Aquest estiu hi haurà temporada turística a Gandia | Article d’opinió de Vicent Mascarell | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nAquest estiu hi haurà temporada turística a Gandia | Article d’opinió de Vicent Mascarell\nHomeNotíciesAquest estiu hi haurà temporada turística a Gandia | Article d’opinió de Vicent Mascarell\nEl 13 de març, un dia abans de l’inici de l’estat d’alarma, a Gandia vam ser els primers que optàrem per tancar la nostra platja. I, paradoxes de la vida, l’1 de juny, coincidint amb el començament de la fase 2 de la desescalada, hem sigut els primers de la província de València en obrir els serveis de la platja al cent per cent. A la fi, ara hem pogut encetar una campanya turística que estava previst que s’iniciara durant les Falles. Una temporada que serà atípica, on caldrà que ens acostumem a les mesures de seguretat i de control d’aforaments en les nostres platges. No obstant això, a Gandia podem dir ben alt que, com tots els anys, hi haurà temporada i tindrem estiu.\nAquesta situació inèdita ha provocat que ens reinventem. De sobte, sense esperar-ho, ens hem vist obligats a canviar tota la planificació d’una campanya turística que s’albirava esperançadora. Hem d’entendre que la pandèmia és global i les decisions, en l’àmbit local, han d’adoptar-se amb la màxima prudència. Per això, sempre estem actuant al compàs de les instruccions que marquen les autoritats sanitàries, disposant d’un protocol en l’àmbit turístic per a homogeneïtzar la desescalada a Gandia.\nAixí, ja fa prou setmanes que estem treballant de valent amb un model per a garantir eixa seguretat als nostres visitants. Tots som conscients que no podíem deixar passar l’estiu per la incidència que tindria sobre l’economia de la nostra ciutat. Això sí, conjugant sempre economia i seguretat sanitària. Perquè la salut és el primer.\nEn temps d’incertesa i de crisi sanitària, les enquestes diuen que la gent només viatjarà a les destinacions que preveja com a segures. I Gandia, sens dubte, és una d’elles, ja que estem preparats per a poder acollir a turistes i visitants en les màximes condicions de seguretat i higiene. El nostre principal objectiu a hores d’ara és que el turista puga gaudir de la nostra ciutat sense por a contagiar-se.\nPer això, ens estem posicionant com una destinació segura amb una bateria de propostes que pretén fer compatible el distanciament social amb l’activitat econòmica i turística, perquè la pandèmia afecte el menys possible al nostre turisme, un sector clau a la nostra ciutat.\nEn aquesta bateria de propostes hem implantat algunes mesures pioneres que han tingut prou ressó en els mitjans de comunicació, amb cadenes de televisió d’àmbit estatal que estan fent nombroses connexions en directe i que s’estan desplaçant fins a la platja de Gandia, posant-nos com a exemple de com s’han de fer les coses. Parlem de l’ampliació de les terrasses del sector hostaler per a recuperar part de l’aforament que s’haja pogut perdre a conseqüència d’aquesta crisi; de l’històric tancament al trànsit del passeig marítim que a la fi s’ha pogut fer realitat; o d’eixos ‘kits’ per a parcel·lar la platja i garantir un espai segur que ja s’han fet famosos, un element més que ens ajudarà de manera simpàtica i senzilla a protegir-nos, el qual és orientatiu i no obligatori.\nA ningú se li escapa que comptem amb un aliat perfecte: l’extraordinària i magnífica extensió de la platja Nord, amb vora 200 metres d’amplitud. Els gandians som afortunats en disposar d’una de les platges més grans i esplèndides de tota la Mediterrània. Així, els milers de metres quadrats d’arena que tenim garantiran que es puga mantenir el distanciament social. Per tant, comptem amb una platja privilegiada i no tindrem la pressió d’altres platges molt més reduïdes.\nUn altre dels avantatges amb els quals partim és que a Gandia disposem d’un turisme molt fidel, amb una gran quantitat de propietaris de segones residències. En aquest sentit, estem en bones condicions per a atraure visitants de tota Espanya, entre ells els valencians que viuen a les comarques pròximes a la Safor. En aquests moments cal apel·lar a la demanda ja coneguda, la que parla de les nostres fortaleses com a destinació turística en les xarxes socials.\nA Gandia ja hem posat tots els mitjans i recursos que tenim al nostre abast perquè arranque la temporada d’estiu. Perquè ens ho hem guanyat tots durant el confinament i tenim dret a passar uns dies d’esplai, encara que siguen poquets, per a desconnectar. No ens enganyem: les persones necessitem viatjar i gaudir d’unes vacances, sobretot per tot el que hem passat els darrers mesos. La gent està buscant de nou la felicitat per assaborir-la d’una altra manera, amb més intensitat.\nEl sector turístic necessita, com a aire per a respirar, la llibertat de viatjar i de moure’s; un sector que ha suportat tota classe de dificultats i que ha salvat la cara de la nostra economia i de la cohesió social. Però, tal vegada, mai tornarem a ser els mateixos. És més, no hauríem de ser els mateixos. Hauríem de tractar de ser diferents i de ser millors. La pandèmia del coronavirus ens ha posat a prova i tots estem responent amb altura de mires. Hem d’aprofitar-ho.\nHem d’estar al costat del nostre sector turístic i de les seues idees, projectes i il·lusions perquè puguen resistir a aquesta crisi. Sabem que les destinacions deprimides i melancòliques ni vencen ni convencen. Per això, ara que ja estem tornant a la nova realitat, a Gandia anem a competir amb el major dels entusiasmes, oferint novament alegria i felicitat. I ho hem de fer junts i molt més units. Serà, aleshores, quan la nostra autenticitat, els nostres valors i la nostra hospitalitat adquiriran tot el seu significat. Sóc una persona optimista i estic convençut que prompte tornarem a celebrar la vida. La humanitat es vacunarà contra aquest virus i la nostra destinació turística ho farà contra la tristesa.\nQuan acabe la desescalada, tornaran a fluir amb intensitat la vida i els sentits a la nostra platja. I aquest fàrmac anomenat esperança el dispensarem ací, a la nostra ciutat. Tornarem a fabricar emocions. Tornarem a emocionar. Superarem junts tot açò i, de segur, serem millors. I, en aquest camí, Gandia no deixarà de brillar, perquè continuarà brillant en cadascun dels nostres turistes i de nosaltres.\nVicent Mascarell Tarrazona (regidor de Turisme i Platges a l’Ajuntament de Gandia)\nArticle d’opinió publicat el 10 de juny de 2020 a gentedelasafor.es


Us proposem una parada a mig camí entre Salzburg i el Tirol. Una visita al castell de Hohenwerfen i una proposta per si topeu amb un dia de pluja a la zona: unes piscines lúdiques a cobert per visitar tot l‘any en família.\nVisita al castell de Hohenwerfen\nEl castell de Hohenwerfen és un dels més bonics d’Àustria, una activitat ideal per fer amb nens a prop de Salzburg. És un castell medieval del segle XI construït el 1704 per l‘arquebisbat de Salzburg per protegir la ciutat (és a uns 40 min de Salzburg). S‘hi arriba en funicular panoràmic que us pujarà des de l‘aparcament (gratuït!) fins a dalt del turó on hi ha el castell.\nÉs una visita enfocada a les famílies: hi ha propostes de jocs tradicionals medievals, com ara bitlles, espectacles i la visita guiada a la major part de les estances del castell, com les masmorres o els salons. Una de les parts més boniques és el seu antic rellotge, el mecanisme del qual es conserva oroginal. Les vistes des del campanar valen molt la pena! Els espectacles són exhibicions d‘aus repinyaires.\nHi podeu anar a passar tot el dia o només unes horetes. Noslatres hi vam anar a la tarda (no feien espectacles ja, però l‘entrada era més econòmica) i vam fer la visita guiada i una cervesa al seu biergarten. I ens va agradar molt. La visita la podeu fer amb audioguia en castellà.\nEls preus de la visita varien segons moltes opcions: si pugeu a peu o en funicular, si hi aneu tot el dia o només a la trada, … L’opció de visita i funicular costa 14 euros els adults i 8 euros els nens. Us deixem el llistat de preus aquí i la possibilitat de comprar les entrades online.\nNomés està obert d‘abril a novembre.\nUna altra de les excursions que es poden fer en aquesta zona és visitar les coves Eisriesenwelt, unes coves de gel espectaculars. No és una visita recomanada per menors de 4 anys així que no hi vam anar, però s‘hi arriba amb un shuttle bus que s‘afada des d‘un aparcament a Werfen (us ho deixem assenyalat al mapa). Aquí en trobareu més informació.\nUs resumim la nostra experiència al castell en aquest vídeo\nUn dia a l‘Aqua Salza\nUs proposem una activitat per fer als afores de Salzburg en família ideal per a un dia de pluja. A nosaltres ens va enganxar el mal temps al poble bonic de Golling an Der i vam decidir quedar-nos a les piscines cobertes d‘Aqua Salza.\nTenen una piscina interior gran amb hidromassatge i un tobogan cobert amb llums a l‘interior super divertit. També una petita piscineta sense fondària i amb jocs d‘aigua especial per nadons.\nA l‘exterior, una piscina amb aigua calenta per banyar-vos tant si neva com si pliu. Noslatres hi vam passar tot un matí i va ser genial. L‘aigua de les piscines està entre els 28 i els 34 graus.\nL‘entrada costa 13 euros els adults i 7 els nens. Aquí ho trobareu més detallat.\nVoleu veure com n’és de divertit el tobogan? mireu el vídeo!\nPernocta a l‘àrea AC d‘aqua Salza Spa\nJustament la nit anterior l‘havíem passat a l‘àrea d‘autocaravanes que hi ha a l‘aparcament de l‘Aqua Salza Spa, així l‘endemà al matí plujós ens n‘anàvem directament a la piscina. No té masses places però ofereix electricitat per 50 cèntims 8 hores i costa 15 euros la nit (el pagament s‘ha de fer a la recepció del centre de l‘Aqua Salza, ningú passa a fer el cobrament in situ).\nL‘àrea no deixa de ser un aparcament asfaltat però té bones vistes i és tranquil. A més a més, podreu arribar caminant al bonic poble de Golling on hi ha supermercats, bars i restaurants i fins i tot, vam trobar una màquina espenedora de salsitxes en una xarcuteria local.


Nou curs a la ludoteca Tot Joc | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nNou curs a la ludoteca Tot Joc\nCoincidint amb l’inici del curs escolar, el proper dimarts 12 de setembre la Ludoteca municipal Tot Joc obre les seves portes a tots els infants de Vila-seca.\nLa Ludoteca, ubicada al Centre Cívic i Cultural el Colomí, comptarà amb tallers d’anglès, lectura, iniciació a la música i psicomotricitat per a nadons i infants fins als 3 anys, a partir del 2 d’octubre. A banda de les activitats per a nens de 0 a 10 anys que s’hi desenvolupen diàriament, com ara manualitats, disfresses, plastilina i jocs, els tallers especialitzats s’allargaran tot el curs.\nLes inscripcions als tallers es poden realitzar a la pròpia Ludoteca Tot Joc a partir del dia 12 de setembre.\nCal recordar que l’horari d’obertura de la Ludoteca és de dilluns a divendres de 16.30 a 19.00 h.\n04/07/2015 En marxa el Club Infantil a la platja de la Pineda\n23/05/2017 Vila-seca obre el proper dilluns s’obren les inscripcions per al Megaestiu i l’Extiu Extrem\n25/10/2016 Últims dies per a presentar fotografies al concurs fotogràfic en memòria d’Albert Itúrria


Situació crítica als hospitals de la Comunitat de Madrid - À Punt\nSituació crítica als hospitals de la Comunitat de Madrid\nPedro Sánchez i Díaz Ayuso es reuniran aquest divendres per a reforçar la cogovernança a la regió.\nL'Hospital Central de la Defensa Gómez Ulla ha instal·lat un hospital de campanya / Rodrigo Jiménez (Efe)\n18 de setembre 2020 - 14:11\nSegons les últimes xifres que ha comunicat el Ministeri de Sanitat, a la Comunitat de Madrid els casos totals de coronavirus ascendeixen a 181.959, amb una incidència acumulada en els casos registrats els últims catorze dies de 659,41, les pitjors xifres registrades a Espanya per comunitats autònomes.\nDe fet encapçala el rànquing de les regions europees amb més incidència acumulada, segons el Centre Europeu per a la Prevenció i Control de Malalties.\nAquest agument dels contagis ha fet que els hospitals tornen a omplir-se de persones amb Covid-19 i hagen portat a la saturació els hospitals madrilenys de Vallecas, 12 de Octubre i Gregorio Marañón.\nDavant d'aquesta situació, segons informa el diari El Mundo, la Conselleria de Sanitat de Madrid estaria preparant-se per a reobrir l'hospital de campanya d'Ifema, amb capacitat per a 5.500 persones i destinat a tractar exclusivament pacients de Covid-19 i alleujar la pressió que sofreixen els hospitals públics de la regió.\nAquesta mesura formaria part del nou paquet de mesures per a frenar la segona onada, que la presidenta de la Comunitat, Isabel Díaz Ayuso, hauria de presentar aquest divendres de vesprada, i que podria incloure altres mesures, com la restricció de la mobilitat en diverses zones de la Comunitat.\nA més, el Ministeri de defensa ha considerat necessari instal·lar unes tendes de campanya provisionals destinades al cribratge hospitalari per si l'augment dels contagis satura les urgències de l'hospital.\nPer totes aquestes raons el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, ha demanat una reunió a la presidenta de la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso, per reforçar la cogovernança davant dels "moments crítics" que està vivint la regió, que tindrà lloc aquest dilluns a migdia.\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, s'ha pronunciat aquest divendres en aquest sentit, afirmant que el que passe a Madrid és molt preocupant, perquè la Comunitat Valenciana té "una bona relació amb Madrid, que volem mantindre".


