reunió dels homes més poderosos del planeta, però ja a la cua d’entrada ens trobem els actors Oriol Grau i Fermí Fernández obligant-nos a passar uns estrictes controls de seguretat. No és que Grau i Fernández no puguin ser poderosos, però per si teníem algun dubte queda clar que no assistirem a la reunió del Club Bilderberg, la cita anual dels homes més influents del món per decidir com augmentar les seves fortunes. La Sala Trono, com moltíssims teatres d’arreu de Catalunya, ha estat escenari de la reunió de Club Bildelberg, amb una ela intercalada, una sessió amb format cabaret molt més crítica i divertida. Aquest cap de setmana, després de més d’una vuitantena de funcions, l’obra abaixarà definitivament el teló.\n“Estem molt contents“, explica el periodista i escriptor Toni Orensanz, coautor del text amb Oriol Grau. “La idea era fer una obra de teatre popular, que fes riure a tothom amb un humor directe, irreverent i, fins i tot, amb un punt marrano. Des d’aquest punt de vista, objectiu aconseguit“, afegeix. Damunt de l’escenari, a partir d’una hipotètica reunió d’urgència del Club per lluitar contra unes filtracions de Wikileaks, se succeeixen les situacions més estrambòtiques, amb l’aparició de generals, científics, metges i, fins i tot, monges. Tot plegat, a ritme de musical, per augmentar el desconcert i la hilaritat.\nL’obra, una producció de la mateixa Sala Trono, es va estrenar la tardor de 2011. La bona acollida va fer que se’n programessin diferents funcions al petit teatre de la plaça Dames i Vells, plataforma de llançament per a una llarga gira que va fer temporada a Barcelona, aturada a València i, fins i tot, sessió especial de Cap d’Any. Quina ha estat la clau d’aquest èxit? “La gent està escurada i s’ho pensa dues vegades abans d’anar al teatre, però sobretot té ganes de riure i de passar-s’ho bé. I l’obra crec que ho aconsegueix“, assegura el seu coautor.\nAquesta bona acollida general té, però, gradacions geogràfiques: “l’obra ha funcionat arreu, però no sé fins a quin punt podríem començar a parlar d’un humor molt propi del sud de Catalunya“, explica Orensanz. “És difícil saber-ne els motius, però aquest humor més gruixut i escatològic aquí funciona molt bé mentre que al nord no riuen tant“, argumenta.\nTot i aquest format de cabaret i d’obra lleugera, Orensanz en reivindica la seva complexitat. Amb diferents obres ja a les espatlles i diferents llibres publicats (ara mateix es troba promocionant la seva primera novel·la, L’estiu de l’amor), no té problemes a reconèixer que alguns dels esquetxos no van sortir fàcilment: “teníem clar que volíem alguna cosa de màgia, i l’Oriol (Grau) encara en té certa idea, però jo no en sabia res. Per a un esquetx de tres minuts hi ha certa recerca tècnica, a més de la creativa“, admet. Més enllà de la successió exitosa de gags i cançons, l’obra també critica ferotgement la influència del selecte club de poderosos que dóna nom a l’espectacle: “La sort de l’obra és que et permet riure i també té la lectura de tot això que té de veritat. Molta gent que va venir a veure l’obra no sabia res del Club Bilderberg i després s’ho mirava per Internet“.\nL’obra va ser concebuda especialment per a les característiques de la Sala Trono, amb un públic proper a l’escenari i amb participació directa a l’obra. “Havíem d’aprofitar que teníem el públic a damunt. A més, ja m’agradaria omplir un teatre amb mil espectadors, però visc més la veritat del teatre en una sala petita“, assegura Orensanz. Diumenge, última oportunitat per descobrir si el cap de seguretat del Club Bildelberg és capaç d’atrapar Julian Assange i assegurar la pervivència de l’opacitat de la influència.\nEtiquetes: Club Bildelberg, Oriol Grau, Paloma Arza, Sala Trono, Toni Orensanz\n"No m'imagino viatjar sense la càmera de fotos"


La Verreta de Tàrrega celebra la Gamverrada per apoderar la dona dins el món de la cultura popular\nFins a sis colles liderades per dones per dones participen en aquesta trobada celebrada amb motiu del Dia Internacional de les Dones\nLa Verreta de Tàrrega ha estat l’amfitriona de la Gamverrada, una gran festa en què han participat fins a sis colles de cultura popular d’arreu de Catalunya, totes amb un element en comú, estar formades íntegrament o majoritàriament per dones. Amb motiu del Dia Internacional de les Dones, les noies de la Verreta han impulsat aquesta iniciativa amb l’objectiu de reivindicar i apoderar la dona dins el món de la cultura popular.\nDesprés de recórrer el centre de la capital de l’Urgell, el seguici ha arribat a la plaça del Laberint on s’han fet els balls de lluïment de cada colla. En la festa han participat la Miliciana i el Ball de Gitanes de Cervera, la Mula de Vilanova i la Geltrú, el Gall de Parets del Vallès i la Mula de Sant Feliu de Llobregat. Totes elles han estat acompanyats per figures femenines com la Verreta de Tàrrega, la Rosalia, la Mamellona i el Ball d’Arquets de Guixanet. Finalitzats els balls, la festa ha continuat amb un sopar popular.


La Gaianada - Col·lectiu independentista del Baix Gaià: Manifest de presentació de la campanya "Freedom for the Catalan Countries"\nManifest de presentació de la campanya "Freedom for the Catalan Countries"\nEntremig dels Estats espanyol i francès existeix una realitat, social i cultural. Aquesta realitat són els Països Catalans, un país no reconegut ni per cap dels dos estats ni per Europa.\nAquest país desconegut arreu del món té més de 1000 anys d’història, un país que malgrat ser ocupat per altres estats, dividit en diferents administracions autonòmiques, perseguida la seva gent, les seves institucions, les seves tradicions i la seva llengua, encara es conserva viu i en lluita per a assolir la seva llibertat.\nEls Països Catalans el conformen 5 territoris. Dins de l’Estat francès hi ha la Catalunya Nord amb Perpinyà com a ciutat més important. Dins de l’Estat espanyol es troba la resta de territoris: el Principat de Catalunya amb la capital de Barcelona, el País Valencià amb la capital de València, les Illes Balears amb la capital de Palma de Mallorca i la Franja de Ponent de la qual la població més important és Fraga.\nLa llengua dels i les catalanes és el català. És una llengua romànica d’origen llatí. Ha estat una llengua discriminada i perseguida durant segles i que actualment lluita per a la seva normalització i oficialitat. El català el parlen uns 9 milions de persones i uns 5 com a llengua materna.\nINICI DEL CONFLICTE POLÍTIC\nTots els territoris dels Països Catalans (exceptuant Catalunya Nord) fóren ocupats per Espanya a mans de la seva monarquia ara fa 302 anys, a través de la Guerra de Successió al 1707. El territori de la Catalunya Nord fóu ocupat per França al 1659 a través del Tractat dels Pirineus. A partir d’aquestes ocupacions el català va ser suprimit de les institucions, i els governs van ser aniquilats. Va ser l'inici de la pèrdua de les llibertats col·lectives i atacs contra la llengua i cultura catalanes. Els catalans han patit imposicions i represàlies: dictadures feixistes, monarquies, assassinats i empresonats.\nORGANITZACIONS, COL·LECTIUS I SINDICATS DE L’ESQUERRA INDEPENDENTISTA CATALANA\nDavant d’aquest panorama s’ha de traçar una alternativa per nosaltres molt clara: la independència, el socialisme i la destrucció del patriarcat als Països Catalans. En aquest sentit seguim treballant amb el conjunt de l’esquerra independentista:\nCAJEI i Maulets, Alerta Solidària, SEPC, Endavant (OSAN), les CUP, la COS, RESCAT i des de diferents col·lectius, ateneus i casals.\nTotes aquestes organitzacions conformen l’Esquerra Independentista als Països Catalans, la qual treballa per una ruptura definitiva amb els Estats espanyol i francès i donar resposta als més de 300 anys de submissió, repressió, d’ocupació i de resistència als Països Catalans.


A la mort d'un familiar - Diari de Girona\nA la mort d'un familiar\n«Als sers estimats se'ls enyora, però sabem que deixarem de viure i no podem esquivar el nostre límit en el temps i per això volem la immortalitat»\nagustí casanova i masferrer 27.01.2016 | 09:16\nLa setmana passada se celebrà el sepeli de la mare de la meva dona. Anciana de 93 anys, traspassà després de moltes malalties i va patir durant els últims dies. Va expirar per vella i els seus dos fills li feren costat fins al darrer moment. Tots havien acceptat conformadament que la flama de la vida s'extingia i no tenia sentit allargassar-la amb sofriment perquè ja feia dies que havia perdut la consciència.\nLa mort és trista, especialment la dels nens i la de les persones joves. «És una injustícia, el nen no es mereixia morir» -exclamava una mare, un personatge de Jean Paul Sartre davant el seu fillet acabat de perir- i li preguntava a un capellà amic quin significat podia trobar-hi al fet que el nen de quatre anys hagués mort. El bon home intentava consolar-la amb l'argument que Déu sap coses que nosaltres no sabem, que ens posa a prova i potser ens evita un mal pitjor. Endebades. És incomprensible l'òbit d'un nen o d'una persona jovenívola.\nMés entenedora resulta la de la persona gran i si ha tingut una vida honesta i si és estimada i s'ha sentit estimada, i ella recíprocament ha transmès afecte, interès sincer i comprensió pels altres, quan així passa emergeix el desig que la persona finida gaudeixi d'un bon descans etern i sinó francament ens sentim alliberats. Jack Nicholson a l'enterrament de l'actor Robert Mitchum en veure que altres companys i companyes ploraven o mostraven falses mostres de condol no va poder aguantar-se més i adreçant-se a ells va dir: «Els que estem aquí hem sofert mals tractes, vexacions, traïdories (va ser molt despietat amb la Marilyn Monroe) d'aquest ser tan menyspreable. A tots ens ha perjudicat, enredat, venut. Els meus ulls no vessaran ni una llàgri?ma i m'alegro que estigui dins d'un nínxol. El que hem de fer és celebrar-ho».\nAls sers estimats se'ls enyora, però sabem que deixarem de viure i no podem esquivar el nostre límit en el temps i per això volem la immortalitat, l'anhel vehement de transcendir. Aristòtil en l'Ètica a Nicòmac ja va deixar escrit que podem desitjar-ho tot, fins i tot la immortalitat. No volem morir, ningú ho vol, i els suïcides que es treuen la vida és per culpa de la vida, que no els ha permès viure com ells volien (excepte els suïcidis anomenats «heroics» per Émile Durkheim, que es lleven la vida contra la seva pròpia voluntat amb la bona intenció de salvar els altres, moren per un fi superior).\nCrec que som moltes les persones que ens hem interrogat quin significat té la pròpia existència si queda tallada contra el nostre interès. Ens donen la vida sense demanar-la i ens la prenen sense el nostre consentiment. Ens neixen i ens moren. «L'home és un ser per a la mort llançat al món» sentencià Heidegger. Aquest plantejament ens pot omplir d'angoixa si hom no troba una raó noble que desenvolupar, que li serveixi per donar significança a allò que literalment no en té, una causa digna de caire social, religiós, social, filantròpic, laboral, etc., ans la vida se'n va en doina, car pels que no són creients no hi ha una explicació lògica i racionalitzable al temps vital.\nLa meva mare va encunyar una frase basardosa i paradoxal: «És la vida la que no ens deixa viure». (A primer cop d'ull és una contradicció puix que sense la vida no hi ha vida i el que barra taxativament el seu desplega?ment és la mort). Al·ludia, emperò, a les necessitats creades, moltes supèrflues i falses, i suposadament obligades per la publicitat que exigeix anar a la moda, mantenir un estatus, i totes les seves llamineres promeses ens encarrilen a consumir de forma compulsiva. La vida no té pietat pels vius si no sabem interpretar-la i entendre la desavinença conceptual implícita en el fet de viure i de morir. Admiro l'enteresa dels estatunidencs, l'acceptació estoica, que no resignació, que som sers en el temps, que hem d'acollir la finitud com un fet natural, tal com ho proposa Epicur tot desdramatitzant la mort: «Quan nosaltres som, ella no és, i quan ella és, nosaltres no som».\nFa uns dos anys vaig reproduir una carta literàriament fresca, espontània i ben escrita d'una nena de 13 anys que agraïa l'amistat al seu íntim amic que acabava de complir anys. Avui aporto un text deliciós, molt sentit, d'una nena de 12 anys, la Martina Mate, sense faltes d'ortografia, que va llegir i ens va deixar bocabadats. (La Martina Mate parla i escriu català i castellà molt bé i s'expressa en anglès com una londinenca). La carta evoca entendridors records de la seva besàvia.\n«Hola iaia, en part sé que no et puc parlar cara a cara, però a mi em consola escriu?re't perquè sé que a tu t'agrada molt. Sé moltes coses de tu: que t'agrada la música de Pau Casals, que jo canti el Cant dels Ocells, que estiguin per tu i que et cuidin, també t'encanta parlar de les teves anècdotes i algun o altre dolor inventat».\n«Ara, després de la mala notícia, he recor?dat com una pel·lícula tots els bons moments que hem viscut juntes. Com quan et pintava les ungles i, encara que no t'agradés el color, tu estaves contenta que la teva besnéta te les pintés. Recordo que et vas quedar sorpresa que pogués enganxar-te un brillantet a l'ungla. I sempre recordo que sempre "xulejaves" de besnéts. També memoro les històries de quan eres jove. Me les explicaves com si fos ahir que t'havien passat. Estic orgullosa de ser la teva besnéta, i sí! HO ESTIC! Em fa pena que ja no estiguis amb nosaltres, però sé que tu paties i que volies això. Per cert, gràcies per la bosseta feta per tu, és preciosa! Gràcies.»


