RECREART. Mirar a través de l'art: Una honestedat necessària. Impressions personals sobre la 55à biennal de Venècia.\nUna honestedat necessària. Impressions personals sobre la 55à biennal de Venècia.\nÉs difícil copsar tota l’essència d’una mostra com La Biennale en un sol matí, tot i que la triple presència d’un artista com Ai Weiwei ja és tota una declaració d’intencions. Per a mi, la visita a la Biennal d’aquest any suposà un crit d’esperança, no tan en el sentit de mostrar cap on va l’art –de fet, molts dels artistes exposats són morts i proliferen les obres realitzades fa dècades- com cap on va el món, en el fet que es constata un canvi de valors, una tornada (o anada) a l’autenticitat a molts nivells.\nInstal•lació d’Ai Weiwei.\nEn l’actual context de crisi es parla ja des de fa temps d’un canvi de mentalitat a nivell mundial, una tornada a l’espiritualitat en el sentit retrobar la nostra pròpia essència, l’ànima, tal com volia fer Jung al Llibre Vermell, el qual encapçala la mostra de “Il palazzo enciclopédico”. Aquesta només és una vessant d’aquella honestedat que esmentava. Hi ha una tornada al contingut en les obres i, dins aquest, als orígens: cosmos, gènesi, naturalesa, humanitat com animalitat, concepció i naixement, introspecció, somni i entorn immediat...\nUna honestedat necessària en el panorama actual després e l’abús i el balafiament de l’època predecessora, art propi de la qual n’era aquell que s’engloba dins la idea “d’art per l’art”, un art preciosista, car i carent de contingut, predominant, per altra banda en algunes fires d’art. Però aquí no es tracta de vendre, ni tan sols mostrar el més nou del mercat artístic, d’aquí la gran presència d’obres del passat -especialment de la dècada dels anys 80- així com la presència de treballs site-specific tot i ser una mostra temporal, en destacaria el pavelló d’Israel duita a terme per Gilad Ratman -The workshop- i la que fa Sarah Sze al pavelló dels Estats Units, fantàstiques les dues.\nPetita part de l’obra de Sarah Sze al pavelló dels EUA.\nLa Biennale aposta per l’autenticitat de mitjans i propostes. Materials trobats, materials pobres –com mostren els llibres d’artista de Shinro Ohtake (Scrapbooks, 1977-2012), o les instal•lacions d’Eva Kotátková i de Caty Wilkes-; o els de tota la vida, com el fang emprat en les escenes esculturades de Fischli i Weiss, fidels a la ironia que els caracteritza, d’una aparent simplicitat, impressió que ve donada també per la factura i el material.\nFischli i Weiss: “Mick Jagger i Brian Jones van a casa satisfets després d’haver composat I can’t get no satisfaction”\nEn la mateixa línia, trobem els magnífics dibuixos realitzats amb múltiples ratlles en bolígraf de Roger Callois (1913-78), donant un resultat genuïnament estètic, tot i que les figures desconcertants remeten a quelcom diví:\nTot l’esmentat s’exposava als Giardini. Pe que fa als pavellons nacionals, el de Rússia m’enganyà –com pretenia- i em divertí alhora. M’enganyà en el sentit que a posteriori me n’he adonat que només vaig veure la meitat, l’aparença: a la planta baixa, en una primera estança només hi havia un poal enterra, que penjava del sostre amb una corda, al sostre –des d’on penjava la corda-, un forat. La segona estança estava vetada als homes, només hi podien passar les dones, amb un paraigües transparent que s’agafava a l’entrada, allà hi plovien monedes (vaig pensar, “Com a Rússia, que sembla que ara caiguin els doblers del cel”), cada dona que hi entrava podia agafar dues monedes, una per ella i l’altra l’havia de tirar al poal de la primera estança. Et feia sentir important –vetat als homes: es giraven els papers-, quan tiraves la moneda al poal si alçaves la vista des del forat es veia, al pis superior, un home ben plantat i encorbatat, dret, mirant-te: performance, espontani o escultura hiperrealista? Tal vegada Déu? Difícil d’esbrinar, estava tan quiet i era tan formós que tampoc es podia abusar de mirar-lo sense tornar vermella. Men vaig anar d’allà amb el gust d’haver tingut una bona experiència, el meu acompanyat –home-, ofès perquè havia sigut vetat. Doncs bé, al vídeo penjat a la web de la biennal s’explica com a la part superior és el domini dels homes, que són els que tenen el poder i fan rutllar tot el domini d’abaix: tiren les monedes, les recullen... aquell home ben plantat era un actor i jo, una ingènua. Ja no sabré si es podia accedir a la part de sobre, i és que amb l’art no s’ha d’anar amb presses.\nIsrael. The workshop. Caps esculpits en fang realitzats allà mateix i un forat enterra. Al pis superior, dos vídeos simultanis mostraven com es feia el forat des de sota –suggerint la idea de gruta- i de com diferents artistes feien els caps. Tot amenitzat per sons – des d’un vídeo, tot i que la taula de mescles hi era present- que et remetien –com la resta- a l’època prehistòrica: veus, crits... En un altre vídeo es veia com uns homes cavaven en un exterior, un paisatge que semblava pertànyer a Israel. Workshop: el que hi ha és el que veus.\nDins la mateixa línia podríem ubicar el pavelló espanyol, els caramulls de pedres de Lara Almarcegui. Tot i que la teoria que sustenta la seva obra és interessant, m’avorreix la reiteració formal que duu a terme des de fa anys -recordo la seva intervenció al Nit Niu de 2005 que consistí en fer clot a l’arena-, em fa pensar: més del mateix? Em deixà un cert regust a “fals progre”, no sé si m’explic.\nLara Almarcegui, pavelló espanyol.\nEl de Finlàndia remetia a la naturalesa –molt interessant -; Al del Regne Unit s’hi servia tè, dins un context que analitza la societat britànica duit a terme per Jeremy Deller... Difícil de copsar tot en un matí, i un tant anacrònic haver d’encasellar-ho en països, com bé s’ha comentat. Sempre em quedarà el dubte de què s’hi devia exposar al pavelló del Vaticà.\nFora dels Giardini, el pavelló de Catalunya, uneix específicament art i realitat social, doncs mostra l’art a través dels ulls de 8 persones en atur de diferents condicions socials –aquest és el treball de Mercedes Álvarez, que ja apuntava maneres amb “El cielo gira”-, de la mateixa manera que l’art –el de Francesc Torres- documenta la realitat particular de cada una d’aquestes persones.\nEn definitiva, l’art s’avança a la societat i vaig presenciar amb emoció la possibilitat d’una sortida de la crisi de valors que fa estona arrosseguem, una tornada a l’essència de les coses des de temps remots, un despullament de tot allò que és superflu o fals, ornamental i innecessari. Veurem si l’art no s’equivoca.\nPublicat per RECREART a 12:14\nEtiquetes de comentaris: Bienal de Venecia, Fischli & Weiss, Roger Callois\nUn tast del proper projecte de Recreart: "Lloc i m...\nUna honestedat necessària. Impressions personals s...


La Vall d'Uixó presenta la III edició del Festival de Guitarra Estanislao Marco | Castelló Extra\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó ha presentat la III edició del Festival de Guitarra Estanislao Marco. El festival, constituït per tres parts, comptarà amb un concurs internacional de guitarra per edats, una sèrie de masterclass per als alumnes i diversos concerts oberts a tots els públics. El propòsit del festival és “posar en valor un instrument que, malgrat no ser habitual en el repertori de bandes, té un gran protagonisme al nostre poble, sobretot en els nostres joves”, ha assenyalat David Lluch, regidor de Joventut.\nEl concurs de guitarra es divideix en tres categories per edats dels participants, la primera fins als 12 anys, la segona fins a 16 anys i la tercera fins a 21 anys, on els guanyadors oferiran un concert l’últim dia del festival. La directora del festival, Marta Cueco, ha animat a “tots els músics de la localitat i voltants a participar, no sols en el concurs, sinó en la resta de les jornades que integren aquesta edició”.\nEls concerts oberts al públic tindran lloc al Palau de Vivel els dies 1, 2 i 3 de juliol a les 20.00 hores. El primer ho interpretaran els guanyadors del Festival José Tomás Petrer i el Festival Internacional de Madrid, el segon concert serà a les mans de Pyrophorus Guitar Duo i el tercer ho donarà Margarita Escarpa, com a tancament del festival.\nTant la directora del festival com el regidor de Joventut, han volgut agrair al CIAC “per col·laborar en aquesta edició i cedir les seues instal·lacions per a la realització de les activitats”. Per a finalitzar, tots dos han convidat a “tots i totes a gaudir del festival, conéixer millor el món de la guitarra i participar en activitats impartides per professionals de primer nivell”.\nEls participants que vulguen apuntar-se el poden fer en la web del festival https://www.festivaldeguitarraestanislaomarco.com/. Els alumnes de la Vall d’Uixó poden fer-ho de manera gratuïta a través d’una beca, per a més informació pots consultar la pàgina web de l’Oficina d’Informació Juvenil https://www.oijlavall.com.


El jutge imputa Núria Marín i Gerard Figueras pel Consell Esportiu de l'Hospitalet - Regió7\nL'alcaldessa i el secretari d'Esports de la Generalitat han estat citats el proper dia 9 d'abril\n19·01·21 | 21:46\nEl jutge que indaga una suposada trama de desviament de subvencions al Consell Esportiu de L'Hospitalet ha citat com a investigats el 9 d'abril l'alcaldessa d'aquesta localitat i presidenta de la Diputació de Barcelona, la socialita Núria Marín, i el secretari d'Esports de la Generalitat, Gerard Figueras, que pertany a l'espai de JxCAT en el marc d'aquesta causa, oberta per delictes de malversació, prevaricació i tràfic d'influències.\nEl jutge també ha citat aquell mateix dia com a investigat el segon tinent d'alcalde de L'Hospitalet, Cristian Alcázar, per la seva suposada implicació en aquesta causa per desviament de subvencions públiques.\nEn la causa s'investiga si el Consell Esportiu de L'Hospitalet de Llobregat, entitat privada dedicada a la promoció de l'esport escolar que presidia l'exregidor d'Esports Cristóbal Plaza, que va dimitir el desembre passat, va destinar a finalitats particulars algunes de les ajudes públiques que gestiona, i va justificar les subvencions concedides mitjançant documentació falsa.\nL'alcaldessa Marín ja va ser interrogada com a investigada el passat 10 de desembre per agents de la Unitat de Delinqüència Econòmica i Fiscal (UDEF) de la Policia Nacional en el marc d'aquesta causa. Després del seu interrogatori, l'alcaldessa va anunciar que demanaria a la justícia que la cités «el més aviat possible» per declarar sobre el cas i va assegurar que no dimitiria perquè creu que «no hi ha motius».


Dobry Ferienwohnung Oberhausen Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWilmsstr. 74, Oberhausen Centre, Oberhausen, Alemanya, 46049 - Veure al mapa\nMés informació sobre Dobry Ferienwohnung\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Oberhausen, no busqui més enllà de Dobry Ferienwohnung. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nDobry Ferienwohnung ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar, s'admeten animals de companyia.\nL'ambient de Dobry Ferienwohnung es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Esquí, pesca, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Dobry Ferienwohnung és una elecció inteligents per a viatgers a Oberhausen, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu Dobry Ferienwohnung de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Daniel Monzón, director de la pel·lícula El Niño, arreplegarà el Premi Novembre Negre 2015 a Sagunt\nEl regidor de Joventut, Guillermo Sampedro, lliurarà el guardó en persona al director en el Casal Jove\nDaniel Monzón arreplegant un premi Goya.\nEl Premi Novembre Negre de 2015 es concedeix al director Daniel Monzón per la seua pel·lícula El Niño, triada pels organitzadors com la millor del gènere a Espanya la passada temporada. L'acte de lliurament es realitzarà aquest divendres 6 de novembre de la mà del regidor de Joventut, Guillermo Sampedro, després de la projecció del film, que tindrà lloc a les 19h en el Casal Jove (C/ Vent de Marinada s/n).\nD'aquesta manera comença amb magnificència la 6ª edició de la Mostra de Génere Negre de Sagunt que tracta de reunir el millor del gènere negre de l'any i acostar la cultura en múltiples aspectes a tota la població. Molt cinema, literatura, música, gastronomia, còmic, teatre infantil en una llarga llista d'activitats sempre gratuïtes i repartides entre el 5 i el 28 de novembre, segons informa l'organització del festival.\nEl Niño és un d'aqueixos escassos exemples de thriller en estat pur i que beu de la realitat que existeix en el cinema espanyol i el jurat de Novembre Negre ha volgut ressaltar aquesta audàcia. Nominada a 16 Premis Goya, entre ells tots els principals (Pel·lícula, Adreça, Guió, Actors…) es va alçar vencedora en les categories de Millor Cançó, Direcció de Producció, So i Efectes Especials.\nDaniel Monzón (Palma de Mallorca, 1968) és un dels directors i guionistes més importants del cinema espanyol. Amb una filmografia curta però cuidada i personal, la seua aposta és pel bon cinema de gènere, amb exemples de fantàstic en la seua òpera primera El corazón del guerrero (1999), i després ja identificat amb el negre en El robo más grande jamás conocido (2002), La caja Kovac (2007) y Celda 211 (2009) En El Niño (2014) torna a comptar amb Luis Tosar en un dels papers protagonistes i a inspirar-se en la realitat amb una història de narcotraficants el radi d’acció de la qual es situa en les costes de Cadis i del nord d'Àfrica.