Tretze avisos per pluges al Baix Empordà • Ràdio Capital de l'Empordà\nNotíciesLa Bisbal d'EmpordàLa TalladaTorroella de Montgrí - l'Estartit\nEl telèfon d’emergències 112 ha rebut aquesta nit dotze trucades per les fortes pluges. Protecció Civil demana precaució en la mobilitat a l’Empordà i a prop de zones inundables. Els xàfecs havien descarregat amb força, deixant en mitja hora més de 38 l/m2 a Torroella, 30 a la Bisbal o 20 a la Tallada. Segons informen els ajuntaments, no hi ha hagut cap incidència destacada al Baix Empordà.\nEls ruixats seguiran caient al llarg del dia, segons la previsió del meteoròleg de Ràdio Capital, Martí Saguer. A mig matí s’espera una treva i cap a la tarda tornarien a caure precipitacions, ja de menys intensitat. El Servei Meteorològic de Catalunya ha activat l’avís per acumulació de pluja i per l’estat de la mar, amb maregassa i onades que poden superar els 2 metres i mig. De cara a divendres seguiran els ruixats i es torna a activar de nou l’avís per intensitat de pluja.\nAixí es troba ara mateix l’avinguda Josep Irla de @labisbalemporda. Vídeo de @xbach78 pic.twitter.com/7iFI7YxsyB #inuncat #ProteccióCivil\n— Ràdio #Capital15 (@capitalemporda) 12 d’octubre de 2016\nA #Torroella de Montgrí, la intensitat màxima de precipitació ha estat de 38 mm en mitja hora. Vídeo d’@albertsala3 pic.twitter.com/k4RpUmBchC\nArticle anteriorCloud Nothings publicaran nou disc el gener\nArticle següentVeïns i entitats de l’Albera exigeixen el tancament del camp de tir militar de Sant Climent Sescebes