Açò encara no s'ha acabat: continua la romeria\nAhir vam tornar tots dos a casa. Hem gaudit d'una lluna de mel com cal, sense patir-ne cap tipus d'interferències. Els col·legues de Serafí ens van regalar una estada a una casa rural que ningú no coneix, i no m'estranya. Un col·lega ens hi dugué amb el seu cotxe. L'amo, en rebre'ns, ens comunicà que els mòbils no hi tenen cobertura, que s'havia negat a comprar televisors perquè els clients no volen saber-ne res del que succeeix arreu del món i que el poble més proper es troba a deu quilòmetres. Els col·legues havien triat la casa rural amb absoluta traïdoria. He d'afegir que les habitacions són magnífiques, que tenen jacuzzi, que en alçar-te del llit pots veure el bosc des de la finestra, que pots ensumar-ne les olors, la humitat de les plantes. L'amo deixa la premsa endarrerida al menjador, damunt d'una tauleta. Els clients hi agafen els exemplars i comenten les notícies que van ser novetat fa un mes. L'amo explica que ell llegeix tots els dies la premsa quan va al poble, però que es nega a provocar estats d'ansietat entre la clientela.\nLa primera nit va ser gloriosa. A l'endemà es trobàvem baldats. Vam menjar i poca cosa més. Calcule que va ser a la tercera nit quan Serafí va intentar de connectar el portàtil amb la wifi. Ni de conya. Ens trobàvem on Cristo va perdre les espardenyes. La veritat és que tampoc no frissàvem per assabentar-nos del que succeïa. Eixa nit vam xarrar amb l'amo davant de la llar. Ens va suggerir paciència. Els esdeveniments arriben, malgrat els entrebancs. Vam parlar del cas Gürtel. N'estava assabentat --el molt fill de puta ja sabia que havien arxivat la causa de Camps al TSJCV-- i ens va aconsellar paciència, que al remat tot se sap, que no calia forçar el ritme dels magistrats. Una altra cosa era comprovar el descrèdit de la nostra societat, que se'n fot de les institucions i vota a qui se'n burla. Falta de vara, afegia l'amo.\nAhir, en arribar, vam connectar-nos a internet. Déu n'hi do. Quin cacau que s'havia muntat en una setmana. Encara no ho hem paït tot. No obstant això, cal recordar una cosa: si el recurs de la Fiscalia s'accepta al Tribunal Suprem, tindrem més festa. Aquest ha estat un entrebanc, no ha estat el colofó. Em fa l'efecte que l'anunci de la presentació del recurs ha estat el detonant de la nova campanya pepera. Ara cal anar a la basílica de la Mare de Déu per encendre espelmes electròniques. Potser així ens empararà també.\nPublicat per Miquel Russafa a 20:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: cas Gürtel, Francisco Camps, Tribunal Superior de la Comunitat Valenciana\nNo tinc el costum de tornar a llegir llibres de narrativa. M'agrada anar a les llibreries a veure les novetats que hi presenten als taulells. Hi ha temporades en què llisc de manera compulsiva: un llibre darrere d'un altre, sense tindre cap mirament. Darrerament, no sé si és per l'edat o perquè no em sobten tant les noves lectures, m'abelleix retornar a certs autors que van captivar-me. L'acte de la relectura de narrativa implica una actitud estranya. Els llibres de poemes són figues d'un altre paner, perquè permeten recuperar-ne uns versos i assaborir-los amb la fascinació que produeix la membrança. La relectura de novel·les és un acte diferent: per molt que en recordes l'argument, cal endinsar-se en una xarxa de sensacions que provoca una navegació procel·losa. Sabem on arribarem, però no sabem com arribarem. Ja ho va dir Kavafis.\nÉs difícil explicar el perquè has tornat a llegir un llibre, perquè pecar per segona vegada indica que hi ha alguna mena de tresor amagat que cal descobrir-ne. Enguany he comés un munt de pecats. De fet, en faria una llista massa llarga i no vull parlar-ne perquè seria difícil d'explicar. Potser me'n confessaré del darrer, perquè és una pena que l'autor no publique ara obres de creació. Em referisc a La guerra de quatre de Víctor Labrado. Qui coneix la seua trajectòria literària, sap que ha recuperat el tarannà dels cronistes de la nostra tradició. És cert que no s'encarrega dels esdeveniments que acaben als manuals d'història. Víctor Labrado en recupera aquells en què els protagonistes són gent del carrer que mereixen un reconeixement pels seus actes, com ara a La mestra, on descriu el que va succeir a l'escola de Barx. No és un llibre amable, perquè van patir-ne molt:: va ser una de les primeres demostracions del poc interés dels polítics pel valencià.\nLa guerra de quatre és un llibre singular pel que fa a la literatura valenciana. Tracta de l'assassinat de l'alcalde de Llaurí durant la postguerra. És a dir, tot i que mencione la guerra civil, el relat es troba immers en un espai de repressió franquista que hi reconstrueix amb ploma de cronista. Víctor Labrado va acostar-se als arxius i va remenar-hi una pila d'expedients per tal d'aclarir-ne la trama de la conspiració. La història dels maquis de la comarca contrasta amb un jutge que vol esbrinar-ne fil per randa els integrants, perquè vol acaçar-los amb mètode, amb una mena de sospita constant que esdevé en enfrontaments amb la guàrdia civil i la policia. El jutge és l'eix central de la novel·la. Els maquis en són l'excusa. El poder es palesa amb la crueltat. La guerra de quatre és una història de repressió constant, on el jutge oficia la cerimònia de la instrucció i dels càstigs amb l'ànim seré de qui gaudeix d'aplicar-los amb contundència. El poder no pot suportar l'activitat dels perdedors, pot permetre'n la ideologia. La guerra de quatre es llegeix com una bona novel·la negra: no has de suposar que saps la fi perquè t'enganyaràs.\nPublicat per Miquel Russafa a 21:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: La guerra de quatre, La mestra, Víctor Labrado


II edició de l'Anuari del waterpolo català\nLa Federació Catalana de Natació,la Unió de Federacions Esportives de Catalunya i Dani Pajuelo han presentat la II edició de l'Anuari del waterpolo català al Museu Olímpic i de l’Esport Joan Antoni Samaranch.\nA la presentació, l’autor, Dani Pajuelo, ha estat acompanyat, a més, d’Enric Bertrán, president de la FCN i David Moner, president de la UFEC, dues entitats que col·laboren estratement EN aquesta obra. Tant Moner com Betrán han felicitat a l’autor per la iniciativa i han agraït el seu esforç, a més de valorar molt positivament el llibre.\nEl llibre, de 128 pàgines, inclou les categories absolutes, juvenils i cadets dels 34 clubs que practiquen waterpolo a Catalunya. D’entre les novetats d’enguany, destaca especialment el pròleg de Manel Estiarte. El millor jugador de la història del nostre país resumeix la seva visió del waterpolo actual i analitza la seva vinculació amb l’esport que el va portar al màxim reconeixement mundial. En total, el llibre inclou 144 equips, uns 2.100 jugadors i jugadores, 160 àrbitres i 300 tècnics i directius. Tot, amb una major presència de dades dels jugadors de Divisió d’Honor, la incorporació de la categoria cadet masculina i femenina i l’ampliació de la secció dels àrbitres internacionals. També s’ha comptat amb l’article d’opinió del director tècnic de la Federació Catalana de Natació, Quim Colet.\nEnric Beltrán, Dani Pajuelo i David Moner\nAuditori Museu Olímpic i de l'Esport Joan Antoni Samaranch


Les fòbies sexuals més freqüents i com tractar-les - Diari de Girona\nLes fòbies sexuals més freqüents i com tractar-les\nAlgunes persones experimenten una por desmesurada o irracional davant d'una determinada situació sexual\nep / madrid 30.06.2015 | 07:36\nConstitueixen un tipus més dins de les fòbies, però la por desmesurada o irracional que en algunes persones es presenta davant d'una determinada situació sexual arriba per igual a homes i dones. Si fa uns anys era més comú que aquestes fòbies afectessin a persones amb més de 30 anys, ara també acudeixen a consulta individus entre els 20 i 30 anys.\nSegons explica Eugenio López, psicòleg-sexòleg, tenir una fòbia sexual no vol dir que no hi hagi desig o impuls sexual però l'individu sent una por que el bloqueja i es veu incapaç de realitzar l'acte sexual. En moltes ocasions les pràctiques que originen la fòbia són considerades perilloses pel subjecte i es presenta un mecanisme de defensa que el porta a voler escapar d'aquestes situacions.\nL'origen d'aquestes fòbies sexuals és variat però prevalen la falta d'educació i informació sexual, experiències desagradables, fantasies personals i els mals comentaris rebuts sobre el sexe ja sigui de parelles o de pares. A més, López assenyala que sempre cal descartar quan la persona arriba a la consulta l'existència de causes orgàniques que poden originar una disfunció física.\nUna de les fòbies més freqüents en les dones són la disparèunia, la por al dolor en la penetració. "El pensament recurrent aquí és la por al dolor per informació errònia, mites o fantasies", assenyala López.\nL'altra fòbia al sexe femení més comú és el vaginisme, "en què hi ha un fort component emocional", aclareix l'especialista. Aquesta por a la penetració dóna lloc a la contracció dels músculs de vagina, cuixes i fins i tot esquena, sudoració profusa i una por que s'estén fins a utilitzar un tampó o fins i tot anar al ginecòleg.\nEn els homes existeixen també dos aspectes que generen pors i traumes sexuals recurrents. Hi homes que creuen tenir un penis petit encara que la seva grandària estigui dins de la normalitat i el sol fet de mantenir relacions els hi genera por i s'allunyen de la penetració.\nL'altra fòbia o por sexual en els homes s'origina per la creença de 'no donar la talla' davant d'una dona determinada, el que ocasiona una impotència situacional derivada d'un bloqueig, assenyala López.\nPerò hi ha una altra infinitat de fòbies associades al sexe com la por a l'abús sexual (agrafòbia), a parlar de les relacions sexuals (erotofòbia), als genitals femenins (eurotofòbia), als genitals masculins (galofòbia), a les relacions sexuals ( genofòbia), a la nuesa (ginmofòbia), al sexe oposat (heterofòbia) o l'homosexual o tornar-homosexual (homofòbia), a tenir una erecció (itifalofòbia), a les dones guapes (venustrafobia) o a les perversions sexuals (parafòbias).\nTractar la fòbia i la disfunció\n"Les fòbies sexuals es poden solucionar per tenir una sexualitat plena, com més temps passa més difícil és eliminar-les, cal tenir disponibilitat per poder solucionar-les i acudir a un professional", comenta l'especialista.\nLópez assenyala que en les fòbies sexuals sempre hi ha un pensament recurrent que bloqueja i que fa a la persona sigui incapaç de dur a terme la relació, això fa que baixi el desig sexual i encara que no l'elimina sí que es veu afectat.\n"Qualsevol problema en la sexualitat és fàcil que generi fòbia o disfunció. Cal delimitar el problema perquè quan arriben a consulta moltes persones no saben què els està passant", apunta López.\n"La sexualitat forma part de la personalitat, si hi ha problemes en la sexualitat passen a la resta d'esferes de la vida i viceversa pel que cal treballar sobre tota la psicologia de la persona i buscar l'origen de la fòbia", conclou López.