L'ORIENTACIÓ a l'abast: Estudiar Humanitats\nFa ja bastants anys, els estudis de Filosofia i Lletres començaven per dos cursos comuns, després dels quals s'escollia una especialitat: una Filologia (hispànica, clàssica...), Història, Filosofia, etc.\nAquells dos cursos primers eren una mena d'introducció bastant completa al món de les humanitats: llengua, literatura, filosofia, història, geografia, història de l'art, llatí, grec o àrab... En acabar els dos anys l'alumne tenia un cabal prou considerable de coneixements de l'àmbit humanístic.\nDes de fa uns anys, els estudis d'Humanitats han vingut a fer una funció semblant, però ara amb el doble de temps.\nEl grau d'Humanitats ofereix, per tant, una formació generalista, lluny de l'especialització que avui sembla manar en l'ambient universitari.\nA Catalunya ofereixen el grau d'Humanitats:\n* la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB),\n* la Universitat Pompeu Fabra (UPF),\n* la Universitat Oberta de Catalunya (UOC -no presencial-) i\n* la Universitat Internacional de Catalunya (UIC -privada-).\nPrecisament aquesta última acaba d'establir un mecenatge pel grau d'Humanitats i Estudis Culturals, que possibilita estudiar pagant la meitat de la matrícula.\nI, de què es pot treballar havent estudiat un grau en Humanitats?\nAquí tens tot un seguit de sortides professionals que indica la UPF:\n-Gestió de la cultura, com per exemple la gestió de webs culturals i gestió d'art-net i e-cultura.\n-Conservació, interpretació, promoció, i animació del patrimoni cultural en parcs arqueològics, museus, fundacions, empreses o associacions relacionades amb la cultura i el patrimoni.\n-Avaluació d'exposicions i projectes museogràfics.\n-Tasques editorials diverses, com la direcció de línies editorials i l'edició de textos.\n-Comissariat d'exposicions i conservació en el sector museístic.\n-Informació i comunicació en l'àmbit de la cultura, com per exemple, disseny de materials didàctics culturals i activitats en serveis educatius per museus i organismes culturals\n-Cooperació i desenvolupament en organitzacions no governamentals o en l'administració pública.\n-Cooperació i desenvolupament.\n-Assessoria i dinamització cultural.\n-Elaboració i gestió de continguts en mitjans tradicionals (premsa escrita, llibres de text, etc.) i electrònics (pàgines web, etc.).\n-Gestor de comunitats.\n-Activitats professionals relacionades amb les indústries culturals i de l'oci, com la direcció d'esdeveniments culturals.\n-Activitats professionals relacionades amb la configuració i la direcció d'equips i de persones en empreses.\n-Ensenyament no universitari.\nPublicado por Luis en 14:23\nEtiquetas: estudis, humanitats, sortides professionals, universitat


AVÍS LEGAL - Diari Millars, informació local en valencià.\nAmb la finalitat d’acomplir a l’article 10 de la Llei 34/2002 de Serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic, informem l’usuari de les nostres dades:\nDenominació Social: COMUNICACIONS LA PLANA, SLU\nNom Comercial: DIARI MILLARS\nDomicili Social: C/ 9 D´OCTUBRE, 97 Ent. – 12550 – ALMASSORA – CASTELLON DE LA PLANA\nCIF / NIF: B12960480\nDades registrals: Registre Mercantil de CASTELLÓ T 1689, L 1250, F 10, S 8, H CS 38189\nPàgina Web: www.diarimillars.es\nEl prestador, responsable del lloc web, posa a la disposició dels usuaris el present document amb el qual pretén acomplir amb les obligacions disposades en la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic (LSSI-CE), així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte a quines són les condicions d’ús del lloc web.\nTota persona que accedisca a este lloc web assumeix el paper d’usuari, comprometent-se a l’observança i compliment rigorós de les disposicions ací disposades, així com a qualsevol altra disposició legal que fóra aplicable.\nEl prestador es reserva el dret a modificar qualsevol tipus d’informació que poguera aparéixer en el lloc web, sense que existisca obligació de preavisar o posar en coneixement dels usuaris estes obligacions, entenent-se com a suficient amb la publicació en el lloc web del prestador.\nEl prestador s’eximeix de qualsevol tipus de responsabilitat derivada de la informació publicada en el seu lloc web, sempre que esta informació haja sigut manipulada o introduïda per un tercer alié a este.\nEl lloc web del prestador pot utilitzar cookies (xicotets arxius d’informació que el servidor envia a l’ordinador de qui accedeix a la pàgina) per a dur a terme determinades funcions que són considerades imprescindibles per al correcte funcionament i visualització del lloc. Les cookies utilitzades en el lloc web tenen, en tot cas, caràcter temporal amb l’única finalitat de fer més eficaç la seua transmissió ulterior i desapareixen en acabar la sessió de l’usuari. En cap cas s’utilitzaran les cookies per a recollir informació de caràcter personal.\nDes del lloc web del client és possible que es redirigisca a continguts de tercers llocs web. Atés que el prestador no pot controlar sempre els continguts introduïts pels tercers en els seus llocs web, este no assumeix cap mena de responsabilitat respecte a estos continguts. En tot cas, el prestador manifesta que procedirà a la retirada immediata de qualsevol contingut que poguera contravenir la legislació nacional o internacional, la moral o l’ordre públic, procedint a la retirada immediata de la redirecció a este lloc web, posant en coneixement de les autoritats competents el contingut en qüestió.\nEl prestador no es fa responsable de la informació i continguts emmagatzemats, a títol enunciatiu però no limitatiu, en fòrums, xats, generadors de blogs, comentaris, xarxes socials o qualsevol altre mitjà que permeta a tercers publicar continguts de forma independent en la pàgina web del prestador. No obstant això i en compliment del que es disposa en l’art. 11 i 16 de la LSSI-CE, el prestador es posa a la disposició de tots els usuaris, autoritats i forces de seguretat, i col·laborant de forma activa en la retirada o si escau bloqueig de tots aquells continguts que pogueren afectar o contravenir la legislació nacional, o internacional, drets de tercers o la moral i l’ordre públic. En cas que l’usuari considere que existeix en el lloc web algun contingut que poguera ser susceptible d’esta classificació, es prega que el notifique de forma immediata a l’administrador del lloc web.\nEste lloc web ha sigut revisat i provat perquè funcione correctament. En principi, pot garantir-se el correcte funcionament els 365 dies de l’any, 24 hores al dia. No obstant això, el prestador no descarta la possibilitat que existisquen certs errors de programació, o que esdevinguen causes de força major, catàstrofes naturals, vagues, o circumstàncies semblants que facen impossible l’accés a la pàgina web.\nEl lloc web, incloent-hi a títol enunciatiu però no limitatiu la seua programació, edició, compilació i altres elements necessaris per al seu funcionament, els dissenys, logotips, text i/o gràfics són propietat del prestador o si escau disposa de llicència o autorització expressa per part dels autors. Tots els continguts del lloc web es troben degudament protegits per la normativa de propietat intel·lectual i industrial, així com inscrits en els registres públics corresponents.\nIndependentment de la finalitat per a la qual foren destinats, la reproducció total o parcial, ús, explotació, distribució i comercialització, requereix en tot cas de l’autorització escrita prèvia per part del prestador. Qualsevol ús no autoritzat prèviament per part del prestador serà considerat un incompliment greu dels drets de propietat intel·lectual o industrial de l’autor.\nEls dissenys, logotips, text i/o gràfics aliens al prestador i que pogueren aparéixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que poguera suscitar-se respecte a estos. En tot cas, el prestador compta amb l’autorització expressa i prèvia per part d’estos.\nEl prestador NO AUTORITZA expressament al fet que tercers puguen redirigir directament als continguts concrets del lloc web, devent en tot cas redirigir al lloc web principal del prestador.\nEl prestador reconeix a favor dels seus titulars els corresponents drets de propietat industrial i intel·lectual, no implicant el seu sol esment o aparició en el lloc web l’existència de drets o cap responsabilitat del prestador sobre estos, com tampoc suport, patrocini o recomanació per part d’este.\nPer a realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-lo a través del següent correu electrònic contacte@diarimillars.es.\nTota la informació que facilita l’usuari ha de ser veraç. A este efecte, l’usuari garanteix l’autenticitat de les dades comunicades a través dels formularis per a la subscripció dels Serveis. Serà responsabilitat de l’usuari mantenir tota la informació facilitada a COMUNICACIONS LA PLANA, SLU permanentment actualitzada de manera que responga, a cada moment, a la seua situació real. En tot cas, l’Usuari serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitze i dels perjudicis que cause al prestador o a tercers.\nPer a l’ús dels serveis, els menors d’edat han d’obtenir sempre prèviament el consentiment dels pares, tutors o representants legals, responsables últims de tots els actes realitzats pels menors a càrrec seu. La responsabilitat en la determinació de continguts concrets als quals accedeixen els menors correspon a aquells, és per això que si accedeixen a continguts no apropiats per Internet, s’hauran d’establir en els seus ordinadors mecanismes, en particular programes informàtics, filtres i bloquejos, que permeten limitar els continguts disponibles i, a pesar que no siguen infal·libles, són d’especial utilitat per a controlar i restringir els materials als quals poden accedir els menors.\nL’usuari es compromet a utilitzar la Web de conformitat a la Llei i al present Avís Legal, així com a la moral i a les bones costums. A este efecte, l’usuari s’abstindrà d’utilitzar la pàgina amb finalitats il·lícites o prohibides, lesives de drets i interessos de tercers, o que de qualsevol forma puguen danyar, inutilitzar, sobrecarregar, deteriorar o impedir la normal utilització d’equips informàtics o documents, arxius i tota classe de continguts emmagatzemats en qualsevol equip informàtic del prestador.\n(a) siga contrària, menyspree o atempte contra els drets fonamentals i les llibertats públiques reconegudes constitucionalment, en tractats internacionals i altres normes vigents;\n(b) induïsca, incite o promoga actuacions delictives, denigrants, difamatòries, violentes o, en general, contràries a la llei, a la moral i a l’ordre públic;\n(c) induïsca, incite o promoga actuacions, actituds o pensaments discriminatoris per raó de sexe, raça, religió, creences, edat o condició;\n(d) siga contrari al dret a l’honor, a la intimitat personal o familiar o a la pròpia imatge de les persones;\n(e) de qualsevol manera perjudique la credibilitat del prestador o de tercers; i\n(f) constituïsca publicitat il·lícita, enganyosa o deslleial.\nPer a la resolució de totes les controvèrsies o qüestions relacionades amb el present lloc web o de les activitats en ell desenvolupades, serà aplicable la legislació espanyola, a la qual se sotmeten expressament les parts, sent competents per a la resolució de tots els conflictes derivats o relacionats amb el seu ús els Jutjats i Tribunals de CASTELLÓ.