L’amortallat, de Nidia Fajardo Ledea\nEls morts que estimam no moren mai\nConte escrit a quatre mans,\namb el permís de María Luisa Bombal.\n(I amb el permís de Pepe Fernández Carpintero. En el seu homenatge, ja que no sé fer-li dir misses. Els texts en negreta són seus, dels quaderns inèdits des de 1975 fins a 1996.)\nAixò que hom veu una llum blava al final d’un túnel pot ser que sigui mentida; com és mentida, crec jo, que estigui mort. Mai vaig veure un túnel i menys una llum blava. En darrer extrem la mort ha de ser això que m’està passant a mi: estar tancat aquí passant pàgines, fent balanços, avaluant esforços, recordant oblits, arreglant el que no s’havia fet, trastocant allò assumit, demanant disculpes, desvetllant mentides, en fi: recomponent el món a la meva manera... Si més no això és el que se sent en aquest lloc tan incòmode on no puc ni demanar que algú m’acompanyi amb les seves carícies perquè no hi cap: és massa estret; em sent ridícul amb aquesta bata blanca que se suposa que és una mortalla, i el mocadoret teixit sobre la cara. Per favor acomodau-me una mica més, perquè em fan mal els ossos i tenc fred d’estar aquí tan tot sol.\nAra ningú no pot arrabassar-me\nel territori impur d’aquest cant,\nni ningú té en aquest lloc\npoder sobre el meu somni:\nni déu ni home.\nMira de què em venc a recordar en aquesta hora: un poema de José Ángel Valente Aquest territori què és? Això és la mort? Aquest estret recinte serà per sempre i des d’ara la meva Baratària personal, la meva ínfima illa, intocable, intractable, intricada, intrigant, insòlita, insolent, intransferible? Som el sobirà d’aquest territori ínfim on ja no existeix allò que es deia Instant, aquest punt breu en què es divideix el temps? Ai, Visitació, ara sí que crec que amb aquesta mort m’estic morint! Potser de tanta vida. (Odiï quan fins i tot mort em pos cursi).\nCom va dir molt encertadament Sir Clement Freud, «Si un decideix deixar de fumar i beure, no és que visqui una mica més, és que la vida sembla més llarga». Bé, idò ja està: ho vaig intentar en aquests 78 dies d’abstinència (i fàstic) per la qual cosa... aquest ha estat el resultat: ja no hi ha demà, ja no hi ha res necessari, ni tan sols l’esforç per deixar de fumar o de beure. Morir-me va ser un enorme badall de sang. La meva vida en aquell moment (és a dir, la meva mort) es va reduir a l’esforç suprem, forçós i inexcusable que és deixar de fumar i futurejar per uns minuts per a patir això altre que durarà pels segles dels segles i que, mal que em pesi, es diu Eternitat. Sense hac i amb majúscules.\nJo som un mort que mai no es va voler morir, això ho cal reconèixer: Em demanava quin gust tendria el Dry Martini, si en comptes de ginebra li posava Ron de l’Aldea. Era l’únic que em quedava a casa, el Martini i el rom. Només amb unes gotes de llimona (me’n queda mig) i molt de gel –o bastant, el congelador està ben assortit– pot ser que faci bon gust. Hauré de reposar existències: ginebra, tòniques, cerveses, vi, aigua amb gas. L’única manera de frenar el vici és la sobreabundància. Acaba avorrint. Fins que s’acaba la reserva (Comprar Krüger, ja he passat una nit ensumant clavegueres). La planxa no era de les de vapor. La seva dimensió mínima em feia la impressió que m’havia segrestat a l’assistenta. En tot cas, mantenir les bones formes, al menys les externes, sembla important: em vaig planxar els calçons. Quantes vegades ho haurà fet l’Honrat Cavaller? Potser els posava estirats sota el matalàs, la qual cosa és un bon truc si no te remous massa entre els llençols. L’important és no pixar-te al llit.\nPer això estic intentant controlar les meves ganes de pixar i la meva fúria; més aviat estic emprenyat: és que mai aconseguiré fer meus els ulls de Betty Davies o les cames de Tina Turner! Visitació ni s’ha acostat. Ara, ella haurà de ser la bonamant que sempre va ser i, amb un parell d’ovaris afrontar aquest trànsit tota sola i d’una tirada: reconvertir-se en la principal dolguda, la sota-signant, la causahavent. Només Visitació podrà entendre quina és l’ombra que enfosqueix aquesta ombra.\nCom podria fer arribar fins a tu aquelles paraules que no te vaig saber dir i que la tristesa de la teva mirada m’estaven demanant? Com escrutar en les innominades estrelles la direcció que els nostres passos havien de seguir per arribar fins a la casa de la qual feia tant de temps que havíem partit? Només vaig saber estrènyer la teva mà i dir-te fins després. Només vaig poder caminar solitari, estalviar-te les llàgrimes que va vessar la meva desesperació. Potser no en vaig saber.\nI no saber és complicat, perquè tothom dona per fet que d’aquí me’n vaig al cel. A veure què cony faig jo en el Cel o en quin dels cels que he habitat, perquè no tots són iguals: el d’aquí gris i carregat, el d’allí blau i brillant, el d’allà blanquinós i tan petit que sembla que se’t caurà sobre d’un plugim, des d’una teulada o des d’un paradís I aquestes ximpleries que sents estant ja tan mort: rumors de l’amor, consol d’amistat, crepuscles i pianos, que diria Gelman. I de res val a quin cel vagis, si no pots emportar-te crepuscles i pianos.\nPer a mi que la mort és una invenció, amagatalls de la imaginació, ganes d’optar per tenir les coses que vas estimar, o que vas deixar de fer per vagància o per oblit i menysprear les que sobren, que, fet i fet, són les més incòmodes. Moltes vegades vaig escriure sobre la mort, i mira que fa anys, sense sospitar que algun dia em passaria això –tan sabut i inesperat– però em sortien així en els meus quaderns de tapes dures i repujades:\nLa mort no és sinó l’instant precís i exacte de la conjunció final de dues línies que mai i infinitament no se separen. O que no coincideixen.\nCrec que molta gent no va entendre que jo estava boig: ni les dones a les que vaig estimar, ni els amics, ni els enemics, ni els indiferents; jo estava boig d’una bogeria embolicada en certs bafs que em portaven potser al món on m’hauria agradat viure. Que per cert, mai vaig saber del tot on m’hauria agradat viure. I Visitació no arriba.\nEstimada senyoreta, vostè ja es va fent gran i amb aquest canvi d’aires de vegades he de refugiar-me davant de la llar de foc. Aprofit aquestes estones per escriure-li i per això en alguna ocasió, ja ho sap vostè com tremol en el fred, devor la meva mirada al foc. Però no li parlaré avui de les meves bogeries, millor li explicaré el que li ha passat a la seva moixa. Estava passejant pel jardí, de sobte es va aturar i em va mirar estranyada. Els seus ulls escarlata brillaven en els meus. Vaig riure i vaig demanar: ¿i si les inscripcions del temple de Memfis haguessin estat degudes a la mà d’una dona? És clar, la moixa es va enfadar i només em va dir, afegeixi que la record amb afecte.\nAixí que això. No es preocupi, sempre guard una abraçada.\nLa veritat és que sovint he estat un voyeur, però ara en certa manera és diferent, perquè afegeix a la meva experiència un altre pla que no coneixia.\nAtenció: ja comença la desfilada...\nAquesta senyora que em mira amb commiseració i dubtes de si convé plorar o no, és la mare de no record qui, que ve acompanyada d’un escamot de ploraneres de menys de vint anys amb pírcing per qualsevol banda, tatuatges, calçons de campana al costat i flocs de colors, que treuen el cap una a una en aquest vidre –que d’altra banda em fa l’atmosfera irrespirable– i ni idea de per què criden: cap no em coneix, o al menys no em coneixien prou com per estar tan afectades\nDesprés es lleva el capell un senyor, que tampoc me’n record molt bé d’on ha sortit, i sosté uns minuts el seu capell contra el pit; sospit que resa o alguna cosa així, i que és el marit de la que plora amb les ploraneres de menys de vint anys.\nÉs increïble: la vida (més aviat la mort) et passa en minuts per sobre, però d’una manera alentida, ben a poc a poc com ja li va passar a Ana Maria, a la que també amortallaren sense que ella ho assumís del tot. Ana María tenia pares, crec que fins i tot tenia una filla. Jo no. Jo vaig tenir a Visitació, l’única dona que no ha vengut a treure el cap i treure aquest estúpid tapet blanc que no em deixa veure ben clar als que no s’atreveixen a mirar-me als ulls, els meus ulls que algú va tancar en el minut en què ja no vaig tenir ni voluntat ni sort per poder optar; però sí molta calma.\nALTRE: Protest Sr. Jutge.\nTERCER: S’alça la sessió. Cambrer, el compte!\n–Si clar, però podia ser que em sembli que el lloguer és una mica elevat, si a vostè no li molesta.\n–Oh sí (és clar!), com pot dir aquestes coses si encara no ha tastat el meu te! Encara no m’ha deixat temps de convèncer-lo! ¿Vol pastes? No em miri així!\nI les mirades. Perquè varen venir molts a mirar-me: els ulls negríssims de qui va ser la meva parella de ball estable, la meva amiga, la meva companya; per a ella vaig escriure un dels meus darrers alens de poeta enrarit i etílic (que ni vull pensar, perquè no és gens in, ni glamurós, ni post-modern) però sí que li aniria de regal postmortem aquest que es deia així:\nQUE EM DIU VOSTÈ,\nSI JO VENC DE PATINAR,\nEL DIA DEL MEU ANIVERSARI.\nFAULA DE L’ARC IRIS QUE\nDES DE KANT A Buster Keaton, ENS\nDEIXA EL TEU SOMRIURE...\nARTICLE PERIODÍSTIC PER A\n«EL indiscretO SEMANAL»... O EN TOT\nCAS, PER A «HERMANO LOBO»... REVISTA\nD’HUMOR EN LA MESURA DEL QUE ÉS POSSIBLE I\nL’ANY QUE VE SERÀ UNA ALTRA VEGADA\nL’ANIVERSARI DE LA PATINADORA QUE\nDESCRIU EL PORUS D’UNA INTEGRACIÓ.\nVan Gogh no va fer\nde creu ... i ratlla.\nTant de bo la faci somriure. Ella està amb això que s’ha de dir «ànima» apocada i consentida perquè els morts com jo, els privilegiats, anam una miqueta més ràpid fins a la Glòria. I a vegades no donam temps a regalar ni una mínima alegria. Els morts estam cada dia més rebecs. O al menys això creuen els que creuen... en alguna cosa.\nEm miren ara amb una dura tristesa, els ulls mig grisos per l’oblit i la deixadesa de què potser m’hagi fixat en papers de fotografia per sempre i fins i tot em vulgui també per sempre;.... PEPE FOR EVER, i un esquelet d’aquests de Los Gabrieles de Madrid (la Capella Sixtina de tots els bars que puguin existir) estampat en una camiseta grisa, ja gairebé descolorida. Aquesta hauria estat una bona mortalla, segur. Aquesta havia d’haver estat la meva mortalla, no aquesta bateta blanca i curta que no diu res de mi.\nPer a ell serà un d’aquells poemes que vaig escriure fa ja una pila d’anys, aquells que li vaig explicar mil vegades al dels ulls grisos i que ja gairebé no m’aguantava cada vegada que tornava amb la història de «Visca el sol que mai no mor i si mor ressuscita, / visca la dona que té un amant Jesuïta / floc, floc, que gris més filleputa» o corrent davant la bòfia o del meu escàs (i no obstant això enorme) presidi de 52 dies a Carabanchel per rogenc impenitent. L’hi ho regal.\nSi els meus ulls potser tancats dormen\nno hi cerquis en ells la lectura\nd’una avorrida espera.\nPensa més aviat que esgotats de ceguesa les hores\ndescansaran en assossec de son perdut\non potser temperin el meu pas\nper aquest immòbil fil continu.\nI si és possible mort\nqui mig aclucar-los va voler\nno agitis la teva ànima inquieta\nque si greu és el silenci.\nRes és el no-res\nI pot ser que en ella retornin les paraules.\nEm miren també els ulls petits i vermellosos d’aquell que té els cabells més blancs que ningú i que gairebé em veu morir; és una sort que no m’hagi vist morir perquè ell intenta, amb la seva brusquedat, amagar la tendresa de l’infant gran que sempre ha estat. Un nin al circ d’aquesta mort tan afectada i pomposa\nPerò en definitiva algú ha de «jouer» el paper de clown i potser sigui jo, enyorança de Popof i Teddy, qui pugui tornar a aquest espectacle el tradicional esplendor. Per això faisà, papagai, au de paradís, ara escampat sobre la meva galta que qualque dia serà solcada per la més dura de les arades, el coloret que amaga a la llum de camerino les meves rues.\nEm sent tranquil perquè ells són aquí. Em sent reconfortat d’haver mort sense rues. M’intranquil·litza que no arribi Visitació. El temps se’m fa interminable quan escolt el bullici callat, com en sordina, que envolta aquest lloc tan lleig. I jug amb el temps que vaig jugar llavors:\nAvui, com ahir sempre, com demà mai, torn a veure esculpit en el somriure interromput dels vostres llavis, el retret de tantes hores que vam perdre a la inacabada recerca del màgic filtre que trenqui la inquieta espera del nostre silenci cristal·lí. Reconec, en les precoces deixalles d’aquesta salutació, el suplici del nostre propi penjat. I en ell, jardí d’infants –que no per ser reals deixen de ser nins– engronsats per suau brisa em llev el capell. Al davant, inevitable, esper la mar.\nS’acosten com qui no vol la cosa, els ulls d’un parell de guitarres enceses, guitarres plenes de mar i de salnitre, les de cantar en aquelles hores de la matinada amb quatre rialles i molt de coratge; quatre ulls plens d’una vida que envej i que ja em tem que no tenc. Això deu ser estar definitivament mort. A poc a poc passen sobre del meu rostre els ulls d’aquesta cap rossa descolorida, amable, delicada, distesa i serena; els ulls també negríssims de la meva núvia desitjada que mai va ser... perquè era al sud; em miren els ulls del metge amic que em va advertir que era greu perquè m’estimava, em va mirar llavors amb tanta preocupació i tristesa... que em vaig témer el pitjor. Ara em mira gairebé amb ràbia. I la mare de les seves nines, que si dic dolços i bones... res; són aquestes nines que al bateig varen provocar la bogeria entre els amics, padrines, padrins i encara me n’estic rient. Fins després de mort me n’estic rient.\nEm fot no poder moure’m d’aquesta posició estúpida, en la incomoditat de seguir esperant a Visitació perquè m’expliqui què hi ha d’això, què és ser aquí tan encarcarat, per què tothom ve a mirar-me si se suposa que el voyeur som jo.\nEstimada tu que ets estimada\nen aquest voler que no és volgut.\nNom teu el d’aquesta ferida\ndolor que només sense tu és dolgut.\nDesig que era en horabaixa no adormit\ni per a no somiar en record va ser tengut.\nPerò en fi, amb fi, confins, no més preàmbuls,\nAquesta que ara em mira amb tendresa és el meu pilot d’avió particular, la preferida, la que no sé si es va acostar o si jo vaig plorar una miqueta mirant-la per fer-la infeliç. El seu treball m’encanta: crec que d’ella en depèn, fins i tot, que visquem amb certa tranquil·litat, tot i que en qualsevol capvespre garrit se li oblidi que està d’imaginària. Jo ja en tenc prou amb aquesta (imaginària) que m’entortolliga i gairebé no em deixa pensar en el que seré després d’aquest guinyol absurd, on gent que no em coneix parla, plora, llegeix esqueles que no m’agraden i segueixen vivint com si tal cosa. I Visitació no ve.\nQuan el teatre xinès transita sobre el fil d’un titella, l’estranya minuciositat d’aquesta recobreix l’escena, on ja s’han introduït disfressa i maquillatge amb el vellut de putxinel·lis i arlequins. En la cerimònia eclesiàstica Manolita Chen ha arribat acompanyada de dotze mil patges i un simi neozelandès. Orson Welles li va jugar una mala passada a Picasso i aquest, sorprès, vessa un pot de pintura. La vaga parisenca impedeix la publicació del diari portuguès «Le Quotidienne Libérée», que en la secció d’humor relata cada nit la breu història de Xahrazad recorrent el passadís que porta a les habitacions del seu senyor. Una equivocació errarà les seves passes cap al Saló Ivori. Des d’allà qualsevol Príncep Mongol haurà d’introduir-la a la boca flamejant del Drac que un cop a l’any, a Nova York, passeja somiejant els carrers d’un vell Brodway.\nAra hi ha una mica de calma. Al menys una estona fins que es vincla damunt d’aquest estúpid baül, com si fos una barra, aquest que va creure ser el més amic dels amics i que ja té els ulls vermellets de plorar i et va donar la notícia, Visitació. Parl del dels bars, del company de futbol i borratxeres. Al final, la vida posarà les coses al seu lloc (o la mort, aquesta meva, que és doble gol en pròpia porta).\nI així: ve aquest que mai em va suportar i em mira tot el temps pensant que a la fi no n’hi haurà un de tan insuportable i de tan perfeccionista; i se m’acosta massa el del sindicat, que encara no s’ho creu i ha de mirar-me perquè no s’ho creu: i són aquí els caps de sempre, els que vaig estimar i els que també vaig estimar; no sé com agrair estant així, tan rígid; agraesc, a les al·lotes de la feina que no ho superin i que n’hi hagi més d’una que em trobi a faltar, fins i tot gent que no em va conèixer i me troben a faltar una miqueta.\nSer aquí, tot hirsut i amortallat no és una gràcia. Havia d’haver resolt coses... però qui deia que jo em moriria. Mai vaig creure que em moriria, això és la veritat. Visitació ho sap. Visitació sap que no em vaig voler morir, i que mai hauria preparat aquesta història. És com estar en un d’aquests programes de la tele on registren fins les teves morts (i mai millor dit) i et donen per això un premi absurd... o no. Sembla que m’hauré de passar la resta de la meva Eternitat un poc avorrit. Res, estudiaré els palíndroms que adorava la meva cunyada, tan científica com ingènua en el llenguatge. Li canviaré palíndroms per polímers, i ells somriurà incrèdula i admirada quan llegeixi: «Acá, sólo Tito lo saca», o «Aparta Edipo no pide, atrapa», o «Ávida de dádiva», o «Sam, nos sometemos, son más», o aquel clásico: «Dábale arroz a la zorra el abada».\nAra em mira la meva germana i amb les seves mans toca aquest trasto de caixa en què m’asfixiï i surt d’aquí ràpid perquè li fa oi l’olor de les flors. Ella no sap molt bé el que està passant perquè ja la vida li va donar una bona batzacada. M’estic asfixiant però no puc fer res. La meva germana té raó, l’olor de les flors es fa ranci mentre el meu germà em mira... i em cauen al damunt anys de pèrdues, de no saber on cony és i de trobar-lo, de sobte, com ara, mirant-me amb aquells ulls de tendresa angoixant, amb aquests ulls clarets que ningú em llevarà mentre visqui (res, ja ho sé: mentre mori).\nVisitació no ve. No ve i jo m’estic asfixiant entre el que el món creia que havia de ser i el que mai vaig ser. Però Visitació no ve.\nTot hauria començat potser si mai... «potser... hauria... si mai». Això és absurd. Crec que estic definitivament mort, tancat aquí i horroritzant-me dels meus fantasmes, els bons, i intentant desfer-me dels altres que no valen la pena.\nEm molesta aquesta mortalla; és com si a ningú se li hagués ocorregut posar-me aquell vestit d’Adolfo Domínguez, el d’aquella nit en què vaig ser xalestament feliç, o almenys el barnús de retxes vermelles, verdes i blaves que està penjat darrera la porta del bany. Una altra cosa que no fos aquesta estúpida tela. Freda i violenta. Res es pot enfront de la manca d’imaginació o el vertader dolor. Però allà ve altra gent (acaben d’obrir aquest lloc horrorós on estic mig presoner) i la primera que treu el cap, és una d’aquelles amigues que va estar amb mi diverses vegades i que es caga de plorar... perquè a ella segur li passa el mateix.\nVe també el fill d’un amic que no té amb qui parlar sinó tot sol i sobre el cinema, o sobre la poesia, perquè ni sap amb qui parlar-ho, però jo estic mort, així que... haurà de cercar-se’n un altre.\n«Les arrugues i les bosses a la cara són grans passions que s’hi enregistren: vicis, coneixements que ens van visitar quan nosaltres, els senyors, no estàvem a casa». Així ho deia Walter Benjamin i se m’acudia que si ja, en un canvi de quadern, ho sé, vostè ha presentat la dimissió, naturalment no ha estat acceptada. Pot exigir-me la paraula. Aquí no es diu res, puc explicar-li-ho ara a vostè. Potser l’escrit no estava ben redactat. Ja sap que per a aquestes qüestions, els formularis, i tota aquesta legió de porquers i buròcrates de l’amor són molt estrictes. No es preocupi, les ratlles estan plenes de lectures; si ha perdut la pòlissa no la cerqui entre línies. Deixi això per als polítics.\nVe gent que no sé, amics que vaig oblidar però mai va arribar Visitació. Tanquen això, i un Crist de bronze em pesa més que totes les mentides, que tots els meus amors, que tots els meus comiats.\nDiuen que la poesia és\nla darrera expressió\nd’aquell que una vegada va ser poeta.\nDiuen que el poeta és la darrera expressió\nd’aquell que una vegada va ser estimat.\nDiuen que l’estimat és\nd’aquell que va ser ferit.\nFerit en aquella trista companyia\nde la qual mai,\nja que mai va gaudir del domini del temps,\nva poder partir.\nDiuen que la partida és\nd’aquell que una vegada va ser guerrer.\nDiuen que el guerrer és\nd’aquell que una vegada va ser desig.\ni quan diuen bé ho saben,\nque el desig és\nl’avantsala del record.\nPer això no diuen\nMe tem que això s’acaba. Pels dies dels meus dies estaré aquí tancat i inútil en un nínxol amb un parell de dates tallades sense ganes en un marbre fictici. Visitació mai va venir. Això s’acaba. I vaig escriure una dedicatòria que hagués volgut que estàs allà on sigui que ara som:\nA tots aquells que\nuna vegada varen llegir aquestes coses.\nA tots els que les inspiraren.\nA tots els que, sense inspirar-ho ni llegir-ho, ho van escriure.\nA tots els que cap d’aquestes\ntasques van dur a terme.\nA tots els demés.\nA tots els que queden.\nA tots els que se n’anaren.\nAh, gairebé m’oblid, a tu.\nAixò s’acaba. Ara estic a la flor de la meva mort i mir què fosc és el caire de la llum on ja res reapareix. Sobremoriré a tanta vida en aquest estúpid lloc on només hi cabem els morts i els no nascuts. Ja no hi ha demà. Tot és inútil. Vi, envia’m un poema, un somni, un e-mail. Fi del conte: això sí que és la FI.\nPotser fa massa temps que tenc en procés de publicació una recopilació de l’obra escrita de Nidia Fajardo Ledea (1958-2011), però veig que es va allargant la cosa i no li veig, de moment, el final. I com que tot va començar per voler fer una versió catalana d’aquest text de més amunt –El amortajado–, escrit a quatre mans amb José Fernández Carpintero (1949-2002), m’he decidit a fer un avançament amb la publicació d’aquesta primera versió i, també, per si de cas no arrib mai a acabar aquesta tasca, perquè mai se sap el que pot passar, que en quedi constància que ho vaig intentar.\nVaig conèixer Nidia Fajardo a Mallorca a començament dels noranta, però la nostra relació en realitat va començar a Tenerife uns anys abans. Ella era l’al·lota de Pepe Carpintero i entre els tres formàrem un triangle illenc amb els seus vèrtexs a Cuba, Tenerife i Mallorca, envoltades i envoltats d’aigu per totes parts.\nNa Nidia era cubana, en Pepe de Madrid i jo de Capdepera, i tots tres arribàrem a ser canaris (sense gàbia). I aquest és precisament el miracle i la lliçó que vull aprendre de tota aquesta història.\nTant un com l’altre tenen una obra breu, en tot cas la publicada. Però com he dit altres vegades, en realitat l’obra mestra eren ells mateixus. «Alegres i desesperats», i sobretot generosus, ens varen deixar amb dos pams de nassus quan més els necessitàvem.\nPerò aquests darrers mesus han tornat, si més no a la meva vida.\nI allà continuen i continuaran fins que ens tornem a retrobar.\nPerquè ho farem. Això està clar.\nTagoror Una visió americana Versions