Maria Batlle Torrent - Rosespedia\nMaria Batlle / Autora: Judith Ijsselstein\nLa botiga Autoservei Nuri -o com tothom la coneix al poble, la botiga de la Nuri de ca la Canet- és un dels establiments de Roses que encara conserven l'ambient d'aquelles petites botigues de queviures que abans d'arribar les grans superfícies i els hipermercats servien a la gent i proporcionaven tot tipus de productes. Allà mateix, en un costat de la botiga i asseguts en unes caixes de beguda, comencem l'entrevista.\nLa Maria explica que va néixer a Canet de Mar el 1922 i que els seus pares es dedicaven a la terra. Va anar a l'escola fins que va esclatar la guerra; com que era un col·legi de monges, el van tancar. El 1939 va començar com a aprenenta a la fàbrica Eusebi Escarpenter de gènere de punt, i després va treballar en una altra, anomenada Jover. A Canet hi havien moltes fàbriques de gènere de punt.\nDurant la guerra va començar a venir a Roses, perquè el seu germà va ser company durant el conflicte civil d'un dels fills de can Met i es van fer amics. Per això els convidaven sovint a casa seva, a Roses. En aquestes estades va conèixer el que seria el seu home, el fill petit dels de can Met, l'Esteve Brunet Fondecava. La Maria explica que la família Met tenia una carnisseria i que també vigilava les muralles, perquè en coneixien el propietari, el senyor Mas Yebra, que els deixava tenir el bestiar i fer algun cultiu. La Maria parla de la Ciutadella, dels soldats que hi anaven a fer la instrucció i de les famílies que no tenien casa i que dormien a l'entrada durant molt temps.\nSobre la guerra comenta que la va viure a Canet i també a Roses. Recorda que l'any 1939 els requetès, un dels regiments que hi havia després de la guerra al poble, van tirar una bomba de mà per pescar i van volar part del Segon Moll, ja que al fons del mar les tropes republicanes, en la seva retirada, hi havien abocat molta munició. També recorda alguns bombardejos, com la bomba que va caure al carrer Major, on ara hi ha l'estanc, la que va caure a la zona dels corrals o la que va matar el matrimoni Ortensi. També recorda que hi havia diferents nius de metralladores, com el de davant l'Hotel Ramblamar, a la Rambla, i també un altre cap a la zona de les Garrigues, i el que hi havia a la banda de mar, davant de l'Hotel Caravel·la.\nDe Canet també recorda alguns fets. Un dia va veure que hi havia un vaixell republicà carregat d'armament que els nacionals intentaven enfonsar, però va arribar fins la costa i mentre el descarregaven l'aviació anava bombardejant. També recorda que allà els dels comitès van matar molta gent i que després hi van haver represàlies.\nLa Maria es va casar el 1949. Em mostra una foto del casament i em diu: "Mira com sóc. Eh, quina diferència? Semblo la mateixa?". I després ensenya la fotografia a la gent que hi ha a la botiga. Recorda que en casar-se van obrir una botiga al carrer de Sant Pere Alt, "però no hi havia res; era acabada la guerra i només hi havia l'estraperlo i el racionament". Van tenir una filla, la Nuri de ca la Canet, i després, a mitjan anys seixanta van comprar una casa al mateix carrer i van obrir la botiga a la part de baix. La Maria sempre ha treballat a la botiga, fins que es va retirar i llavors la seva filla va agafar el relleu.\nA la Maria, el que més li agrada és viatjar. Comenta que ha recorregut tot Espanya, Canàries i Itàlia. També el cine ha estat una de les seves aficions. \nObtingut de «http://www.rosespedia.cat/index.php?title=Maria_Batlle_Torrent&oldid=11565»\nDarrera modificació de la pàgina: 30 nov 2015 a les 13:48. S'ha visitat aquesta pàgina 8.030 vegades.


Inici › Bloc › Musli per als que esmorzen sa i complet\nEl musli conté tot el que es demana a un bon esmorzar: És fàcil i ràpid de preparar, està deliciós i aporta energia i nutrients. Els que trien aquesta nutritiva i saborosa combinació de cereals, fruites i llavors per començar el dia, no només reben energia i vitalitat, sinó que també gaudeixen dels seus beneficis a llarg termini, ja que protegeixen el cor i el sistema nerviós.\nEl musli va ser introduït en 1900 pel metge suís Maximilian Bircher-Benner. Aquest procurava una dieta rica en cereals, fruites i verdures fresques, com a part essencial de la teràpia, a pacients hospitalitzats. Per esmorzar, els donava una barreja inspirada en una recepta que ell i la seva dona havien provat als Alps suïssos. A la dècada dels seixanta, quan va irrompre l’interès pel menjar saludable i vegetarià, el musli es va fer popular en els països occidentals.\nQuins beneficis ens aporta el musli?\nLa fibra del musli, especialment de tipus soluble, com el beta-glucà de la civada, fa que baixi el colesterol LDL (dolent).\nTambé gràcies a la fibra, la velocitat d’absorció dels seus sucres és molt més lenta. Prendre-ho com esmorzar ajuda a mantenir estable el nivell de glucosa durant el dia.\nRegula el sistema digestiu, sacia i ajuda en el control de pes.\nL’addició de fruits secs proporciona una bona font de proteïnes i àcids grassos mono i poliinsaturats, que reforcen la protecció del sistema circulatori.\nLa llet o lactis que solen acompanyar el musli són una bona font de calci.\nCom saber si el musli que comprem conté massa sucre o greix?\nNormalment el musli conté menys sucre i calories que la majoria de cereals per esmorzar que trobem en els supermercats. No obstant això, depèn dels ingredients i de com s’hagi elaborat.\nEn llegir la lletra petita de les etiquetes, molts se sorprenen en descobrir que el seu “sa esmorzar” a força de musli en realitat està ple de sucres i greixos, i això malgrat que l’embalatge promet millorar la salut.\nSi a l’etiqueta diu “fructosa afegida”, “melassa”, “xarop” (de qualsevol tipus) o “maltodextrina”, vol dir que conté edulcorants. I compte amb la promesa de “sense sacarosa afegida” de l’etiqueta, ja que podria significar que s’utilitza fructosa en comptes de sacarosa, amb el que no vam guanyar res.\nL’altre enemic ocult de la majoria muslis és el greix saturat. Podríem pensar que estem menjant un aliment baix en greix, quan resulta que el musli s’ha fregit en oli. Això es fa per donar millor color i textura als grans, que resulten així més cruixents i saborosos. Un cop més, cal confirmar que a l’etiqueta no aparegui oli vegetal, de palma o de qualsevol altre tipus.\nCom escollir un musli més saludable?\nHas d’assegurar-te que es tracta de musli cru, sense torrar.\nVigila amb la mida de la porció (ha de ser de mitja tassa a un terç de tassa).\nCerca varietats que continguin menys de 20 g de sucres per porció i menys de 3 g de greixos saturats per cada 100g.\nBusca’ls amb baix índex glucèmic.\nLimita els que tinguin molta fruita seca o xocolata.\nEl musli casolà: una opció fàcil i econòmica\nPots elaborar mescles pròpies per adaptar-les al teu gust. Utilitza la imaginació per donar-li varietat a la barreja, i recorda que els ingredients es conserven millor al guardar-se per separat:\nuna base de cereals (civada, flocs de blat de moro, sègol i ordi, etc.),\nfruita fresca o dessecada (poma, baies, plàtan, panses, etc.),\nflocs de blat, arròs, quinoa, mill, etc.,\nfruits secs i llavors (nous, ametlles, avellanes, pinyons, pipes, sèsam, lli, etc.),\ni un toc de sabor amb encenalls de xocolata negra, dàtil o coco sec.\nTambé es pot endolcir amb mel, melassa de cereal, concentrat de poma o xarop d’auró.\nFinalment, es poden afegir productes lactis (llet fresca, beguda vegetal, iogurt, formatge fresc, mató o quefir).\nI si els vols enriquir encara més la teva recepta de musli, pots afegir germen de blat, segó, llevat de cervesa, baies de goji o pol·len.


L’impacte social dels petits gestos empresarials - iSabadell\nL’impacte social dels petits gestos empresarials\nEscrit per Plataforma Vàlua el 17 novembre 2018\n‘Empresa amb Vàlua’ és el dia en que les entitats del Tercer Sector de Sabadell reconeixen un seguit d’empreses per la seva col·laboració. El dia 23 la Fira de Sabadell n’acull la segona edició. L’objectiu: agrair a les empreses els seus esforços en clau social i alhora, convidar a d’altres negocis a col·laborar amb les entitats.\nLes entitats de la Plataforma Vàlua, tot i treballar per beneficiàries molt diverses, tenen en comú que es centren en col·lectius en risc d’exclusió social. I en parlar dels diferents tipus de col·laboracions amb empreses, totes les entitats estan d’acord en que els petits gestos marquen la diferència.\nCàritas posa èmfasi en les donacions de roba, aliments i joguines que els fan algunes escoles de la ciutat. Les tècniques destaquen que gràcies a les aportacions “persones sense llar de Sabadell poden suplir cada dia la seva mancança total de serveis bàsics”.\nTreballar canvia la vida\nLa Yolanda té quatre fills i necessitats econòmiques. Després d’una formació, va ser seleccionada i contractada.\n“És una persona predisposada i complidora, i la col·laboració amb Aigües Sabadell va ser de gran ajuda, tant a nivell de recursos com emocional”, destaquen des d’ActuaVallès. L’entitat centra l’activitat en temes de VIH, l’exclusió social, la sexualitat, els feminismes i les diversitats de gènere.”\neCom valora col·laboracions amb empreses com Infor Consum, en forma de formacions o pràctiques no laborals per a persones amb discapacitat física. Les tècniques posen en rellevància que “quan comencen a treballar, la seva qualitat de vida millora: se senten útils, realitzats i més inclosos a la societat”.\nEl pa que motiva i alimenta la inserció\nL’associació Êthos té un projecte conjunt amb la Fleca Roca, fent tallers d’elaboració de pa per les persones en procés de rehabilitació d’addiccions. A més, també fan activitats terapèutiques que les tècniques qualifiquen d’”extraordinàries”. Amb accions com aquesta, el programa de Joves “Aixeca’t” fomenta la motivació cap al món laboral entre les usuàries d’Êthos.\nTambé relacionat amb l’elaboració de pa, l’escola Xalest ha engegat un Programa de Formació i Inserció com a auxiliar de Fleca i Pastisseria, dirigit a alumnes amb dificultats per integrar-se en el sistema educatiu ordinari. Xalest destaca que “la predisposició al treball, la puntualitat i l’esforç dels alumnes obren sovint la possibilitat de contractació”.\nUna altra sinergia a ressaltar és la col·laboració d’iSabadell amb Vàlua. El mitjà online cedeix l’espai El racó de Vàlua perquè les notícies de les entitats del tercer sector arribin a més ciutadanes.\nAquests són alguns dels molts exemples de l’impacte que poden tenir les aportacions de les empreses per ajudar a les persones en risc d’exclusió social. Per aquest motiu, a més de les ja esmentades, Andi Down, Esquitx, CIPO, Creu Roja, Cerma Acoge, Main, Atendis, Secretariado Gitano i Grandalla també faran reconeixement a negocis amb que col·laboren.


