La inundació – Racó per llegir\nTítol: La inundació\nL’empremta de la vellesa és ineludible en la nova obra d’Olga Xirinacs. La solitud, els amors perduts i la incomprensió de l’entorn imprengen totes les pàgines de La inundació, una novel·la que pren el ritme lent però incessant de la vida en edat avançada. L’estil característic de l’autora i la seva experiència literària avalen l’obra com una proposta ideal per aquells que busquin una història calmada on predomina la cura de la narrativa per damunt de l’acció.\nMaria Romana és una escriptora d’èxit que decideix fugir de la ciutat i retornar als seus orígens, instal·lant-se al poble de muntanya on va viure durant el passat. Delicada de salut i tan sols acompanyada d’una dona de fer feines, la protagonista es retroba amb antigues amistats, xoca de nou amb la hipocresia social dels pobles i malda per desentendre’s dels interessos polítics que planen a la vila amb la proximitat de les eleccions locals.\nA través dels ulls de Maria Romana, l’autora clava una mirada crítica a la realitat, tot reprovant el món literari contemporani on impera el valor comercial. Farcida de descripcions detallades i fragments poetitzats, La inundació és una novel·la on els esdeveniments són lleugers i atenuats per les sensacions i reflexions de la protagonista.\nAixí doncs, Xirinacs convida a una lectura pausada que desprèn tristesa i melangia, avançant tranquil·lament i en concordància tant amb les vivències assossegades de la protagonista com amb la dinàmica de l’entorn rural. Amb una narrativa àcida i molt personal, La inundació és una d’aquelles obres on l’autora hi és tant present que és impossible distingir on rau la frontera entre ficció i realitat.\n21 Octubre 2012 by Núria Juanico\tOlga Xirinacs\n3 thoughts on “La inundació”\n21 Octubre 2012 a les 9:52\nFeia molt que no llegia res de l’autora, ara estic llegint “Setmana de difunts” i m’ha atrapat des de la primera pàgina.\n“Inundacions” la tinc reservada a la biblioteca, però encara hi ha cua. Crec que també m’agradarà, sap encertar en les descripcions i detalls.\n21 Octubre 2012 a les 10:01\nError volia dir “La inundació”, ai el meu cap!!!\n21 Octubre 2012 a les 13:45\nMoltíssimes gràcies, Carme, per totes dues coses: la present i la futura.\n“Setmana de difunts” presenta un problema de molta actualitat que força gent encara desconeix.\nCom que sempre m’ha agradat llegir novel·les de policies i misteri (sobretot britàniques, alguna americana i alguna nòrdica, i en tinc una bona biblioteca) també m’ha agradat escriure-les. Per això vaig guanyar el Premi Sèrie Negra, de Planeta, amb “No jugueu al cementiri”, novel·la immediatament anterior a “Setmana de difunts”.\nNormalment, però, poca gent em relaciona amb aquest gènere que, quan és ben escrit, satisfà força el lector, i com a exemple poso Simenon. Per això no veuràs el meu nom a les sovintejades reunions etc. de Novel·la Negra. I mira que en tinc, de contes macabres publicats… Però ja s’ho aniran fent.\nEspero que llegir, com sempre dic, et faci feliç.\nTorno a dir, moltíssimes gràcies.


Mercy Food Truck & Music Fest Borriana | Castellón Información\nLa primera edició de la Mercy Food Truck & Music Fest tindrà lloc durant els dos caps de setmana de festes en la plaça...\nD’entre moltes de les novetats que a nivell de programació presenten les Festes de la Mare de Déu de la Misericòrdia de Borriana de 2017, la regidoria de Festes ha volgut informar de forma detallada sobre la primera edició de la Mercy Food Truck & Music Fest, que organitza l’associació cultural Soul Explosion en col·laboració amb la mateixa regidoria. I fins a la plaça de la Mercè de la ciutat s’han desplaçat tant la mateixa regidora com alguna de les components de l’associació per a detallar una programació de música en directe i menjar en ple carrer gràcies a les food trucks que omplirà els dos caps de setmana en els quals es desenvolupen les festes patronals. Tal com ha explicat la regidora Lluïsa Monferrer, “una vegada més de la col·laboració i treball conjunt entre associacions culturals de la ciutat, com és Soul Explosion i la regidoria, acaben naixent projectes tan interessants com aquesta Mercy Food Truck & Music Fest, que esperem i estem segurs que durant els dos caps de setmana serà un gran atractiu en la dinamització d’oci i entreteniment programada a Borriana durant les festes”.\nAl costat de la presència de diverses food trucks, en la programació que es durà a terme en la plaça de la Mercè destaquen els fins a cinc concerts en directe que cada dia de festival començaran a les 20:00 hores. S’iniciaran el divendres 1 de setembre amb l’actuació de Calavera Jones, als qui prendran el relleu el dissabte Calaverica. Una altra de les bandes de referència en territori valencià, Bandits, actuaran el dijous dia 7, per al divendres poder gaudir del concert dels Altragos, i tancar la sèrie de concerts el dissabte 9 amb Calmoso and The Black Fang. Des de Soul Explosion s’ha informat que “en cadascuna d’eixes jornades, i des de les dotze del matí, també tindrà lloc el ‘Vermut amb Gilda’, i per a completar la programació dirigida a tots els tipus de públic possible, el dissabte dia 2 i el diumenge dia 3 a partir de les 18:30 hores els més xicotets i xicotetes de Borriana podran gaudir dels tallers de Reutilització i de Bambolles de Sabó que ens portaran Baobab Oci Creatiu”. Finalment, durant les sis jornades en què es desenvolupa el festival, i des de les 16:00 hores tindrà lloc el cicle Music&Gins, en la qual es punxaran fins a sis estils musicals diferents amanits amb els millors combinats possibles. Tal com ha volgut destacar la regidora Lluïsa Monferrer, “es tracta de seguir diversificant al màxim el tipus d’oferta d’oci i entreteniment durant les festes de la Misericòrdia, i encara que solament siga la primera edició del Mercy Food Truck & Music Fest, estem segurs que serà un èxit i es podrà repetir en futures edicions de les Festes patonals”.\nborriana3728 festes de la Misericòrdia43 foodtrucks7 Mercy Food Truck & Music Fest1 música en directe8


Josep Maria Llompart-Llumeneret Blau\nEn Josep Maria Llompart ens deixa el 28 de gener de 1993, ara farà vint-i-cinc anys. El vaig conèixer en la meva època de l’institut, de la mà den Damià Pons; era un home proper, savi, amb posat de senador, ens llegí poemes i em captivà.\nEn aquest espectacle vull unir paraula, música i dansa; vull entendre millor el seu missatge a partir dels sons i els moviments, de la paraula recitada i cantada; vull entendre el seu compromís amb la pàtria, la seva visió d’una mort inevitable però amable, l’amor apassionat i dolç, el món fantàstic i rondallístic, i el seu profund amor a la paraula del poble d’un home provinent de casa bona.\nL’espectacle és un recorregut per tot el poemari den Josep Maria Llompart, en ell es combina música, paraula cantada, paraula recitada i dansa. És un espectacle cambrístic amb sis persones actuant i projectat per a sales petites o mitjanes, amb la idea que el públic formi part de la proximitat de la música (soprano, arpa, oboè i trompa), la paraula i la dansa. La meva música, la creativitat den Tomeu Gomila en la dansa i de na Francesca Vadell en la dramatúrgia són el toc original d’aquesta creació.\nEl llumeneret blau és un llum petit i llunyà de què parlen les rondalles populars i que és considerat com a símbol de la il·lusió, de l’ideal. En Josep Maria Llompart fou l’estel a seguir amb il.lusió i esperança.\nTota la música és original i creada a posta per Biel Oliver “Torres”.\nTotes les danses són originals i creades a posta per Tomeu Gomila.\nLa dramatúrgia és original i creada a posta per Francesca Vadell.\nAmb els poemes, Avenc de Coanegra\nPetita història familiar (Fragment)\nEn el migdia et vull….\nEl Capità Antoni\nTonada de ball\nLa Profecia (Fragment)\nNon non vine son\nI ara ja saps la mort\nDues rondalles en tó menor ( rondalla nº1 )\n1931 i 1936\nSi Amor em mata… (Fragment de Homenatge a una mecanògrafa…)\nMemòries d’un viatge\nCançó d’anar a les títeres\nRapsdode i ballarí,\nRapsode, Francesca Vadell\nBallarí, Bartomeu Gomila\nSoprano, Maria Rosselló\nOboè, Joan Rodríguez\nTrompa, Javier Sancho\nArpa, Maria Assumpció Janer\nComposició de les músiques, Biel Oliver “Torres”\nCoreografies, Tomeu Gomilla\nSala interior o espai exterior de sis metres d’ample per cinc de fons.\nTres cadires sense braços pels músics\nBiel Oliver, composició musical\nBiel Oliver “Torres” va nèixer a Algaida el 1968, obtingué la llicenciatura de geografia, història i història de l’art a la universitat de les Illes Balears en el curs 1990-91. Realitzà el grau superior de clarinet en el conservatori superior del Liceu de Barcelona, acabant amb l’obtenció d’aquest títol i el premi d’honor de fi de carrera del curs 1994-95.\nL’interés per cuinar amb els sons l’ha duit a col.laborar, fent arranjaments, juntament amb Delfí Mulet, amb el grup den Biel Majoral des del 1992, amb el qual ha duit a terme dos enregistraments ; Fou fundador de l’orquestrina d’Algaida amb la qual ha duit a terme nombroses actuacions i varis enregistraments, i amb s’arrual Jazz mort, grup del qual encara és membre i amb qui ha duit a terme dos enregistraments. D’altra banda ha realitzat arranjaments per a les bandes de Campos, Esporles ,Ses Salines i per a la banda municipal de Palma. També escriu, juntament amb en Delfí Mulet, les músiques dels espectacles teatrals: “Representació de la mort” dirigida per Jaume Falconer, de “Temps, temps, temps” dirigida per Antoni Artigues i de “Petit ball” espectacle de dansa de la companyia Au Ments pel qual composa part de les músiques.