▷ Música per a esdeveniments a Barcelona\nIncloure música en un esdeveniment sempre és un gran encert, des de la nostra experiència, participant i organitzant diferents esdeveniments socials, podem afirmar que:\nLa música influeix en l’estat d’ànim de les persones que participen a qualsevol acte social.\nEscoltar música en directe en un esdeveniment aporta distinció, originalitat i en reforça el record.\nQuin tipus d’esdeveniment estàs pensant fer?\nCada acte o esdeveniment té un caràcter diferent i especial. Gràcies a la versatilitat dels nostres músics, cantants i mestres de cerimònies podem adaptar-nos a qualsevol particularitat del teu esdeveniment social, empresarial, esportiu, religiós…\nMúsica per a un esdeveniment empresarial\nEn els esdeveniments empresarials o corporatius, com poden ser sopars de negocis, conferències grans o fires comercials, funciona molt bé una música de fons que sigui subtil.\nLa música millorarà l’atmosfera de l’esdeveniment i crearà un ambient tranquil i evocador.\nLa música instrumental també funciona bé, especialment durant els descansos i pauses.\nMúsica per a la teva reunió o petita conferència\nSi es tracta d’un esdeveniment més íntim, com una reunió de negocis o una conferència a petita escala, una bona tria de música serà el que marcarà la diferència entre una reunió que simplement ofereix informació a la seva audiència i una altra que capta el seu interès i estimula les idees.\nNo utilitzis la música mentre el presentador/a estigui parlant, cal evitar distreure a la teva audiència. (I si n’utilitzes, que sigui a molt baix volum).\nTria una música que vagi d’acord amb l’estil i amb el tema de la presentació i pensa quina serà l’audiència l’escoltarà.\nCombina la parts visuals de l’esdeveniment (diapositives, imatges o vídeos) amb música, això ajudarà a mantenir l’interès de l’audiència.\nMúsica per a esdeveniments socials\nMillora amb música en directe esdeveniments socials com: entregues de premis, esdeveniments esportius, inauguracions, actes privats, festes familiars, etc.\nAcompanyar un esdeveniment social amb música en directe ajuda a crear un ambient agradable. Aprofita la música per encoratjar i ajudar als assistents de l’esdeveniment a sentir-se còmodes durant l’acte, és a dir:\nSocialitzar, Escoltar, Participar, Animar, Recordar\nUtilitzar música en la recepció dels assistents, afavoreix la socialització d’aquests i estableix el to de l’esdeveniment.\nPosa atenció al volum musical que vols utilitzar a cada moment.\nLa música amb melodies i veus suaus ajuda a la gent a relacionar-se.\nUn esdeveniment sense música? De debò?


La Fundació Vallformosa ha fet el lliurament dels més de 24.000€ recaptats al 7è Sopar Solidari a l’Institut Català d’Oncologia i a Ampert | RTVVilafranca\nDivendres, 23 d'Octubre de 2020\nActualitat, Destacats, Societat, Vins i caves\n9 Octubre 2015\nLa Fundació Vallformosa ha fet el lliurament dels més de 24.000€ recaptats al 7è Sopar Solidari a l’Institut Català d’Oncologia i a Ampert\nEl Sopar Solidari per la lluita contra el càncer és una iniciativa del celler Vallformosa que el passat divendres 10 de juliol va arribar a la setena edició i va recaptar el seu màxim històric: 24.107 euros.\nEl 80% de la recaptació anirà destinat a l’ICO per un projecte de pantalles informatives a les sales d’espera i el 20% a l’associació penedesenca Ampert pel seu servei de transport de malalts oncològics. L’acte d’entrega dels xecs a les dues entitats s’ha fet aquest dijous a Vinseum.\nDurant l’acte, la presidenta de la Fundació Vallformosa Queta Domènech ha anunciat un nou projecte, el premi Martí Via, que probablement tindrà lloc a mitjans de novembre.\nEs tracta d’una iniciativa dedicada a la memòria del seu marit, que va morir de càncer, i que destinarà recursos a la investigació. Domènech explica que el seu marit tenia com a meta que el càncer arribés a ser una malaltia crònica.\nRespecte els fons obtinguts al sopar solidari, des de l’ICO, el seu president Josep Maria Vilà ha agraït l’esforç i la bona voluntat de Vallformosa i ha explicat que el projecte de pantalles servirà per informar els pacients sobre la importància de mantenir uns hàbits vitals saludables. Vilà ha dit que la batalla contra el càncer és dura i llarga però que l’estem guanyant i ha recordat que hi ha més càncer perquè vivim més anys.\nPer la seva part, el president i fundador d’Ampert Joan Ríos ha manifestat el seu agraïment a Vallformosa i la satisfacció de formar part del projecte.\nDurant l’acte també s’ha anunciat que el 8è Sopar Solidari tindrà lloc el 8 de juliol de 2016.\nAMPERT, Fundació Vallformosa, ICO, Joan Ríos, Josep M. Vilà, Queta Domènech, setè sopar solidari Vallformosa, Vallformosa\nAMPERT rep un donatiu de 6.000 € de l’obra social ‘La Caixa’\nCCOO guanya les eleccions sindicals a Masia Vallformosa\nVallformosa destina el 100% dels beneficis de les vendes online al moviment #JoEmCorono\n1905 – Primer partit de futbol internacional del Reial Madrid\n20/10/20S’ha detectat un brot de COVID-19 a l’Hospital Sant Camil que afecta pacients i sanitaris\n22/10/20Es comencen a fer els primers tests ràpids per detectar la Covid-19 a Vilafranca\n21/10/20Jaume Rafecas presenta un dur informe del Síndic de Greuges reclamant més atenció al govern


Robert W. Aschenbrenner - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRobert W. Aschenbrenner\nRobert W. Aschenbrener va ser un pilot de caça estatunidenc de la Segona Guerra Mundial, que aconseguí l'estatus d'as de l'aviació.\nRobert W. Aschenbrener\n22 de novembre de 1920\n2 de juliol de 2009(2009-07-02) (als 88 anys)\nUniversitat de Missouri\nForces Aèries de l'Exèrcit dels Estats Units\n7è Esquadró de Caces (Comandant)\n8è Esquadró de Caces (Oficial d'Operacions)\n1.2 Després de la Segona Guerra Mundial\nNascut el 22 de novembre de 1920 a Fifield, Wisconsin. Va criar-se a la reserva índia de Lac du Flambeau, Wisconsin. Estudià dos anys al Loras College de Dubuque, Iowa, abans d'allistar-se al Cos Aeri de l'Exèrcit al setembre de 1941.\nRobert W Aschenbrener va rebre l'entrenament de vol a Kelly, Ballinger, San Angelo, i a Moore Fields (Texas), graduant-se amb la classe de 42H. Després de l'entrenament de vol, el tinent Aschenbrener va ser destinat al 8è Esquadró de Caces (Black Sheep Squadron), 49è Grup de Caces, estacionat a Nova Guinea. Volant amb un P-40, aconseguí les seves dues primeres victòries el 15 de novembre de 1943, a la que seguí una altra el 15 de novembre de 1944. Promogut a capità, esdevingué oficial d'operacions i volà 272 missions de combat abans de tornar als Estats Units a l'estiu de 1944 per fer d'instructor de tàctiques de caça.\nVolent tornar a volar en combat, tornà a la seva unitat anterior, ara les Filipines, volant amb un P-38. Servint de nou com a oficial d'operacions esdevingué as de l'aviació el 24 de novembre de 1944, en abatre 3 "Tonys"i un Zeke el mateix dia. L'11 i el 14 de desembre de 1944 va obtenir les victòries 9 i 10.\nEl dia de Nadal de 1944, durant un atac sobre Clark Field, el P-38 de Aschenbrener va ser tocat pel foc antiaeri de 20mm i va caure a un camp d'arròs. Recollit per la guerrilla Huk, va amagar-se a la jungla durant un més evitant la captura enemiga que el buscava. Va unir-se a la tripulació d'un torpediner de la U.S. Navy, així com amb l'as dels F-6F Hellcat, Alexander Vraciu, a qui també buscaven els japonesos. Aconseguint tornant a les línies americanes després de 27 dies, tornà a la seva unitat, sent promogut a major i assumint el comandament del 7è Esquadró de Caces. 49th Fighter Group.\nEn aquella època va conèixer la que seria la seva dona, Laura Ann Middleton. Van casar-se a l'aeròdrom Clark el 20 d'agost de 1945, a les ombres del Mount Pinatubo, a pocs kilòmetres d'on s'havia estavellat.\nAbans d'abandonar les Forces Aèries el Major Aschenbrener havia volat 345 missions de combat, sumant més de 850 hores de combat, volant amb els caces P-40, P-47 i P-38.\nDesprés de la Segona Guerra MundialModifica\nEl Major Aschenbrener tornà als Estats Units al setembre de 1945, i es va graduar en periodisme a la Universitat de Missouri. Després de retirar-se del Los Angeles Valley News van viure al nord de Califòrnia. Aschenbrener va morir el 2 de juliol del 2009 als 88 anys a Sacramento, deixant 8 fills i 30 néts i besnéts.\nEl Major Aschenbrener va obtenir el títol de Doble As, rebent un total de 21 medalles i citacions, incloent la Creu del Servei Distingit, la Creu dels Vols Distingits amb 5 fulles de roure, la Medalla de l'Aire amb 9 fulles de roure, el Cor Porpra i tres Citacions Presidencials d'Unitat\n↑ 1,0 1,1 Aces Against Japan, Eric Hammel\n↑ Protect & Avenge, S. W. Ferguson and William K. Pascalis\n↑ American Fighter Aces, American Fighter Aces Association\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Robert_W._Aschenbrenner&oldid=21325846»\nDarrera modificació: 15 juny 2019 a les 13:15