L'Informatiu - Punt Jove: 20 anys del servei d'informació juvenil\nPunt Jove: 20 anys del servei d'informació juvenil\nEl Punt Jove commemora aquest any el seu 20 aniversari. Aquest servei municipal es va inaugurar el 6 de juny de 1997 i durant els seus primers anys es va ubicar al Centre Cívic de Can Folguera.\nPosteriorment, es va traslladar a La Promotora. "D'alguna manera va ser determinant el Punt Jove perquè sigui músic professional", recorda l'antic usuari del servei David Domínguez que afirma que "ja per aquella època tocava com a aficionat i van organitzar un curset de percussió on vaig conèixer a Pere Gómez, un percussionista mític de Barcelona, que em va fer veure que podia dedicar-me professionalment a la música si m'ho currava. Va ser una empenta per estudiar de debò". A més, explica que els meus primers concerts remunerats els vaig aconseguir al Punt\nRuben Mora assenyala que “per allà hem passat molts joves a cercar informació, fer consultes, aclarir dubtes, programar-nos les vacances, fer bulder i petar la xerrada,... i sempre ens hem trobat acompanyats per part de les professionals que han anant passant pel Punt Jove”. Aquest antic usuari afegeix que “sens dubte, la idiosincràsia i allò que li dona valor al Punt Jove és el tracte i la proximitat en aquest acompanyament per part de les professionals”.\nUna altra usuària Ana Belén Hidalgo manifesta que “del Punt Jove recordo que era un espai acollidor, on anava a demanar ajuda si tenia algun problema. Allà a més de sentir-me escoltada i acompanyada, em donaven eines per resoldre els problemes que tenia”. Mora afegeix que “el tracte és allò que t’enganxa, et fa tornar i establir un vincle de confiança per a esdevenir la essència del Punt: veure oportunitats on la resta veu problemes”. Hugo Manzano, també antic usuari d’aquest servei, assenyala que “anava amb un munt de preguntes per assessorar-me, ara accedim a la informació per internet però en aquell moment no era tant habitual”. També recorda “que ens donaven preservatius... i molts”.\nDurant aquestes dues dècades el Punt Jove ha atès consultes i demandes sobre estudis, habitatge, oci i salut. La primera informadora juvenil del servei, Anna Gil, recorda que el Punt Jove va començar al primer pis del Centre Cívic de Can Folguera. “Amb un ordinador , una taula gran de consulta al centre, vàries prestatgeries amb mil arxivadors plens d’informació ben catalogada i un munt de ganes i d’il·lusió per servir i ser eina i recurs per als joves”. Considera que era important la creació del servei per la demanda que hi havia i per la necessitat d’atenció i servei que es devia a aquest sector de població. També recorda que el primer Punt Jove el van pintar la Xus Lopez-Arenas (tècnica de joventut des del 1996), en Joan Bausili (tècnic de relacions ciutadanes) i Anna Gil (informadora Juvenil). “En aquell moment va ser molt divertit, tant com sorprenent”, apunta.\nGemma Castro, informadora juvenil entre 2006 i 2008 explica que “era un espai de referència” on els i les joves “podien sentir-se lliures d’exposar qualsevol preocupació o anhel i des d’on se’ls acompanyava en aquest moment vital”. I afegeix que “al final aquests usuaris/es del Punt et feien partícip del seu procés i com a informadora veure aquest èxit era enormement gratificant”. També recorda que el Punt Jove de Santa Perpètua era el punt de referència a la comarca, “i venia gent de tot arreu” per tenir informació i assessorament del projecte d’acreditació de competències just en el seu inici.\nCristina Fernández, informadora també del Punt Jove a finals de l'any 2008, explica que cada consulta "em provocava alguna cosa dins, nervis, preocupació, responsabilitat, felicitat, complicitat amb els joves".Assenyala que les consultes mes habituals eren relacionades amb l’ensenyament i relacions de parella però també "depenien molt de les campanyes informatives que féssim, en períodes de Mostra de Turisme per exemple, eren relacionades amb viatges". Considera que la informació en els joves es fonamental per poder triar. "Estar be informats fa que les decisions siguin mes coherents" i afegeix que "es fonamental la figura d’un Professional que acompanyi però davant la realitat actual la informació ha d’esser mes visual i interactiva".\nPer la seva banda, Encarna Gata, que també va treballar al servei, assenyala que “és important que els joves tinguin un punt de referència davant de dubtes i considera que és veritat que la societat va canviant i ara hi ha moltíssima informació, però també molta desinformació i és necessari que les administracions cuidin a les persones”. De la seva etapa recorda que donava informació sobre objecció de consciència, insubmissió i servei militar, informació d’estudis reglats i no reglats i les campanyes de prevenció de la Sida i que feia molts carnets d’alberguista durant la Mostra de Turisme Jove.\nEl Punt Jove està situat al Carrer de Pablo Picasso 20-22. El telèfon de contacte és el 93 560 51 78 i el correu electrònic puntjove@staperpetua.cat. També disposa de pàgina a Facebook amb el nom de Punt Jove Promotora. L’horari d’atenció és dilluns i dimecres de 17 a 20 h i dimarts i dimecres de 10 a 13 h i de 17 a 20 hores.\nFoto: El Punt Jove es troba situat a la primera planta de l'equipament de La Promotora / L'informatiu


Un grup de politòlegs de la UPF promou el #SelfieVoting a les eleccions europees | betevé\nUn grup de politòlegs de la UPF promou el #SelfieVoting a les eleccions europees\nAlbert Muñoz | Dissabte, 24 de Maig del 2014, a les 21.06\nAquestes fotografies mostren electors holandesos durant la votació per al Parlament Europeu aquest dijous. Han immortalitzat el moment a través d'un "selfie" al col·legi electoral. Es tracta d'una idea que va sorgir d'un grup de politòlegs europeistes de Barcelona. ESTHER GABARRÓ, Sexy Europe "Sexy Europe és un projecte que es va iniciar el 14 de febrer, quan quedaven 100 dies per les eleccions europees i pretén donar a conèixer la política que es fa a la Unió Europa i la Unió Europea d'una altra manera, d'una manera atractiva." Per això demanen que els votants demà es facin autofotos en el moment de votar i que les pengin a les xarxes socials com ara Twitter i Instagram a través de l'etiqueta #SelfieVoting. L'objectiu és lluitar contra l'abstenció, en especial, dels electors més joves. BERTA MEDIANO, #SelfieVoting "Dels 400 milions d'habitats que estan cridats a les urnes aquestes eleccions europees, més de 37 milions seran nous votants, crec que és per això que motls estats europeus volen mobilitzar aquests votants joves. Crec que un format jove com és la selfie és un bon mitjà." Alguns països com Holanda han rebut molt bé la iniciativa, però en d'altres com el Regne Unit les fotos estan prohibides per respectar el secret de vot, amb multes de fins a 5mil lliures o sis mesos de presó. ESTHER GABARRÓ, Sexy Europe "No volem saber ni a qui votes ni res, simplement que quan tinguis la teva papereta i l'estiguis a punt de dipositar a la urna o mentre facis cua perquè a la teva taula hi ha gent doncs que et facis una selfie tu amb la papereta." I és que els "selfies" estan tant de moda, que també s'han colat a la campanya electoral. Com aquesta, del candidat popular Miguel Ángel Arias Cañete, o la foto de Ramon Tremosa, Artur Mas i Xavier Trias. L'última imatge ha arribat aquest matí: Ernest Urtasun es feia aquest autoretrat des de l'aeroport durant la fotografia conjunta dels candidats al Parlament Europeu.\nFer-se una foto amb el mòbil mentre votes o fas cua davant de la mesa electoral i penjar-la a les xarxes amb l’etiqueta #SelfieVoting. És la proposta de Sexy Europe, un grup de graduats en Ciències Polítiques per la UPF que promou l’interès per Europa i la participació en aquestes eleccions. Les autofotos votant han fet furor als Països Baixos, mentre que han estat expressament prohibides al Regne Unit.\nAquest diumenge, els candidats i líders polítics tornaran a aparèixer als mitjans de comunicació dipositant la papereta a l’urna i animant la ciutadania a fer el mateix. La idea de Sexy Europe és que tots els ciutadans puguin generar també aquesta imatge de si mateixos i compartir-la directament a través de Twitter o Instagram. L’objectiu final de la campanya #SelfieVoting és que aquestes xarxes socials s’omplin de fotos de gent votant i que això generi un ambient propici a la participació. Ni més ni menys que viralitzar l’acte del vot a través de les xarxes.\nEls autoretrats fotogràfics estan de moda. De “selfies”, a hores d’ara, se’n fa gairebé tothom. També els polítics que han participat en aquesta campanya electoral. Però la fal·lera per fer-se una foto just en el moment del vot va començar als Països Baixos a les eleccions municipals del març passat. Allà s’anomenen “stemfies”, que és la contracció de “selfies” amb “stemmen”, la paraula neerlandesa per dir “votar”.\nDels “stemfies” holandesos a la prohibició britànica\nDesprés de la proliferació de #stemfies a les municipals, el parlament holandès va considerar que calia regular-ho i, abans d’aquestes eleccions europees, que allà es van fer dijous passat, hi van donar el vistiplau. Això sí, als col·legis electorals dels Països Baixos tan sols es poden fer veritables “selfies”, és a dir, fotos on només aparegui un mateix. Perquè, si hi surten altres votants, s’estaria violant el seu dret a votar de forma lliure i secreta. Els diputats holandesos han tingut en compte l’efecte positiu que poden tenir les autofotos sobre la participació, sobretot dels votants més joves.\nEn canvi, al Regne Unit, que també va votar dijous passat, fer-se un autoretrat al col·legi electoral podia costar una multa de 5.000 lliures (uns 6.170 €) o fins i tot sis mesos de presó. La norma que prohibeix prendre imatges de les votacions prové de l’època victoriana, però l’autoritat electoral britànica va decidir aplicar-la dijous passat, davant la prevista arribada de les autofotos a les votacions. Van penjar cartells de “no photography” a tots els col·legis electorals i els agents tenien instruccions de no permetre-hi fotos de cap mena i de demanar que, si algú se’n feia, les esborrés immediatament del mòbil. No es van atrevir, però, a confiscar mòbils ni càmeres. El motiu d’aquest zel no era només garantir la privacitat del vot, sinó també evitar aglomeracions als punts de votació.\nA Bèlgica, que vota aquest diumenge, la multa per fer-se fotos al col·legi electoral és de 3.000 euros. A Espanya, com a la majoria d’estats de la Unió, el fenomen no està regulat. Cap junta electoral no s’hi ha pronunciat específicament, però el dret al vot lliure i secret està molt protegit per la legislació electoral, així que és possible que ho facin. Els impulsors barcelonins del #SelfieVoting no demanen que es publiqui què o qui es vota. Ans al contrari, recomanen que cadascú es retrati amb el sobre tancat o fins i tot, si la mesa ho permet, inserint-lo ja a l’urna electoral.\nFer Europa atractiva\nEl #SelfieVoting arriba a casa nostra amb Sexy Europe, un grup d’amics acabats de graduar en Ciències Polítiques a la UPF que volien compartir amb tothom la passió per Europa. Per això, el 14 de febrer, just 100 dies abans d’aquestes eleccions, van llançar la pròpia campanya de difusió a través de les xarxes socials i del blog en què han anat penjat diversos articles. A més d’explicar la UE “per a ‘dummies'” i analitzar els programes electorals dels diferents partits, han seguit les campanyes dels candidats, els han entrevistat i també els van reunir en un original debat a la pròpia facultat, al qual van assistir uns 350 estudiants.\n“Som molt europeistes i hem fet tot això per divertir-nos”, diu Esther Gabarró, una de les integrants de Sexy Europe. Volien difondre i fer atractiva la política europea i “aquestes eleccions han estat l’excusa perfecta” per fer una cosa “una mica esbojarrada”, reconeix Gabarró. Després d’ajuntar les paraules “sexy” i Europa, també han aconseguit sumar diversos col·laboradors. Com la Berta Mediano, que de fet és qui els va portar la idea del #SelfieVoting.\nLa majoria dels participants de Sexy Europe ha tingut l’oportunitat d’anar a estudiar a altres ciutats europees amb beques Erasmus. Ara s’acaben de graduar i quasi tots treballen ja a Barcelona en feines relacionades amb el que han estudiat, una satisfacció que saben que molts joves europeus no poden tenir. A les seves presentacions al blog també deixen clar que, ja sigui de naixement o bé d’adopció, tots són barcelonins orgullosos de ser-ho. Gabarró diu que pensa en Europa des de Barcelona i que la veu, sobretot, com “una xarxa de ciutats”.\n— participació ciutadana — política europea