\nTambé cal destacar la realització d’arranjaments per a banda de les músiques den Biel Majoral, amb concerts amb les bandes d’Algaida, Ses Salines i Felanitx dirigides per Andreu Julià, així com els arranjaments per a banda de l’espectacle “Siau qui sou” de Guillem d’Efak duit a terme per la Banda de Manacor dirigida per Pere Siquier amb la col.laboració de Biel Majoral, Bartomeu Mestre, Delfí Mulet i Maria Rosselló. L’any 2012 va rebre el premi Baltasar Moyà de Compòsició musical de la Federació de Bandes i Associacions musicals de les Illes Balears.\nLa composició és el darrer camí encetat per aquest músic, aquest nou camp el fa gaudir com un infant que descobreix nous mons en l’enorme univers que és la música, les seves obres són “Petit Ball”, “Jaume II”, “Petit concert per a clarinet”, “Obertura frenètica”, entre d’altres i han estat estrenades i interpretades per les bandes d’Algaida, Ses Salines, Esporles, Sant llorenç, Sons Servera, Manacor, la banda de la federació d’associacions de música de les Illes Balears i la Banda Municipal de Palma.\nTomeu Gomila, ballarí i coreògraf d’AuMents\nLlibertat artística i desig d'experimentar són els principis bàsics d'AuMents. En 1997 Andrea Cruz i jo vàrem començar aquest projecte per desenvolupar les nostres idees artístiques i empènyer les fronteres entre diferents formes escèniques. El resultat fou un particular estil visual i poètic que descol.loca el raonament lògic i entra pels sentits.\nDesprés de moltes actuacions per Europa i Sud-amèrica amb la primera peça Quan ses bistis volaven vàrem començar a fer coproduccions amb Firatarrega, Govern de les Illes Balears i Fundació Teatre Principal. Paral.lelament a aquestes coproduccions vàrem continuar investigant i fent obres d’experimentació amb formats diferents com Accions-Reaccions i amb solos d’Andrea Cruz (Tales of the body, Spiel, El niño escrito, La dulce Ingeborg).\nSom investigador de diferents llenguatges escènics. Totes les tècniques que he après al llarg de la meva vida tenen el seu punt de fusió a la dansa-teatre. Els treballs recents d’AuMents: Malasombra i Mima & Katastrofik, estan dissenyats per acostar la dansa al públic familiar incorporant el còmic amb la col.laboració del dibuixant Max. En Mima & Katastrofik he començat a treballar amb el coreògraf Marc de Pablo.\nFrancesca Vadell Cubells, Rapsode\nÉs llicenciada per l’Institut del Teatre de Barcelona i Professora Associada de Tècnica Fitzmaurice. Va completar els seus estudis a Londres i Nova York. Ha donat classes a acadèmies i a Escoles Superiors de Teatre de Barcelona. A l'Escola Superior d’Art Dramàtic - Eòlia. Treballa a l'Institut del Teatre des de l'any 2013. L’any 2010 va guanyat la Beca de Perfeccionament de l’Institut del Teatre per ampliar els seus estudis.\nHa treballat en diversos espectacles de Ferreret Teatre/Produccions de Ferro, "Una Història de Closques", "Assaig Obert". Amb la companyia La Fornal ha fet "La Història Robada". "Negret de Guinea", de Corcada teatre i sota la direcció de Xavi Martínez. Ha actual en el muntatge "Les llargues nits a Can Sales" i "Codi a Nai", de Miquel Àngel Riera. És membre de la companyia Retret Teatre i els darrers muntatges han estat "Háblame de Lorca, Miguel" i "Sunset Park" al Teatre Gaudí de Barcelona.\nAltres muntatges en els quals ha actuat són: Ricard III, de W. Shakespeare, Don Joan de Molière, El Camp de Martin Crimp, Els enamorats, de Carlo Goldoni, entre d’altres.\nMaria Rosselló Riera, Soprano\nNeix a Manacor, comença els seus estudis de cant a Artà amb Wolf Adamson. També realitza els estudis de mestra d’escola a la Universitat de les Illes Balears. En aquesta època col·labora amb el grup vocal Ars Antiqua i amb la Coral Universitària on ha realitzat tasques de soprano solista, també ha participat de soprano solista amb l’Orquestra Simfònica de les Illes Balears. Així mateix ha col·laborat amb el cor de cambra Studium.\nEn el camp educatiu ha treballat com a mestra de llenguatge musical, veu i cant coral (grups d’infants i adults) a les escoles d’Alcúdia, Petra, Santanyí, Algaida i Manacor. Continuà estudis de cant amb Myriam Alió i d’interpretació amb Manel Garcia Morante a Barcelona, on acabà els estudis superiors de cant.\nTambé ha participat en l’enregistrament del disc “Cançons mallorquines” amb el pianista i compositor Manel Garcia Morante, així mateix desenvolupa la seva activitat com a professora de cant a l’Escola Municipal de Música de Manacor.\nJuan Rodríguez Zarzo ,Oboè\nNeix a Vilamarxant (València) en 1973. Cursa estudis musicals al Conservatori Superior Joaquim Rodrigo de València amb el catedràtic F. Salanova. També estudia amb els professors Ramón Puchades (Orquestra Nacional d´Espanya) i Lothar Koch (Solista de la Filharmònica de Berlín).\nÉs oboè solista de l´Orquestra Simfònica de Balears des de 1993 fins 2006. Actua com a solista amb diferents agrupacions ,destacant: O.S.B. Ciutat de Palma, Orquesta de Cambra Illa de Menorca, Camerata Sa Nostra, Orquestra Solistes de Mallorca, etc,... interpretant obres de Cimarosa, Marcello, Albinoni, Bach, Mozart, R. Strauss, … amb els directors Ignacio Yepes, Salvador Brotons, Philip Bender, Edmon Colomer, Franz-Poul Decker, Barry Sargent,…\nAmb el grup Image Ensemble obté en 2005 el primer premi en el concurs “Paper de Música” de Capellades. Ha col·laborat amb diverses formacions simfòniques i camerístiques com l’Orquestra Virtuosos de Moscú, l’Orquestra Municipal de València i l´Orquestra Nacional d´Espanya, actuant a diferents festivals internacionals i cicles de concerts.\nCol·labora com a professor de vent fusta a l´Orquestra Jove dels Països Catalans.\nHa estat professor associat de repertori orquestral per a oboè i música de cambra al Conservatori Superior de Música de les Illes Balears.\nEn l´actualitat , i des de 2006, és professor de la Banda Municipal de Palma.\nJavier Sancho Oltra, Trompa\nMúsic de El Puig (València), estudià en el Conservatori superior “Joaquín Rodrigo” de València amb el premi d’honor de final de carrera. Ha realitzat concerts amb l’orquestra Nacional d’Espanya i amb la jove orquestra de la generalitat valenciana; així com amb nombrosos grups de cambra.\nActualment és professor de la Banda Municipal de Palma.\nMaria Assumpció Janer Fernadez ,Arpa\nNeix a Sant Jordi, estudia arpa en el conservatori elemental i professional de Palma on acaba el grau elemental amb les màximes qualificacions obtenint el Premi Extraordinari de fi de grau l’any 2011, així mateix ha obtingut el Primer Premi Nacional en el concurs “Arpa plus” l’any 2012 i el tercer Premi en el concurs “Arpa Plus” l’any 2013.\nHa actuat amb la Jove Orquestra de les Illes Balears, l’Ensemble Lumière i el grup Rara Avis del compositor Miquel Àngel Aguiló, l’Orquesta del Conservatori Superior de les Illes Balears, la Banda de la Federació de Bandes de les Illes Balears i l’Orquestra del Festival de Santanyí. Ha col.laborat amb els músics Hideki Kozakura, Jaume Anglada i amb la Banda Municipal de Palma. Ha participat en els enregistraments “Lumens” de 2015 i “Pesquero Christmas Spirit” de 2017.\nActualment estudia els grau superior de l’especialitat d’arpa.\nSes Panades, és una adaptació del tema popular. Aquesta cançó es canta en temps de pasqua per tal de captar les panades que s’elaboren a l’illa de Mallorca. La música és alegre i vivenca. Fou estrenada pel cantant Biel Majoral i la Banda de música d’Algaida dirigida per Andreu Julià. La versió és per a banda sense veu, la melodia la desenvolupa la trompeta i el bombardí.\nVideo: Ses Panades. Banda de música d'Algaida, director: Andreu Julià. Veus: Maria Rosselló i Biel Majoral.\nOració, és una obra per a flauta, oboè, clarinet, fagot i vibràfon. Fou encarregada per Llorenç Siquier Mir com a agraïment a les monges de Crist Rei del convent de Benifaió (València). L’obra presenta un tema lent, molt expressiu presentat com una pregària vers el creador en un ambient de pau i reflexió.\nParasceve és una obra teatral escrita pel gran poeta santanyiner Blai Bonet l'any 1957, en ella la humanitat, la poesia, la vida, l'amor, la individualitat i la tendresa d'una familia és segada per l'acció de l'estat i l'exercit en un moment de guerra. N'Elvira, la mare, n'Andreu i en Lluís, els fills, recorden la figura del marit i pare mort en un bombardeig mentre segava per mantenir la seva familia. La mare, n'Elvira, dialoga amb el seu fill Andreu a casa seva mentres en Lluís es a la taverna del poble; cada un dels personatges mostra el seu tarannà en una esriptura extremadament poètica. N'Andreu és un fill pròxim a la mare, casolà, que intenta donar alegria a una dona que ha perdut el seu espòs i sofreix pel futur dels seus fills; en Lluís arriba de la taverna i ens mostra un jovenet valent, alegre, orgullós d'esser home de cap a peus, que no vol sabre res de la guerra, estima la seva mare i estima el seu grup d'amics. Quan se'n van a dormir arriben els soldats i com a represàlia per les seves victimes demanen a la mare que triï un dels seus dos fills per esser executat. Amb aquesta obra Blai Bonet tracta el tema de la pasió, del sacrifici de l'home a mans de l'aparell de l'estat amb un drama totalment poètic. En Biel Oliver “Torres”, profundament impressionat per la força d'aquesta obra teatral, recuperada gràcies al bon fer de n'Antoni Artigues i Magisteri Teatre, va escriure “Parasceve impressions” per esser estrenada per la Banda de Manacor sota la direcció de Pere Siquier, amb diàlegs proposats per n'Antoni Artigues.\nAudio: Parasceve /images/video/parasceve bandadepalma.ogv\nObertura Frenètica, és una obra basada en dos temes, el primer ens mostra l’esplendor del vent metalls, el segon ens mostra l’agilitat del vent fusta; tots dos van progressant junts desembocant a la part central en un tema nou molt expressiu. La coda final dona entrada a la percussió i tota la banda acaba en un final frenètic. Fou estrenada el mes de novembre de 2012 per la Banda de música de Manacor dirigida pel seu director Pere Siquier.\nObertura Frenètica. Banda de música de Manacor. Director: Pere Siquier\nObertura frenetica. Audio.