Inici - Hands Off!\nBenvingut auf Mans lliures: aturar l'abús infantil\nEns comprometem a prevenir i protegir contra la violència sexual contra els nens.\nEstem contents de tothom que ens dóna suport i vol protegir els nens de manera preventiva.\nEl nostre arxiu conté més de 5000 articles de diaris analitzats sobre violència sexual contra nens.\nFeu una donació ara per una bona causa.\nCada donació ajuda a arribar a més gent i a ajudar a més nens.\nEls nens i els adults han de reconèixer els signes d'abús sexual, així com els delinqüents pedòfils, sàdics i orientats sexualment de manera oportuna. Volem contribuir-hi a través del treball educatiu i de prevenció.\nAssolit el gener del 2021\nEls seguidors ens ajuden cada dia\nPortem diversos anys compromesos amb la protecció de la infància\nEstem treballant en un llibre per a nens de 3 a 7 anys per protegir-los de la violència sexual. El llibre facilitarà la prevenció als nens, als pares, però també als professors i a totes les persones que treballen diàriament amb nens.\nL’associació “Hands Away - Stop Abuse Child” es compromet a fer que aquest llibre estigui disponible de manera gratuïta per a les guarderies, escoles i pares.\nPer arribar a les 56 llars d’infants i guarderies d’Alemanya, 000 a Suïssa i 15 a Àustria amb més d’un milió de nens, necessitem suport econòmic per a la distribució i els costos d’impressió. Als països de parla alemanya hi ha al voltant de 000 escoles primàries i elementals amb uns 10 alumnes de primer grau, que també han de ser educats.\nAl nostre lloc web podeu trobar més informació sobre la nostra associació i a www.leoloewe.com primeres impressions del projecte del llibre.\nJunta directiva de l’associació, pare i ciutadà,\nNo funciona sense tu!\nEstà a les vostres mans!\nEl 95% de totes les donacions es destinen directament als nens\nLa vostra donació per a la protecció de la infància\nTotes les donacions van directament a la prevenció de la violència sexual\nVa recaptar 15,000 dòlars\nObjectiu de 150,000 dòlars\nESTEM COMPROMESSOS AMB AIXIS\nNO MIREU DE MOLT\nEncara avui la majoria de la gent mira cap a un altre costat quan es tracta d’aquest tema tan terrible i, per tant, tabú.\nAmb la nostra feina ens agradaria contribuir al fet que no només els nens, sinó també els adults, puguin reconèixer els signes d'abús sexual, així com els delinqüents pedòfils, sàdics i orientats sexualment a temps i reaccionar adequadament. Han de tenir el poder de parlar-ne (però mai amb l’autor mateix, ja que això l’advertiria).\nHa de quedar clar que la justícia vigilant no és una opció. Tot i això, tothom hauria de ser conscient que és còmplice o punible si es té coneixement dels abusos però no s’ha informat a l’autoritat de protecció de menors ni a la policia wird.\nPASSA TOT A LA NOSTRA SOCIETAT\nAmb el lloc web Hands Off mostrem l'abast d'aquest tema a tots els municipis o ciutats d'Alemanya, Àustria, Suïssa i arreu del món.\nLa sèrie de cinema ”Operació sucre", Amb l'actriu principal Nadja Uhl o la pel·lícula"Festa de caça"Representeu molt bé els reptes. Malauradament, l'ex principal ministre de l'Interior alemany responsable, Thomas de Maizière, té la documentació"Pantà saxó”Se suprimirà de totes les biblioteques multimèdia ARD.\nLa pel·lícula es va projectar a les 20:15 a la taula rodona posterior Sandra Maischberger discutits en detall. Wilhelm Röhrig, UBSKM, fins i tot va dir que també és conscient de l'assassinat de nens.\nNOMBRES, DADES, FETS\nUN NEGOCI DE MILIONS DE NINES\nActualment, més de 3 milions de nens viuen en captivitat (és probable que el nombre de casos no reportats sigui molt superior) La indústria que proporciona imatges d'abús de nens i vídeos corresponents 30 mil milions de dòlars (el nombre de casos no denunciats també hauria de ser molt més elevat).\nPASSA A TOT ARREU - NOMÉS A LA MEVA ÀREA.\nMolta gent encara ho creu. Però les xifres parlen un idioma diferent: l’abús sexual infantil és entre nosaltres. Una part no desitjada de la nostra societat a una escala que deixa bocabadats i enfadats i que ens hauria d’animar a actuar.\nA Alemanya hi ha oficialment aproximadament 15,000 anuncis de maltractament infantil, però, el nombre de casos no reportats és molt més gran. Les estimacions de l'OMS suggereixen que sí aproximadament 1 milió noies i nois afectats a Alemanya, si n’és un 18 milions Nens i joves a Europa.\nSeieu a totes les classes escolars d’Alemanya 1-2 nensafectats per abusos sexuals.\nSobre 9 de cada 10 casos dels abusos infantils continuen sense ser detectats.\nEl 80-90% dels autors ho són masculí10-20% Dona.\nORGANITZACIONS DE PROTECCIÓ INFANTIL\nPer a això, col·laborem amb organitzacions com Thorn.org, que van ser cofundats per Demi Moore i Ashton Kutcher o el Operació Ferrocarril subterrani EL NOSTRE de Tim Ballard, que ja ha alliberat més de 1300 nens de la captivitat i d’altres organitzacions de protecció infantil a casa i a l’estranger.\nTambé és la nostra exigència que s’aixequi la prescripció de manera retrospectiva. CADA DONA I HOME que hagi experimentat maltractaments com a nens hauria de tenir l'oportunitat de denunciar el seu turmentador.\nTots els casos d’imatges d’abús s’haurien de comunicar a la Interpol, la BKA o altres autoritats i tractar-les, cosa que ara es fa en menys del 10% dels casos. Per a això, el Es modifiquen les lleis de retenció de dades el més ràpidament possible, Per a què es demana política. El mateix s'aplica a les conseqüències legals. A Suïssa, encara es poden imposar multes o condemnes suspeses per la tinença d’imatges d’abús infantil. A Alemanya, un lladre pot ser castigat més severament que un agressor.\nA Polònia es va introduir la castració química obligatòria. Tot i que això sembla extrem, almenys més del 50% de tots els autors recauen. També aquí es demana als polítics que prenguin les mesures coercitives adequades durant la detenció o la teràpia perquè els autors rebin l’atenció psicològica adequada. És una història interminable que s’ha d’aturar al més aviat possible.\nLa prevenció és una de les preocupacions més importants. Donem suport a la representació d’obres teatrals a jardins d’infants i escoles que mostren als nens que el seu cos només els pertany.\nEstem treballant en un món "alerta groga“De manera que, com als EUA, es pot denunciar qualsevol cas de segrest. Es tracta d'un missatge d'alarma automàtic i d'un missatge d'alarma de sirena que es mostra en pocs minuts a tots els telèfons mòbils de totes les persones que es troben en un radi determinat del lloc del segrest. Això apareix amb les característiques del nen i també una descripció i detalls del segrestador (per exemple, matrícula).\nAmb advocats especialitzats i les organitzacions esmentades anteriorment, ajudem activament a protegir els infants en risc dels autors. A més, demandem activament els autors perquè rebin el seu just càstig i les víctimes experimentin justícia.\nEl 95% de les vostres donacions van directament a protecció infantil.\nAQUÍ PODEU DONAR\n© 2021 Hands---off.org . Tots els drets reservats.\nUniu-vos a l'esdeveniment


Una de les facetes més desconegudes de la família Areny-Plandolit va ser la vinculació d’alguns dels seus membres amb el món de la màgia, camp en què van destacar de forma prominent a escala espanyola i internacional durant la primera meitat del segle XX.\nPau-Xavier d’Areny-Plandolit Plandolit i un dels seus fills, Xavier d’Areny-Plandolit Gassó, són els protagonistes d’aquesta exposició, que al llarg de la seva vida van situar Ordino a l’epicentre del món de la màgia. Un els moments més destacats és la publicació l’any 1913 del llibre escrit per Pau-Xavier, Las maravillas de la magia moderna, considerat una de les primeres fonts d’informació en espanyol de l’època moderna, que contenia importants dades sobre jocs d’escamoteig, cartomància, màgia de saló, i també un recull de grans il·lusions per a teatres.\nL’estructura d’aquest llibre serà l’encarregada de guiar-vos per aquesta història, que podreu descobrir al llarg dels 100 metres quadrats de l’era del Raser, sala d’exposicions annexa al Museu Casa d’Areny-Plandolit i al Museu Postal, inaugurada l’any 2017 amb l’objectiu d’albergar-hi exposicions de producció pròpia de caràcter patrimonial.\nL’exposició recull un seguit d’objectes, alguns dels quals són originals dels nostres protagonistes, i d’altres de coetanis que hem aconseguit reunir a Andorra, per mostrar com eren aquest tipus d’espectacles en el seu moment de màxima esplendor, quan la màgia era un dels entreteniments més populars que omplia teatres i places.\nConeixerem també quin paper hi van jugar els nostres protagonistes en aquest univers en què tot sembla el que no és, tot i que el que us espera a Ordino us podem ben assegurar que va succeir.\nL’Era del Raser (Ordino)\nDivendres i dissabtes: de 10 a 14 h i de les 15 a les 18 h.\nL'exposició obre de 10 a 14 h: 5 de gener / 24 i 31 de desembre.\nL'exposició tanca: 1 i 6 de gener / 14 de març / 1 de maig / 8 de setembre / 25 i 26 de desembre.\nEntrada gratuïta: per a escoles i estudiants nacionals, serveis socials, persones amb discapacitat, persones inscrites al Servei d’Ocupació, titulars del Carnet Jove, menors de 10 anys, membres de l’ICOM i l’ICOMOS, titulars de la targeta magna, socis del Club Piolet, els seus pares i els seus germans, i tots els ciutadans del Principat el primer i el tercer dissabte de cada mes durant tot l’any.\nRes per aquí, res per allà\nMàgia potàgia! Mags, Il·lusionistes i prestidigitadors\nIl·lusionisme al teatre i al cinema


Publicat 28/07/2020 10:15CET\nRobert O'Brien, l'assessor de Seguretat Nacional del president dels Estats Units, Donald Trump, ha contret la covid-19, fet que el converteix en el membre de l'Administració de més rang a patir la malaltia.\nO'Brien pateix "símptomes lleus", està aïllat i treballa "des d'una situació segura", segons ha informat la Casa Blanca en un comunicat, en el qual ha afegit que ni Trump ni el vicepresident, Mike Pence, estan exposats a l'assessor.\nNo obstant això, no és clar quan va ser l'últim cop que Trump i O'Brien es van veure, segons informacions de la CNN. L'última aparició pública de l'assessor es va produir fa dies, durant una visita a Miami el 10 de juliol.\nA més, O'Brien ha tornat recentment als Estats Units procedent d'Europa, on s'ha reunit amb oficials del Regne Unit, França, Alemanya i Itàlia. Després d'això, ha estat de vacances amb la seva família i, segons un funcionari d'alt nivell que ha citat la CNN, és en aquest període en el qual ha pogut estar exposat al coronavirus.\nDiversos membres del cercle de Trump han contret el virus. La setmana passada es va conèixer el positiu de Kimberly Guilfoyle, la parella de Donald Trump Jr. i una de les principals responsables de la seva campanya.\nTrump, de 74 anys, ha incrementat radicalment les mesures de protecció per evitar infectar-se, malgrat que rebutja precaucions bàsiques com dur mascareta o controlar-se la temperatura per una qüestió d'imatge.\nEls Estats Units és el país més afectat per la pandèmia al món i ja compta amb més de 4,2 milions de casos confirmats i més de 147.000 morts a causa de la malaltia.


Cocentaina reprén la seua oferta de visites guiades gratuïtes | Onda Elite Radio Muro\nEl Departament de Turisme de Cocentaina reprén, a partir d’aquest dissabte dia 4 de juliol, la nova programació de visites guiades gratuïtes que enguany incorpora moltes novetats. La visita teatralitzada ‘Barreja de Cultures’ reobrirà una campanya on poder gaudir d’una amplíssima, atractiva i diversa oferta de turisme.\nConéixer el món de les festes, la història local, llegendes tradicionals o les ceràmiques devocionals són els arguments de les visites culturals, mentre que el senderisme, enfocat des de la botànica, la mitologia o la micologia, junt a diverses propostes de cicloturisme, compondrien l’oferta de turisme actiu.\nPer a garantir una total seguretat, les diferents visites han estat adaptades a la situació actual i compliran amb totes les mesures de seguretat i prevenció recomanades per les autoritats, així com el requisit d’un aforament màxim per a cada grup. Per aquest motiu, és necessària la inscripció prèvia contactant directament amb la Tourist Info de Cocentaina al telèfon 96 559 01 59, o a la nova web turismococentaina.com