Bolsos i maletes Trolleys Negre preus a Dressinn, comprar, ofertes\nTrolleys - Color: Negre ()\n$ 227.58 $159.99\nTimberland 18´´ Hardside Spinner\n$ 182.11 $127.99\nKipling Curiosity M\n$ 187.42 $158.99\n$ 127.2 $106.99\n$ 135.4 $112.99\n$ 209.59 $147.99\n$ 137.11 $114.99\n$ 154.89 $128.99\n$ 154.98 $128.99\n$ 191.52 $155.99\n$ 114.47 $92.49\n$ 118.92 $95.49\n$ 91.7 $72.99\n$ 237.49 $182.49\n$ 118.71 $90.99\n$ 173.6 $132.49\n$ 114.34 $86.49\n$ 191.79 $144.99\n$ 91.26 $68.99\n$ 141.52 $106.99\n$ 123.02 $92.99\n$ 210.39 $158.99\n$ 155.76 $106.99\n$ 136.75 $92.99\n$ 155.36 $104.99\n$ 119.14 $80.49\n$ 191.7 $129.49\n$ 173.22 $116.99\n$ 164.09 $128.99\nNational Geographic Canyon Medium\nNational Geographic Track Cabin\nNational Geographic Transit Trolly M\n$ 228.18 $180.49\n$ 319 $250.99\n$ 260.2 $190.49\n$ 264.42 $217.99\ndressinn sempre és la millor opció per fer les teves compres de material de moda . No només trobaràs la major varietat de productes i els preus més baixos. Sinó que també podràs realitzar la compra en un entorn totalment segur i fer el seguiment online de totes les teves compres. No esperis més i fes la compra de material de moda avui mateix. T’ho portem directament a casa! Pots estar segur que amb dressinn, la teva botiga online de moda , tindràs la oportunitat d’estalviar en totes les teves compres de material de moda . Recorda que t’oferim diversos mètodes de pagament com PayPal, targeta de crèdit o transferència bancària perquè escullis el que més et convingui i facis les teves compres en un entorn 100% segur. El nostre equip d’especialistes de moda t’ajudarà a escollir el model de Trolleys que més s’ajusta a les teves necessitats diàries i alhora s’adapta al teu pressupost. Consulta les categories de Bolsos i maletes o utilitza el buscador per trobar els productes de Trolleys que vols comprar i aprofita tots els avantatges que t’ofereix la botiga online de moda . Disfruta d’una compra fàcil, segura i intuïtiva a través del nostre buscador de productes. O bé utilitzant els filtres per preu, marques, atributs i talles que trobaràs al nostre catàleg. La botiga dressinn.com és el lloc idoni perquè facis les teves compres de Trolleys. Podràs llegir opinions de clientes, descripcions completes i totes les característiques de cadascun dels productes de moda . I trobaràs per a cada marca una guia completa de compra en la qual hi trobaràs Trolleys de les millors marques com Eastpak, Kipling, National geographic, Oakley, Osprey, Timberland, Dakine, Helly hansen, Herschel, Peak performance, Rip curl....


Tràgic accident de trànsit a l'N-420 al Priorat: 2 persones mortes i una ferida greu\nEls fets han tingut lloc al punt quilomètric 886 de l'N-420 al seu pas pel terme municipal de Pradell de la Teixeta. | ACN\nEl vehicle en què viatjaven ha sortit de la via i ha caigut per un desnivell\nper Antonio Ramos Llauradó 30/05/2022 11:20h | Actualitzat a 2022-05-30 16:53h\nACTUALITZACIÓ 16.53 hores\nEl tràgic accident que s'ha produït aquest matí a l'N-420 al seu pas per Pradell de la Teixeta s'ha saldat amb la mort de dues persones i una tercera ferida greu. Segons ha confirmat Trànsit, les víctimes mortals són dos homes de 29 i 23 anys i veïns de Sabadell. La persona ferida, de la qual no s'han donat dades, està ingressada a l'Hospital Joan XXIII de Tarragona, tot i que en un primer moment havia estat traslladada a l'Hospital Sant Joan de Reus.\nTot i que en un primer moment s'han fet tasques per comprovar si hi havia alguna persona més afectada, els Mossos d'Esquadra i els Bombers de la Generalitat han suspès la recerca perquè s'ha contrastat que al vehicle hi viatjaven tres persones i perquè no hi hauria indicis de més persones afectades.\nNOTÍCIA ORIGINAL 11.20 hores\nLa setmana ha començat de manera tràgica a la xarxa viària tarragonina. Almenys dues persones han mort aquest matí de dilluns en un accident de trànsit a l'N-420, al seu pas pel terme municipal de Pradell de la Teixeta. Els fets s'han produït poc després de dos quarts de nou del matí —avís a les 8.37 hores— quan un cotxe ha caigut per un desnivell d'uns 15 metres d'alçada, provocant la mort de dos dels ocupants del vehicle.\nEl Servei Català de Trànsit (SCT) ha informat que una tercera persona ha resultat ferida greu en aquest accident, les causes del qual encara s'estan investigant. Així mateix, també s'està rastrejant la zona per si hi ha alguna persona més afectada. En aquest sentit, alguns mitjans informen que un quart viatger estaria desaparegut.\nSegons les dades provisionals de Trànsit, amb aquestes dues víctimes, ja són 71 les persones que han perdut la vida en accident de trànsit a la xarxa viària interurbana a Catalunya.\nUn important desplegament dels cossos d'emergència\nAl lloc dels fets, al punt quilomètric 886 de l'N-420, hi treballen unitats dels Bombers de la Generalitat, patrulles dels Mossos d'Esquadra i del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM), amb tres ambulàncies i un helicòpter medicalitzat. Els Bombers, que han activat una dotzena de dotacions, han excarcerat la persona ferida i les dues víctimes mortals. També s'han activat unitats del Grup Caní de Recerca.\nLa persona ferida greu ha estat traslladada a l'Hospital Sant Joan de Reus. Així mateix, l'Equip de Prevenció Activa Forestal (EPAF) s'ha desplaçat a la zona per desbrossar la vegetació i facilitar les tasques de recerca dels cossos d'emergència.\nA causa de l'accident, la circulació a l'N-420 al seu pas per Pradell de la Teixeta és lenta en ambdós sentits de la marxa.\nPateix greus cremades en un incendi a casa seva a les Borges del Camp


L’Arxiu Municipal de Vilassar de Mar rep una donació de la família de l’arquitecte Josep Maria Ribas Casas – Vilassar Ràdio\nL’Arxiu Municipal de Vilassar de Mar rep una donació de la família de l’arquitecte Josep Maria Ribas Casas\nL’Arxiu Municipal de Vilassar de Mar ha rebut una donació de la família de Josep Maria Ribas Casas, arquitecte municipal de la nostra població des de 1939 fins al 1959. Els seus néts Anna i Josep Ribas Seix han lliurat, per una part, un total de 151 plànols de projectes d’edificis, parcel•les i del planejament de la nostra població, que corresponen al període de temps comprès entre 1928 i 1959, i per altra part un exemplar del llibre “Sant Joan de Vilassar. Monografia” de Lluís Guardiola i Prim, editat el 1955. La donació va formalitzar-se dimarts 21 de novembre a la tarda a la Casa Consistorial i van signar-la, en representació de la família els seus néts Anna i Josep, i en representació de l’Ajuntament, la regidora de cultura Esther López i l’alcalde de la localitat Damià del Clot.\nAnna Ribas, que també és arquitecta com el seu pare i altres persones de la seva família, ha destacat que el seu avi era un arquitecte noucentista “enamorat de l’arquitectura italiana, sobretot la florentina”, motiu pel qual va viatjar vàries vegades a Florència, i va posar com a exemple els arcs de l’edifici de l’Ajuntament de la nostra població i l’edifici del Palau de l’Agricultura fet a Barcelona el 1929 amb motiu de l’Exposició Universal de Barcelona. Ribas va mostrar la satisfacció de la família que aquesta documentació passi a l’arxiu per estar a disposició de tothom. L’alcalde també es va mostrar molt agraït per la donació ja que, va dir, “suposa un arxiu documental que en ajuda a explicar el perfil, la geografia arquitectònica del nostre municipi”.\nRibas i Casas, nascut el 1899 a Barcelona i mort el 1959 a Montornès del Vallès, va ser secretari del Col·legi d’Arquitectes. Pel que fa a la seva obra com a arquitecte, destaquen l’edifici de l’Ajuntament de la nostra població i el temple parroquial de Sant Joan (1939). Va destacar per la utilització de frontons triangulars o semicirculars típics del Neoclassicisme, dels quals són exemple el triangular del temple de Sant Joan i el semicircular de l’antiga Cambra Agrària del carrer Maria Vidal. També va ser autor del projecte per a les anomenades cases barates del barri del Barato i de vàries cases ubicades al nostre municipi.\nNotícia anteriorJudit Neddermann actuarà al concert per la llibertat dels presos polítics del 2D\nSegüent notíciaAquest novembre la Biblioteca Municipal Ernest Lluch celebra 8 anys


Etruscs, els mestres oblidats de Roma - Batecs Clàssics\nCertament l’etrusc, com passa a casa nostra amb l’iber, no forma part de la família indoeuropea –cap de les dues llengües encara no ha estat desxifrada. Pel que fa als costums, la cultura tirrena fou bastant sofisticada i tingué una forta influència oriental, sobretot del món grec. Així ho demostra l’única font d’informació que ens ha llegat, un monumental conjunt de tombes decorades amb frescos d’un gran naturalisme i dotades d’un aixovar funerari molt ric i variat […].\nAquí teniu una entrada del blog del dermatòleg Xavier Sierra. Parla de l’obra escultòrica més emblemàtica de la cultura etrusca: el sarcòfag dels esposos.\nantoni janer civilització Dionís d'Halicarnàs etruscs grec Grècia Heròdot indoeuropeu llatí Occident Roma sapiens Tirré Toscana