Breu cronologia de la Guerra civil a Espanya | Visita de treball als llocs de memòria de l’exili república 2009\nVisita de treball als llocs de memòria de l’exili república 2009\nBloc de treball dels alumnes d’Història d’Espanya de l’IES Viladecavalls. Prof: Teresa Vernet i Manuel Márquez\nBreu cronologia de la Guerra civil a Espanya\n1936 Victòria del Front Popular a les Eleccions Generals (febrer). Companys i els polítics catalans surten de la presó i tornen a la Generalitat (abril). Assassinat dels germans Badia per la FAI (abril). Azaña, president de la República (maig). Preparatius colpistes. Assassinat del tinent Castillo (12 juliol). Assassinat de Calvo Sotelo (13 juliol). Alçament militar contra la República (17-18 juliol): comença la Guerra Civil espanyola. Fracàs de l’aixecament militar. Dimissió Casares Quiroga i govern llampec de Martínez Barrio (18 juliol). Govern Giral (19 juliol). Alçament militar a Barcelona (19 juliol). Els republicans triomfen a Barcelona i a Catalunya (juliol). Comença la guerra i la revolució a Catalunya (juliol). Comitè Central de Milícies Antifeixistes de Catalunya (juliol-setembre). La CNT-FAI dirigeix el moviment revolucionari i s’apodera del control de Catalunya. Aldarulls. Els militants obrers decreten la vaga general i obtenen armes. Assassinats indiscriminats. Divisió comarcal de Catalunya (agost). Junta de Defensa Nacional, a Burgos (23 juliol). La “Columna Durruti” parteix cap al front d’Aragó (24 juliol). Constitució del Comitè de No-Intervenció (agost). L’Exèrcit d’Àfrica arriba a la Península (agost). Desembarcament del capità Bayo a Mallorca (agost). Govern de Largo Caballero (4 setembre). Els nacionalistes ocupen Irun (5 setembre) i Sant Sebastià (13 setembre). Govern Tarradellas (entrada dels anarquistes) i dissolució del Comitè de Milícies Antifeixistes de Catalunya (26 setembre). Les Corts del Front Popular aproven l’Estatut del País Basc (1 octubre): formació del Govern d’Euskadi (octubre). Franco, cap d’Estat i Generalíssim (1 octubre). Junta Tècnica de l’Estat, a Burgos (3 octubre). Fundació de l’Exèrcit Popular (9 octubre). Decret de Col.lectivitzacions de la Generalitat de Catalunya (24 octubre).Trasllat del govern de la República a València i creació Junta Delegada de Defensa a Madrid (Miaja) (6 novembre). Comença la batalla de Madrid (7 novembre). Hitler i Mussolini reconeixen el govern de Franco (novembre).\n1937 Decrets de S’Agaró (Pla Tarradellas) (gener). Batalla del Jarama (febrer). Caiguda de Málaga (8 febrer). Batalla de Guadalajara (març). Campanya del Nord (abril-octubre). Bombardeig alemany (Legió Còndor) de Guernica (26 abril). Fets de Maig a Barcelona. Persecució del POUM. La Generalitat de Catalunya perd algunes competències. Dimissió de Largo Caballero i govern de Negrín (15 maig). Caiguda de Bilbao (19 juny). Batalla de Brunete (juliol). Batalla de Belchite (agost-setembre). Ocupació de Santander (26 agost). Caiguda de Gijón (21 octubre). Fi del front del Nord. Barcelona, capital de la República (31 octubre). Govern basc a Barcelona (novembre). Batalla de Terol (desembre-febrer).\n1938 Primer govern de Franco, a Burgos (30 gener). Conquesta de Terol pels nacionals (22 febrer). Barcelona, severament bombardejada (març). Ofensiva al front d’Aragó. Ocupació de Lleida (3 abril). El govern de Franco decreta l’abolició de l’Estatut d’Autonomia de Catalunya (5 abril). Arribada de les tropes nacionals al Mediterrani: la República, partida en dos (15 abril). Programa dels “13 punts” de Negrín (1 maig). Bombardeig de Granollers (31 maig). Batalla de l’Ebre (juliol-novembre). Procés contra el POUM a Barcelona (octubre). Retirada de les Brigades Internacionals (octubre). Ofensiva final sobre Catalunya (desembre-febrer).\n1939 Ocupació de Tarragona (15 gener). Caiguda de Barcelona (26 gener). Últimes Corts republicanes en territori de l’Estat espanyol, a Figueres (1 febrer). Caiguda de Girona (4 febrer). Final de la guerra civil a Catalunya (10 febrer). Exili de milers de catalans. Dimissió d’Azaña (27 febrer). Constitució del Consell Nacional de Defensa, a Madrid (Casado) (5 març). Ocupació de Madrid (28 març). Ocupació de València (30 març). Fi de la guerra civil (1 abril).\nDIARI DE LA GUERRA CIVIL ESPANYOLA\nABANS DE LA GUERRA TRIOMF DEL FRONT POPULAR: LES ESQUERRES TORNEN AL PODER\nCREIXEN LES TENSIONS ENTRE LES DRETES I LES ESQUERRES\n16 febrer Eleccions Generals. El dia 18 es coneixen els resultats: gran triomf del Front Popular, liderat per Azaña (272 sobre 484 diputats). A Catalunya, victòria del Front d’Esquerres.\n4 abril Reunió de les Corts per primera vegada després de les eleccions de febrer.\n28 abril Assassinat del germans Badia (Miquel i Josep) per pistolers de la FAI, a Barcelona.\n6 maig Manuel Azaña, president de la República Espanyola.\nJuny Mola i Fal Conde arriben a un acord fixant l’aixecament militar per a una data entre el 10 i el 20 de juliol de 1936.\nJULIOL 1936 SUBLEVACIÓ MILITAR CONTRA LA REPÚBLICA\nCOMENÇA LA GUERRA CIVIL ESPANYOLA\nMADRID I BARCELONA RESISTEIXEN L’EMBAT FEIXISTA\n12 juliol Un oficial socialista, José Castillo, tinent de carrabiners de la Guàrdia d’Assalt, és assassinat a primeres hores de la tarda per uns pistolers falangistes a Madrid.\n13 juliol Com a represàlia per la mort del tinent Castillo, és assasinat per membres de la policia a Madrid el diputat José Calvo Sotelo, líder del partit monàrquic.\n14 juliol Intercanvi de trets entre la Guàrdia d’Assalt i grups de falangistas als voltants del cementiri de Madrid, mentres es fan els enterraments de José Castillo i Calvo Sotelo. Moren quatre persones.\n17 juliol A les 5 de la tarda comença l’aixecament militar contra la República, a Melilla. Sublevació militar de la Legió Estrangera al Marroc. El general Manuel Romerales, oficial en cap de l’Exèrcit de l’Est, és assassinat pels rebels. A última hora de la tarda les colònies espanyoles al Marroc passen a mans dels rebels. El general Franco declara des de les Canàries l'”estat de guerra” a tot el territori espanyol. Els rebels dominen la situació. El govern, creient que es tracta d’un pronunciament, pren mesures insuficients.\n18 juliol L’aixecament militar s’estén per tota la península: els sublevats aconsegueixen el control d’una tercera part de l’Estat. La situació és molt incerta. A les 6 del matí, a Pamplona, Mola decreta l’estat de guerra: comença l’aixecament militar a la Península. Franco se subleva a les Canàries i fa una crida a les divisions i bases navals i marxa cap al Marroc. Queipo de Llano es fa amb el comandament de la II Divisió i amb escasses forces controla alguns punts estratègics de Sevilla. A Andalusia s’aixequen Jerez, Cadis, Algesires, Còrdova i Màlaga; dubtes a Granada. A Madrid es mobilitzen els sindicats i els partits d’esquerra recolzant al govern. Saliquet domina Valladolid i proclama l’estat de guerra. A Burgos és destituït el general Batet i s’estableix la llei marcial. Recolzament dels falangistes i dretans a Castella la Vella. Franco passa la nit a Casablanca. Dimissió del president del govern republicà Casares Quiroga i substitució per Martínez Barrio, que féu un intent de pactar amb Mola. Govern llampec de Martínez Barrio, que ni tan sols arriba a formar-se, en el que s’ofereix dues carteres a militars compromesos, entre elles el càrrec de Ministre de la Guerra al general Mola, cap dels militars sollevats. Fracassa l’intent. El general Cabanellas subleva les guarnicions d’Aragó i envia a Mola fusells i municions. La CNT respon amb la vaga general.\n19 juliol A la matinada, se subleva Barcelona i altres guarnicions. Guàrdies d’Assalt i voluntaris, principalment de la CNT-FAI, planten clara als sublevats. El general Mola se subleva a Pamplona amb la col.laboració del requetès. Aixecament a moltes ciutats de Castella la Vella i Lleó. Mallorca cau a mans dels nacionals. A les 11 del matí, el general Goded, procedent de Mallorca, que havia dominat, arriba a Barcelona i és detingut per les forces lleials a la República. Sublevacions a Vitòria, Oviedo i Cáceres. Sevilla passa a control dels rebels (Queipo de Llano) després de derrotar als efectius policials i a les milícies obreres. S’inaugura l’Olimpíada Popular a Barcelona, que no arribarà a fer-se per la lluita entre militars insurrectes i republicans. Formació d’un nou govern a Madrid presidit per José Giral, que decideix armar a les organitzacions sindicals i partits del Front Popular.\n20 juliol Fracassa l’aixecament militar a Madrid: atac contra el “Cuartel de la Montaña” i contra els sublevats de Getafe i Carabanchel que, després d’un combat breu però intens, són reduïts. Sublevació a Galícia i combats a La Corunya i Vigo. Durant tot el matí, són conquerits a Barcelona els últims reductes rebels. La CNT-FAI s’apodera de considerable armament i controla la ciutat. El general Sanjurjo mor en accident d’aviació quan venia de Lisboa per a fer-se càrrec de la direcció de l’aixecament militar. Comencen a perfilar-se ambdúes zones i s’organitzen columnes.\n21 juliol Creació a Barcelona del Comitè Central de Milícies Antifeixistes de Catalunya, per organitzar militarment les forces que lluitaren contra l’alçament a Catalunya. Dominat per la CNT-FAI, és el veritable òrgan de poder executiu a la ciutat.\n22 juliol Socialistes i comunistes catalans creen a Barcelona el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC).\n23-24 juliol Se celebren a Londres les primeres conversacions francobritàniques que conduïran a la creació del Comitè de No-intervenció.\n23 juliol El general Mola constitueix a Burgos la Junta de Defensa Nacional, integrada per militars. El general Cabanellas és nomenat president. Alacant en poder dels republicans. Mor Onésimo Redondo a Labajos (Segòvia).\n24 juliol Els primers milicians voluntaris catalans, la “Columna Durruti“, formada per uns 3.000 homes, la majoria treballadors, comandats per Buenaventura Durruti, surten de Barcelona per dirigir-se cap al front d’Aragó.