DUPLA 10K VALENCIA 2020 + MITJA MARATÓ DEL KAKI 2019. Inscripcions i informació — Sportmaniacs\nDUPLA 10K VALENCIA 2020 + MITJA MARATÓ DEL KAKI 2019\n06/10/2019 09:30 10km\nVI MITJA MARATÓ DEL KAKI 06/10/2019 L'Alcúdia 9:30 10K VALENCIA IBERCAJA 2020 12/01/2020 Valencia 9:00 h - Paseo de la Alameda de Valencia\nEl importe de la inscripción no será reembolsable, no obstante la Organización facilitará un servicio de cambio de datos en la Feria del Corredor.\nEl importe de la inscripción no será reembolsable. No obstante la Organización facilitará un servicio de cambio de datos en la Feria del Corredor con un coste extra de 3€. Si el cambio se refiere solo al nombre del club el coste será de 1€.\nREGLAMENT VI MITJA MARATÓ DEL KAKI (L’Alcúdia)\nArticle 1r.- La Cooperativa Verge de l’Oreto de l’Alcúdia CANSO i la Caixa Rural de l’Alcúdia amb la col·laboració de l’ajuntament de l’Alcúdia i el Club Atletisme l’Alcúdia organitzen la VI Mitja Marató del Kaki, en la qual podrà participar qualsevol persona, sense distinció de sexe, raça o nacionalitat, amb les limitacions estableides per la RFEA per carreres d´ámbit autonómic.\nArticle 2n.- La prova tindrà lloc el diumenge 6 d’octubre de 2019 a les 9:30 hores, per un circuit semiurbà amb una distància de 21.097 metres, amb eixida i arribada en l’avinguda de la Cooperativa Verge de l’Oreto. Circuit homologat . El circuit de la prova no està adaptat per fer-lo amb cadira de rodes. Hi haurà punts d’avituallament cada 5 kilòmetres. L’organització es reserva el dret a fer qualsevol modificació del recorregut.\nArticle 3r.- El preu de la inscripció a la Mitja Marató del Kaki serà de 10 euros,amb bossa de corredor ó LOW COST de 6 euros sense bossa de corredor fent-se efectius en el moment de la inscripció en la plataforma www.cronorunner.com Les inscripcions sols es podrán fer en modalitat amb tarjeta. La data de tancament per a inscripcions en bossa de corredor serà el 1 d´Octubre o al alcançar la cifra de 2000 corredors. Modalitat LOW COST hasta el 3 d´Octubre. La data tope per a tindre garantida la talla de la samarreta será el 20 de Setembre. Tornem a ficar en marcha la promoció JO ET CONVIDE, cuansevol corredor inscrit per Cronorunner avans del 30 de Juliol, rebrà un codi per a convidar a un altre corredor que mai abans haja fet la cursa, esta inscripción gratuïta será LOW COST, i els codis tindran validesa fins el 30 d´Agost. Desde el dia 12 de Juny fins el 12 de Juliol estarà en marxa una promoció DUPLA junt a 10K IBERCAJA en la cual per 18 euros tindran la inscripció PREMIUM a les dues curses. Esta promocio estarà sols en la plataforma d´inscripcions de SPORTMANIACS. Els dorsals se arreplegaran el mateix dia de la proba a partir de les 8 hores en les instal·lacions de la cooperativa Verge de l´Oreto (junta a l´eixida i arribada) Una vegada la inscripció s’haja fet efectiva, NO SERÀ REEMBOSSADA, excepte en el cas que no se celebre la prova. El control de temps de la prova es realitzarà mitjantçant el sistema de cronometratge amb xip i serà obligatori tornar-lo en acabar la prova. En cas de pèrdua, no devolució penalitzarà els implicats amb una sanció de 20€.\nArticle 4t.- No s’acceptaran inscripcions el dia de la prova. No seran admesos per l’organització aquells corredors que no estiguen oficialment inscrits o participen sense pitral, impedint que puguen prendre part en la cursa en defensa dels drets dels reglamentàriament inscrits. Seran desqualificats tots els corredors que no facen el recorregut complet o els que córreguen en una categoria que no els corresponga.\nArticle 5é.- Hi haurà servei de Guardarropia en la zona de inscripcións, al igual que dispondrem d´una zona de Ludoteca per a poder deixar el xiquets .\nArticle 6é.- La classificació per categories i edats serà la següent: - Absoluta de 18 a 34 anys. - Sèniors de 18 a 34 anys. - Veterans/Veteranes A de 35 a 44 anys. - Veterans/Veteranes B de 45 a 54 anys. - Veterans Veteranes C de 55 anys en Avant.\nA més hi haurà classificació general per ordre d’arribada masculina i femenina. Tindran trofeu els 3 primers classificats de cada categoria, així com el primer local en masculí i femení. Els trofeus no serán acumulatius. Tindran premit en metalic de 100€ als tres equips mes nombrosos en arribar a meta. Tindrá premit en metalic de 150€ al atleta masculi si vaixa de 1hora 09minuts i 20 segons i 150€ a l´atletes femenina si vaixa de 1 hora 23 minuts i 41 segons, tan en homes com en dones para optar al premit en metalic deuren de tindre en vigor la lliçancia federativa. Atletes locals seran considerats els empadronats a l’Alcúdia, pertanyen o no al Club Atletisme l’Alcúdia.\nArticle 7é.- Les reclamacions o impugnacions són competència del jutge àrbitre al qual se li han de presentar verbalment fins 30 minuts després de donar-se els resultats oficials. Si són desetimadas per aquest es podrà presentar reclamació per escrit i acompanyada d'un dipòsit de 100 € al Jurat d'Apel·lació. En el cas de la resolucio'n fos favorable es tornaria el dipòsit de 100 €. Si no hi ha Jurat d'Apel·lació la decisió del jutge Arbitro és inapel·lable.\nArticle 8é- L’organització declina totes les responsabilitats de possibles danys que els corredors puguen ocasionar a terceres persones o a ells mateixos, físics o morals, durant la prova com a conseqúència de patiment, lesions, imprudència o negligència, així com la falsificació de dades del participant a la inscripció. La inscripció en la present prova suposa el consentiment del titular per al tractament de les seues dades personals, així com la comunicació i la publicació d’aquestes en mitjans de comunicació. Els titulars podran exercir els seus drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposición dirigint-se per escrit a l’entitat organitzadora. Article 9é.- Hi haurà servei mèdic d’ambulància en meta i en cua de carrera, fins la seua finalització. Article 10é.- Tots els participants podran utilitzar les dutxes de la Ciutat Esportiva Els Arcs. Article 11é.- "No està permès (en aplicació de l'Art 144 del RIA) córrer acompanyat de persones no participants en la mateixa, vagin a peu o amb algun tipus de vehicle, ni portar nens en braços o en cotxets, així com tampoc es permet córrer amb animals, carros, etc. Aquesta prohibició es s'estén a tota la carrera i molt especialment en l'arribada a meta, sent la seva inobservança motiu de possible desqualificació per part del jutge àrbitre ".\nArticle 12é.- Tots els participants, pel fet d’inscriure’s, declaren haver llegit i acceptat aquest reglament. Article 13é.- Tot el que no preveu la present normativa es regirà per les Normes de Competició de la FACV, RFEA per a la present temporada, així com tot el reglamentat per instàncies superiors\nArticle 14é.- Serà desqualificat, tot participant que:\n1. No realitze el recorregut complet. 2. No porten visible el dorsal, el manipule i / o el cedisca a altres. 3. Altere les dades facilitades a l'Organització o al jutge àrbitre, amb respecte als que figuren en el seu D.N.I. o fitxa federativa. 4. No facilite a l'Organització la documentació que se li requereixa. 5. Incompleixa qualsevol altra norma prevista en les normes de la F.A.C.V i R.F.E.A.\nCLUB ATLETISME L’ALCÚDIA\nL’Alcúdia, Juny de 2019


Finalment, el triangle de les Bermudes va explicar? | Mash\nFinalment, el triangle de les Bermudes va explicar?\nCiència – Els investigadors russos fan un paral·lelisme entre l’aparició d’un cràter de Sibèria i el triangle de les bermudes.\nHi ha un punt comú entre el triangle de les bermudes. i el cràter gegant descobert a Sibèria el passat mes de juliol? Sí i és el … metà. La hipòtesi, notificada per Jean-Paul Fritz a la més nova, és avançada pels científics russos. El metà, el gas altament explosiu, hauria provocat l’aparició del famós cràter rus, però també podria explicar les suposades pertorbacions del triangle de les Bermudes, aquesta zona imaginària situada a prop de les Bermudes, Puerto Rico i Florida.\n>> llegir també – colonitzar Mart i morir ràpidament\ncom a reacció ” nuclear “. Per a Igl Yeltsov, director adjunt de l’Institut Trofimuk de Geologia i Geofísica, l’explicació del triangle de Bermuda per metà és plausible. “Això succeeix com a allau, com una reacció nuclear, que produeix immensos quantitats de gas. Això escalfa l’oceà, i els vaixells flueixen a les aigües en les quals s’enfonsen grans quantitats de gas”, va explicar en temps siberians. “Això fa que l’aire es converteixi en metà, creant un ambient extremadament turbulent, que aporta els avions a bloquejar”, va afegir.\nPerquè és probable que “els cràters similars es formin a l’oceà”, suposa Vladimir Romanovsky, un especialista geofísic de Permeafrost de la Universitat d’Alaska.\n>> llegir també – i si l’art s’havia inventat a Àsia?\nmenys atractiu que la hipòtesi extraterrestre. La hipòtesi de gasos tòxics elucidant el triangle de les Bermudes ja s’havia avançat el 2009. Els investigadors russos ja van explicar que el metà es podia alliberar per terratrèmols marítims. Libertadores en aigua, el metà faria llavors la disminució de la densitat de l’aigua i, per tant, l’enfonsament dels vaixells. A continuació, exposar-se a l’aire, el gas, molestar l’atmosfera, conduiria als avions en una caiguda inexorable.\nEls uficistes, els treballadors de la teoria de la conspiració o els simples somnis poden menjar els seus barrets o continuar imaginant-se virties verdes o monstres marins empassant vaixells.\n>> Llegeix també: l’exèrcit nord-americà equipa un barril làser\nconcentracions de metà a la part inferior del cràter. El descobriment d’un “forat” de 30 metres d’ample i 70 metres de profunditat, al juliol, a la península de Yamal a Rússia, havia sorprès el món dels científics.\nUna publicació de la revista. Naturalesa del 30 de juliol havia plantejat una part del misteri designant metà com a responsable de la formació del cràter. A la part inferior del forat, de fet, els investigadors van plantejar una concentració del 9,6% de metà a l’aire, mentre que aquest gas només es conté 0,000179% en un volum normal d’aire.\nMireu el cràter descobert al juliol a Sibèria:


El Consell per la República promourà la redacció d'una 'constitució de la República catalana' al parlament\nEl Consell per la República promourà la redacció d’una ‘constitució de la República catalana’ al parlament\nEl pla de govern preveu de crear una xarxa de delegacions internacionals, un fons de la República i un document digital per als inscrits\nEl Consell per la República (CpR) promourà la redacció d’una ‘constitució de la República catalana‘ al Parlament de Catalunya. El pla de govern de l’entitat presidida per Carles Puigdemont preveu d’impulsar una carta magna per a Catalunya una volta el Fòrum Cívic i Social n’hagi presentat les conclusions. ‘El Consell per la República és la primera pedra d’un nou estat independent d’Europa, que és Catalunya’, diu el pla de govern publicat avui.\nEl CpR diu que si al parlament no hi ha ‘les condicions adequades per a un procés constituent’ defensarà la ‘creació d’una assemblea constituent’ per a fer-ho. D’altra banda, també pretén d’impulsar propostes legislatives al parlament que ‘anticipin la legislació d’una República catalana’.\nL’organisme explica que una de les seves prioritats per a avançar en l’objectiu d’assolir la independència de Catalunya serà l’acció exterior. En aquest sentit, es proposa de desplegar una xarxa pròpia de delegacions exteriors que complementi les delegacions de la Generalitat per a articular relacions estables amb institucions i societat civil. De moment, el CpR només ha obert una delegació a Perpinyà. A més, crearà un consell assessor dedicat a la diplomàcia civil.\nEl CpR també estudiarà la creació d’un ‘instrument que proporcioni serveis financers’ als ciutadans inscrits i ‘d’un fons de la República’ que ‘doti d’estabilitat i robustesa financera les estratègies’ per a assolir la independència de Catalunya, aprofitant la seguretat jurídica perquè actua fora de la jurisdicció espanyola.\nAixí mateix, crearà un document digital per als inscrits al Consell que establirà el seu ‘catàleg de drets’. Segons el pla de govern, aquest document es basarà en ‘la identitat digital sobirana’.


Santa Oliva celebrarà la segona Feria de Abril\nEs durà a terme de l'1 al 3 d'abril\nActualitzada 30/03/2016 a les 14:17\nSanta Oliva celebrarà de l'1 al 3 d'abril la segona edició de la Feria de Abril. El actes començaran el divendres amb una exhibició de ball infantil, a les 19:30 i a partir de les 10, el cor rociero Sueño andaluz oferirà una actuació.\nLes exhibicions de ball per adults engegaran la jornada de dissabte. Els concerts d'El Mota i Avance clouran el dia. L'últim dia de la fira, l'exhibició de caballs a les 11:30 i el dinar a la fresca posaran el punt final.


L’Agència Tributària de Catalunya obre la seva oficina a Vilafranca\nL’Agència Tributària de Catalunya obre la seva oficina a Vilafranca\nMoment de la roda de premsa.\nEl secretari d’Hisenda de la Generalitat, Lluís Salvadó, i l’alcalde de Vilafranca, Pere Regull, han mantingut una reunió per tractar la ubicació de l’oficina, i els seus serveis.\nLa nova oficina de l'Agència Tributària de Catalunya (ATC) a Vilafranca del Penedès estarà a la plaça de Vilanova i la Geltrú, i comptarà amb 493,25 m2 i 21 treballadors, que se sumaran a la plantilla de l'ATC. Així ho ha comunicat el secretari d'Hisenda de la Generalitat, Lluís Salvadó, a l'Alcalde de la ciutat, Pere Regull, en una reunió que va tenir lloc ahir dilluns a la tarda a la seu del consistori.\nEl local serà un dels quinze nous punts d'atenció i prestació de serveis al contribuent que l'ATC obrirà durant els propers mesos arreu de la geografia catalana, en el marc del seu desplegament territorial. Aquestes noves oficines se sumaran a les quatre delegacions que l'Agència ja té a Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona.\nSegons va explicar el secretari d'Hisenda, Lluís Salvadó, “la voluntat del Govern és, d'una banda, implantar un nou model territorial de l'ATC, basat en una xarxa d'oficines pròpies preparades per prestar els mateixos serveis a tots els ciutadans de Catalunya, en especial als de l'Alt i Baix Penedès, El Garraf i l'Anoia; i, de l'altra, desenvolupar totes les funcions tributàries que li permet l'actual marc competencial i preparar els fonaments de la futura hisenda catalana”.\nAquestes funcions són: la recaptació executiva dels contribuents que tinguin deutes pendents amb l'Administració -com ara sancions de trànsit o deutes amb els ajuntaments-, i la gestió directa i completa dels impostos cedits -transmissions patrimonials (ITP) i actes jurídics documentats (AJD), i successions i donacions (SD)-, que actualment liquiden, a part de l'ATC, els registradors de la propietat.\nD'altra banda, l'alcalde de Vilafranca, Pere Regull, va mostrar la seva satisfacció perquè Vilafranca aculli aquesta oficina on es faran les tasques de despatx dels impostos, i que “això es faci sense que afecti la comoditat dels ciutadans per que l'atenció directa al ciutadà es mantindrà a la resta d'oficines de les altres capitals de la vegueria, de tal manera que els seus veïns podran seguir fent els tràmits i gestions a la seva ciutat”.\nEls municipis que disposaran d'una d'aquestes catorze noves oficines de l'ATC, a banda de Vilafranca del Penedès, són: Barcelona (per cobrir l'àrea del Barcelonès Nord), Terrassa, Sabadell, Granollers, Sant Feliu de Llobregat, Tortosa, Mataró, Manresa, Vic, Santa Coloma de Farners, la Bisbal d'Empordà, Figueres, Reus i la Seu d'Urgell.\nLes dependències on s'ubicaran els nous espais de l'ATC a Vilafranca del Penedès seran ocupades per l'ATC en règim de lloguer per un període mínim de cinc anys, renovables cada any fins a un màxim de 10. La despesa anual estimada per l'arrendament d'aquest espai és de 40.841,16 euros anuals (sense IVA) i la previsió és que pugui obrir les portes el proper 1 de setembre.\nL'Agència va seleccionar aquest local després d'un concurs públic per trobar un espai amb bona accessibilitat, que se situés dins la trama urbana i disposés d'espais adequats per al seu ús com a oficines administratives i d'atenció al públic.\nÚltima actualització: 14/02/2017