Després d'un mes de treball ahir vam posar fi al darrer rodatge del programa "Si tu vas al Cel" en el que hem participat com a operador de càmera.\nUn programa produït per Barcelona televisió i La Lupa produccions que portarà a les llars barcelonines les peripècies d'en Xavi Bertran (Lo Cartanyà) en la recerca del seu jo espiritual. Un programa que combina l'humor amb les entrevistes a especialistes en diferents arts energètiques i formes de vida alternatives.\nS'estrenarà el 21 de desembre i tindrà una emissió setmanal.\nL'ARNAU AL 33\nAquest proper dijous, el temps d'aventura del canal 33 dedicarà el seu reportatge al triple repte que va dur a terme l'Arnau Julià a Menorca. Donar tres voltes a l'illa, corrents, en btt i en caiac.\nLes imatges d'aquest reportatge van ser enregistrades per Filmut i camí de cavalls 360.\nMés info: Camí de cavalls360 Temps d'aventura\nNIT DE BRUIXES AL TDA\nAquest proper dijous el temps d'aventura del 33 passarà el video de "Nit de bruixes" on Iker Pou ens demostra perquè s'han fet famosos els seus dits.\nPrimer metratge de F0T9\nF0T9 - Un altre concepte\nAquí teniu el making off del primer rodatge del que serà un projecte molt ambiciós, "From zero To nine". Un projecte que arrenca amb les arrels de l'equip tècnic de "Encordades"(Millor film de muntanya al Festival de Kendal, UK) i que pretèn donar un canvi de rumb a l'estil dels films d'escalada. Per això, però, abans queda moltíssima, moltíssima feina.\nF0T9 | Behind the scenes from gerard montero on Vimeo.\n3D al Youtube\nNit de bruixes ja es pot veure en 3D al youtube. No és la forma idonia de visionat però permet fer-se una idea de la sensació de profunditat que ens dona el 3D en l'escalada. Esperem ben aviat poder informar-vos d'una projecció en sala de cinema.\nNIT DE BRUIXES 3D\nDesprés de 15 llargs, frenètic, entretinguts, esgotadors, somnolitícs i llargs dies de treball per fi avui ha sortit a la llum el nostre darrer projecte, Nit de Bruixes en 3D. Un encàrrec de REDBULL SPA que ha portat a rodar de nou a Margalef de Montsant i a fer-ho altre cop també amb els germans Pou. I si fa dos anys Iker aconseguia superar el seu propi límit amb "Demencia Senil", aquest cop es reafirma com un dels escaladors esportius més forts del moment aconseguint apuntar-se la primera ascenció de "Nit de Bruixes", un espectacular sostre de 40 metres nomès apte pels millors especialistes en monodits i bidits. La proposta de REDBULL en aquesta ocasió va ser realitzar el vídeo de l'ascenció en 3D, fet que dona uns resultats espectaculars fent-te testimoni directe de l'escalada de l'Iker a través del relleu de la roca, de les seves mans amb tot el gruix real o dels elements volàtils que s'apropen a càmera. Una experència sorprenent. Per assumir aquesta innovadora proposta hem comptat amb el treball dels companys de Produccions Planetàries, especialitzats en cinematografia en 3D, ens han aportat l'experiència i els coneixements necessàris per garantir un bon treball. Cal agrair-los els esforços i predisposició en tot moment tot i rodar en un terreny tan advers com és la muntanya.\nFelicitar i agraïr aquí a tot l'equip i els qui ens han ajudat a fer-ho possible, en Pau, en Xavi, en Jordi, l'Hector, l'Iker, l'Eneko, l'altre Jordi, la Raqui, en Vicent, la Sol, en Carlos, l'Ana, la Isa, la Clara, en Joan, en Lluís i l'Edu.\nDe moment la versió 3D sols es podrà veure a traves de youtube amb les ulleres pertinents, però està prevista l'emissió per televisió, participació en festivals del gènere i també la projecció en sessió de cinema, us anirem informant a mesura que arribin els aconteixements.


La cuina de la Marta: Pastís de pastanaga\nPublicat per Marta Caminal a les 18:42:00\nEnhorabona per ser tan valenta i per apuntar-te a un triatló, uff, només de pensar-hi ens entren les cagaleres de la muerte!!\nQuina bona manera de recomposar l'esforç que amb aquest súper pastís de pastanaga, sembla boníssim.\n12 de setembre de 2010 a les 20:16\nun triatló ja són paraules majors, enhorabona per ser tan valenta, com diuen els vermells, i tan previsora de tenir-te la recompensa preparada!\n12 de setembre de 2010 a les 20:29\nTxell i Quique: És la primera que faig i ha sigut curteta, però m'ha agradat així que a veure si en faig alguna altra.\nManel: Ha costat però la recompensa he estat bona, i no només el pastís sinó també el fet d'haver acabat!\n12 de setembre de 2010 a les 20:59\nEi!, em trec el barret!, jo porto dos anys fent la cursa de la dona, són 5 km i em costen... Vaig fer la de El corte Inglés i la vaig acabar perquè vam fer un munt de "caminades"...Una triatló és molt completa!.La coca de pastanaga és molt bona, tothom es pensa que el gust de la pastanaga serà fort i en canvi li dóna una dolçor molt fina, oi?.Fins el 22!\n12 de setembre de 2010 a les 21:57\nUN tall d'aquest pastís i segur que recuperes les forces en un moment!\nM'encanten els pastissos de pastanaga, la canyella hi queda molt bé.\nI felicitats per la triatló!\n13 de setembre de 2010 a les 11:01\nMercè: jo lo de córrer és lo que porto pitjor, vaig fer 2 km i no podia! He intentat la de la mercè i el corte ingles, però són massa llargues i acabo com tu caminant, ja miraré si m'apunto a la de la dona! Lo de la coca de pastanaga és el primer cop que la faig i abans de provar-la tothom la troba rara però després agrada molt! Que tal la classe del Lienas?\nGemma: gràcies per les felicitacions. Amb la canyella tens molta raó, però cal anar amb compte perquè si et passes pot matar tot el gust del pastís! Ja has anat a la classe del David Lienas o hi aniras aquest divendres?\n13 de setembre de 2010 a les 16:14\nUn bon pastís per recuperar-se després de la triatló. Felicitats!!\n14 de setembre de 2010 a les 22:51\nRoman Bonet ha dit...\nAquest blog pinta molt i molt bé!\nEm sembla que hi faré cap sovint... sobretot quan faci sopars a casa!\nRöM - Amnea!!\n20 de setembre de 2010 a les 9:36\nGràcies Cristina, si que em vaig recuperar bé amb el pastís! Ara a preparar-se per les següents!\nRoman: Gràcies per les felicitacions, veig que et vas apuntar bé el blog! A veure si et serveix per fer molts soparets a casa! Jo he escoltat el vostre grup, està molt bé, a veure si feu un concert per barcelona i us vinc a veure!\n21 de setembre de 2010 a les 16:29