\n25 juliol Durruti pren Casp. París decideix recolzar la República: avions francesos aterren a Barcelona. Alemanya decideix recolzar els sublevats. La jerarquia eclesiàstica espanyola recolza la sublevació militar i la considera una Croada.\n27 juliol Creació per decret del Consell de l’Escola Nova Unificada (CENU).\n28 juliol Arriben els primers avions enviats per Itàlia i Alemanya. Avions italians recolzen la sublevació feixista al Marroc. Fundació de la legió Còndor alemanya.\nAGOST 1936 CONSTITUCIÓ DEL COMITÈ DE NO-INTERVENCIÓ\nL’EXÈRCIT D’ÀFRICA ARRIBA A LA PENÍNSULA\nFRACASSA L’EXPEDICIÓ DEL CAPITÀ BAYO A MALLORCA\n1 agost Nou govern de la Generalitat de Catalunya, amb tres ministres del PSUC. Comencen els Jocs Olímpics de Berlín 1936. França renúncia, sota pressió britànica, a declarar la seva ajuda a la República Espanyola. França i la Gran Bretanya formen el Comitè de No-Intervenció.\n2 agost Tropes rebels de la Legió comencen a Sevilla l’avenç cap a Madrid. Decret republicà d’incautació de totes les indústries abandonades pels seus propietaris, que passen a ser administrades per comitès d’obrers. Capitulació de les casernes sublevades a València.\n3 agost La CNT-FAI crea la Federació de Sindicats Agrícoles de Catalunya.\n4-5 agost A Londres s’estableix l’acord de constitució del Comité de No-intervenció.\n5 agost L’Exèrcit d’Àfrica, amb el Terç i els regulars, travessen l’estret de Gibraltar i arriben a la Península (Algeciras).\n6 agost Procedent del Marroc, Franco fixa el seu quarter general a Sevilla. L’URSS s’uneix als acords del Comitè de No-intervenció, amb excepcions.\n7 agost L’Exèrcit d’Àfrica ocupa Almendralejo (Badajoz). Creació per decret de la Comissió d’Indústries de Guerra de la Generalitat, presidida per Josep Tarradellas.\n8 agost França tanca la frontera amb Espanya d’acord al Tractat de No-Intervenció. Eivissa i Formenteren tornen a ser controlades per la República. Mallorca segueix a mans dels nacionals. La Generalitat de Catalunya crea el Comitè d’Indústries de Guerra.\n10 agost Els nacionals ocupen Mérida (Badajoz). El govern republicà decreta la clausura de les institucions religioses.\n11 agost Creació del Consell d’Economia de la Generalitat de Catalunya.\n12 agost Els generals Goded i Fernández Burriel són afusellats a Montjuïc (Barcelona).\n14 agost El general Yagüe ocupa Badajoz i hi aplica una sagnant repressió (matança a la Plaça de Braus).\n16 agost Sota el comandament del capità Bayo, un contingent republicà de quasi 10.000 homes, procedent de Barcelona i València, desembarca a Mallorca, malgrat el bombardeig intens dels avions italians, però l’operació fracassà (3 setembre). Acaben els Jocs Olímpics de Berlín.\n19 agost Mor afusellat pels nacionals a Víznar (Granada) el poeta Federico García Lorca.\n21 agost La República transforma la Guàrdia Civil en Guàrdia Nacional Republicana i reorganitza la carrera diplomàtica.\n23 agost A la presó Model de Madrid són assassinats Melquíades Álvarez, Ruiz de Alda i Fernando Primo de Rivera, entre d’altres. Es creen a Madrid els tribunals populars (creació, entre d’altres, del Tribunal Especial de Madrid per a jutjar els delictes especials contra l’Estat).\n24 agost Itàlia i Alemanya s’adhereixen oficialment al Tractat de No-Intervenció.\n25 agost Arriba a Barcelona el cònsol soviètic Antonov Ovseenko.\n27 agost Primer bombardeig aeri sobre Madrid per junkers alemanys.\n27 agost i\n23 desembre Disposicions del Decret de Divisió Territorial de Catalunya, per les quals fou posada en vigor una nova estructura político-administrativa de la Catalunya de l’Estatut d’Autonomia. Dividia el territori català en 9 regions o vegueries i 38 comarques.\nSETEMBRE 1936 GOVERN LARGO CABALLERO\nGOVERN TARRADELLAS A LA GENERALITAT\n2 setembre Manuel Hedilla és nomenat a Valladolid cap provisional de la “Junta de Mando” de la Falange.\n3 setembre Els nacionals ocupen Talavera de la Reina (Toledo). El capità Alberto Bayo és obligat a retirar-se de Mallorca: els republicans són definitivament rebutjats de Mallorca.\n4 setembre El govern Giral dimiteix. Largo Caballero (PSOE) forma el primer govern de guerra, en el que entren, juntament amb republicans i socialistes, els comunistes.\n5 setembre Les tropes del general Mola ocupen Irun: els nacionals controlen el pas fronterer a França.\n9 setembre Primera reunió oficial del Comitè de No-intervenció, a Londres. Hi assisteixen 25 països, amb l’absència de Portugal. El tinent coronel Vicente Rojo intenta alliberar els hostatges segrestats pels nacionals a l’Alcàsser de Toledo des del 21 de juliol.\n13 setembre El general Mola ocupa Sant Sebastià. El govern republicà decideix enviar part de la reserva nacional d’or, via Cartagena, a la Unió Soviètica.\n14 setembre En una audiència concedida a 500 peregrins espanyols, Pius XI es refereix a l'”odi satànic cap a Déu” dels republicans espanyols.\n19 setembre Els nacionals ocupen Eivissa.\n22 setembre Prieto, ministre de Marina i Aire, ordena el trasllat de la flota republicana al Cantàbric.\n24 setembre Franco decideix retardar l’avanç cap a Madrid per a ajudar els assetjats a l’Alcàsser de Toledo.\n25 setembre Es prohibeix per decret qualsevol activitat política i sindical a la zona rebel.\n26 setembre Constitució del primer govern Tarradellas a la Generalitat de Catalunya, amb la participació del POUM i la CNT-FAI. Es dissol el Comitè Central de Milícies Antifeixistes de Catalunya. La CNT passa a formar part del govern de la Generalitat. Les tropes nacionals arriben a Toledo. Decret nacional que anul.la la Reforma Agrària i restitueix les terres als antics propietaris.\n27 setembre El general Varela trenca el cercle de l’Alcàsser de Toledo. El PSUC entra en el govern de la Generalitat de Catalunya.\n28 setembre El Comitè de No-Intervenció refusa considerar les acusacions contra Portugal.\n29 setembre La Junta de Defensa de Burgos declara Franco “generalíssim” de tots els exèrcits.\n30 setembre Primeres decisions del govern Largo Caballero per a incorporar a les milícies els efectius militars lleials a la República.\nSetembre Creació de la Junta de Seguretat Interior de Catalunya, per garantir l’ordre interior i posar fi a l’acció dels incontrolats. Fou suprimida el 5 de juny de 1937.\nOCTUBRE 1936 ESTATUT D’AUTONOMIA BASC\nFUNDACIÓ DE L’EXÈRCIT POPULAR\nLA GENERALITAT DE CATALUNYA REGULA PER DECRET LES COL.LECTIVITZACIONS\n1 octubre Promulgació de l’Estatut d’Autonomia del País Basc. A Burgos, Franco assumeix la Jefatura de l’Estat; és proclamat generalíssim dels exèrcits del nou estat espanyol.\n3 octubre Formació, a Burgos, de la Junta Técnica del Estado, amb funcions governamentals. El general Fidel Dávila n’és nomenat president.\n4 octubre Talavera de la Reina (Toledo) presa pels nacionals.\n5 octubre Creació de la Comissió de Propaganda de la Generalitat de Catalunya.\n6 octubre Creació per decret del Departament de Proveïments, dissolt el 6 de gener de 1938. L’URSS decideix ajudar la República espanyola.\n7 octubre José Antonio Aguirre, president del Govern basc. Fundació de les Brigades Internacionals a Albacete.\n8 octubre El general Varela a la província de Madrid.\n9 octubre Decret republicà de fundació de l’Exèrcit Popular, en el que s’integraren també milicians.\n12 octubre En un acte a la Universitat de Salamanca, Miguel de Unamuno s’enfronta al general Millán Astray.\n15 octubre Largo Caballero crea el Comissariat de Guerra i pren el comandament de totes les forces militars de la República.\n17 octubre Les tropes nacionals procedents de Galícia trenquen el cercle republicà d’Oviedo.\n18 octubre L’Exèrcit d’Àfrica ocupa Illescas (Toledo) i queda a només 17 kms. de Madrid.\n19 octubre Manuel Azaña, president de la República, acompanyat de tres ministres, abandona Madrid i es dirigeix a València.\n21 octubre Els nacionals ocupen Navalcarnero, aprop de Madrid.\n24 octubre El govern republicà nomena a Asensio sotsecretari de Guerra i a Pozas cap de l’Exèrcit del Centre. Decret de Col.lectivitzacions de la Generalitat de Catalunya (Decret de Col.lectivització i Control Obrer d’Indústries i Comerços), que col.lectivitza les empreses de més de 200 treballadors.\n25 octubre Signatura del pacte UGT-CNT. L’or de la República surt de Cartagena cap a Odessa: primer enviament de les reserves d’or espanyoles a l’URSS. Es detecta la presència de tropes alemanyes, conegudes com la “Legió Còndor”, per ajudar l’exèrcit franquista. Es crea l’Eix Berlín-Roma amb un tractat de cooperació entre Alemanya i Itàlia.\n26 octubre Creació per decret de l’Escola Popular de Guerra de Catalunya.\n27 octubre Els primers tancs russos arriben a Madrid.\n29 octubre Són afusellats a Madrid Ramiro de Maeztu i Ledesma Ramos.\n30 octubre Atac aeri contra Madrid: balanç del bombardeig, 16 persones mortes i 60 ferits.\nOctubre La República legalitza les ocupacions camperoles de terres de propietaris facciosos.\nNOVEMBRE 1936 EL GOVERN ES TRASLLADA A VALÈNCIA\nCOMENÇA LA BATALLA DE MADRID\n4 novembre Les forces franquistes ocupen Alcorcón, Leganés, Getafe y Cuatro Vientos situant-se a només 5 kms. de Madrid. Això força la reestructuració del govern de Largo Caballero, cercant una major unitat política, amb l’entrada de quatre ministres cenetistes: García Oliver, Frederica Montseny, Peiró i Juan López.\n6 novembre Franco llança una proclama als madrilenys convidant-los a la rendició. El Govern en ple abandona Madrid per anar-se’n a València i deixa formada una Junta Delegada de Defensa presidida pel general José Miaja, que es fa càrrec de la defensa de Madrid.\n7 novembre Primera fase de la batalla de Madrid: atac des del Sud per la columna del general Varela (l’atac durarà fins al 23 de novembre). Amb aquesta operació, comença l’atac directe de les tropes de Franco a Madrid: els milicians madrilenys i les tropes lleials resisteixen.