Castellbell realça la vitalitat i el llegat de l'exalcalde Badia en el seu darrer comiat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\njordi escudé castellbell i el vilar 02.09.2020 | 22:40\nUn moment de la cerimònia que es va fer ahir a la tarda al camp de futbol de Castellbell oscar bayona\nUn moment de la cerimònia que es va fer ahir a la tarda al camp de futbol de Castellbell\nCastellbell va acomiadar ahir l'exalcalde Isidre Badia, que va governar el poble en dos períodes diferents durant 24 anys, i que va morir dilluns fruit d'una llarga malaltia. Uns 200 veïns van voler donar l'últim adeu a un dels artífexs del socialisme a la comarca i pare de l'alcaldessa actual, Montse Badia, en una emotiva cerimònia al camp de futbol, plena de referències a la seva dilatada trajectòria com a polític i, sobretot, com a espòs, pare i veí.\nVa ser un funeral laic de gairebé una hora de durada que es va desenvolupar sota un estricte control de seguretat, amb la gent asseguda entre espais buits a les graderies, mentre que els familiars i les autoritats tenien un espai reservat a peu de gespa, davant d'una taula atapeïda de rams amb el fèretre, la senyera i la bandera de Castellbell.\nVan ser nombroses les personalitats polítiques presents a la cerimònia, des d'alcaldes, exalcaldes i regidors, tant del PSC com d'altres partits d'arreu del Bages i també del Berguedà, a banda d'amics i coneguts que el van tenir d'alcalde durant sis mandats. I és que, com va dir la seva filla Elisabeth en un emotiu parlament a la part final de la cerimònia, «avui Castellbell ha quedat també una mica orfe, i ha perdut un dels seus pares, perquè per a ell Castellbell ho era tot».\nEn nom de la família, Elisabeth Badia va agrair l'escalf rebut aquests dies per part d'amics i veïns, amb qui «ens hem trobat molt acompanyats, i això no té preu», i amb l'emoció continguda va descriure el seu pare com una persona «eminentment bona, molt senzilla, gens arrogant, i a qui li agradava escoltar tothom».\nEl vessant humà d'Isidre Badia va ser recordat en tot moment al llarg de la cerimònia, que va conduir Ramon Rovira, amic de la família. Va fer un repàs de la seva trajectòria vital, des que va néixer «a les galeries del Borràs», fins que va conèixer la que es convertiria en la seva esposa, Maria Carme, als balls a l'Ateneu de Sant Vicenç, sense oblidar la seva formació com a electricista després d'haver estudiat a l'escola del Borràs, a Monistrol, i al Lluís de Peguera; ni la mili a Menorca.\nTampoc no va passar per alt la inquietud pels moviments polítics, socials i sindicals de l'època que Badia va tenir de ben jove, «sempre respectuós amb totes les opinions, i amb l'objectiu de recuperar la democràcia i el sentit de justícia social». Com a alcalde, «va ser tot un referent en l'àmbit municipalista de la Catalunya Central», i en el vessant més social, ahir es va recordar la implicació d'Isidre Badia en el teixit associatiu del poble, des de les caramelles fins al futbol o els caçadors.\nAcabada la cerimònia es va retirar el fèretre enmig de forts aplaudiments.


El riu de Torelló: Presentació del camp de treball\nEl nucli urbà de Torelló, a la comarca d’Osona, se situa prop de la confluència entre els rius Ter i Ges, al límit nord de la Plana de Vic, on ja comencen a aparèixer les muntanyes que conformen part de la Serralada Transversal Catalana (Serra de Bellmunt i Serra de Curull). En aquesta zona, el riu Ter forma un seguit de meandres fluvials de gran valor paisatgístic i ecològic, malgrat que sovint estan força degradats per les activitats antròpiques (creixements urbanístics, camps de conreu, plantacions de pollancres...).\nEl riu Ges, al seu pas per Torelló, està doblement canalitzat, amb un mur d’aigües baixes de 50 cm. d’alçada i un mur exterior de 4 m. El riu Ter presenta un major grau de naturalitat.\nDes de fa 3 anys, l’Ajuntament de Torelló ha endegat un projecte de recuperació ambiental dels espais fluvials del municipi, i amb el suport econòmic de l’Agència Catalana de l’Aigua i de la Fundació Miquel Torres ja ha actuat en dues finques privades, d’acord amb la propietat. En aquestes finques s’han dut a terme accions com: recollida de residus, eliminació de la plantació al·lòctona, plantació d’arbres autòctons, col·locació de plafons informatius, etc.\nPer al 2009 hi ha prevista una nova actuació en un tram del riu Ges, però cal dotar a les actuacions ja dutes d’un cert manteniment que asseguri l’èxit del projecte. Una part d’aquest manteniment està previst fer-lo a través d’un camp de treball el juliol de 2009.\nBenvinguda: 28 de juny, a les 15h. Davant de l'ajuntament de Torelló\nCloenda: 11 de juliol, a les 11h. Davant de l'ajuntament de Torelló\nLocals de l'agrupament escolta de Torelló (dormirem a terra). Es cuinarà fora\nPublicat per Fundació Escolta Josep Carol a 2:50\nAnònim 24 de juny de 2009, a les 7:03\nJa s'apropa, ja està aquí!\nCada minut que passa queda un minut menys per marxar cap a Torelló a passar uns dies increïbles!\nSóc la Marina, una de les monitores, i tinc moltíssimes ganes de coneixeus, i de compartir amb vosaltres aquesta experiència, que segur que serà genial!\nEns veiem aviat, mooooooolt aviat!\nLa feina feta al camp, en imatges\nGaudeix de les fotos del camp...i envia les teves a comunicacio@josepcarol.cat\nAssegurar el manteniment de les tasques de recuperació fetes fins al moment: neteja de l’espai, assegurar la supervivència de la vegetació plantada, etc\nMillorar la situació actual dels espais riberencs des del punt de vista ambiental: col·locació de caixes niu, etc\nRecollir l’opinió de la població sobre les tasques fetes als espais de ribera de Torelló\nRecollir informació històrica sobre alguns dels espais recuperats\nLloc d'actuació i d'allotjament


Amb Schulz va arribar el primer "No" comunitari\nBé, doncs ja tenim el primer "imput" seriós d'un mandatari europeu com l'és el President del Parlament Martin Schulz que ha estat en les últimes hores entre nosaltres repartint somriures i missatges comunitaris. Les seves paraules han omplert ja les portades dels diaris més importants de Catalunya. Ens arribessin altres indirectes , fins i tot, molt mes contundents que les del Senyor Schulz. És la sortida, més que honorable, que se li va a donar al President de la Generalitat, per a què dialogui i trobi la forma que Espanya no li robi i Catalunya sigui gran i plena, però sense sortir-se de les regles de joc d'un Estat comú, amb aquesta o amb una nova Carta Magna, on el país se senti econòmicament i socialment confortable.\nOn personatges com Homs i Cebrián conversin fins a en la molt concorreguda carrer Preciados de Madrid, vol dir que ja no els importa "el què diran" i que tots dos necessiten sentir-se en la pomada del poder per aparentar que estan fent alguna cosa per nosaltres i no per ells mateixos, que és el que pressuposa la seva mala fama de caminar per la política, no per la tercera via de molts dels seus enemics, sinó per la d'al mig, que és més ràpida i reporta més satisfaccions personals.\nI Pujol?. Com dèiem ahir, blindant el calvari judicial dels seus fills que, en tot aquest galimaties, juga un paper gens menyspreable, al modest entendre dels quals hem vist informativament parlant la mal cridada Transició i tot el que ha arribat a passar des de la mort de Franco i encara no s'ha explicat del tot en els llibres..\nSobre el que fa o deixa de fer el Rei pel dret a decidir i el procés independentista, amb prou feines hi ha referències, i això, en principi, no sembla ser massa profitós per a la pròpia imatge del Cap de l'Estat. Els embolics en els quals s'han ficat membres de la seva família i la pròpia situació de Catalunya, fan l'efecte que s'ha desplaçat el seu paper institucional cap a un segons nivell, alguna cosa que ni és bo per a la bona marxa del país, ni per al futur de la pròpia Monarquia. Durant la recent celebració a Oviedo dels Premis Prínceps d'Astúries, unes quatre-centes banderes republicanes onejaven a l'entrada del Teatre Campoamor al pas de l'hereu de la Corona i davant la mirada entre curiosa i sorpresa dels convidats estrangers o d'altres latituds de l'Estat, que no entenien tant fervor anti-monàrquic.\nVivim temps difícils, pels quals és exigible que els nostres dirigents aportin una dosi d'intel·ligència i pragmatisme similar al dels nostres avis els qui, després d'una guerra atroç i una gana infinita, van saber treure als seus fills avanci i edificar de nou un país amb la Dictadura privant-los de les llibertats mes essencials. Gràcies al seu treball, valor i aguant avui tenim una acceptable dosi de Democràcia i amb ella la responsabilitat de superar els seus assoliments i sortir del laberint en el qual ens trobem. Si no sabem què fer amb les nostres vides, és que no mereixem viure-les.


Màsters al món - CTS\nEls màsters al món representen l'extensió internacional de la formació especialitzada dirigida a Psicòlegs i Metges per conèixer el model de teràpia breu estratègica evolucionat (Brief Strategic Therapy, Model Giorgio Nardone).\nDes de fa més de 20 anys és possible, a través de les nostres oficines educatives i organitzatives arreu del món, realitzar cursos i màsters especialitzats orientats a l'adquisició de tècniques, estratègies, estratagemes terapèutiques i protocols de tractament específics per a diversos tipus de patologies. És a dir, seqüències rigoroses de maniobres terapèutiques amb poder heurístic i predictiu, capaços d'orientar el terapeuta, recorrent a l'ús d'estratagemes particulars, per trencar la rigidesa patològica específica del trastorn o problema presentat.\nEls professors són psicòlegs, psicoterapeutes, metges i professors universitaris formats al Centre de Teràpia Estratègica d'Arezzo sota la supervisió directa del Prof. Giorgio Nardone. En la majoria dels casos són parlants nadius d'anglès, espanyol, francès i rus.\nPrincipals llocs d'ensenyament:


Al Maresme cada cop hi fa més calor\nVista de la platja de Canet de Mar, una de les del Maresme. Foto. Joan Maria Arenaza / Consorci Costa de Barcelona-Maresme\n23 de març de 2021 (12:40 CET)\nLes estacions meteorològiques del Maresme detecten que la temperatura és cada cop més elevada, fruit del canvi climàtic\nEl Consell Comarcal del Maresme ha fet públiques dades que mostren que cada cop fa més calor a la comarca. Segons els anàlisis dels paràmetres recollits en els darrers 10 anys, hi ha un canvi de tendència en les temperatures, que van en augment. Quelcom motivat pel canvi climàtic i que té efectes importants en la climatologia del territori.\nCoindicint amb el Dia Mundial de la Meteorologia, el Consell Comarcal fa públiques les dades subminstrades per les estacions meteorològiques ubicades a les dues puntes de la comarca, una d'urbana, la de Tiana, i l'altra de forestal, la del Montnegre, aquesta darrera ubicada en el punt més elevat del Maresme.\nEn ambdos casos es detecten les mateixes tendències ja apuntades en informes sobre el canvi climàtic a Catalunya: les temperatures mitjanes van pujant i aquest increment tèrmic afavoreix l’aparició de fenòmens meteorològics cada cop més severs, com s'ha pogut veure en els temporals que han afectat la comarca en els temps.\nVista del Parc Natural del Montnegre-Corredor\nDurant els darrers sis anys s'han registrat temperatures rècord a les dues testacions. A la de Tiana hi ha hagut quatre episodis de temperatures màximes absolutes superiors als 35 graus. Tres s’ha produït en els darrers 6 anys: 2015, 2018 i 2019. En aquest darrer es va assolir 39 graus, la màxima més alta registrada. A més, la temperatura mitjana anual va arribar al seu punt màxim el 2015 amb 15,9ºC. Des de llavors s’ha estabilitzat.\nPel que fa al Montnegre, també es detecta un increment de la intensitat de les entrades d'aire càlid: en sis ocasions durant els darrers sis anys s’ha superat la màxima absoluta de 32 graus arribant als 36,2 graus l’any 2019.A nivell de pluviometria, tant l’estació de Tiana com la del Montnegre reflecteixen que no hi ha una gran variació.\nUna estació meteorològica del Maresme\nMeteomar, el servei de Meteorologia del Consell Comarcal del Maresme, està en actiu des de 1994. Durant aquests 27 anys ha estès pel territori una xarxa d’estacions automatitzades que registren la temperatura, la humitat, la pluja, la velocitat i direcció del vent, la radiació solar neta, la radiació ultraviolada i la pressió atmosfèrica. Actualment compta amb 16 estacions meteorològiques repartides per la comarca.