Josep Mayoral: «El país només se'n sortirà si és capaç de buscar sumes molt àmplies» | NacióGranollers\nper Joan Serra Carné / Jaume Ventura Busquets, 6 de juny de 2021 a les 08:01 |\nJosep Mayoral | Adrià Costa\nJosep Mayoral (Granollers, 1954) és a l'equador del mandat més difícil. Alcalde des del febrer del 2004, reconeix que els estralls de la pandèmia han fet que el darrer any hagi estat l'exercici més complicat des que pilota l'Ajuntament de la capital del Vallès Oriental. A Mayoral el reconforta, però, que la ciutat hagi respost a les exigències sanitàries, socials i econòmiques que ha provocat el coronavirus.\nEn aquesta conversa amb NacióDigital, l'alcalde de Granollers repassa els principals reptes que afronta la ciutat: des dels projectes en l'àmbit sanitari -en què Mayoral hi veu un "salt endavant" majúscul- fins a les inversions en infraestructures de transport, passat pels ajuts a la indústria o la gestió de l'aigua.\nEn clau catalana, demana perseguir "sumes molt àmplies" -en les quals hi contribueixi el seu partit, el PSC- i que el Govern sigui capaç de coordinar-se millor amb els ajuntaments.\n- El 2020 ha estat el seu pitjor any?\n- Ha estat el pitjor any de la vida de molta gent i, per tant, el pitjor en què he hagut d'exercir d'alcalde. Evidentment, hem hagut d'afrontar coses que no haguéssim imaginat mai, però la fortalesa dels companys de l'equip de govern, l'empenta dels treballadors municipals, la celeritat amb què es van generar operatius, i la feina feta des de la sanitat i els treballadors que havien de fer funcionar la ciutat, així com la força de la gent, fan que recordi aquestes dates potser més per l'emoció que per les dificultats. La ciutat vol mirar endavant.\n- Com ha viscut la pandèmia?\n- Ha estat l'etapa més dura. Cal remarcar que la ciutat va reaccionar ràpid i es van posar molts serveis a l'abast de la gent. Granollers va funcionar cada dia, i això no va ser un miracle, sinó que va ser gràcies a la feina de molta gent. També penso en les botigues, els supermercats... Tot va funcionar, fruit de la vocació que hi havia de tirar endavant. I, al ple del mes de maig, vam portar a aprovació un pla de xoc de tres milions d'euros amb la unanimitat del Consell Econòmic i Social, i de tots els grups municipals. I al juliol presentàvem l'encàrrec que havíem fet al Consell de Ciutat d'un pacte de ciutat. Corríem el perill de quedar atrapats en el dia a dia.\n"La ciutat va funcionar cada dia, i això no va ser un miracle, sinó que va ser gràcies a la feina de molta gent"\n- Un primer pla de xoc que va anar seguit d'un segon. I vostè, fa uns dies, parlava d'un tercer.\n- Amb l'aprovació del primer pla hi havia el compromís que el pressupost del 2021 afrontaria tots els dilemes que s'anaven definint com a bàsics: no deixar ningú enrere, identificar els sectors més perjudicats pels efectes de la pandèmia, continuar apostant per l'habitatge com a element estructurant, i acompanyar la creativitat, la cultura i l'educació i convertir-los en factors que ens permetessin seguir obrint itineraris.\n- Li fa por que es vulgui deixar enrere les restriccions massa ràpid?\n- És que tenim la mala experiència de l'any passat, quan les portes es van obrir massa de pressa. Haurem de tenir molta cura de no perdre el sentit de la prudència.\n- El mercat ha tornat al centre.\n- Ho hem fet perquè el Procicat ho ha fet possible, però hem fet una doble crida: estem molt millor que fa un mes, però estem com estem. Cal evitar aglomeracions i confiar en la responsabilitat de la majoria.\nJosep Mayoral Foto: Adrià Costa\n- Què significa haver pogut recuperar la ubicació tradicional?\n- Que estem en el bon camí i que Granollers recupera un dels seus trets essencials. I que guanya musculatura per poder avançar, perquè és bàsic per explicar la ciutat. A la vegada, té molt poder simbòlic: demostra que hem tingut la força per resistir moments complicats, que confiem en nosaltres i que avancem, amb prudència però amb fermesa.\n"Que el mercat dels dijous torni al centre significa que estem en el bon camí, que Granollers guanya musculatura per poder avançar; i té molt poder simbòlic"\n- Fa unes setmanes, alertava de l'increment de l'ajuda psicològica als joves. Creu pot ser la punta de l'iceberg?\n- En aquests moments, ningú és capaç d'explicar com estem. Sabem que estem malament, però comptem amb uns matalassos que es diuen ERTO i ICO, i desconeixem què passarà quan es retirin, com serà la vida llavors. Fins que no ens traiem les mascaretes del tot, no sabrem identificar les cicatrius que tenim, que són més de les que pensem.\n- I pel que fa als joves?\n- Fa anys va haver-hi unes retallades en atenció psicològica a joves i infants, i les escoles ens van demanar suport. Els 30.000 euros que hi destinàvem ens duraven tot l'any. Ara, s'han acabat a la primavera. Això significa alguna cosa. No només per als joves. Però hi ha més dades.\n- El juliol del 2020 havíem destinat tants recursos a emergència social com en tot el 2019. I, en el moment d'acabar l'any, eren un 67% més. Com deia, hem d'acompanyar la gent que te més risc de quedar-se enrere. Ara mateix, tenim uns 4.400 aturats. I la xifra més alta que recordi és de desembre de 2013: uns 6.200 aturats. Hi ha riscos d'arribar-hi? La meva esperança és que no, però no deixa de ser una esperança.\n"Tenim uns 4.400 aturats. I la xifra més alta que recordi és de desembre de 2013: uns 6.200 aturats. Hi ha riscos d'arribar-hi? La meva esperança és que no, però no deixa de ser una esperança"\n- L'estat de la indústria serà un factor determinant.\n- Sí. Hem tingut bones reaccions, alguna pèrdua però també creixements. Crec que una part de la solució al país està a la indústria, precisament. A Granollers, un 21% dels llocs de treball són d'aquest sector. A més, representen una aportació neta molt elevada al PIB de la ciutat.\nMayoral, a les dependències de l'Ajuntament de Granollers Foto: Adrià Costa\n- Suposo que les notícies de Bosch i Sandoz no ajuden.\n- Són doloroses, des del punt de vista econòmic. Mai pots afirmar que no hi haurà sorpreses com aquestes, però confio en l'estructura industrial de Granollers i de l'entorn, i de la capacitat d'afrontar les situacions com aquestes que puguin sorgir.\n- Parlem del comerç. Millora?\n- Treballem en noves línies de futur, en com casem la proximitat amb la revolució digital. No hi ha varetes màgiques, cal treballar dia a dia. Però només es pot repartir riquesa, si n'hi ha. Només es poden afrontar problemes si hi ha recursos. El sector està treballant bé, i sobretot, Granollers no ha perdut atractivitat.\n- El dia de la presentació del PAM parlava de deu milions en inversions.\n- M'hi referia per aquest any. Afortunadament, em vaig equivocar. Hem capaços d'aconseguir-ne més. I no només inversió pròpia, també d'aliances amb altres administracions. De fet, les menys significatives seran les del pressupost municipal.\n- Moltes tenen a veure amb l'àmbit sanitari.\n- L'any 2021 es recordarà pel salt endavant en matèria sanitària. El dispositiu sanitari del carrer Girona està gairebé a punt, la part d'urgències ho estarà al setembre i els quiròfans, probablement, el gener del 2022. Pensin que serà una instal·lació a peu de carrer i de primer ordre: amb una part vinculada amb urgències sense servei d'hospitalització, amb capacitat per atendre entre 60.000 i 80.000 visites l'any, 6 quiròfans per intervencions ambulatòries i, alhora, amb servei d'atenció sexual i reproductiva.\n"L'any 2021 es recordarà pel salt endavant en matèria sanitària"\n- Parli'ns dels altres projectes.\n- Tindrem 9.000 metres quadrats per a urgències a la zona de l'hospital i el centre de radioteràpia que donarà servei a l'eix de la C-17 i del qual es posarà la primera pedra el mes d'octubre per poder estar disponible el 2023. Si a això li sumem l'ampliació dels llits de Benito Menni i de la duplicació del nombre de llits d'UCI de l'hospital, el salt és espectacular. Un canvi fruit d'anys de treball, i que ciutadans i professionals ens mereixíem, perquè el nostre ha estat un entorn tractat d'una manera poc positiva per part de la Generalitat.\nUn moment de la conversa amb NacióDigital Foto: Adrià Costa\n- I pel que fa a la residència de gent gran al centre?\n- El 14 de març del 2020 havíem de fer una reunió amb l'exconsellera Vergés i volíem tancar un acord. Però va passar el que tots sabem. Des de llavors, hem reflexionat molt amb el que ha passat a les residències i pensem que, ara, el que toca és revisar el projecte. Però els nous models requeriran més recursos. En el mateix espai no hi podem posar 120 avis. Però allò que abans ens quadrava, ara no ho fa. En veu alta explicarem que cal un nou model d'atenció a la gent gran de Catalunya. En això estem. Però no invertirem deu milions per repetir el model.\n"Cal un nou model d'atenció a la gent gran a Catalunya. No invertirem deu milions en la residència del centre per repetir el model"\n- Li volíem preguntar, també, per infraestructures.\n- El tema ferroviari serà, juntament amb el sanitari, el gran canvi. Per exemple: el desdoblament de la R3 avança, i ara ja es pot dir taxativament perquè està en licitació. No hi havia hagut mai una operació tan intensa a la línia des de la seva construcció al segle XIX. Hem de posar en valor el desdoblament i la reforma de les estacions que es preveuen, però també que se'ns entengués, en una feina que s'inicia fa uns anys amb el conseller Santi Vila i la ministra Ana Pastor.\n- També és optimista amb l'estació de mercaderies?\n- Sí. Les notícies al voltant de la plataforma de la Llagosta tenen un efecte col·lateral de primer ordre, perquè la nostra plataforma podria desaparèixer el 2024 o 2025. I hi ha una altra reivindicació que considero central.\n- Al Pla de Rodalies hem vist redactat, per tal de fer un estudi tècnic, la connexió ferroviària entre les línies R4 i R8. Volem anar en tren a Sabadell i Terrassa sense haver de fer transbordament ni aventures a Montcada, com passa ara. És una connexió lleugera a Barberà que podria costar entre 300 i 500 milions. És transcendental per unir l'entorn industrial més potent de Catalunya. Aquest pol econòmic de primer ordre ho necessita. I si volem explicar que, amb la lluita contra el canvi climàtic no fem poesia, és l'obra que toca.\n- També hi ha la cobertura de la via.\n- El que se'ns va presentar és que ara, després de molts anys, és finançable a partir del disseny urbanístic previst amb el conveni del 2005, i que va decaure per la crisi. És a dir: es poden generar suficients recursos per finançar-ho sense haver de tirar de pressupostos. Estem negociant perquè sigui una realitat, però fins que no ho tingui signat, no hi posaré data.\n- A vostè li encaixa. A Adif també?\n- Nosaltres hem demostrat que quadra. Hem demostrat que està equilibrat i que ningú ha de posar diners propis. Adif i Renfe només fan intervencions en llocs conflictius. Aquí no parlem de seguretat, sinó de reforma urbana.\n- Des de fa mesos tenim la C-17 en obres. N'hi haurà prou amb les reformes?\n- També cal destacar el projecte del lligam a la Font del Ràdium per eliminar entrades i sortides perilloses.\n- Ha posat èmfasi en la gestió dels residus.\n- Sí, perquè la planta de compostatge ja té una aportació de 40 milions de l'Agència de Residus per duplicar la seva potència. A més, per la generació de més biometà ens podem plantejar tenir una gasinera important. Com aquest, hi ha un munt d'avenços que van en la línia de la sostenibilitat i per tenir una ciutat més saludable. Des de l'aposta per oferir espais als vianants com l'ampliació de l'escales mecàniques o el reforç dels parcs de la ciutat.\n- I la gestió de l'aigua, què en destaca?\n- Hem generat un procés de reflexió. Vam encarregar un estudi tècnic a una consultora, que ha fet el seu anàlisi. Això ho ha d'avaluar la comissió mixta, que té un encàrrec que llegirem. I prendrem decisions.\n- Es parla de la necessitat d'invertir 20 milions només per renovar canonades.\n-No faré la feina de la comissió, som molt respectuosos amb la seva feina. Ara no és moment d'emetre una opinió.\nL'alcalde de Granollers, en un moment de l'entrevista Foto: Adrià Costa\n- Hi haurà festa major?\n- Això espero! Però també ho esperava l'any passat amb el parèntesi. Estem treballant amb les colles i la comissió. No ens avançarem.\n- Serà un model a mig camí, com l'Ascensió?\n- L'Ascensió no va ser a mig camí, sinó voler donar testimoni i dir "ep, estem aquí i podem fer això". Va anar bé pel que fa a l'oferta cultural, però era restringida. La de la fira era mínima, passant d'unes 70.000 persones que podíem rebre abans de la pandèmia a unes 6.000. Així doncs, cada moment és cada moment. Haurem de valorar i decidir amb voluntat de governança compartida, que és essencial per afrontar el futur.\n- Deixi'ns parlar de vostè. És un alcalde que ha encadenat majories absolutes, que és un fet anòmal. Quin és el secret?\n- No ho sé. Nosaltres tenim un projecte de ciutat molt sòlid i, alhora, molt plural, que no ha estat tancat i centrat en unes sigles sinó amb una manera de llegir i veure la ciutat. I sempre ens hem envoltat d'equips en els quals hi havia mirades diferents de veure la ciutat. Sobretot, hem intentat escoltar molt la gent i exercir d'allò que vam aprendre de la gent que ens va obrir camí, com l'Anna Maria Palé, que ens deia que el nostre despatx era el carrer. El carrer és l'espai en què escoltem, rebem crítiques i podem construir històries col·lectives. La majoria de coses que ha fet aquest equip no són d'aquest equip, són de la gent, perquè ens venen de la gent. I la nostra feina és empaquetar-les i intentar convertir-les en realitat.\n- Fa la sensació que aquí, a Granollers, no es tracta de posar-hi les sigles del PSC sinó que les sigles són "Mayoral".\n- No, les sigles són les del PSC.\n- Però a vostè les sigles del PSC no li fan falta per guanyar eleccions.\n- Òbviament, això no m'ho he plantejat mai. Vaig ser en l'origen d'aquest projecte polític quan era molt jove i, per tant, algunes de les bigues que hi ha al PSC les he posades jo. I, tot i que hi hagut moments de tot, jo soc hereu d'aquestes bigues que vam posar fa molts anys.\n- El partit, a escala nacional, ha recuperat vitalitat a les urnes. Va ser la força més votada el 14-F. Però es tracta d'una victòria agredolça, perquè el partit no ha sabut teixir complicitats que fessin bona la candidatura de Salvador Illa a la presidència. Què hauria de fer diferent el PSC?\n- No soc capaç de respondre-li aquesta pregunta. Si tingués la fórmula, li asseguro que la posaria en marxa. En tot cas, l'aportació que poden fer persones com jo és recordar que els canvis i la transformació de veritat es fa als carrers i places dels pobles i ciutats. I Catalunya ha de valorar molt el que han aportat els seus municipis. A vegades, sembla que no es valora prou. I aquesta mirada cap a processos de cogovernança és essencial. El diàleg amb la ciutadania és essencial.\n- Permeti'ns que fem política-ficció. En el moment en què Pere Aragonès havia anunciat la voluntat de governar en solitari, un moviment hàbil del PSC no hauria estat facilitar la investidura per contribuir a una nova arquitectura d'aliances?\n- Efectivament, estan fent política-ficció, que no és el territori en el qual em moc millor. Però sí que val la pena recordar que les eleccions les va guanyar Salvador Illa. I, a vegades, ho oblidem. També seria una maniobra intel·ligent i de respecte llegir els resultats tenint en compte que va haver-hi una força guanyadora. I, posats a fer política-ficció, segur que se'n podria fer des de molts escenaris diferents.\n- Com hauria d'actuar el PSC, doncs, en aquesta legislatura?\n- Aquest país només se'n sortirà si és capaç de buscar grans sumes, sumes molt àmplies. Fonamental. Si no hi ha àmplies sumes, seguirem en l'empat infinit. Hem de trencar l'empat infinit. I això vol dir generositat, i buscar alternatives i camins que avui encara no s'han explorat. Jo animaria el meu partit, però també el president de la Generalitat, a buscar aquestes noves vies, aquestes vies inexplorades encara, sortint-nos dels guions que sabem que han fracassat.\n"Aquest país només se'n sortirà si és capaç de buscar grans sumes, sumes molt àmplies. Fonamental. Si no hi ha àmplies sumes, seguirem en l'empat infinit"\n- Una manera d'aterrar-ho seria, per exemple, per una posició de consens del PSC en relació als pròxims pressupostos de la Generalitat?\n- Poden passar per molts camins. I poden passar, per exemple, per parlar dels fons Next Generation amb un vocació oberta. Vaig llegir amb atenció els 27 punts que el Govern de la Generalitat va presentar per assolir aquests fons. I dic que els vaig llegir perquè ningú ens en va parlar. O comencem a pensar en termes de cogovernança, de corresponsabilitat -i no parlo només de sigles polítiques sinó d'institucions-, o no avançarem. Es tracta que aquests compartiments estancs que s'han convertit en zona de confort, des de les pròpies dissonàncies, s'han de trencar. I hem de buscar nous espais de diàleg i d'obrir perspectives. Des del món local ens hauria agradat participar-hi, i no llegir-ho per la premsa. Darrerament, hi ha massa coses que llegim per la premsa. I això s'ha d'acabar.\nL'alcalde de Granollers, en un instant de la conversa Foto: Adrià Costa\n- Què n'espera del Govern de la Generalitat, des del punt de vista de Granollers?\n- El que hem esperat sempre de qualsevol Govern de la Generalitat, espais de corresponsabilitat. En aquests moments, no es pot fer política educativa només des del Departament d'Educació. Des d'aquest punt de vista, amb el conseller que hi havia fins ara n'hem pogut parlar molt. I confio que ara se seguirà aquest itinerari, de recuperar històries que, dissortadament, després del tripartit van desaparèixer, com les zones educatives. Les zones educatives eren aquest espai en què ajuntaments i Generalitat cogovernàvem l'estratègia educativa de la ciutat. I podríem posar exemples en tots els àmbits. És imprescindible buscar aquests espais per trobar grans consensos. I el món local és clau per transformar la realitat i per avançar. Som els que ens trobem més a prop dels problema i, també, els que tenim més a prop de les solucions.\n- Des dels municipis, en els primers mesos de la pandèmia, va haver-hi alguns laments pel fet de no participar en la presa de decisions.\n- Un dels efectes de la pandèmia ha estat la recentralització. La recentralització a Europa, que també ha tingut aportacions positives -la compra compartida de vacunes ha estat un dels èxits remarcables de la Unió Europea-; la recentralització a l'Estat; i també la recentralització cap a la Generalitat. Sovint, els municipis hem sentit com un terminal d'un ordinador immens, en el qual no participàvem en el seu pla de comandaments. I això no pot ser. I, a diferència d'altres llocs de l'Estat, els municipis no hem rondinat. Ens hem explicat, però ho hem fet molt internament.\n"Un dels efectes de la pandèmia ha estat la recentralització"\nMajoritàriament, per respecte a la ciutadania, hem recordat que hi havia una autoritat sanitària i hem estat al costat de l'autoritat sanitària, ens agradés més o ens agradés menys. Però poques veus han sentit discordants davant de la necessitat de tenir un comandament potent. Valoro molt la feina de la consellera Alba Vergés. Malgrat que s'hagin produït coses amb les quals no hàgim coincidit, sempre les hem mirat d'explicar on tocava. Però segur que aquesta dinàmica recentralitzadora s'ha de trencar si volem un país capaç de tenir la musculatura per avançar en cadascun dels seus racons.\n- La concessió dels indults és un pas imprescindible per normalitzar la vida política a Catalunya?\n- Fa alguns anys que ja vaig escriure, en un ban de l'Onze de Setembre, que mentre hi hagi representants d'una part important de la ciutadania a la presó és molt difícil avançar en aquest país.\n- Per tant, el govern espanyol s'equivocaria molt el govern espanyol si demorés la decisió.\n- Insisteixo, els problemes polítics han de tenir solucions polítiques. Si volem avançar en aquest país, és imprescindible tenir taules de diàleg que no depenguin de permisos penitenciaris.\n"Si volem avançar en aquest país, és imprescindible tenir taules de diàleg que no depenguin de permisos penitenciaris"\n- Com pot fer valdre el PSC la presència de Miquel Iceta al govern espanyol?\n- Segurament, ho hauria de preguntar al mateix Miquel Iceta, o al secretari d'Organització del PSC, Salvador Illa. Jo valoro molt la feina dels ministres catalans del PSC. La de Salvador Illa va ser esplèndida, no només des de la gestió del seu propi àmbit de competències sinó també per la capacitat de generar ponts imprescindibles. En aquest país, durant massa temps, hem estat dinamitant els ponts. Construir ponts és imprescindible. I, per tant, una de les feines dels ministres del PSC ha de ser contribuir a generar ponts. I és el que jo espero d'en Miquel Iceta i és el que va fer Salvador Illa. També val a dir que la cartera que ostenta Miquel Iceta li dona més valor encara a aquesta potencialitat de generar espais de diàleg i ponts de relació.\n- Li preguntem sempre. Té ganes de tornar-se a presentar.\n- Jo, partit a partit. Dia a dia. I cada dia és molt intens. I estem amb la màxima il·lusió i amb la solidesa d'un equip que ens permet afrontar els reptes amb la màxima energia. Deixin-me fer referència al Mundial d'handbol femení, que es farà a Granollers el desembre del 2021. Em pregunto quantes ciutats del món han estat capaces d'organitzar els màxims esdeveniments mundials del seu esport emblemàtic. Tenim molts projectes sobre la taula, que ens provoquen la il·lusió de despertar-nos cada matí per empènyer al costat d'una ciutadania exemplar.\n"Tornar-me a presentar? Jo, partit a partit. Dia a dia. I cada dia és molt intens"\n- L'escoltàvem sobre els projectes que han de permetre a Granollers fer un salt endavant, com els ferroviaris i sanitaris, i és fa difícil imaginar que tot això vostè no ho vulgui veure completat com a alcalde.\n- Vostès saben què faran demà? Jo, tampoc. Una de les coses que hem après amb aquesta crisi és que cada dia és molt important i que cada dia té un valor. Per tant, intensitat, fortalesa de grup i ambició de ciutat, i demà veurem.\nEntrevistes, Política, Salvador Illa, Miquel Iceta, Govern, alcalde, mig mandat, PSC, Granollers, Ajuntament de Granollers, Josep Mayoral