\n8 novembre Participació de les primeres quatre brigades internacionals, a Madrid.\n13 novembre El general Varela pren el turó Garabitas, a la Casa de Campo de Madrid.\n14 novembre La “Columna Durruti”, amb Durruti al capdavant, que havia abandonat el front d’Aragó, arriba a Madrid per a la seva defensa.\n17 novembre Duríssims combats al Clínic de Madrid. L’aviació nacional segueix bombardejant la capital de l’Estat.\n18 novembre Alemanya i Itàlia reconeixen oficialment el govern de Franco a Burgos.\n19 novembre L’anarquista Durruti mor, en circumstàncies confuses, en la defensa de Madrid, davant la Ciutat Universitària.\n20 novembre Mor afusellat a Alacant José Antonio Primo de Rivera, cap de la Falange Española.\n23 novembre Franco suspèn els atacs contra Madrid.\n29 novembre Segona fase de la batalla de Madrid: l’assalt per l’Oest (durarà fins al 16 de gener de 1937).\nDESEMBRE 1936 LA REPÚBLICA AÏLLADA INTERNACIONALMENT\n1 desembre Estabilitzat el front de Madrid, les Corts de la República es reuneixen a València.\n6 desembre Creació per decret de l’Exèrcit Popular de Catalunya, reorganitzant les forces militars de Catalunya i intentant de militaritzar les milícies del Comitè Central de Milícies Antifeixistes, després de la seva dissolució. La seva formació real no arribà mai a acomplir-se.\n11 desembre Álvarez del Vayo es queixa davant la Societat de Nacions, a Ginebra, del suport de Portugal, Itàlia i Alemanya als nacionals i de l’aïllament polític i econòmic de la República espanyola afavorit pel Comitè de No-Intervenció. Sol.licita la condemna d’Itàlia i Alemanya per haver reconegut a Franco i ataca la no intervenció.\n15 desembre Els nacionals reemprenen l’ofensiva sobre Madrid intentant aïllar als republicans del Guadarrama tallant la carretera de La Corunya.\n17 desembre Constitució del Consell de Defensa d’Aragó, govern a l’Aragó.\n22 desembre Desembarca a Cadis el primer contingent de 3.000 “camises negres” italians.\nArriben a Càdis milers de voluntaris italians, que formaran el Corpo di Truppe Volontarie (CTV).\n23 desembre Decret amb el que el govern de la República reconeix oficialment el Consell de Defensa d’Aragó.\n24 desembre L’exèrcit republicà d’Andalusia llança una ofensiva en el sector de Còrdova però fracassa. Queipo de Llano contraataca i conquesta uns 1.500 quilòmetres quadrats de terreny.\n27 desembre Ofensiva republicana contra Terol.\n30 desembre George Orwell s’allista en una milícia republicana (del POUM) per a lluitar contra el feixisme.\n31 desembre Mor Miguel de Unamuno a la seva casa de Salamanca, on estava retingut pels nacionals després del seu enfrontament amb Millán Astray.\nGENER 1937 PLA TARRADELLAS\n2 gener Es reemprenen els combats al front de Madrid. Els nacionals ocupen Villanueva del Castillo.\n8, 9 i 12 gener Decrets de S’Agaró (Pla Tarradellas).\n9 gener Creació de la Comissió de Responsabilitats de la Generalitat de Catalunya.\n10 gener Madrid es troba sota una intensa ofensiva de les tropes nacionals, per la qual cosa La Junta de Defensa Nacional ha donat l’ordre d’evacuar a la població civil.\n11 gener Els vaixells “Canarias” i “Almirante Cervera” bombardegen Málaga. Comença l’ofensiva contra la ciutat.\n14 gener Comença l’ofensiva dels nacionals contra Málaga.\n19 gener S’inaugura a Salamanca “Radio Nacional de España” dirigida per Antonio Tovar.\n30 gener Carta pastoral del cardenal Gomá titulada “La cuaresma de España” en la que es pronuncïa a favor dels rebels i culpa a massons, jueus i comunistes.\nFEBRER 1937 BATALLA DEL JARAMA\nFebrer-Març Tercera fase de la batalla de Madrid: l’assalt per l’Est. Aquesta ofensiva donà lloc a les batalles del Jarama i la de Guadalajara.\n6-23 febrer Batalla del Jarama: els nacionals no poden aconseguir l’objectiu d’aïllar Madrid de la resta de la zona republicana.\n8 febrer Els nacionals ocupen Málaga.\n15 febrer El general Miaja substitueix Pozas en el comandament del front del Jarama.\n16 febrer Últim intent nacional de trencar el front del Jarama.\n18 febrer Mor afusellat a Burgos el general Batet.\n23 febrer Miaja contraataca al Jarama. Els nacionals detenen l’atac i acaba la batalla del Jarama. La República promulga un decret de nacionalització d’empreses.\n24 febrer L’URSS prohibeix enviar voluntaris a Espanya.\n28 febrer L’Espanya nacional decreta com a himne nacional l’antiga Marcha Real, juntament amb el Cara al Sol, l’Oriamendi (himne carlí) i l’himne de la Legió.\nMARÇ 1937 BATALLA DE GUADALAJARA\nCOMENÇA LA CAMPANYA DEL NORD\n2 març La ració màxima de pa a Barcelona és de 250 grams per persona.\n5 març Primer congrés del Partit Comunista d’Espanya (PCE) durant la guerra, en el que es declara el recolzament a la democràcia i el rebuig a les idees trotskistes de revolució. En el ple del PCE es demana la unificació de l’exèrcit i la liquidació del trotskisme.\n8-21 març Batalla de Guadalajara, tercer intent fallit d’ocupar Madrid.\n10 març Les tropes italianes entren a Brihuega. Decideixen continuar el seu avanç, molt ràpid gràcias als motorizats. Comença la resistència republicana sota un temps fred i plujós.\n12 març Superioritat aèria republicana a Guadalajara.\n13 març Comença el contraatac republicà a Guadalajara. La divisió Littorio defensa Trijueque tot el dia, però Líster el reconquesta a la nit.\n15 març Continua l’avanç republicà a Guadalajara. La retirada italiana és molt més desordenada.\n18 març Els republicans reconquesten Brihuega. “La Vanguardia” passa a ser òrgan del govern de la Generalitat de Catalunya.\n21 març Acaba la batalla de Guadalajara. Franco es decideix a llançar la campanya del Nord.\n27 març Dimiteixen els consellers anarquistes de la Generalitat de Catalunya.\n31 març Mola i Vigón comencen l’ofensiva contra Bilbao, activant la guerra al Nord. Comença la campanya del Nord, contra la zona republicana, que comprenia Biscaia, la província de Santander i Astúries (menys Oviedo).\nABRIL 1937 L’AVIACIÓ ALEMANYA BOMBARDEJA GERNIKA\n3 abril La CNT declara que la revolució ha de continuar.\n5 abril L’exèrcit republicà planteja una gran ofensiva sobre Brunete.\n7 abril Acaba la primera fase de l’ofensiva nacional al Nord. El lehendakari basc Aguirre fa una crida a la resistència per ràdio.\n8 abril El PCE i el PSOE signen el “pacte de la unió”, comprometent-se a treballar conjuntament. L’acord crea tensions entre els socialistes i els anarquistes de la CNT.\n9 abril Miaja contraataca al Centre per a intentar desarticular l’ofensiva nacional al Nord.\n11 abril Als estudis de Hollywood es recapta prop d’un milió i mig de dòlars per a la causa republicana.\n16 abril El govern republicà restringeix les atribucions dels comissaris de guerra. Franco ha decidit la unificació de carlistes i falangistes. Els primers accepten, encara que no majoritàriament, la fussió, convençuts per Rodezno. A la Falange la situació és mes confusa. Aznar, Dávila i Garcerán expulsen Hedilla del seu despatx. Un escamot d’hedillistes intenta detenir a Dávila i es produeix un tiroteig i la posterior detenció de tots els implicats.\n18 abril El Consejo Nacional de Falange nomena Hedilla cap nacional.\n19 abril Decret d’unificació de carlistes i falangistes, pel que Franco decideix la creació de la Falange Española Tradicionalista y de las JONS (FET y de las JONS), suprimint els partits no frontpopulistes més o menys tolerats fins llavors. Tots els partits de dreta resten units en un partit únic, liderat per Franco.\n20 abril Les tropes republicanes es repleguen al “cinyell de ferro”, dispositiu de la defensa de Bilbao.\n23 abril Dissolució de la Junta de Defensa de Madrid.\n24 abril Es reemprèn l’ofensiva nacional al Nord. A la zona sublevada s’institucionalitza la salutació braç en alt. Hedilla renuncïa al seu lloc en la Junta Política recentment creada per Franco.\n25 abril Hedilla és detingut.\n26 abril Bombardeig alemany de la legió Còndor sobre Gernika, amb bombes de fòsfor.\n29 abril La IV Brigada navarresa entra a Gernika.\n30 abril Les forces republicanes han enfonsat el cuirassat “España” a les costes de Santander.\nMAIG 1937 FETS DE MAIG A BARCELONA\n1 maig Episodi de Santa María de la Cabeza. La Generalitat de Catalunya prohibeix la desfilada del Dia del Treball a Barcelona, arran dels incidents haguts els dies anteriors.\nMaig Fets de maig a Catalunya. Enfrontaments entre militants de la CNT-FAI i POUM contra forces de la Generalitat i militants del PSUC, UGT , ERC i Estat Català, sobretot a Barcelona. Conseqüències: persecució del POUM, enfortiment dels comunistes i pèrdua d’algunes competències de la Generalitat.\n3 maig Incidents a la Telefònica de Barcelona: membres de la Generalitat visiten la Telefònica de Barcelona preocupats per l’activitat que el Comitè de Censura de la CNT realitza sobre tot tipus de trucades oficials i es produeix un tiroteig.\n4 maig Vaga general i tiroteigs a Barcelona. El POUM lluita al costat de la CNT contra republicans i comunistes. Companys demana el retorn a la normalitat així com diversos dirigents anarquistes.\n5 maig El president Companys aconsegueix una treva entre els grups enfrontats.\n6 maig Fets de maig a Barcelona: lluites entre anarquistes i comunistes, enquadrats a la CNT i el POUM per un costat, i el PCE, per l’altre.\n8 maig L’ordre va restablint-se a Barcelona. Al Nord continua l’avanç nacional.\n11 maig El POUM és acusat dels incidents de Barcelona.\n13 maig Els ministres comunistes del govern republicà exigeixen la supressió del POUM. Els comunistes demanen en Consell de Ministres el càstig del POUM; Largo Caballero s’hi oposa.\n15 maig Largo Caballero presenta la dimissió després d’intentar formar un altre govern amb anarquistes i socialistes, que es boicotejat per comunistes. Azaña ofereix el càrrec a Negrín, molt més proper a la línia política comunista, que accepta. Comença el govern republicà del Dr.Negrín. Serà l’últim govern de la República (fins al març de 1939).