Fotògraf a Illes fèroe - Directori - Llistat - Guia - Fotògrafs - Illes fèroe - Photographersworldguide\nfotògraf a Illes fèroe\nPàgina d'inici › Per país › Fotògraf a illes fèroe\nFotògraf a Illes fèroe recomanades:\n7 sverrisgøta, tórshavn 100, faroe islands 100 Tórshavn ,Streymoy ,Streymoy ,Illes Fèroe .\nA Photographersworldguide no tindrà cap dificultat per trobar el professional que necessita. Per veure molts fotògrafs més ordenats per rellevància, podeu cercar a la part més baixa d'aquest lloc web. Veureu un llistat amb la informació de la ubicació, el número de telèfon i el lloc web de cada Fotògraf a Illes fèroe.\nUs oferim una gran llista de fotògrafs professionals de Illes fèroe. En aquesta regió dels 48228 habitants hi ha una gran quantitat de fotògrafs. Però la selecció d'un Fotògraf a Illes fèroe d'aquesta guia, té un gran avantatge: per no encendre el cap escollint amb el dit, no importa qui contacteu, perquè els professionals que conformen aquesta guia estan seleccionats prèviament per l'equip de: Photographersworldguide.\nAvui en dia, la majoria de les persones a Illes fèroe van a cercadors com Google, Yahoo, etc. per cercar qualsevol cosa. És allí quan una bona presència marca la diferència. Molts d'aquests usuaris poden necessitar una Fotògraf a Illes fèroe, i aquesta guia té un paper fonamental, gràcies al seu bon posicionament. Només heu de registrar per provar-ho.\nFotògraf a Illes fèroe per categoria\nSi necessiteu contractar un fotògraf expert en casaments per al dia que es casa, feu-ho saber per endavant que el professional que contractau farà la feina d'una manera immillorable. Els fotògrafs de Photographersworldguide són els millors professionals de Illes fèroe que trobareu a la web\nLes imatges de l'esdeveniment, on moltes persones estan presents i el medi ambient no es pot canviar, pot resultar molt avorrit, si no ho fan els professionals competents, amb coneixements i experiència en aquest tipus de fotografia. Si voleu trobar un fotògraf expert d'esdeveniments Illes fèroe, cerqueu-los aquí\nBusques un fotògraf professional especialitzat en moda que resideix a Illes fèroe? Si creieu que era impossible trobar un professional d'aquestes característiques en aquest lloc, felicitacions! Aquí els heu trobat Tenim una llista amb diversos fotògrafs que treballen en aquest camp de la fotografia professional\nViu a Illes fèroe? Tens un negoci? Segurament necessiteu algun fotògraf professional independent per fer aquelles fotos relacionades amb el vostre negoci. Aquí us mostrem bons professionals per fer-ho per vosaltres\nSi ets la primera mare i vols que un record tan inoblidable de la teva vida es reflecteixi en imatges meravelloses, només has d'ingressar en aquest enllaç i cercar qualsevol fotògrafa especialitzada en bebès que tenim a Illes fèroe\nTotes les persones es poden retratar en un treball fotogràfic original i de bellesa. Per a això, només cal trobar el fotògraf ideal. Aquí trobaràs un especialista professional en aquest gènere, Illes fèroe, a prop teu\nEl màrqueting visual és absolutament necessari per a fotografies publicitàries d'un producte que es comercialitzarà a través de la web, per arribar als seus consumidors. Si necessiteu un fotògraf professional Illes fèroe amb experiència en aquest camp, aquí els trobareu\nReuniteu la família, els avis, els pares, els germans, els cosins, etc. ... i fer fotos amb tots ells, per la qual cosa encara que es recordi tot el moment, Posem a la vostra disposició fotògrafs familiars a Illes fèroe en l'enllaç de dalt. Introduïu i seleccioneu el que més us agradi\nMostrant 1 Fotògraf a Illes fèroe\nFotògraf a Illes fèroe per ciutat important\nA Tórshavn, Illes Fèroe, trobareu els millors fotògrafs per a nadons, casaments, esdeveniments, etc. Si busqueu un professional que no us defraudeu, no deixa res que desitgi i us ofereixi bons Preus i alta qualitat per al seu treball, aquí trobareu el vostre Fotògraf a Illes fèroe.\nFotos per a un llibre de fotos personal, per a vosaltres o els vostres fills, potser tindrà tota la família o qualsevol esdeveniment en Klaksvík, Illes Fèroe, on voleu tenir una imatge professional sense igual, necessiteu un professional expert. Aquí trobareu el vostre Fotògraf a Illes fèroe.\nSi sou un Fotògraf a Illes fèroe, no espereu més: envieu el vostre formulari de registre per formar part d'aquest directori. Tenim els millors professionals de Hoyvík i la resta de Illes Fèroe i no us podem deixar fora d'aquesta gran comunitat de fotògrafs de tot el món.\nTenim una àmplia web de fotògrafs que treballen a Argir, Illes Fèroe. Si voleu trobar un d'aquests professionals per cobrir un esdeveniment, aquí els trobareu. Si tornes i comenta a continuació el registre d'aquest Fotògraf a Illes fèroe per explicar a tothom la teva experiència, ens agrairem molt.\nNecessites un Fotògraf a Illes fèroe per a algun esdeveniment de casament, publicitat o algun esdeveniment esportiu a Vágur, Illes Fèroe o per a un altre tipus de situació? En aquesta web, els trobaràs! Ens sentim molt orgullosos de comptar amb els millors professionals.\nEsperem que trobeu a Fuglafjørður el fotògraf que cerqueu. En aquesta singular ciutat de Illes Fèroe, hi ha desenes de mestres en l'art de la fotografia que us esperen, per transformar en realitat el vostre somni de tenir una imatge professional perfecta.\nFotògraf a Illes fèroe per l'estat\nMés destacats Fotògraf a Illes fèroe


12:44, Divendres, 24 Març 2017\nUna nova edició del butlletí de notícies que elaboren els alumnes i les alumnes del taller de ràdio de l’escola Miquel Utrillo.\n12:41, Divendres, 24 Març 2017\nEl Prado i el Retiro, creus de Sant Jordi! Parlen Isaac Bielsa i Elena Ferré\n12:55, Dijous, 23 Març 2017\nGairebé tres anys després que el ple de l’Ajuntament de Sitges aprovés la sol·licitud a la Generalitat de Catalunya de la Creu de Sant Jordi per al Casino Prado i la Societat Recreativa El Retiro, aquesta setmana el conseller de cultura ha comunicat als presidents de les entitats que el govern de Catalunya els atorga la màxima distinció amb la qual es reconeix la tasca d’entitats i persones per la comunitat. Hem saludat a Isaac Bielsa i a Elena Ferré que viuen amb satisfacció aquest moment, després de molts mesos de dificultats per a les històriques societats sitgetanes.\nl’Ajuntament i l’observatori contra l’homofòbia uneixen esforços per a aclarir els fets relacionats amb l’agressió que va patir una persona la nit de la rua de l’extermini\nL’alcalde de Sitges, Miquel Forns, i el president de l’observatori contra la homofòbia, Eugeni Rodríguez, mostraren ahir un posicionament contundent amb l’objectiu d’esclarir els fets relacionats amb l’agressió que va patir un home en un bar del carrer primer de maig, durant la nit de la rua de l’Extermini. La persona agredida, un ciutadà de Barcelona que anava vestit de ballarina i a qui colpejaren amb una porra extensible, marxà a casa seva després dels fets, i l’endemà presentà la denúncia per agressions a la comissaria dels mossos de Sitges, i no fou fins uns dies més tard que va ampliar aquesta denúncia inicial afegint-hi l’agreujant d’agressió homòfoba. Eugeni Rodríguez va agraïr la disposició de l’Ajuntament de Sitges en tot aquest procés, va anunciar una trobada amb el conseller d’interior pel proper 10 d’abril i va demanar un protocol d’actuació més clar davant de casos d’aquest tipus com s’han viscut els darrers dies a Catalunya. Per la seva banda, l’alcalde valoritzà la tasca que s’està fent des de la regidoria de benestar social, així com des de les entitats sitgetanes d’atenció al col·lectiu LGTBI, en un context en el qual creu que queda molt de camí de conscienciació.\nEspai ADEPG: Noves propostes. Nous projectes\n12:52, Dijous, 23 Març 2017\nSaludem Montse Coll, de l’espai Coolinary Market, que obrirà portes el proper 30 de març, i a Orlando Palacios de Olivé & Rueda, l’empresa de distribució de productes per a l’hosteleria que enguany celebra el 30è aniversari.\n12:49, Dijous, 23 Març 2017\nTertúlia dels dijous, amb Loreto Baqués, Vinyet Ferrer i Manoli Heredia.


Els sindicats veuen “insuficients” les retribucions del programa de reducció de llistes d'espera - À Punt\nEls sindicats veuen “insuficients” les retribucions del programa de reducció de llistes d'espera\nEl PP critica que hi ha més llistes d'espera amb molts més pacients esperant a ser atesos i a ser operats.\n15 d'octubre 2018 - 22:05\nEl Sindicat Mèdic de la Comunitat Valenciana (CESM-CV) i el Sindicat de Tècnics en Cures d'Infermeria (SAE) han qualificat “d’insuficients” les retribucions del pla de reducció de llistes d'espera.\nA més, han reclamat a la Conselleria de Sanitat Universal que incremente les compensacions econòmiques previstes per a determinats actes mèdics en el programa, que es basa en la realització d'activitat fora de la jornada ordinària amb mitjans propis del Sistema Valencià de Salut.\nAquest dilluns s’ha constituït la Comissió Tècnica de retribucions, en què s'ha conegut l'esborrany d'acord del Consell sobre el programa especial de productivitat i compensacions previstes. Segons el secretari general de CESM-CV, Andrés Cánovas, el projecte “és positiu en la seua filosofia perquè, per primera vegada, es respon al que reiteradament ha demanat aquest sindicat: pagar per acte mèdic realitzat”.\nNo obstant això, en un comunicat, ha lamentat que els “preus fixats inicialment no s’adiuen a la complexitat o la importància dels processos o tècniques que cal abordar”.\nEl sindicat ha indicat que, segons la Generalitat, el nou acord s'orienta a premiar l'eficiència dels equips mèdics mitjançant compensació econòmica i a garantir l'equitat en l'accés i temps mitjà d'espera. Contempla els principals actes quirúrgics amb més demora i pacients en espera, però a més inclou com a novetat la possibilitat de reduir les llistes d'espera de proves diagnòstiques.\nEl portaveu de Política Social del Grup Popular, José Juan Zaplana, ha denunciat que el sistema sanitari valencià està pitjor ara que a l'inici de la legislatura. El PP ha criticat que hi ha més llistes d'espera amb molts més pacients esperant a ser atesos i a ser operats.\nSegons Zaplana, en quirúrgica a desembre de 2017 hi ha 61.800 pacients esperant a ser operats, la qual cosa suposa 3.811 pacients més que en 2015. Així mateix, els populars asseguren que en consultes externes hi ha 18.544 consultes pendents més que en 2015, amb un increment de la demora de les cites d'especialitats en 6 dies, la qual cosa suposa un increment del 13,50% respecta al 2015.


Festa de futbol formatiu\nActualitzada 11/06/2018 a les 10:24\nEl Balàfia supera l’Andorra en la final del III Memorial Josep Calderó d’alevins || L’Agramunt s’adjudica el XIII Torneig Miquel Vidal de benjamins\n© Un jugador del Balàfia i un de l'Andorra, ahir en la final del III Memorial Josep Calderó.\nEls tornejos de futbol formatiu de final de temporada van ser els protagonistes del cap de setmana a Lleida. El primer equip aleví de la UE Balàfia va ser el campió del III Memorial Josep Calderó Flekick Cup, que ahir es va disputar a les seues instal·lacions, al vèncer a la final l’Andorra (1-0). En el partit pel tercer i quart llocs es va imposar el Terrassa al Santes Creus (3-1). El torneig va reunir 20 equips, distribuïts en cinc grups de quatre i una fase final a partir de vuitens. A banda de sis equips de l’entitat blanc-i-verda, van participar en la cita el Lleida Esportiu, l’AEM, el FIF Lleida, el Mollerussa, l’Artesa de Segre, el Pardinyes, el Garrigues, el River Montsó, l’Andorra, el Tàrrega, el Santes Creus, el Terrassa, el Gimnàstic de Manresa i l’Hospitalet.\nD’altra banda, a les instal·lacions de la UE Bordeta es va celebrar ahir la tretzena edició del torneig Miquel Vidal de benjamins, en la qual l’Agramunt es va proclamar campió al vèncer en la final al Fraga (3-2). En les semifinals, el Fraga havia superat l’Atlètic Segre (1-0) i l’Agramunt, el Tàrrega (2-0). A la final de consolació, va ser finalment l’Atlètic Segre el que es va adjudicar el tercer lloc del torneig, al vèncer 1-0. Aquesta edició va acollir un total de 10 equips, repartits en dos grups. Del Bordeta van participar-hi tres conjunts, al costat del Ponent, l’Agramunt, l’Atlètic Segre, el Tàrrega, el Gardeny, la Seu d’Urgell i el Fraga.\nEl XIII Torneig Miquel Vidal va celebrar ja dissabte l’edició prebenjamina, en la qual va vèncer el Torreforta\nPrèviament, dissabte s’havia disputat la categoria prebenjamina, amb el Torreforta com a campió després d’imposar-se a l’amfitrió, el primer equip del Bordeta (0-1), en una cita en què van participar diferents equips lleidatans, tarragonins i aragonesos.