Una petita distància és més que suficient – Meditació, consciència i creixement personal\n12 Juny 2013 12 Juny 2013 mariafolch\nLa distància entre els pensaments i el meditador que es genera amb la meditació és l’única condició per a què la pràctica rutlli. És, de fet, allò més necessari per als conflictes, les emocions fortes, les males èpoques de la vida i per a qualsevol repte que la vida ens plantegi.\nMoltes persones no posen mai fi a un problema, a un enfrontament o a una discussió, no poden desconnectar d’elles mateixes en cap moment i, per tant, no desconnecten del fil argumental de la seva problemàtica. Desconnectar és precisament crear aquesta distància entre pensaments i meditador, entre emocions i meditador, entre sentiments i meditador.\nAquesta petita distància té efectes inversament proporcionals a la seva mida. És un requeriment minim, només distanciar-nos un pel del nostre fil mental, però allò que aconseguim a canvi és renovador: ens permet no crear més conflicte, aturar-nos, no patir de manera excessiva i sobretot deixar que el cervell funcioni de manera òptima per donar la millor resposta a una situació, un factor molt útil en moments delicats de la nostra vida o decisius.\nEls humans, però, tendim a fer tot el contrari. Ens costa molt separar-nos de la gran història de la nostra ment, en la qual nosaltres hi som els principals protagonistes. Una història que portem anys creant, que ens destaca a nosaltres per damunt de qualsevol altra persona, i que es converteix en una arma de doble tall: ens engreixa l’ego i alhora es converteix en una autèntica trampa en els mals moments.\nUna petita distància és més que suficient. Creeu distància entre vosaltres i allò que penseu, i això us portarà a crear distància també entre vosaltres i allò que els altres pensen de vosaltres i del món. Ajudeu-vos de la meditació per a fer-ho, jo ho faig de la següent manera:\n– Inici de la meditació. 10 minuts centrant l’atenció en la respiració. En el moment en què penso qualsevol cosa, retorno tota la meva atenció a l’aire que respiro. Em fixo en com entra pel nas, en com fa eixamplar els meus pulmons, com es mouen les costelles i la caixa toràcica, i finalment com surt per la boca.\n– 20 minuts en consciència plena o mindfulness.Quan tingueu una mica de pràctica en la meditació i en diferents tipus de pràctiques meditatives podeu passar ràpidament de la respiració a meditar sobre qualsevol cosa que sentiu, noteu, observeu, oloreu o penseu. Aquesta és la meditació en consciència plena o mindfulness. Estigueu uns 20-30 minuts restant en mindfulness, observant tot allò que us passi pel cap o noteu al vostre voltant, sobretot allò que predomini en la vostra consciència. Quan noteu que us ha arribat un pensament, feu-li espai, doneu-li la benvinguda des de la consciència plena, des del gran espai buit on es formen tots els fenomens. Insistiu en romandre en l’atenció plena, cada moment i cada fenomen que noteu és una nova oportunitat.\n– 5 minuts en respiració i agraïment final. Retorneu la vostra atenció a la respiració. Aquest tipus de pràctica fomenta la vostra atenció de manera més profunda. La meditació de la respiració implica forçar el vostre múscul de l’atenció de tal manera que, amb pràctica i temps, acabareu centrant de manera més ràpida i autònoma la vostra atenció allà on vulgueu i no allà on us dicti la dispersió mental. Finalment mostreu uns segons d’agraïment per la sessió meditativa.\nLa distància que ofereix la consciència plena és llibertat. Moltes vegades el problema que se’ns presenta és que no tenim ni el costum ni l’habilitat per a trobar-la. Els nusos mentals que puguem haver acumulat, així com els traumes o els convenciments absoluts que tinguem sobre la vida o sobre nosaltres mateixos poden ser un gran impediment. En aquest sentit, mediteu sobre la compassió cap a vosaltres mateixos.\ndistància meditació meditar mindfulness pensaments respiració\nEntrada anterior‘Love, no matter what’\nSegüent entradaAl fons del trauma: fixacions i aversions


Auditoría | GPS Compliance Penal Abogados\nSERVEI D’ AUDITORIA\nL’article 31 bis, apartat 5, del Codi Penal estableix que els Models d’Organització i Gestió hauran de complir una sèrie de requisits amb l’objecte que la persona jurídica pugui quedar exempta de responsabilitat si compleix les condicions establertes en el citat article 31 bis .\nUn dels requisits serà la realització d ‘ “una verificació periòdica del model i de la seva eventual modificació quan es posin de manifest infraccions rellevants de les disposicions, o quan es produeixin canvis en l’organització, en l’estructura de control o en l’activitat desenvolupada que els facin necessaris “.\nAmb l’objectiu que l’Organització compleixi aquests requisits i condicions marcats pel Codi Penal, GPS Compliance Penal ofereix al CLIENT la realització d’una auditoria anual. Aquesta Auditoria estaria dirigida a revisar que el Model d’Organització i Gestió compleix amb els requisits propis de l’Organització i si s’implementa i manté eficaçment.\nEn realitzar una auditoria externa, l’Organització realitzarà una verificació objectiva i imparcial de la seva Model d’Organització i Gestió. Així mateix, mitjançant el corresponent Informe d’Auditoria que s’emeti, es conservarà l’evidència documentada que entre les mesures establertes per prevenir i detectar el delicte s’ha inclòs la supervisió i avaluació periòdica del Model.