\n17 maig Inauguració de l’Exposició Universal de París 1937.\n27 maig Suspensió del diari “La Batalla”, òrgan del POUM.\n29 maig L’aviació republicana bombardeja el cuirassat alemany “Deutschland”, a les costes d’Eivissa. A la zona nacional s’estableix la censura de premsa i impremta.\n30 maig Els republicans llancen una ofensiva en el front de Segòvia intentant descongestionar la tenalla de Bilbao. En represàlia pel bombardeig del “Deutschland”, l'”Admiral Scheer” bombardeja Almería.\nJUNY 1937 ELS NACIONALS OCUPEN BILBAO\n1 juny Gamir Ulíbarri pren el comandament de l’exèrcit republicà al País Basc en substitució de Llano de la Encomienda.\n3 juny Mor el general Mola a Alcocero (Burgos), en accident d’aviació, en circumstàncies misterioses. El substitueix en la direcció de l’exèrcit del Nord el general Dávila.\n8 juny Se signa l’ordre per a l’atac republicà a Osca, en un intent de descongestionar el front nord.\n11 juny Assassinat a Osca del general Lukacs de les Brigades Internacionals.\n13 juny Les tropes de Solchaga trenquen el “cinyell de ferro” de Bilbao.\n16 juny Els republicans llancen un dels atacs més durs de la guerra contra Osca. Comença la repressió contra el POUM dirigida directament por la policia soviètica. La policia secreta arresta a la majoria dels líders del POUM, menys Andreu Nin.\n17 juny El govern basc abandona Bilbao. Andreu Nin, líder del POUM, és detingut a Barcelona.\n19 juny Els nacionals ocupen Bilbao.\n20 juny Possible assassinat d’Andreu Nin, dirigent del POUM, a la presó d’Alcalá de Henares a mans de russos. La desmoralització de l’exèrcit gudari és total.\n21 juny A França dimiteix el Govern del Front Popular del socialista Léon Blum.\n30 juny Les tropes de Franco continuen el seu avanç per l’oest de Biscaia.\nJULIOL 1937 BATALLA DE BRUNETE\n1 juliol Publicació de la Carta Col.lectiva de l’Episcopat Espanyol: carta col.lectiva dels bisbes espanyols a favor de Franco. No la signen ni Múgica ni Vidal i Barraquer.\n6-25 juliol Batalla de Brunete: és la primera ofensiva de l’Exèrcit Popular; d’aquesta manera, la República tracta de disminuir la pressió dels nacionals en el front Nord.\n6 juliol Els republicans ataquen Brunete, a l’oest de Madrid. Líster ocupa el poble a les 7 del matí.\n9 juliol “El Campesino” ocupa Quijorna.\n11 juliol En el que serà el darrer avanç de l’exèrcit republicà a la batalla, Miaja conquesta Villanueva del Pardillo.\n12 juliol El govern francès obre la frontera. Se signa a Salamanca un acord econòmic entre l’España nacional i Alemanya.\n14 juliol Prieto ordena a les seves tropes passar a la defensiva a Brunete.\n19 juliol Contraofensiva nacional a Brunete. La Legió Còndor bombardeja Villanueva de la Cañada. Hi ha moltes baixes d’ambdos bàndols, però la batalla sigueix sense decidir-se.\n25 juliol Els nacionals ocupen definitivament Brunete. La batalla ha acabat.\nAGOST 1937 BATALLA DE BELCHITE\n2 agost El líder feixista Hedilla ingressa a la presó de Las Palmas, on passarà quatre anys.\n9 agost Per decret de Prieto s’organitza el SIM.\n10 agost Decret de dissolució del Consell d’Aragó, que estava controlat per la CNT. El signa Prieto.\n13 agost Comença l’atac dels nacionals a Santander.\n14 agost Les brigades navarreses ataquen per Reinosa i el CTV pel port de l’Escudo aconseguint ambdos objectius. A València, el govern prohibeix les crítiques a l’ URSS a la premsa anarquista i trotskista.\n22 agost Els nacionals avancen cap a Santander. Prieto demana a Gamir Ulíbarri que resisteixi tres dies per a poder llançar una ofensiva a Belchite.\n6 setembre Batalla de Belchite: segona ofensiva republicana; nou intent de treure pressió al front del Nord.\n23 agost Comença la batalla de Belchite. Al front del Nord els nacionals continuen el seu avanç per Santander. Comença l’evacuació de la ciutat. Es crea a Salamanca el “Servicio Nacional del Trigo“.\n24 agost Els republicans ataquen Quinto i ocupen Codo a l’Aragó. A Santander la posició republicana és desesperada.\n26 agost Segueixen els atacs republicans a la zona de Belchite. Els nacionals ocupen Santander.\n27 agost Es dissol la Junta de Defensa del nord d’Espanya.\n28 agost Decret republicà que permet la militarització de qualsevol indústria.\n29 agost Franco és nomenat doctor honoris causa de la Universitat de Valladolid.\nSETEMBRE 1937 GOVERN REPUBLICÀ SOTA CONTROL COMUNISTA\n1 setembre Comença l’ofensiva nacional d’Astúries. Fundació a Madrid de la “Alianza de la Juventud contra el Fascismo“.\n4 setembre Un cop ocupat Santander, els nacionals comencen la penetració a Astúries. Segueixen els combats a l’Aragó.\n6 setembre Els republicans ocupen finalment Belchite.\n13 setembre La Generalitat de Catalunya crea el Servei de Cultura al Front. Els nacionals avancen per Astúries. A Ginebra, Negrín presideix l’ Assemblea de la Societat de Nacions.\n14 setembre Signatura del Tractat de Noyon contra la “pirateria” en el Mediterrani.\n15 setembre El govern Negrín passa a controlar la CNT i el POUM.\n20 setembre Aranda ocupa el port de Pajares.\n27 setembre Batalla ferotge entre les tropes nacionals i les Brigades Internacionals a Fuentes de Ebro.\n29 setembre Espanya demana a Ginebra, a la Societat de Nacions, el restabliment de la seva llibertat de comerç.\nOCTUBRE 1937 LARGO CABALLERO ARRESTAT\nAMB LA CAIGUDA DE GIJÓN, DESAPAREIX EL FRONT DEL NORD\nBARCELONA, CAPITAL DE LA REPÚBLICA\n1 octubre Largo Caballero és apartat de la direcció de la UGT. Els nacionals ocupen Covadonga. Sessió extraordinària de les Corts republicanes a València.\n5 octubre El president nord-americà Roosevelt condemna l’agressió feixista a Espanya.\n7 octubre Decret republicà d’expropiació sense indemnització de les terres dels sollevats. Es crea a la zona nacional el “Servicio Social“, obligatori per a totes les dones.\n12 octubre El Congrés del PCE acorda el suport total al govern de Negrín.\n17 octubre Largo Caballero és arrestat a Madrid. La 4ª Brigada navarresa travessa el riu Sella. El Consejo Soberano de Asturias, presidit per Belarmino Tomás, decideix l’evacuació del territori.\n21 octubre Els nacionals ocupen Gijón i Avilés. Desapareix el front Nord.\n28 octubre S’anuncia el trasllat del govern a Barcelona.\n31 octubre El govern republicà trasllada la seva seu a Barcelona, que d’aquesta manera es converteix en la capital de la República.\nNOVEMBRE 1937 EL GOVERN BASC EXILIAT A BARCELONA\n2 novembre El govern basc es trasllada a Barcelona.\n11 novembre L’Espanya nacional i la Gran Bretanya estableixen relacions comercials.\n19 novembre Un nou decret de Franco crea el Consejo Nacional del Movimiento.\n20 novembre Decret d’Intervencions Especials: la Generalitat de Catalunya instaura l’economia dirigida.\n25 novembre Es clausura l’Exposició Internacional de París.\nDESEMBRE 1937 COMENÇA LA BATALLA DE TEROL\n1 desembre El Japó reconeix oficialment el govern de Franco.\n2 desembre Fernández Cuesta és nomenat secretari general de Falange.\n6 desembre Uruguai reconeix oficialment el govern de Franco.\n8 desembre Els nacionals bombardegen Barcelona. Els republicans, en represàlia, bombardegen Palma de Mallorca.\n11 desembre El líder sindical anarquista Àngel Pestaña mor a Barcelona.\n22 febrer ’38 Batalla de Terol: tercer projecte d’ofensiva republicana per a evitar el projecte franquista d’atacar Madrid.\n15 desembre Comença l’atac republicà contra Terol. Rey d´Harcourt dirigeix la defensa de la ciutat. Franco ordena enviar reforços.\n18 desembre En condicions climàtiques duríssimes continua a Terol l’avanç republicà amb la presa de La Muela de Teruel.\n21 desembre Les forces republicanes assetgen Terol.\n22 desembre Dues divisions republicanes entren a Terol. Franco decideix suspendre l’ofensiva sobre Madrid i recuperar Terol.\n24 desembre Contraatac nacional a Terol, dirigit pel general Varela. L’intens fred paralitza la lluita.\n29 desembre Segueix l’ofensiva nacional sobre Terol. La resistència dels republicans és aferrissada però al final són desallotjats de La Muela.\nELS REPUBLICANS RECUPEREN TEROL\nPRIMER GOVERN DE FRANCO\n1 gener Segueix la batalla de Terol. Els republicans ataquen amb duresa La Muela.\n5 gener Neix a Roma el príncep Joan Carles de Borbó.\n7 gener Després d’evacuar als civils, Rey d´Harcourt es rendeix a Terol. Els republicans recuperen Terol: les tropes nacionals es rendeixen a les forces republicanes a Terol, encara que els franquistes segueixen acosant.\n11 gener El líder del partit laborista britànic Attlee visita Madrid per donar suport a la República.\n18 gener Es reemprèn la lluita a Terol. Entra en combat el cos d’exèrcit marroquí a les ordres de Yagüe. Comença el replegament republicà.\n21 gener La força aèria republicana bombardeja Salamanca.\n22 gener Els republicans es retiren a l’altre costat del riu Alfambra.\n23 gener Dissolució de la Comissió d’Indústries de Guerra de Catalunya.\n28 gener Turquia reconeix el govern de Franco.\n30 gener Franco dissol la Junta Técnica del Estado i constitueix el primer govern, el “Govern de Burgos“, en el que assumeix la jefatura. Serrano Suñer, Martínez Anido i Fernández Cuesta són alguns dels ministres del nou govern, que durarà fins el 9 d’agost de 1939.\nELS NACIONALS RECUPEREN TEROL\n1 febrer Les Corts republicanes es reuneixen a Montserrat, presidides per Martínez Barrio. Promulgació de l’Estatut d’Autonomia de Galícia, que no va arribar a tenir vigència.\n5-7 febrer Batalla de l’Alfambra (els nacionals pretenen l’encerclament de Terol).\n5 febrer Comença la segona ofensiva nacional sobre Terol que dóna inici a la batalla d’Alfambra.\n7 febrer El front republicà de Terol es trenca en tres punts.\n17 febrer Yagüe travessa el riu Alfambra i avança vuit quilòmetres.\n20 febrer Es tanca l’encerclament nacional sobre Terol. “El Campesino” queda aïllat a la ciutat i ha d’obrir-se pas amb grans dificultats.