"Hi ha el risc que les ‘banlieues' acabin apareixent a casa nostra"\nInici Temes Catalunya "Hi ha el risc que les ‘banlieues' acabin apareixent a Barcelona"\n"Hi ha el risc que les ‘banlieues' acabin apareixent a Barcelona"\nCandel ja va escriure el 2001 'Els altres catalans del segle XXI'. És evident que la nova immigració, de fora d'Espanya i Europa, té uns perfils socioculturals molt diferents de la dels anys 60. No obstant això, sol viure en alguns dels mateixos barris que ja van acollir altres onades migratòries i pateix desigualtats similars (com el relloguer o l'infrahabitatge) en un context sociopolític molt diferent. Ara, com abans, la convivència és marca de la casa.\nUna clau de la moderna construcció nacional és la divisa de "Catalunya, un sol poble" i aquell punt de partida o trobada inicial del món del PSUC i el pujolisme que deia que "és català qui viu i treballa a Catalunya". Però mentre l'esquerra va picar pedra als barris obrers, Pujol es va dedicar a fer país (primer contra el franquisme i després des de la Generalitat) primant la Catalunya comarcal i amb voluntat de desactivar tant la consciència de classe com el contrapès polític que li podia suposar la Barcelona metropolitana. És molt gràfic veure la producció a TV3 de programes com 'El foraster', 'Viure als Pirineus' o, fins i tot, 'Afers exteriors', mentre s'invisibilitzen mediàticament els afers interns de la gent dels barris.\nLa comparació més propera i sovint massa fàcil són les 'banlieues' franceses. Però precisament a Catalunya no tenim, fins ara, aquests barris tancats, degradats i a voltes socialment conflictius. Els anticossos que la història de lluites socials i veïnals i un ric moviment associatiu han deixat a les nostres ciutats invisibles són evidents. També les inversions i millores urbanes i socials de quatre dècades de democràcia. Sense ser-ho, potser som nosaltres els qui ens apropem al model d'èxit. Però hi ha riscos evidents que, des de l'inici de la crisi i les retallades en l'estat del benestar, les 'banlieues' acabin apareixent a casa nostra.\nEl cinturó roig metropolità és (o era) una realitat política més en clau de classe que d'origen. Una altra cosa són les interpretacions o lectures polítiques i mediàtiques que se li hagin donat. A la dreta catalanista li ha convingut mantenir silenciats (que no oblidats) determinats barris o ciutats i a certa esquerra li anava bé (tot i que el temps ha demostrat que no) tancar-se en el que considerava feus segurs. El silenci mediàtic és en bona mesura conseqüència d'aquesta dualitat.


Roses difon tres guies d’estiu ·\nRoses difon tres guies d’estiu\nLes tres guies d'estiu editades per l'Ajuntament de Roses\nDues guies són les agendes de juliol una, i d’agost la segona i la tercera contempla les visites guiades que es poden realitzar durant l’estiu\nLes tres guies d’estiu editades per l’Ajuntament de Roses\nA diferència d’altres anys, quan l’Àrea de Turisme editava, en aquesta època, un llibre amb l’agenda conjunta dels mesos de juliol i agost per saber tants els rosincs, com els turistes, quines activitats es desenvolupen a la Vila durant els mesos de mès afluència de turisme, enguany s’ha difós “tres llibrets diferenciats, el primer només compren l’agenda de juliol, el segon l’agenda del mes d’agost, i el tercer les visites guiades que es poden durant la temporada d’estiu a Roses”, ha explicat el regidor de Turisme, Fèlix Llorens.\nEl motiu de dividir en tres llibrets el que abans es feia en un de sol ha estats, segons Llorens, “per a que sigui més àgil per a les persones consultar la informació, abans era un llibre molt dens i potser gent que només venia a passar uns dies al juliol, havia de carregar un document amb informació, per exemple, de finals d’agost, i no tenia sentit. Així, ara, tenen la informació que necessiten i la poden consultar més àgilment, perquè son uns llibrets primets”.\nLa novetat de les visites guiades d’enguany són les teatralitzades al Castrum Visigòtic\nEl tercer llibret, el de les visites guiades tant al patrimoni històric de Roses, com la Ciutadella, el Castell de la Trinitat o el refugi antieri de la plaça de la Pau, com al port pesquer, presenta enguany una novetat que es portarà a terme aquest estiu, tot i que s’havia fet algun cop de manera esporàdica. Es tracta de les visites teatralitzades que “es portaran a terme al Castrum Visigòtic i que anirà a càrrec del primer arqueòleg que va encetar les excavacions en aquest espai, Joaquim Folch i Torres, representat per un actor”, ha desvetllat el regidor de Turisme.\nAixí, els dies 14 i 28 de juliol, 11 i 25 d’agost i 8 de setembre són els dies assenyalats per aquells que desitgin conèixer l’imponent recinte d’aquest poblat emmurarallat del Castrum Visigòtic del Puig Rom d’una forma didàctica, engrescadora i diferent.\nL’inici de cada visita teatralitzada serà a les 19 hores, tenint l’activitat té un preu de 5€ pels adults, i de 3€ per als nens i joves d’entre 6 i 17 anys.\nCal assenyalar que és necessari adquirir els tiquets a l’Oficina de Turisme de Roses, oberta cada dia de 9 a 21 hores.\nTags: Agendes, Agost, Castrum Visigòtic, Guies d'estiu, juliol, Roses, Visites guiades, Visites teatralitzades\nPrevious Mor un veí de Roses en explotar la càmera hiperbàrica del seu vaixell\nNext Roses va celebrar ahir una de les seves tradicions, la Tirada de l’Art dels pescadors


La Pedrera essencial - Ara.cat\nVisita audio-guiada a La Pedrera (disponible en 11 idiomes i també en versió infantil) per entrar al món d’Antoni Gaudí i descobrir en primera persona com la natura és l’origen i la inspiració de l’edifici.\nLa Casa Milà, coneguda com La Pedrera, és Patrimoni Mundial de la UNESCO i també la darrera obra civil de l’arquitecte. Un edifici únic, una obra mestra de la natura on es pot entendre amb profunditat l’imaginari de Gaudí. La Pedrera és també l’únic centre d’interpretació de Gaudí a Barcelona, imprescindible per conèixer tota l’obra de l’arquitecte i la seva inspiració. En total visitaràs 4.500 m2 repartits en cinc plantes.\nAmb aquesta visita podràs recórrer al teu aire, i amb una completa audio-guia, els següents espais de l’edifici: l’icònic terrat dels guerrers i els seus espectaculars badalots i xemeneies; l’àtic de la balena, amb l’exposició Gaudí; el pis dels veïns que recrea la vida d’una família burgesa barcelonina del primer terç del segle xx; el pati de les flors i el pati de les papallones i el pis de la família Milà que acull la sala d’exposicions.\nVisita La Pedrera durant el dia per viure l’experiència d’entrar en espais màgics on la inspiració natural de Gaudí es nota a cada racó\nAprofita un 10% de descompte per ser subscriptor de l'ARA!\n*Cal reserva prèvia.\nDèficit fiscal, dèficit d'infraestructures\n20% de descompte al bitllet de vaixell amb Trasmed\nSorteig de dues entrades dobles per a l'obra de teatre 'Quant temps em queda?'


Viure vol dir compartir | a destemps\nViure vol dir compartir\n1 Setembre 2012 § 2 comentaris\nRessenya sobre l’espectacle Trau, d’en Guillem Albà.\nTancat en un món de bons records, aïllat d’una vida conflictiva que produeix constantment moments bons i dolents a parts iguals. Sol. Sol, per voluntat pròpia, malgrat hi hagi qui s’entesta en treure’l del forat irreal de flors i violes i fer-lo sortir al carrer, fer-lo viure.\nAixí viu el personatge principal de Trau, acumulant bones experiències per reviure-les una i altra volta. Omplint-se de records, que són passat, castrant-se voluntàriament, mutilant-se l’interès, l’anhel de descobrir, de viure novetats -bones o dolentes-, de compartir. Amb d’altra gent, amb la vida mateixa, interactuant-hi.\nUn personatge que porta a l’extrem la síndrome de Peter Pan, de no voler créixer, negant-se a si mateix l’existència de les coses dolentes, les pors, la conflictivitat, fins i tot la mort. Un personatge que vol anar contra corrent, que voldria fer girar les agulles del rellotge en el sentit contrari, o bé que s’aturessin en aquell bon moment; o millor encara, que tornessin una i una altra vegada sobre aquells moments dolços, feliços, de joia i alegria dels que, sí, també es composen nostres vides. Però, i per això són vides, no ho són tots.\nPassa els dies, hores, minuts i segons -que se li fan dècades- defugint la mort, evitant contacte humà, esquivant les males notícies i aïllant-se en un món fictici on tot és de color rosa. Quan reviure es converteix en les primeres passes, i accelerades, cap a la mort. La mort social, que és la nostra com a persones, la mort del plaer de la descoberta, de tornar a viure noves experiències positives, que ho són més quan vénen després d’algunes de negatives. Així és la vida.\nDamunt l’escenari, tres personatges i dos ajudants, sovint invisibles. A part del personatge principal, interpretat per en Guillem Albà, hi trobem el del narrador-presentador, interpretat per en Blai Rodríguez. I finalment, un tercer personatge clau i espectacular: l’escenari. Un escenari meravellós, que atrapa, que juga un paper essencial dins l’obra fins al punt de cobrar vida. És, realment, resultat d’una feina molt dura que he permès construir les necessitats de l’espectacle amb gust i senzillesa, amb enginy i alegria, amb la perfecció i sincronització d’un rellotge com el que ens presideix i que no ha oblidat l’essència del teatre més guerriller, del d’abans, del que fa volar la imaginació del públic, meravellat.\nMalgrat un inici un pèl lent, al meu parer, quan a mode de presentació se’ns mostra la rutina del personatge, l’obra transcorre viva i alegre. Atrapa, i entendreix, i tot i que el personatge és extrem, tothom pot veure-hi reflectits tics d’alguna persona. O d’una mateixa. La negació de l’evidència, que no tot és alegria -i menys amb els temps que corren-, és, de ben segur, una situació en què ens hi hem trobat més d’un cop. Però créixer és sortir al carrer i compartir, allò bo i allò dolent. D’aquí que en acabar l’obra hom no pugui deixar de sentir tendresa i certa malenconia, empatia i un nus a la gola. Per a naltros, també.\nI en acabar l’obra, abraçades i una voluntat ben clara: sortir al carrer. Trobar-nos, tots i totes. I compartir. Que riure, plorar, estimar, follar, enrabiar-se, lluitar, etc., són maneres de compartir, i això és viure.\nTagged: dialèctica, relacions socials\n§ 2 Responses to Viure vol dir compartir\nLUI ha dit:\n3 Setembre 2012 a les 12:11\nEl pallasso trist i el pallasso simpàtic portats a l’extrem\n3 Setembre 2012 a les 12:38\nmmm… des del meu punt de vista, aquesta és una lectura molt simple. És més, no entenc ni l’obra com a d’humor, sinó filosòfica, reflexiva. Al cap i a la fi, “el pallasso simpàtic” és descrit amb una connotació negativa, també, perquè representa la conflictivitat de la vida, allò bo i allò dolent. No creus?\n« Entre l’espasa de la repressió i la paret de l’esclavitud\nYou are currently reading Viure vol dir compartir at a destemps.


Espais criatius de la mà de Palo Alto Market - The baSEment Barcelona\n03 Jul Espais creatius de la mà de Palo Alto Market\nPosted at 11:30h in creatius, exposició\tby\tTh3B4S3men7Barn4\nLa convergència creativa de The baSEment Barcelona amb un dels esdeveniments més trendy: Palo Alto Market\nPalo Alto Market un dels esdeveniments més creatius, nascut l’any 2014 s’ha convertit en una de les cites mensuals imprescindibles. Un espai a mida. Fet per a una ciutat que uneix tecnologia i creativitat amb l’herència del passat industrial de la capital comtal.\nEl mercat, ubicat al barri del Poblenou és un espai de referència per a les petites iniciatives creatives vinculades al disseny, a la moda, a la gastronomia i la música. El primer cap de setmana de cada mes, ens trobem amb diferents i variades propostes de tallers creatius, pop-up shops i street foodtrucks.\nLa pròxima edició se celebrarà el 7 i 8 de juliol i, igual que a The baSEment Barcelona representa un entorn creatiu on es conformen les diferents activitats.\nAra què comença el bon temps i els dies són més llargs, no hi ha res millor que gaudir de la companyia de les amistats. A The Basement Barcelona cridem l’atenció de tots els públics per dur a terme esdeveniments culinaris, de moda i/o de disseny adients per a aquesta època de l’any. No tan sols ens caracteritzem per ser un espai dedicat a la curació d’esdeveniments empresarials sinó que també tenim total disponibilitat per organitzar concerts, tallers, cenas, showcookings i/o exposicions.\nÉs per això que, igual que el Palo Alto Market a The Basement Barcelona comptem amb els millors ingredients per a proporcionar aquesta convergència en un ambient molt més íntim, creatiu i singular.\nRecordem que fa poc menys de dues setmanes, va baixar al Port del Fòrum convertint-se en Palo Market Fest per celebrar la revetlla de Sant Joan amb una iniciativa que comptava amb més de 120 expositors, 25 foodtrucks i més de 20 hores de música conformada per les noves tendències del hip hop jazz i la música més puntera del país amb l’artista Bad Gyal al set de DJ.