Coses de Can Loi i altres herbes: Sant Francesc a Can Loi\nSant Francesc a Can Loi\nFeia estona que no escrivia perquè he perdut molt de temps cercant coses i fent preparatoris i canviant d'opinió sobre com celebrar sant Francesc.\nAmb l'ajuda de na Lídia, organitzàrem un sopar a can Loi amb els companys de l'OU que molts d'ells no hi havien estat encara.\nAl final el sopar va estar més o manco bé. El servei lent, i crec que més d'un no va sopar massa calent, però deixaren els plats ben nets.\nSorpresa d'amanida dins crosta de pa amb salsa d'herbes fresques i mostassa.\nPitera de pollastre farcida de sobrassada amb salsa d'albercocs i mostassa en gra.\nBroqueta de rellom de porc amb salsa "Cocodrilo"\nguarnició de cremós de patata a les fines herbes i xampinyons al brandy\nRoigenc DO Montsant: vi rosat\nMissenyoraDO Costers del Segre: vi blanc\nTorrent Fals DO Binissalem: vi negre\nLa sorpresa d'amanida dins crosta de pa amb salsa d'herbes fresques i mostassa és una amanida de tota la vida, hi pots posar el què vulguis.La meva tenia fulles variades, pastanagó tallat amb pelador, nous, porradell, domàtigues de pruna petites, kikos, i alguna cosa més. La salsa és una emulsió d'oli amb all, mostassa, julivert, llimona i conyac, sal i pebre bo.\nLa pitera farcida de sobrassada amb salsa d'albercocs ja l'he penjada en altres ocasions, tot i que hi vaig fer unes petites variacions a la salsa i a la cocció. La broqueta de rellom de porc amb salsa "Cocodrilo" la vaig fer en homenatge al meu "Coco" perquè sé que a ell els plats amb fruita no li agraden i volia que menjàs alguna cosa especial a Can Loi. La carn la vaig marcar a la planxa i després la vaig posar al forn al mínim perquè s'anàs confitant i no quedàs seca. La salsa va ser totalment improvitzada: escalunya, pebres de colors, brandy, flamejat, reducció, una botella de cava, reducció durant una hora, nata, reducció i rectificació de sal. A partir d'ara això se dirà salsa Cocodrilo. No me podia decidir amb les postres així que vaig optar per una versió potent dels petit fours: pastissets de coco, greixonera de brossat, bunyols de vent de nata, crema i trufa, púding d'ensaïmada, trufes de xocolata amb avellana, i gató. Però sense cap dubte, el millor del sopar varen ser les hores de tertúlia, comentaris, confessions, interrogatoris, polèmiques, discussions, carícies, malentesos, abraçades, besades, peps, elis, lidias, cocos, maestros, raquels, albertos... moltes gràcies per venir a can Loi. Esper que torneu ben aviat.\nEstàs feta una gran cuinera! No m'estranya gens que tingues tota una colla d'amics i amigues amatents a la teua cuina. Enhorabona\n6 d’octubre de 2008, a les 0:59\njo només diré que tot pareixia bo... no sé si ho seria... perque no ho he tastat... ah, i que a sa darrera foto.... fas uns ulls de moixona... jajajjaa\n6 d’octubre de 2008, a les 8:30\nquates coses bones i fetes amb tant d'amor!!\nquina enveja.... lo disapte jo vaig fer un burritos tex-mex ben bons tambe.... pero... res a veure!!\n6 d’octubre de 2008, a les 10:17\nCaram, quin sopar més bo!!!\nChis, em podries donar detalls de la "Crosta de pà"?? És potser un panet buidat o té més truc? Em sembla una excel.lent presentació per a una amanida!\n6 d’octubre de 2008, a les 12:49\njajajaj margot que boooooooooooooooo\n6 d’octubre de 2008, a les 13:07\njo hi era, i només puc dir q el sopar va ser indescriptible!!! Dir que tot va ser boníssim seria quedar-se infinitament curt.\nGràcies per la salsa presi ;)\n6 d’octubre de 2008, a les 16:39\n7 d’octubre de 2008, a les 11:15\nHola Chis, sóc el Francesc un altre pic. Mira, que volia dir-te que moltes gràcies per la teua felicitació del sant. Besades. ;-D\n8 d’octubre de 2008, a les 10:32


Una presa de dinou anys apareix morta a Brians 1: és la tercera mort en dotze dies a les presons catalanes\nTot apunta que es tracta d'un suïcidi · En el moment de la seva mort es trobava al Departament Especial de Règim Tancat\nUna noia de dinou anys ha aparegut morta avui a la presó de Brians 1, a Sant Esteve Sesrovires. Segons fonts penitenciàries consultades per l’ACN, la jove complia una pena de vint-i-set mesos per cinc delictes i s’havia saltat una ordre d’allunyament. En el moment de la seva mort es trobava al Departament Especial de Règim Tancat. El Departament de Justícia ha obert una informació reservada, tal com estableixen els protocols, que haurà de confirmar el motiu de la mort. Tanmateix, tot apunta que es tracta d’un suïcidi.\nSeria el segon suïcidi i la tercera mort d’un pres en tan sols deu dies al Principat. El 23 de juny van trobar mort a la seva cel·la de Brians 2 el creador de l’antivirus McAfee, John McAfee, de setanta-cinc anys. Aquell matí mateix, el Tribunal Suprem espanyol havia donat finalment el vist-i-plau per a extradir-lo als Estats Units per un suposat delicte d’estafa. La mort de McAfee ha estat envoltada de dubtes. Rússia ha insinuat que no s’havia llevat la vida, la família de McAfee ha demanat una segona autòpsia i el síndic de Greuges n’investiga la mort.\nMenys d’una setmana després de la mort de McAfee, Mohamed Choulli el Hosni, un intern del centre penitenciari Puig de les Basses de Figueres, es va morir per un incendi a la presó. Choulli havia denunciat un any abans maltractaments i coaccions per part dels funcionaris de la presó del Mas d’Enric, al Catllar, el centre penitenciari on era abans.


“El vidre està en el seu moment més dolç de la història. Està demostrat que és un dels productes més sostenibles que existeix i tothom vol vidre” – Fundació Impulsa\nGerard Albertí, CEO d’Estal\nDe la producció de taps de suro a una marca reconeguda de fabricació i disseny d’ampolles de vidre centrades en la innovació. Aquest és el canvi generacional que va liderar ara fa 25 anys Gerard Albertí, llicenciat en Econòmiques i actual CEO d’Estal, l’empresa amb tecnologia pròpia que exporta a una trentena de països i que amb la seu principal a Sant Feliu de Guíxols ha portat Albertí a ser Ambaixador de la Fundació Impulsa al Baix Empordà.\nCom ha estat aquesta transició?\nEstal neix com una extensió de l’empresa industrial centenària de taps de suro; es crea per comercialitzar altres productes amb la voluntat d’anar més enllà i durant aquests 25 anys va evolucionant fins a acabar creant una marca pròpia, en la qual ens centrem en l’ampolla de vidre i en el tancament. Estic absolutament content amb el canvi: avui Estal és una empresa amb molt d’èxit i quatre cops més gran que l’empresa original de suro.\n“Estic absolutament content amb el canvi: avui Estal és una empresa amb molt d’èxit i quatre cops més gran que l’empresa original de suro”\nEstem parlant d’un canvi de model de negoci?\nVam començar pel món del vi agafant el relleu dels taps de suro, que ja no fabriquem. Vam passar pel món dels olis i dels destil·lats, i després al món de la cosmètica i la perfumeria. Les evolucions més importants que hi ha hagut és que hem passat de ser un distribuïdor a fabricar i dissenyar models propis i ara a innovar en disseny amb tecnologia pròpia que sempre patentem perquè les nostres propostes siguin úniques. Pel que fa a la fabricació, tenim un model de negoci de subcontractació 100%.\nPer tant, podem dir que Estal actualment fabrica i dissenya envasos de vidre?\nSí, nosaltres creem, dissenyem i gestionem projectes des de la idea inicial fins a la producció final, i facilitem la màxima llibertat creativa a l’hora de provar nous materials, tonalitats, textures i aplicar les innovacions tècniques i decoratives més avançades.\n“Creem, dissenyem i gestionem projectes des de la idea inicial fins a la producció final”\nQuin consell donaries a empresaris que s’estiguin plantejant nous projectes com el que vas liderar tu?\nPer impulsar projectes, cal energia, i quan tens vint i pocs anys és molt fàcil; els canvis et fan menys por i prens més riscos. És important creure en un projecte, estudiar-lo bé i no fer projectes només amb el cor. Cal tenir cap, perquè treballar amb el cor és molt bonic però poc pràctic. Cal passió, motivació, energia i formació per professionalitzar-se. Alguns negocis pequen de manca de professionalització.\n“Treballar amb el cor és molt bonic però poc pràctic. Cal passió, motivació, energia i formació per professionalitzar-se”\nÉs un bon moment per al sector del vidre?\nEl vidre està en el seu moment més dolç de la història. Està demostrat que és un dels productes més sostenibles que existeix i tothom vol vidre. Estem en un moment perfecte. Grans grups que feien servir molt plàstic estan fent canvis al vidre per ser més sostenibles.\nA banda de ser el CEO d’Estal, ets també Ambaixador de la Fundació Impulsa al Baix Empordà. Què t’ha portat a assumir aquest rol?\nEl Baix Empordà no està en el seu millor moment, perquè és una comarca molt dedicada al turisme i la pandèmia l’ha afectat especialment, i està en un moment més dèbil del que hauria d’estar. Estal ja feia temps que es volia implicar socialment a la zona; fèiem el que podíem per ajudar a escala local, i quan vam conèixer la Fundació Impulsa vam veure que era la millor manera de ser efectius i vam apostar-hi. La meva tasca com a Ambaixador consisteix a intentar posar en contacte la Fundació Impulsa amb tots els possibles col·laboradors que hi pugui haver a la zona per ajudar l’entitat a créixer al territori; la Fundació Impulsa ofereix un tipus d’ajuda molt específic, molt directe, i això pot motivar moltes empreses a participar-hi, perquè l’objectiu és molt clar i concret.\n“Estal ja feia temps que es volia implicar socialment a la zona; fèiem el que podíem per ajudar a escala local i quan vam conèixer la Fundació Impulsa vam veure que era la millor manera de ser efectius i vam apostar-hi”\nDius que la vostra aposta per la Fundació Impulsa respon a la voluntat d’implicar-vos socialment per ajudar a escala local. Creus que calen més oportunitats formatives per als joves del Baix Empordà?\nHi ha mancança de joves formats a tot arreu i el que he anat aprenent gràcies a la Fundació Impulsa és que hi ha una dissonància entre l’oferta de Formació Professional i el que escullen els joves. Hi ha carreres en les quals falten places i en d’altres en sobren. Sempre he cregut molt en la Formació Professional, perquè és molt específica. És una formació molt necessària que en ocasions s’ha anat perdent. Falta que els joves es formin molt més, però això és a escala general i no específic del Baix Empordà.\nPenses que caldria un replantejament pel que fa a la Formació Professional?\nLa Formació Professional hauria d’estar més estudiada i adaptada per donar respostes a les necessitats reals de cada zona; ens estem adonant que hi ha certa dissonància. Per exemple, els sectors nàutic i turístic són molt importants al Baix Empordà, però no hi ha prou formació.\n“La Formació Professional hauria d’estar més estudiada i adaptada per donar respostes a les necessitats reals de cada zona”\nCompleta la frase. Per a tu, en una paraula, la Fundació Impulsa és… Col·laboració.\n← Acomiadem el curs posant en valor la implicació dels joves i de les persones mentores en un acte de clausura amb activitat sorpresa\nFinalitzem les formacions que han acompanyat als 247 Impulsers aquest curs en el seu creixement personal, acadèmic i professional →