\n22 febrer Els nacionals tornen a fer-se amb el control de Terol i fa presoners a 14.500 soldats republicans.\n27 febrer El PCE insisteix en unificar el PSOE amb els comunistes.\nLES BOMBES FEIXISTES CASTIGUEN SEVERAMENT BARCELONA\n1 març Manifest de més de 200 intel.lectuals del món hispà en favor de l’Espanya democràtica i la República. Entre els signants figuren noms com Pablo Picasso, Juan Ramón Jiménez, Pere Bosch Gimpera, Vicente Aleixandre, Miguel Hernández, Rafael Alberti, Joaquim Xirau, Jacinto Benavente, etc.\n2 març Es fa públic a la zona nacional un decret que elimina la llibertat d’expressió i reunió.\n6 març Barcelona és bombardejada per avions italians. Destructors republicans enfonsen el creuer “Baleares” a l’alçada del cap de Palos.\n9 març Després de l’èxit de Terol, comença l’ofensiva nacional al sud de l’Ebre amb l’objectiu final d’arribar al Mediterrani i tallar la zona republicana en dos. A Burgos es promulga el “Fuero del Trabajo“.\n10 març Els nacionals recuperen Belchite.\n12 març Abolició del divorci a la zona nacional.\n15 març Els nacionals ocupen Alcañiz (Terol).\n16 març Campanya comunista contra Indalecio Prieto.\n16-18 març Barcelona pateix 13 atacs aeris per part de l’aviació italiana. Els bombardeigs es dirigeixen sobre la població civil, no contra objectius militars. Moren més de mil persones, entre elles el vicecònsul de França a Barcelona. La Catedral de Barcelona és bombardejada.\n17 març Els nacionals ocupen Casp. El cap del Govern de París, Léon Blum, reobre la frontera francesa per donar pas a les armes destinades a la República.\n21 març Abolició dels matrimonis civils a la zona nacional.\n22 març Comença la campanya del Maestrat.\n27 març El cos d’exèrcit marroquí entra a Fraga: els nacionals ocupen Fraga.\n28 març Els nacionals ocupen Barbastro.\n29 març Solchaga i Moscardó arriben al riu Cinca. Bombardeig sobre Tarragona.\n30 març Pressionat pel PCE, Indalecio Prieto dimiteix\nLLEIDA ÉS OCUPADA PELS NACIONALS\nFRANCO ABOLEIX L’ESTATUT D’AUTONOMIA DE CATALUNYA\nELS NACIONALS ARRIBEN AL MEDITERRANI: LA REPÚBLICA PARTIDA EN DOS\n3 abril Els nacionals, dirigits per García Valiño, ocupen Gandesa. Malgrat la dura defensa de “El Campesino”, Yagüe ocupa Lleida.\n5 abril Des de Burgos, després d’entrar les primeres tropes nacionals al territori català, Franco decreta l’abolició de l’Estatut de Catalunya. Nou govern de Negrín, sense Indalecio Prieto. Es consuma la caiguda de Prieto. Negrín assumeix la cartera de Defensa.\n6 abril Creació a Burgos del “Servicio Nacional de Reforma Económica i Social de la Tierra“: comença formalment la contrareforma agrària.\n7 abril Els nacionals ocupen Tremp i Camarasa.\n8 abril El president del govern francès Léon Blum dimiteix a París. El nou president és Daladier.\n9 abril El líder del partit catòlic català, Manuel Carrasco i Formiguera, és executat a Burgos pels franquistes. El Vaticà envia una nota de protesta al general Franco.\n15 abril Els nacionals (Camilo Alonso Vega) ocupen Vinaròs: les tropes nacionals arriben al Mediterrani i la zona republicana queda partida en dos. Catalunya queda aïllada de la resta de la República. França torna a tancar la frontera.\n16 abril Nous bombardeigs sobre Barcelona.\n18 abril La 62ª Divisió nacional ocupa Vielha i la vall d’Aran.\n19 abril Els nacionals (Yagüe) ocupen Tortosa.\n20 abril Nous atacs aeris sobre Barcelona.\n22 abril “Ley Serrano Súñer“: els franquistes imposen la censura de premsa.\n23 abril Comença la batalla de Llevant, en un intent dels nacionals d’atacar València.\n29 abril Durruti és honorat, a títol pòstum, com a tinent coronel de l’exèrcit republicà espanyol.\nPROGRAMA DELS TRETZE PUNTS DE NEGRÍN\nSAGNANT BOMBARDEIG SOBRE GRANOLLERS\n1 maig Negrín fa públics els seus “13 puntos para una España en paz” (“13 puntos para la victoria“), per acabar amb la guerra. El programa, però, no té cap acollida.\n4 maig El Vaticà reconeix oficialment el règim de Franco.\n11 maig La República autoritza el culte catòlic, sempre que se celebri en privat. Portugal (presidit pel dictador Salazar) reconeix oficialment el govern de Franco.\n12 maig Atac aeri sobre Barcelona: 50 morts.\n14 maig Atac aeri al port de Barcelona. André Malraux visita Barcelona. Mor a Málaga el general Cabanellas.\n21 maig A la zona nacional es prohibeix l’ús de noms que no figuren en el santoral catòlic o els de caire separatista. L’exèrcit republicà comença una maniobra divergent sobre Sort, Tremp i Balaguer que fracassarà totalment.\n28 maig Bombardeig sobre l’àrea portuària de Barcelona\n29 maig Es crea el GERO, dirigit per Hernández Saravia. El formen l’Exèrcit de l’Est, comandat per Perea i l’Exèrcit de l’Ebre comandat per Modesto.\n31 maig Bombardeig sobre Granollers: més de 200 morts i uns 450 ferits. Franco visita les seves tropes a Vinaròs.\nSEGUEIX L’OFENSIVA NACIONAL A CATALUNYA, MAESTRAT I OSCA\n2 juny Atacs nacionals a la zona de La Pobla de Segur.\n3 juny Atacs nacionals a la zona del Maestrat i a la “Bossa de Bielsa”.\n8 juny Bombardeig sobre Figueres: 39 morts.\n12 juny El president del govern francès Daladier ordena tornar a tancar la frontera amb Espanya.\n13 juny Els nacionals (Aranda) ocupen Castelló de la Plana. França tanca la frontera espanyola.\n16 juny Els nacionals eliminen la “Bossa de Bielsa”. Rojo ordena una ofensiva parcial de l’Exèrcit de l’Est: contraatacs de tropes republicanes, comandades pel general Rojo, a La Pobla de Segur.\n26 juny L’aviació nacional bombardeja Alacant.\nCOMENÇA LA BATALLA DE L’EBRE\n1 juliol Atacs aeris italians sobre Badalona i Blanes.\n4 juliol Els nacionals travessen el riu Túria en la seva ofensiva sobre València.\n5 juliol El Comitè de No-Intervenció presenta un pla per treure els voluntaris estrangers d’Espanya. El pla està dirigit tant als voluntaris estrangers de les Brigades Internacionals com als soldats alemanys de la legió Còndor i els italians del CTV.\n13 juliol Varela comença les operacions per a acabar amb la bossa de resistència republicana de Mora de Rubielos, molt fortificada. “Neteja cultural” a la zona nacional: els llibres, les pintures, les escultures, els gravats, etc. han de transmetre “valors nacionalistes i cristians”. Pintures clàssiques, com la Maja de Goya (considerada una obra pornogràfica), queden prohibides al públic. El català, i les altres llengües no castellanes, queden prohibides (només s’acceptarà la llengua castellana).\n16 juliol Els nacionals trenquen el front de Mora de Rubielos.\n18 juliol El president de la República, Manuel Azaña, demana en un discurs públic que es deturi la guerra i promet “Pau, Pietat i Perdó”, per als que van aixecar-se contra el poder legítim.\n19 juliol Durant els atacs aeris diaris sobre Barcelona, una bomba impacta en la Catedral, causant greus danys. Comença a Extremadura una ofensiva nacional contra la bossa de Don Benito.\n24 juliol Queipo de Llano ocupa Don Benito, Villanueva de la Serena i Castrena.\n25 juliol A les 0:15 hores, les tropes republicanes travessen l’Ebre per sorpresa i per diversos punts, entre Mequinensa i Amposta, i progressen fins als afores de Gandesa. L’objectiu és ocupar la vital zona de Gandesa i, en cas d’èxit, continuar cap a Vinaròs unificant de nou les dues zones republicanes i evitar així que els nacionals avancin sobre València. Comença la decisiva batalla de l’Ebre, la més llarga i cruenta de tota la guerra civil (“Un altre Verdun“) (fins al 15 de novembre).\n26 juliol L’Exèrcit Popular avança per la vall de l’Ebre i recupera Móra d’Ebre.\n27 juliol Franco arriba a la zona de l’Ebre, per dirigir personalment les operacions de l’exèrcit nacional. Els Països Baixos reconeixen oficialment el règim de Franco.\n28 juliol Es deté l’ofensiva republicana. Tagüeña ataca inútilment Gandesa. Bombardeig sobre Tarragona.\n29 juliol Com a venjança per l’ofensiva republicana de l’Ebre, els nacionals bombardegen València, Alacant i Dènia. Els atacs aeris van dirigits sobre blancs civils i militars.\n30 juliol Comencen els combats a la serra de Pàndols. Nous atacs republicans contra Gandesa i Vilalba, sense èxit.\n31 juliol Els continus bombardeigs frenen l’avanç republicà en la batalla de l’Ebre. Una delegació del Partit Socialista Belga visita Lluís Companys\nELS NACIONALS FRENEN L’AVANÇ REPUBLICÀ AL FRONT DE L’EBRE\n1 agost Els republicans passen a la defensiva a l’Ebre: comença una terrible batalla de desgast. L’escriptor nord-americà Theodore Dreiser visita Barcelona.\n4 agost Durs combats a Mequinensa, alt Guadalaviar i Móra d’Ebre.\n7 agost Els republicans han de retirar-se de Mequinensa, es veuen obligats a tornar a travessar l’Ebre.\n9 agost Ofensiva republicana al Segre: les tropes ataquen Balaguer i travessen el riu. Atacs nacionals del general Queipo de Llano a Castuera (Extremadura).\n10 agost Els nacionals, sota el comandament de Saliquet, avancen per Extremadura.\n11 agost El govern republicà posa sota control directe seu les indústries de guerra més importants. Segueixen els combats a la serra de Pàndols.\n12 agost Contraatac republicà a Castuera.\n13 agost Combat ferotge a la serra de Pàndols.\n14 agost Les forces nacionals frenen l’avanç dels republicans al front de l’Ebre. Franco conmina l’exèrcit republicà a retirar-se de la batalla de l’Ebre. Reunió entre el president de la República, Azaña, i el president del govern, Negrín.\n17 agost Negrín presenta el seu nou govern.\n18 agost Una comissió britànica arriba a Barcelona per a examinar les destrosses ocasionades pels bombardeigs diaris sobre la ciutat.\n19 agost Ofensiva nacional sobre Villalba de los Arcos.\n20 agost Yagüe comença l’ofensiva nacional a l’Ebre amb un gran desplegament d’artilleria. L’escriptor alemany Ernst Toeller visita Barcelona.\n24 agost Els nacionals avancen molt lentament a l’Ebre. Nombroses baixes en ambdos bàndols.\n29 agost Ofensiva republicana al front d’Extremadura.