Un talp en un mar de gespa – Faristol – Joan de Déu Prats\nJoan de Déu Prats / Crítica / Un talp en un mar de gespa – Faristol\njunio 1, 1999 In Crítica, Libros, Un talp en un mar de gespa\nUn talp en un mar de gespa – Faristol\nEscriu: Amàlia Ramoneda\nRef.- Un talp en un mar de gespa\nHeu pensat mai què passaria si després de tornar d’unes vacances us trobéssiu que ja no viviu en el lloc on havíeu viscut sempre?\nAixò és el que li passa, al talp Maurici, aue decideix deixar la seva terra aspra i seca per anar a passar uns dies a altres contrades, on tot és cobert d’herba fresca i humida, i pot dedicar-se al seva activitat preferida: furgar forats a tort i a dret i construir llargues galeries subterrànies. Però la terra crida, i aviat pensa tornar a casa. I heus ací on comencen els problemes, perquè mentre ell era fora han instal·lat un camp de golf on ell tenia el seu cau.\nEs tracta d’una bona idea entorn de la qual gira una història ben tramada, de les que se’n pot treure molt de suc, i que ajuden a pensar. Alhora és simpàtica, i té un punt d’humor, s’agraeix en els contes per als primers lectors. En dedueixo una bona concordança entre text i il·lustracions, ple d’imatges i adjectius on, a més del talp el verd és el protagonista, des del més polsós fins al més tendre, amb canvis subtils o més marcats, i si en algun moment li falta un punt groc assolellat s’utlitza aquest color com a fons de la il·lustració. Són coherents, també, els arbres dels dos paisatges: pins i oliveres, pollancres i salzes.\nUna vegada més s’utilitza el recurs dels vestits i les robes dels animalons per aconseguir ritme i moviment, tot i que el resultat és bo, potser seria més adequat buscar el mateix efecte utilitzant recursos menys artificiosos.


Un hotel-mirador i un spa per connectar Sant Boi amb el Parc Agrari - Sant Boi Diari\nL’hotel mirador projectat per Sergi Pujaldó // UIC\nAl Museu d’Història de Barcelona s’hi exposen 30 treballs finals de grau d’estudiants de la School of Architecture de la UIC, que proposen regenerar i consolidar el Delta de Llobregat com a territori productiu i pol d’innovació urbana. Dos d’aquests projectes són per Sant Boi de Llobregat, on els arquitectes Sergi Pujadó i Judith Planas hi han imaginat dos edicifis singulars.\nDurant el curs 2015-16 els alumnes han treballat projectes urbanístics amb l’objectiu de garantir la viabilitat de l’agricultura al servei de l’àrea metropolitana de Barcelona. Una intervenció que neix amb la voluntat de donar una resposta crítica a les propostes de creixement especulatiu il·limitat, on el territori perdia la seva identitat i es convertia en un bé de consum en mans del mercat global. Les propostes ara formen l’exposició R-Urban Hubs i desenvolupen les previsions del Pla General Metropolità (PGM), que tracta de protegir la zona de l’especulació, seguint un model local i sostenible.\nEls projectes urbanístics pensats per Sant Boi volen unir el nucli urbà amb els espais agrícoles, esdevenint punts de referència i donant ús a espais actualment buits, com és el cas de la zona de l’Oasis. Les dues idees desenvolupades a Sant Boi són:\nHotel-mirador pels visitants del Parc Agrari: Sergi Pujadó ha imaginat un edifici avantguardista de catorze plantes que seria un mirador privilegiat al Parc Agrari i a tota la zona del Delta del Llobregat. Les plantes inferiors anirien destinades a serveis i activitats comunes, les plantes intermèdies serien les de les habitacions i les darreres dues plantes consistirien en un restaurant i un mirador.\nSpa i passeig a la vora del riu: Judith Planas ha concebut una nova vida per un canal de rec en desús al límit de la ciutat, i el voldria reconvertir en un passeig i un centre termal. El projecte busca integrar-se completament en el paisatge, i que tota aquesta zona sigui una entrada natural al Parc Agrari.\nL’exposició dels treballs es podrà veure fins el 31 d’agost.\nL’Spa i water walk projectat per Judith Planas // UIC\nTags:arquitectura centre termal exposició Judith Planas mirador Oasis Parc Agrari Parc Agrari del Baix Llobregat projectes urbanístics R-Urban Hubs restaurant School of Architecture Sergi Pujadó UIC Barcelona urbanisme\n← Més lluminositat i estalvi energètic als fanals de Francesc Macià i plaça de Catalunya\nSant Boi acull reconeguts activistes internacionals que lluiten pels drets humans →


UCRONIES: Tornar a la veritat\nHi ha llibres que són bons per picar entre hores, en estones de trànsit entre una feina i altra, o entre una lectura i la següent. És el cas del Diccionario filosófico d’André Comte-Sponville (trad. Jordi Terré, Paidós, 2003), que vaig espigolant amb desordre i plaer. M’és útil per a refrescar nocions que tinc rovellades i per aprendre beceroles de les que desconec; sobretot, em fa servei per a repensar les grans qüestions des d’algun angle nou. Fa uns dies vaig sentir la necessitat de revisar la noció de veritat, i a l’entrada corresponent vaig encepegar una reflexió (un petit assaig) brillant, el millor que hi he llegit fins ara.\nEl filòsof francès s’esforça a desmuntar els discursos escèptic i sofista sobre la veritat. Per al primer, res no és cert; per al segon, res no és vertader. Totes dues tradicions han dut un gros corrent del pensament europeu al nihilisme, a la idea que la veritat no existeix. I, efectivament, ”la veritat és una abstracció, no existeix: només hi ha fets o enunciats vertaders. Però aquesta abstracció és l’únic que ens permet pensar”. Si dues proposicions vertaderes no tinguessin en comú alguna cosa, “no tindria cap sentit dir que ho són, tots els discursos serien equivalents i no hi hauria cap diferència entre un deliri i una demostració, entre un fals testimoni i un testimoni verídic, entre un coneixement i una ignorància. Seria el final de la raó, i de la desraó”. L’autor del Dictionnaire rebla el clau afirmant que “un sol error reconegut, i no n’hi ha pas pocs, o una sola mentida desemmascarada, i n’hi ha a rompre, basten per confirmar almenys la idea de veritat”.\nLa veritat “existeix”, doncs, en forma de proposicions veritables. Ho sabien els il·lustrats del XVIII, ho sabien Spinoza i Pascal. ¿Per què, doncs, el nihilisme ha fet forrolla? Fàcil: pel prestigi gran i durador dels qui l’han abanderat (Nietzsche: “La falsedat d’un judici no és ja per a nosaltres una objecció contra tal judici”; Pessoa: “La recerca de la veritat comporta sempre el coneixement últim de la seva inexistència”). També hi ha hagut altres raons: les ganes de fer rabiar els bisbes, el gust de la provocació, la comoditat inherent al plantejament nihilista…\nEl fet és que no s’hi val de dir “la veritat no existeix” i quedar-se tan ample, perquè no es pot matar tot el que és gras. Aquest pendís ens ha dut a una societat moderna on no hi ha veritat, sinó interpretacions, un pantà on els valors humanístics no poden sinó naufragar. Com a la faula de La Fontaine, que la guineu no arribi als raïms no vol dir que no hi siguin. I són una part d’aquests “raïms”, els xinglons de veritat que podem haver, els que ens permeten unir-nos al món, que és -ves què hi farem- l’únic lloc de salvació. “Això és el que ens fa humans i ens aboca a la filosofia”, diu Comte-Sponville. I d’aquí neix “l’amor a la veritat, que és alhora una virtut moral i una exigència intel·lectual”. El filòsof ens convida a tornar a la veritat. ¿Hi tornem?\nPublicat per Joan Calsapeu a 0:19\nHi ha veritats que ofenen i dispensadors de veritats! D'ells hem de defugir i prevenir-nos-en.\nLa veritat única, singular i majúscula, no existex. Hi ha veritats, certament. Altra cosa és com es mostren i demostren. Estem tant habituats als xerraires que tergiversen les seves pròpies mentides tot vestint-les de proposicions falses que oculten els enunciats vertaders.\nTornar a la veritat és respondre a unes conductes sotmeses a unes regles determinades, diguem-ne «moral». I la veritat més universal és la que ens certifica que viure amb aquestes premises és molt més incòmode. I en ple segle XXI, qui gosa qüestionar la comoditat?\n29 d’agost de 2008 a les 8:17\nSí, tornar a la veritat no només per honestedat intel·lectual, sinó sobretot per imperatiu ètic. Tenir el valor de tornar a la veritat per aixecar un edifici de valors sòlid, que no s'ensorri a la primera bufada relativista o nihilista o elquesigaista. I això implica -i tant!- l'esforç i la incomoditat d'afermar constantment un edifici que no és ni serà mai ferm. Esforç, incomoditat, que avui no s'estilen.\n29 d’agost de 2008 a les 9:32