Repòrter, gener de 1999 | Santa Susanna tindrà piscina i cementiri - Saül Gordillo\nRepòrter, gener de 1999 | Santa Susanna tindrà piscina i cementiri\nL'Ajuntament de Santa Susanna ha aprovat un pressupost de 553 milions de pessetes peral 1999. Aquesta xifra representa una important davallada (36%) en relació amb l'any anterior, ja que els números del 1998 ascendien a 1.032 milions, atèsque incloïa una inversió de 528 per al passeig marítim. Tot i això, ei consistori de Santa Susanna preveu invertir durant aquest exercici 248 milions. Els projectes més destacats que apareixen en el capítol d'inversions són la construcció d'una piscina municipal (32 milions) i l'adquisició d'un terreny a la zona del Sot de Can Casas per fer-hi un cementiri municipal (34 milions).\nAquesta última actuació serà un punt d'inflexió en la història del poble, ja que fins ara tots els difunts de Santa Susanna s'enterraven al cementiri de la població veïna de Pineda de Mar. La intenció de l'alcalde de Santa Susanna, Joan Campolier (CiU), és aconseguir alguna subvenció per poder executar les obres del cementiri. «Tenint en compte que som un municipi sense cementiri, penso que tenim probabilitats d'aconseguir una subvenció», va afimar Joan Campolier durant el ple en què es va aprovar el pressupost, celebrat el 30 de desembre al migdia.\nEl Camí del Mig també esdevindrà una de les actuacions importants de Santa Susanna. Hi ha una partida de 20 milions de pessetes reservada per a la pavimentació d'aquest vial, que fa les funcions de carretera secundària. El consistori també prestarà força atenció a la imatge que el municipi ofereix des de la carretera N-ll, ja que preveu destinar 15 milions a l'enjardinament dels laterals.\nLa piscina municipal es farà al costat del pavelló poliesportiu, amb la qual cosa es completarà la zona esportiva. L'Ajuntament disposa d'una subvenció de 14.800.000 pessetes del Pla únic d'obres i serveis de Catalunya (PUOSO), concedida per la Generalitat.\nPrivatitzar el servei d'aigua\nEl ple del 30 de desembre també va aprovar la concessió del servei d'abastament d'aigua potable del poble a l'empresa Sorea SA. Aquesta companyia va guanyar el concurs públic convocat per l'Ajuntament quan va decidir privatitzar el servei. Les altres dues empreses que s'hi van presentar són Seragua i Aigües de Catalunya i València. El preu del metre cúbic d'aigua consumida que es pagarà a la nova concessionària és de 91,85 pessetes. Sorea SA és l'empresa amb més concessions a l'Alt Maresme.\nPineda estrena l'any sense pressupost\nUna picabaralla dialèctica entre l'alcalde de Pineda, Salvador Llorens (CiU), i el portaveu del PP, Norbert Pelàez, a l'oposició, ha suposat que el pressupost municipal per al 1999 no s'hagi aprovat. En el ple celebrat el 17 de desembre, el PP va retirar el seu suport al govern minoritari de CiU i ERC perquè l'alcalde va manifestar en el diari El Punt que encara no havia pactat l'aprovació dels comptes amb cap grup de l'oposició. Pelàez va intentar que Llorens admetés públicament en el ple que ja existia un acord entre CiU i el PP —exsocis de govern— per aprovar el pressupost, que supera els 1.700 milions de pessetes. En lloc de reconèixer piiblicament la suposada existència de l'acord, l'alcalde va optar per desqualificar la periodista d'El Punt que havia recollit les seves manifestacions el dia abans del ple. Segons Llorens, ell mai no va dir que no hi havia cap principi d'acord per aprovar el pressupost. Adduint la «poca paraula de l'alcalde», el portaveu del PP va decidir no donar-hi el seu suport. Això ha provocat que el consistori pinedenc hagi entrat en l'any 1999 sense pressupost aprovat.\n(Article de Montse Martínez i Saül Gordillo a la revista Repòrter, número 76, gener de 1999, pàgina 15.)


Iniciades les obres de reparació del dipòsit d’aigua, que han de contribuir a millorar el subministrament - CENT PER CENT\nIniciades les obres de reparació del dipòsit d’aigua, que han de contribuir a millorar el subministrament\nLa SAM, l’empresa pública que s’encarrega de fer arribar aigua als veïns de Manacor, ha començat les obres de rehabilitació del dipòsit d’aigua “per poder millorar substancialment el servei i fer que les baixades de pressió o els talls esporàdics en el subministrament afectin molt menys els ciutadans i els empresaris”, ha explicat la regidora presidenta de la SAM, Maria Antònia Sansó.\nSegons els informes dels tècnics, l’estructura del dipòsit necessita reparacions consistents en una neteja i el sanejament de les parts deteriorades de formigó, per reposar després el material perdut i aplicar finalment una capa de pintura de protecció. El cost total d’aquesta obra serà d’uns 50.000 euros i segons el gerent de la SAM, Francesc Grimalt, “en estar arreglat el dipòsit serà més eficient perquè es podrà tornar a omplir de tot i així es millorarà el servei”. A més, una vegada acabada l’obra en el dipòsit elevat es continuaran modernitzant tots els elements del recinte: els dipòsits baixos, les casetes que serveixen de magatzem, el sistema elèctric i el tancament.\nPer altra banda, la SAM continua els treballs per detectar i reparar les fuites a la xarxa de la ciutat. El proper dimarts, dia 4 d’octubre, els treballs afectaran el sector del molí d’en Polit. Es tracta de la zona delimitada pel carrer d’Álvaro de Bazán, la via de Palma, el carrer de Tarragona i el passeig Ferrocarril.\nprevious post: El PSOE demana que el Pla General contempli un pla especial de protecció per a cala Varques\nnext post: “Las mariposas de París”, una proposta per a públic familiar aquest cap de setmana a la Sala La Fornal


Paterna ratifica el decret que dóna llum verda al projecte Intu Mediterrani - À Punt\nPaterna ratifica el decret que dóna llum verda al projecte Intu Mediterrani\nS’ha rebutjat la moció presentada per Paterna Sí Pot, amb el suport del PP, Compromís i EU, que en demanaven l'anul·lació.\n27 de setembre 2018 - 16:25\nEl ple de l'Ajuntament de Paterna, a l’Horta, ha ratificat el decret que dona llum verda a l'inici de la tramitació d’Intu Mediterrani. D’aquesta manera, s’ha rebutjat la moció presentada per Paterna Sí Pot, amb el suport del PP, Compromís i EU, que demanava l'anul·lació del decret signat per l'alcalde, Juan Antonio Sagredo, el 20 d'agost.\nAquest decret va admetre a tràmit la proposta d’Intu Eurofund Investment per a iniciar el procediment d'avaluació ambiental i territorial estratègica necessari per a la instal·lació del projecte al terme municipal.\nLa signatura del decret, pel qual es donava inici a la modificació del pla general d'ordenació urbana (PGOU) per a la instal·lació d’Intu Mediterrani, va motivar l'eixida de l'equip de govern de Compromís per Paterna, el seu soci en el consistori des del 2016.\nLa formació va acusar Sagredo "d’usurpació de competències" en la Regidoria d'Urbanisme per haver iniciat "la requalificació d'un milió i mig de metres quadrats".\nAmb aquest decret, el projecte Intu Mediterrani va passar la "primera barrera administrativa municipal" i va ser elevat a la Generalitat, concretament, a les conselleries de Medi Ambient i Vertebració del Territori.\nVora 300 veïns i veïnes, convocats per la Coordinadora per la Protecció de les Moles, han acudit al ple per a protestar per "la intenció de Sagredo de requalificar més d'un milió de metres quadrats per a afavorir el promotor d'Intu Mediterrani".


18/1/2010 - 06:00h - laMalla.cat\nQuè ha fet la UE per vostè el 2009?\nLa Comissió Europea ha posat en marxa el seu anuari multimèdia en el qual es presenten algunes de les fites més importants de la Unió Europea durant el 2009.\n"Els exemples de l'anuari demostren clarament que la UE obté resultats positius i visibles en la nostra vida quotidiana com a ciutadans, consumidors o treballadors", diu la responsable de Relacions Institucionals i Estratègia de Comunicació, Margot Wallström.\nEls deu temes presentats enguany:\n- Establir les bases de la recuperació econòmica. La UE i els seus Estats membres han mobilitzat enormes quantitats de recursos per redreçar l'economia i protegir els ciutadans.\n- Comunicar-se per menys diners. Els europeus poden mantenir-se en contacte a través del telèfon mòbil més fàcilment i gastant menys diners, gràcies als esforços de la UE per garantir l'abaratiment dels costos i les connexions.\n- Sumar esforços contra la demència. La "Iniciativa sobre medicines innovadores", dotada amb un pressupost de 2.000 milions d'euros, reuneix la indústria i l'àmbit acadèmic per garantir que les novetats científiques es converteixin ràpidament en nous medicaments.\n- Abordar el canvi climàtic. La UE ha aconseguit impedir l'emissió de 32 milions de tones de CO2 simplement apagant el llum.\n- Lluitar contra la fam als països empobrits. La UE lluita contra la pobresa i la fam al món, com ha demostrat clarament el 2009 amb el seu Mecanisme Alimentari, el pressupost del qual arriba als 1.000 milions d'euros.\n- Tenir cura del medi ambient. Amb l'objectiu de preservar el medi ambient, la UE ha introduït noves normes destinades a reduir l'ús de contaminants perillosos, com ara la benzina o els plaguicides.\n- Reconstruir Europa després d'una catàstrofe. Els països de la UE han actuat amb rapidesa per donar-se suport mútuament enviant ajut a les zones afectades per catàstrofes naturals, com fou el cas del terratrèmol dels Abruzos (Itàlia) l'abril del 2009.\n- Oferir millors serveis bancaris. La UE va crear el mercat únic en benefici dels ciutadans i de les empreses. Ara s'està assegurant que els bancs ofereixin a llurs clients unes condicions justes.\n- Protegir els animals a la terra i als oceans. La UE ha il·legalitzat la venda de productes derivats de foques i ha proposat un nou pla d'acció per salvar els taurons.\n- Evitar complicacions a l'hora de comprar en línia. La UE ha endegat mesures contra els web que no respecten els drets dels consumidors.\nLa unió econòmica i l'establiment d'un mercat únic s'havia d'acompanyar d'una unió política que ha estat incapaç, perquè no ha interessat als estats, d'assumir competències que intercedeixin en la ciutadania. Resultat: més desafecció.\nEl títol del post és una còpia del de la nota de premsa que envia el servei de comunicació de la UE i que acaba amb una interrogació. Admeto que en un atac de cinisme he tingut la temptació de canviar el signe final per un d'exclamació però he preferit mantenir l'original.