Els companys de l'11-F | Fundació Dr. Antonio Esteve\nEls Nobel Albert Einstein, Fritz Haber i Pierre Curie es van casar amb dones que havien decidit dedicar la seva vida a la ciència, tot i que els dos primers en van renegar\nQuan jo era petita no entenia per què l’Església incloïa en la cerimònia del matrimoni aquests versicles del Gènesi: “Companya et dono que no serva” perquè deien una cosa que per a mi era evident. Amb el temps em vaig adonar que per a molts homes, les dones continuaven tenint l’estatus de “serves”.\nVa ser el cas de dos científics alemanys que van realitzar descobriments transcendentals: Albert Einstein (Ulm, Alemanya, 1879), el científic més conegut, descobridor, entre altres coses, de l’efecte fotoelèctric pel qual va obtenir el Premi Nobel de Física el 1921, i Fritz Haber (Breslau, Alemanya, 1868) descobridor de la síntesi de l’amoníac i guanyador per això del Premi Nobel de Química el 1918. Aquests dos científics i Pierre Curie (París, 1859) descobridor de la piezoelectricitat i de la radioactivitat, per la qual va obtenir el Nobel de Física el 1903, es van casar amb dones que havien decidit dedicar la seva vida a la ciència. Mileva Maric, primera dona d’Einstein, va conèixer el seu marit quan tots dos estudiaven física a l’Escola Politècnica Federal de Zuric. Tot i que Clara Immerwahr i Fritz Haber es van conèixer quan tots dos eren estudiants, els seus camins es van separar i quan es van tornar a trobar, Clara ja havia presentat la seva tesi doctoral. Maria Sklodowska, inicialment deixebla de Pierre Curie, va ser la seva millor col·laboradora.\nMileva Maric va lluitar per estudiar a la universitat\nA Mileva, la nena sèrbia brillantíssima que havia lluitat tant per estudiar a la universitat malgrat ser dona, estrangera i coixa, la felicitat després de l’enamorament inicial li va durar molt poc. Primer va haver de tornar sola al seu país quan es va quedar embarassada de la primera filla que va tenir amb Einstein i, quan finalment es van casar, va haver d’ocupar-se de la casa i de cuidar els dos fills que van tenir després; no va poder desenvolupar una carrera científica, la qual cosa la va fer sentir-se molt desgraciada. La situació va empitjorar quan al seu fill petit li van diagnosticar esquizofrènia i Mileva es va haver d’ocupar d’ell. Einstein es va separar de la “companya” i es va casar amb la seva cosina Elsa Loewenthal, una mestressa de casa que a més li va organitzar la seva vida social i, a diferència de Mileva, sí que era del grat de la mare d’Einstein. La relació d’Einstein amb Mileva i els seus fills es va deteriorar fins al punt que el seu fill gran es va canviar el cognom quan va poder. L’home més prestigiós del segle XX va ser repudiat pel seu propi fill.\nClara Immerwahr va obtenir un doctorat en química\nA diferència de Mileva, Clara Immerwahr va començar una brillant carrera professional sent la primera dona que va obtenir un doctorat en química en una universitat alemanya. Però la seva salut es va veure afectada després del naixement del seu fill i Fritz Haber no li va prestar l’atenció que hauria necessitat. Els progressos acadèmics d’ell van ser paral·lels a la frustració d’ella, com li va confessar el seu mentor, el professor R. Abbeg. Amb la síntesi de l’amoníac que porta el seu nom, Haver va fer que es multipliquessin les collites posant fi a les fams de començaments del segle XX a Alemanya. Però el seu patriotisme i el desig d’esborrar l’estigma del seu ascendent jueu, el van portar a dissenyar i supervisar la producció del gas de guerra clor, llançat per primera vegada sobre el front de Leper, a Bèlgica, a començaments de la primera guerra mundial, causant una mort atroç a més de 5.000 soldats francesos, que literalment van llançar els pulmons per la boca. Clara Immerwahr havia assistit horroritzada el progrés dels treballs del seu marit per construir una arma de guerra terrible, la qual cosa li repugnava com a científica i com a ésser humà. La nit que l’Alt Estat Major alemany complimentava a Haber a casa seva després de l’“èxit” de l’atac, ella es va treure la vida amb l’arma del seu marit. Haber es va casar poc després amb una dona menys díscola.\nEn contrast amb Einstein i Haver, Pierre Curie no va renegar de la seva companya. No sabem les incomoditats que li portaria aquesta decisió ni les vegades que seria objecte de burla per part dels seus col·legues, però sí sabem que va poder costar-li un premi Nobel, perquè quan li van dir que n’era candidat, va contestar fermament que si el motiu era el descobriment de la radioactivitat, la seva dona no podia quedar al marge.\nCal ser un geni per aconseguir les fites d’aquests tres científics, però cal tenir grandesa d’esperit per reconèixer el mèrit aliè i estar disposat a renunciar a la glòria per defensar-lo. El dia 11 de febrer se celebra el Dia Internacional de la Dona i la Nena en la Ciència. Que serveixin aquestes línies per homenatjar els “companys”, passats i presents, de les científiques que les recolzen perquè puguin desenvolupar les seves carreres.


Cirurgia estètica de genitals | Consumer\nCirurgia estètica de genitals\nLa cirurgia estètica de genitals externs, tant masculins com femenins, és cada vegada més demandada\nLes intervencions per a millorar l’estètica dels genitals són cada vegada més sol·licitades tant per homes com per dones. Habitualment són operacions senzilles, ràpides i el principal benefici de les quals és el benestar psicològic de les persones que se sotmeten a elles. Però com no estan exemptes de riscos, com qualsevol acte quirúrgic, és crucial que les practiquin cirurgians experts. La informació relativa a aquestes operacions comença a fluir i el tabú associat a elles va minvant lentament, diuen els experts.\nCirurgia a l'alça\nEn els últims anys, encara que no pot parlar-se que hi hagi hagut un creixement espectacular de cirurgia estètica de genitals externs, sí que es percep una tendència progressiva a l’alça. Cada vegada hi ha més dones i homes que s’informen i se sotmeten a elles, trencant a poc a poc el tabú que se’ls associa, explica el cirurgià plàstic Juan Monreal, secretari general de l’Associació Espanyola de Cirurgia Estètica Plàstica (AECEP).\nLes requereixen el mateix nombre d’homes i dones, encara que elles solen quedar més satisfetes amb el resultat. I, encara que no s’han realitzat estudis sociològics sobre el perfil de pacients, Monreal afirma que és «molt heterogeni»: dones a partir de 25 anys que ja estan en el món laboral, tenen cert poder econòmic i a les quals els agrada cuidar-se; homes i dones madurs que desitgen continuar sent atractius; homes jovenets, «una mica traumatitzats» amb l’aparença dels seus genitals; i homosexuals, encara que no són la majoria.\nRaons per a operar-se\nSector masculí i femení tenen raons diferents per a sotmetre’s a la cirurgia de genitals externs (els interns corresponen a altres professionals com a ginecòlegs i uròlegs). Les dones recorren a aquesta mena d’intervenció no sols per motius funcionals (per a evitar molèsties més o menys intenses durant les relacions sexuals) sinó també per higiene o descontentament amb l’aparença dels seus genitals. Un motiu de queixa habitual, referent a això, és que els llavis menors sobrepassen als majors.\nEl motiu d’intervenció més habitual en dones és la grandària dels llavis menors i el dels homes el del penisAquests situacions es tradueixen en un cop a la seva autoestima, acompanyada de vergonya en les trobades sexuals amb la seva parella. Per això, Ramón Vila-Rovira, cirurgià plàstic i estètic de l’Institut Vila-Rovira i el Centre Mèdic Teknon de Barcelona, afirma que aquestes operacions també poden resoldre problemes psicològics dels individus o de la parella.\nEn el cas dels homes pes l’estigma de fa dècades segons el qual «la grandària és important», diu Monreal. La queixa habitual entre el col·lectiu masculí insatisfet amb el seu penis és que no té la longitud adequada i que el seu diàmetre és estret. Sobre això, Monreal opina que la societat actual és molt exigent i que tant els anuncis com les converses en cercles d’amistats solen recordar-ho. Això fa que qualsevol persona susceptible arribi a pensar que la seva grandària és inferior a la mitjana quan, possiblement, es troba dins de la normalitat. Moltes vegades aquests homes estan casats i, fins i tot, han tingut fills.\nEl complex, com ocorre amb les dones, no els sobrevé amb la seva parella sinó en desvestir-se en un gimnàs, apunta Monreal. Actualment, es considera que una grandària de penis normal se situa entorn dels 8 o 8,5 centímetres en situació de flaccidesa i entre els 13 i 14 centímetres durant l’erecció. Monreal comenta que, quan se’ls informa d’això, molts homes se sorprenen ja que acudeixen a la consulta mèdica convençuts que la mesura normal ha de ser molt major.\nVes a la pàgina següent: Intervencions més freqüents »\ncirurgia cirurgia estètica de genitals estètica genitales-ca mujeres-ca


USOC i CCOO manifesten un "rotund rebuig" al tancament de la planta de Bosch a Lliçà d'Amunt La República\nUSOC i CCOO manifesten un “rotund rebuig” al tancament de la planta de Bosch a Lliçà d’Amunt\nACN Barcelona.-CCOO d’Indústria de Catalunya ha manifestat aquest dijous el seu “rotund rebuig” al tancament de la planta de Bosch a Lliçà d’Amunt, una decisió que comporta l’extinció de gairebé […]\nACN Barcelona.-CCOO d’Indústria de Catalunya ha manifestat aquest dijous el seu “rotund rebuig” al tancament de la planta de Bosch a Lliçà d’Amunt, una decisió que comporta l’extinció de gairebé 340 llocs de treball. En aquest mateix sentit s’ha pronunciat la Federació d’Indústria d’USOC, que ha atribuït la decisió a la voluntat de la multinacional de deslocalitzar la producció a Polònia. Per aquest motiu, el sindicat ha reclamat mesures “efectives i reals” per revertir la decisió. L’USOC ha vinculat el tancament a una decisió “política i tecnològica”, fruit de la “manca” de polítiques industrials actives i una “negligent passivitat” de les administracions.\n“Això és extremadament greu, ja que són decisions que obeeixen a una recerca de costos inferiors dins la Unió Europea i es fa amb la passivitat de les administracions, que no aturen la sagnia de llocs de treball que aquestes decisions ocasionen al sector d’automoció i que estan provocant una desertització industrial a Catalunya”, ha lamentat el sindicat a través d’un comunicat. L’USOC considera l’anunci d’aquest dijous el “colofó” després del tancament de les fàbriques de Nissan a finals d’aquest any i els ajustos d’ocupació a les plantes industrials catalanes. El sindicat també ha traslladat el seu suport a la “lluita” dels treballadors de Bosch en la defensa dels llocs de treball i la recerca d’una alternativa industrial per a la fàbrica. En aquest mateix sentit, CCOO ha atribuït el tancament a una “decisió estratègica” presa des d’Alemanya, sense cap relació amb “causes justificades”. De fet, el sindicat ha acusat la multinacional “d’aprofitar-se” de la situació actual per “desmantellar” les seves plantes productives a Catalunya.


Recordant el present: Disminució de coloms\nAquest tema és més complexe del que sembla... Jo seria partidari d'esterilitzar, més que no pas d'aquest sistema de "caçera".\nMultar per alimentar animals... no és un tant surrealista?\n27 d’octubre de 2008 a les 15:59:00 CET\nMultar per alimentar-los em semblaria excessivament intervencionista, però... no t'imagines quant odio als coloms, són rates voladores!!!!\n27 d’octubre de 2008 a les 19:19:00 CET\nSedentaris ha dit...\nA mi els coloms quan més em molesten és quan faig esport i venen directes cap a mi en vol "kamikaze".\nFeta aquesta observació, crec que la problemàtica és més gran en edificis (públics i privats) que no pas a la via pública.\nMultar? Millor no donis idees ... tot i que no sé fins a quin punt pot existir una relació entre la colònia de coloms i l'alimentació dels mateixos pels ciutadans. Aquesta situació em recorda la dels senglars, espero un comentari del tema també ;-)\n27 d’octubre de 2008 a les 19:53:00 CET


Kakebo, el mètode japonès per estalviar diners | VidaCaixa Blog\nKakebo, el mètode japonès per estalviar diners mes a mes\n25 febrer 2019 11 Vegades compartit\nL’estalvi és fonamental en el nostre dia a dia. Fomentar-lo en qualsevol àmbit és positiu i beneficiós per a aquells que prenen la decisió de mirar al futur des del present. Tot compta perquè els euros no s’acomiadin de la nostra butxaca per no tornar mai més: des del cafè i el croissant del matí fins a les copes i els sopars amb els amics el cap de setmana, per esmentar-ne dos exemples.\nLa taxa d’estalvi de les llars espanyoles es va situar al primer trimestre del 2018 en el 5% de la renda bruta disponible, només una dècima per sobre del seu mínim històric. El sou més freqüent a Espanya és, segons l’INE, de 16.497,40 euros, i el salari mitjà brut, de 23.156,34 euros.\nDues dades que posen en relleu la dificultat per estalviar amb què s’enfronten nombroses persones dia a dia a Espanya. I és que gestionar adequadament els recursos disponibles s’ha convertit en una necessitat. Suprimir despeses supèrflues o minimitzar costos amb una mica d’imaginació poden ser el salvavides de la butxaca per a més d’un.\nAl Japó fan servir un mètode de control de despeses quotidianes molt popular amb el qual és possible estalviar diners en el dia a dia. Es diu Kakebo i és, literalment, un “llibre de comptes per a l’economia domèstica”. L’objectiu? Estalviar mes a mes reduint la despesa domèstica a allò que és estrictament necessari.\nCom funciona? En realitat es tracta d’un mètode molt senzill que traspua sentit comú. Formalment és un quadern en el qual conviuen un calendari i una agenda, on s’anoten cadascuna de les despeses que es duen a terme diàriament. Fàcil, oi? L’única dificultat, i no és insignificant, és no enganyar-se un mateix. Cal prendre nota de tot. De tot. Que em compro un ordinador? Anotat. Que em compro un xiclet? També. Aquesta és la clau.\nSis passos per comprendre millor com funciona el Kakebo:\nAnotar els ingressos: Des del sou fins a qualsevol variable (comissions, propines…).\nControlar les despeses fixes: llum, gas, aigua, wifi, gimnàs…\nObjectiu d’estalvi: Quant es vol estalviar? Cal que sigui un objectiu assumible.\nEstableix un pressupost: Quants diners pots gastar setmanalment?\nFes balanç: Has aconseguit els objectius?\nRectifica: Si detectes errors en les teves despeses, canvia d’hàbits i torna a començar.\nTothom que ha utilitzat aquest mètode explica que el resultat és sorprenent, que es pot estalviar malgrat que ni de bon tros ho creien possible. Kakebo permet organitzar les despeses i crear una rutina per comprovar en què se’n van els diners. Cal marcar-se un objectiu assumible, com podria fer qualsevol empresa.\nLes categories de despeses a Kakebo es corresponen amb els apartats següents:\nSupervivència: despeses indispensables per a alimentació, salut, transport, etc.\nOci i vici: despeses relacionades amb el temps lliure.\nCultura: enriquiment cultural i físic.\nExtres: emergències, despeses especials.\nAl Japó hi ha diferents tipus de kakebos. Actualment n’hi ha alguns en què únicament s’enganxen els tiquets de tot allò que es consumeix, una modalitat que és molt popular. Els més joves també opten per diferents aplicacions per a smartphone que ajuden a fer que els euros –o els iens– no se’n vagin volant (tan fàcilment) de la butxaca.\nVuit claus per a l’estalvi per al futur\nAtents a la inflació. Així afecta els estalvis\nMés sobre: Educació financera Estalvi periòdic Mètodes d'estalvi


LA NOVA RESERVA MARINA DE SA DRAGONERA AMPLIA LA PROTECCIÓ DE L'ENTORN MARÍ SINGULAR DE LES ILLES BALEARS - Hiperbòlic - Revista digital jove i universitària\nEn el seu interior destaquen les prades de posidònia oceànica, esculls i coves submergides, on conviuen poblacions amb gran potencial de recuperació, com l'anfós, el cap-roig o les morenes.\nEl Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació d'Espanya ha publicat aquests dies en el Boletín Oficial del Estado, l'ordre per la qual s'estableix la reserva marina d'interès pesquer de Sa Dragonera i es defineixen la seva delimitació, zones i usos. Aquesta nova reserva compta amb una superfície de 457 hectàrees al costat de l'illa de Mallorca, de les quals 82 seran de reserva integral (sense usos permesos excepte el seguiment científic degudament autoritzat).\nLa protecció dels recursos marins en aquesta zona del Mediterrani és fruit de l'estreta col·laboració entre el ministeri i la comunitat autònoma de les Illes Balears, materialitzat en un conveni relatiu a la gestió compartida de la reserva marina de Llevant de Mallorca – Cala Rajada, i que s'amplia ara per a incloure en el seu àmbit d'aplicació la reserva marina de Sa Dragonera.\nAmb aquesta nova incorporació s'amplia a 12 el nombre d'espais protegits que componen la Xarxa de Reserves Marines d'Interès Pesquer d'Espanya, 9 en el Mediterrani i 3 a Canàries.\nLes reserves marines ofereixen protecció a més de 103.000 hectàrees, de les quals una mica més del 10% són zones de protecció integral. Cinc d'aquestes reserves són gestionades en exclusiva pel Ministeri, perquè es troben en zones on solament hi ha aigües exteriors (Masia Blanca, Illes Columbretes, Cabo de Gata – Níjar, Isla de Alborán i Isla de la Palma), mentre que les altres set són de gestió compartida amb les comunitats autònomes ja que existeixen aigües exteriors i interiors (Llevant de Mallorca – Cala Rajada, Sa Dragonera, Isla de Tabarca, Cabo de Palos – Islas Hormigas, Cabo Tiñoso, Isla Graciosa – Islotes del norte de Lanzarote i Punta de la Restinga – Mar de las Calmas).\nLa reserva marina de Sa Dragonera es caracteritza pel seu perfil abrupte i fons rocosos, on les diferents espècies troben zones de protecció i abric. En el seu interior destaquen les prades de posidònia oceànica, esculls i coves submergides, on conviuen poblacions amb gran potencial de recuperació, com l'anfós, el cap-roig, les morenes, escorballs, sards, cànteres, orades, déntols, agulles, etcètera\nAixí mateix, la nova reserva contribuirà a la protecció dels ocells marins de la Zona d'Especial Interès per als Ocells (ZEPA), com el virot i la gavina corsa, completant d'aquesta manera la protecció i recuperació de l'hàbitat marí al voltant de les Illes Balears.\nLa zonificació contempla una reserva integral, on només s'autoritzen treballs científics degudament justificats i una zona d'usos restringits amb punts per al busseig d'esbarjo. Per l'exterior d'aquestes dues zones es permetrà la pesca professional artesana (de palangre, de potera per a calamars i curricà de superfície) i d'esbarjo (curricà de superfície i volantí).\nLa regulació de les activitats pesqueres (professionals i recreatives) en aigües exteriors s'harmonitza amb les ja existents per a aigües interiors. Mentrestant, per a les immersions de busseig d'esbarjo s'ha establert una regulació adequada quant a punts i contingents d'immersió, en consens amb el sector perquè la seva pràctica sigui compatible amb l'objectiu de protecció.\nEl conveni amb la comunitat autònoma de les Illes Balears per a la col·laboració en la gestió de reserves marines que acaba de ser renovat, amb la inclusió de la Reserva Marina de Sa Dragonera, permet optimitzar les accions a realitzar de manera conjunta. Aquestes actuacions inclouen la vigilància i control d'activitats, l'operativitat dels serveis, la conservació dels mitjans tècnics i la informació i divulgació sobre les reserves marines.\nD'aquesta manera, totes dues administracions disposaran d'embarcacions i mitjans tècnics específics, així com les instal·lacions per als serveis, i es coordinaran les relacions institucionals amb les administracions insulars i locals.


La jornada va tornar a tindre un gran èxit amb prop de 3.000 participants, fent d'ella una cita ineludible per a la cultura d’aquesta ciutat.\nTags: Alcoi, Cultura, Museus, Patrimoni\nEls museus alcoians es van unir per quart any consecutiu per celebrar aquest dia amb una agenda comuna, oferint activitats i portes obertes perquè ningú tingués l’excusa de no conéixer aquests recintes culturals de diferents tipus i atractius que ofereix la ciutat d’Alcoi. Així, el passat diumenge 17 de maig va tindre lloc el Dia Internacional dels Museus.\nLa cita va tindre de nou una gran afluència de públic, superant les xifres de l’any anterior amb prop de 3.000 participants que van omplint totes les activitats amb cita prèvia. Aquest fet va provocar que en alguns moments les sales i edificis es quedaren xicotetes per albergar a totes les persones que van passar per les seves instal·lacions. D’aquesta manera, una gran quantitat de públic, sobretot familiar, va gaudir d’una intensa jornada que es va ampliar també al dissabte amb activitats al Museu de Bombers MUBOMA.\nPerò també alguns dels participants en el Dia Internacional dels Museus van ser visitants de fora de la ciutat que van aprofitar la jornada per a conéixer els museus alcoians. Els visitants van arribar de diferents poblacions de la província, gent de València capital i fins i tot turistes d’Andalusia, entre d’altres, que estaven passant el cap de setmana a la ciutat van ser.\nCal recordar que des de fa quatre anys Alcoi no celebrava aquesta gran festa dels museus, un esdeveniment internacional. Encara que les infraestructures han vist augmentat el seu nombre en els dos últims anys amb l’obertura del Museu de Palentología i Ciències Naturals ISURUS i amb el Casal de Nadal. En aquest sentit, la regidora de Turisme, Maria Llopis, recalca que “gràcies a la feina de tots podem dir orgullosos que no només ha estat un èxit la iniciativa, sinó que s’ha convertit en una cita ineludible per a la cultura d’aquesta ciutat i ho seguirà sent perquè els alcoians ja la tenen en el seu calendari”.


L'ex de Bertín Osborne ataca Rocío Carrasco: dubta del seu paper com a mare\nBarcelona. Dijous, 15 de Abril 2021. 14:40\nLa veneçolana Fabiola Martínez, que fa uns mesos es va separar del presentador Bertín Osborne després de 20 anys de relació, també s'ha afegit al carro de les cares conegudes que opinen sobre el testimoni de Rocío Carrasco. La que fos model però, ha adoptat una postura molt crítica amb la filla de Rocío Jurado. Doncs no ha dubtat a atacar el seu paper com a mare. Des de fa molts anys Carrasco no manté relació ni amb Rocío Flores ni amb David. Un fet que la té completament destrossada, segons ha confessat en la seva sèrie documental. Un detall que Fabiola Martínez no comprèn. Què ha dit?\nRocío Carrasco, Rocío Flores i Fidel Albiac, GTRES\n"Com a mare em resulta difícil entendre-ho". Així de contundent s'ha mostrat Fabiola Martínez després de ser preguntada per l'equip de Chance sobre el tema del moment: el delicat testimoni de Rocío Carrasco. "Els dos tenen responsabilitat i crec que no es van fer bé les coses des del primer moment", afegeix la de Veneçuela. Unes paraules que afirma amb coneixement de causa. Ja que recentment s'ha divorciat de Bertín Osborne i assegura que "ningú em va posar una pistola al cap, ni em van amarrar ni menjar la moral per fer-ho". Per aquesta raó afirma que "igual que una persona decideix aguantar i seguir, pot decidir no fer-ho i això és el que els ha faltat. Seguretat". Fabiola i Bertín quan eren feliços:\nBertín Osborne i Fabiola, GTRES\nUnes declaracions, sense conèixer la història ni tampoc haver vist el documental, segons ha assegurat, que han anat pujant de to a mesura que passaven els minuts. Fabiola s'ha escalfat fins al punt de posar en dubte el paper de Carrasco com a mare. "Crec que hi ha un bé major amb els teus fills que et mou. Jo tinc fòbia a la profunditat, a l'aigua i quan em tocava banyar als meus fills al mar no tenia por. Per a mi l'important era que no s'ofeguessin". Unes fortes paraules amb les que dona a entendre que Carrasco, per molt que ara digui, està d'acord amb que els seus dos fills hagin caigut a les xarxes d'Antonio David Flores. "Quan em diuen que renúncia als seus fills, em costa", ha sentenciat la que fos dona de Bertín Osborne. Rocío Carrasco visitarà Telecinco el dimecres 21 d'abril per aclarir totes les polèmiques que la seva sèrie documental està aixecant. Molts són els que qüestionen el seu intent de suicidi, després de prendre 32 pastilles. També el seu paper com a mare. Fabiola Martínez n'és un clar exemple. Respondrà Carrasco a la de Veneçuela? Aviat ho sabrem.\nTelevisió Telecinco mata Bertín Osborne: fotos a BCN amb una altra dona, valen 15 mil € Marc Villanueva\nFamosos Impagable reacció de Susanna Griso al divorci Bertín-Fabiola: riu sense parar Arnau Vila\nTelevisió Marc Giró ensorra Lydia Lozano per fer mal Rocío Carrasco : "me puedo pasar más" Jokin Buesa


ÚLTIMES UNITATS! Llit compacte amb desplaçable i calaixos\nPVP 369 € DTO. 170 €\nCol·lecció Model 163360\nLlit compacte amb llit desplaçable i tres calaixos\nEl model Terrassa és un llit niu compacte, amb llit desplaçable i tres calaixos inferiors. Un model dissenyat en color natural i grafit, perfecte per combinar en qualsevol tipus de ambient i habitació, ja sigui juvenil o per visites.\nLLIT DESPLAÇABLE INFERIOR; TRES CALAIXOS INFERIORS\nno inclou cap somier\nÚLTIMA UNITAT! Prestatgeria Tess de disseny de 95 cm d'ample\nPreu 79 € Preu habitual 149 €\nTaula de cetre fixa model Rústic\nPreu 89 € Preu habitual 129 €\nSofà clic clac Màgic, Últimes Unitats\nPreu 169 € Preu habitual 229 €\nÚLTIMA UNITAT! Taula de menjador extensible Coloma\nPreu 169 € Preu habitual 269 €\nÚLTIMES UNITATS Armari de portes coredisses Riba 120\nÚLTIMES UNITATS! Capçal entapissat amb capitoné Trent\nPreu 39 € Preu habitual 49 €\nÚLTIMA UNITAT! Moble de menjador ARO amb vitrina baixa, de 260 cm d'ample\nPreu 199 € Preu habitual 279 €\nÚLTIMES UNITATS Llitera tren model Tass amb llit inferior de dues posicions\nPreu 469 € Preu habitual 569 €