\n31 agost Al front de l’Ebre, ofensiva nacional a la Venta de Camposines, rebutjada pels republicans. Franco insisteix en una victòria militar total i rebutja qualsevol negociació de pau.\nNEGRIN CLAMA PER LA PAU\n1 setembre El govern republicà suspèn totes les execucions a mort.\n3 setembre L’alt comandament nacional decideix portar la batalla de l’Ebre fins a les últimes conseqüències i comença una ofensiva sobre el front de Gandesa dirigida per García Valiño: atac nacional a Gandesa.\n9 setembre S’endureixen els combats a les serres de Cavalls i Pàndols. El Dr.Negrin i l’ambaixador a la Gran Bretanya i el Duc d’Alba, primer ministre de Franco, trenquen les negociacions secretes de pau, sense cap resultat.\n16 setembre Nou atac aeri sobre el port de Barcelona.\n18 setembre Els nacionals llancen una altra ofensiva sobre la Venta de Camposines. L’avanç és molt lent perque les tropes de Modesto es defensen bé a les serres.\n21 setembre Negrín demana a la Societat de Nacions la retirada de tots els alemanys i italians de la guerra d’Espanya.\n29 setembre Les Corts espanyoles es reuneixen a Sant Cugat del Vallès. Pacte de Munic: Chamberlain, Daladier, Hitler i Mussolini signen l’acord que suposa el desmembrament de Txecoslovàquia.\nLES BRIGADES INTERNACIONALS ES RETIREN DE LA GUERRA\n2 octubre Segueix el lent avanç nacional en el front de l’Ebre. Les brigades navarreses es troben a un quilòmetre de la Venta de Camposines.\n8 octubre Atac aeri nacional sobre un tren civil parat a l’estació de Sant Vicenç de Calders: 30 morts.\n10 octubre Els nacionals arriben a la Venta de Camposines.\n21 octubre El govern republicà accepta les condicions establertes pel tractat de no intervenció en la guerra i anuncia oficialment la retirada de les Brigades Internacionals del front.\n24 octubre Comença a Barcelona el procés contra el POUM.\n25 octubre Negrín fa un discurs de comiat als voluntaris estrangers de les Brigades Internacionals.\n28 octubre Ramon Franco, germà del general Franco, mor en accident d’aviació. Desfilada de comiat de les Brigades Internacionals a Barcelona: un gran nombre de ciutadans els aclamen.\n29 octubre Acaba el procés contra el POUM amb diverses condemnes de presó.\n30 octubre Comença l’ofensiva nacional sobre l’Ebre. La 1ª Divisió navarresa ocupa la serra de Cavalls.\nELS NACIONALS GUANYEN LA BATALLA DE L’EBRE\n3 novembre Els nacionals ocupen la serra de Pàndols.\n4 novembre S’ensorra definitivament el sistema defensiu que Líster havia disposat a l’Ebre.\n6 novembre Ofensiva republicana a Fraga.\n7 novembre El front republicà de l’Ebre comença a trencar-se. Els nacionals (García Valiño) arriben a Móra d’Ebre. Des de llavors, l’únic objectiu de Modesto serà el de fer tornar a travessar l’Ebre a les seves tropes en les millors condicions possibles.\n8 novembre Franco anuncia que no hi haurà amnistia política i sí en canvi càstigs severs contra els que van oposar-se als seus objectius.\n13 novembre Julián Besteiro, lider socialista moderat de Madrid, visita el govern a Barcelona, per a mostrar el seu enfadament per la influència dels comunistes a Catalunya.\n15 novembre El front de l’Ebre es trenca i les tropes republicanes es retiren totalment. Les últimes tropes de Modesto travessen l’Ebre. Líster ha deixat a García Valiño 4.607 presoners. Final de la batalla de l’Ebre: les últimes tropes republicanes creuen en sentit invers l’Ebre. Des de l’inici de la batalla (25 juliol), l’Exèrcit Popular ha deixat 30.000 morts i 20.000 presoners. El front resta igual que al començament de la batalla. Negrín i Azaña assisteixen a la desfilada de comiat de les Brigades Internacionals a Barcelona. Amb discursos de Negrín i “La Pasionaria”, s’agraeix l’esforç als voluntaris estrangers que han defensat la República i la democràcia.\n22 novembre El govern català rep aliments dels Estats Units.\nCOMENÇA L’OFENSIVA NACIONAL SOBRE CATALUNYA\n10 desembre El mal temps retarda l’ofensiva nacional sobre Catalunya.\n18 desembre L’exrei Alfons XIII rep de Franco la nacionalitat espanyola.\n23 desembre Comença l’ofensiva nacional sobre Catalunya. El front republicà es trenca en diversos punts.\n24 desembre Mor als 76 anys el general Severiano Martínez Anido.\nTARRAGONA I BARCELONA CAUEN EN MANS FRANQUISTES\n4 gener Continua l’avanç nacional a Catalunya amb l’ocupació d’Artesa de Segre i Les Borges Blanques. Les tropes de Modesto, nucli bàsic de l’exèrcit republicà, estan pràcticament destrossades.\n5 gener El govern republicà decreta la mobilització total. Per tal de descongestionar el front català, la República llança una ofensiva a Extremadura.\n12 gener Ruptura del front republicà a Les Borges Blanques.\n13 gener Els nacionals ocupen Tortosa.\n15 gener Els nacionals ocupen Tarragona i Reus: Juan Bautista Sánchez entra a Tarragona i Yagüe a Reus.\n23 gener El govern republicà decreta, després de trenta mesos de lluita, l’estat de guerra. L’ordre nomena Miaja generalíssim de las forces de Terra, Mar i Aire, cosa que el converteix pràcticament en cap civil i militar del territori republicà.\n24 gener Les tropes de l’exèrcit nacional arriben al Llobregat.\n26 gener Caiguda de Barcelona en mans de l’exèrcit franquista: les tropes de Yagüe i Solchaga entren a Barcelona sense trobar resistència. El govern de Negrín s’ha traslladat a Figueres. Hernández Saravia, cap del GERO, és substituït pel general Jurado.\nLES TROPES FRANQUISTES ARRIBEN A LA JONQUERA\nEL PRESIDENT DE LA REPÚBLICA, MANUEL AZAÑA, PRESENTA LA SEVA DIMISSIÓ\n1 febrer Els nacionals (García Valiño) ocupen Vic. Reunió de les Corts republicanes (l’últim cop que ho fan a l’Estat espanyol) al castell de Figueres.\n3 febrer Primers contactes a Madrid entre el coronel Casado i Besteiro, ambdos partidaris de negociar amb Franco la pau.\n4 febrer Els nacionals (Solchaga) ocupen Girona. L’Estat Major Central republicà intenta salvar el seu exèrcit fent-lo passar a França.\n5 febrer Azaña, Martínez Barrio, Companys i Aguirre travessen la frontera francesa. Els nacionals (Muñoz Grandes) ocupen La Seu d´Urgell. A Madrid, Casado s’entrevista amb el tinent coronel Centaño, agent de Franco.\n8 febrer Els nacionals (González Ubieta) ocupen Menorca. Els nacionals (Solchaga) ocupen Figueres. Negrín travessa la frontera. Decret nacional pel que es cessa a 15.000 funcionaris de la Generalitat de Catalunya.\n9 febrer Publicació de la “Ley de Responsabilidades Políticas“: s’institucionalitza la depuració franquista dels funcionaris de l’Estat.\n10 febrer Les tropes de Franco, ocupada tota Catalunya, arriben a la frontera francesa a Port-Bou i La Jonquera. La guerra a Catalunya ha acabat. Uns 100.000 civils i 200.000 soldats republicans han creuat els Pirineus. Comencen a funcionar a França els camps de concentració per als refugiats espanyols. Procedent de França, Negrín aterra a Alacant i anima a continuar la resistència.\n11 febrer Els nacionals ocupen Llívia.\n21 febrer Franco presideix a Barcelona la Desfilada de la Victòria, en la que hi participen més de 100.000 homes.\n22 febrer Mor a Cotlliure el poeta Antonio Machado.\n23 febrer El Comitè Central del PCE llança un manifest en el que sosté que la resistència és possible i que només ella permetrà salvar milers de vides. Casado prohibeix la circulació de “Mundo Obrero”.\n25 febrer Casado, del que Negrín coneix les seves activitats conspiratòries, és ascendit a general.\n27 febrer Negrín presideix a l’aeròdrom Los Llanos un consell de guerra. Només Miaja recolza les tesis de Negrín, referents a continuar la lluita. A París, Azaña presenta la seva dimissió com a president de la República. El Regne Unit i França, al complir-se un mes de la caiguda de Barcelona, reconeixen oficialment el govern de Franco.\nELS NACIONALS OCUPEN MADRID, SENSE TROBAR RESISTÈNCIA\nVALÈNCIA OCUPADA PELS NACIONALS\n3 març Negrín nomena comandants militars d’Alacant, Múrcia i de la base naval de Cartagena a Vega, Mendiola i Galán respectivament. Tots són comunistes.\n4 març La base de Cartagena decideix oposar-se al nomenament de Galán i se subleva. Participen en la sublevació membres de la quinta columna i presoners alliberats. Buiza amenaça als sublevats i aquests alliberen Galán, però diversos oficials es fan forts al parc d’Artilleria i demanen ajuda a Franco.\n5 març Una brigada afecta al Govern entra a Cartagena i comença a dominar la situació. A mitjanit, Casado anuncia des de Madrid la constitució del “Consejo Nacional de Defensa“, amb recolzament anarquista i amb l’oposició dels comunistes. Casado acabava de protagonitzar un cop d’estat antirrepublicà, amb la intenció de posar fi a la guerra.\n6 març A Madrid comença la lluita entre casadistes i comunistes. La flota republicana es trasllada a Bizerta (Tunícia). Els nacionals ocupen Cartagena.\n7 març A Cartagena la situació es ressol a favor de la República. Els vaixells nacionals que van en ajuda dels sublevats han de recular, però el “Castillo de Olite” i el “Castillo de Peñafiel” entren a Cartagena desconeixent la situació. Una bateria governamental obre foc i enfonsa al “Castillo de Olite”. A Madrid la situació de Casado empitjora.\n8 març Casado, cada cop més aïllat, demana l’ajut del IV Cos d’Exèrcit.\n12 març Els comunistes veuen reduïdes les seves posicions als “Nuevos Ministerios” d’on seran desallotjats pels casadistes. La lluita ha acabat. Molts comunistes són empresonats. Acaba la resistència comunista contra el cop antirepublicà a Madrid: Barceló és afusellat per ordre del coronel Casado.\n13 març Comencen les conversacions entre Casado i el govern de Burgos.\n14 març Casado explica per Ràdio Madrid que la seva missió és aconseguir una pau honrosa que satisfagui als que han lluitat. El missatge senta malament a Burgos i les negociacions se suspenen.\n22 març El “Consejo de Defensa” accepta la rendició sense condicions.\n25 març El “Consejo de Defensa” demana com a única condició als nacionals que es justifiqui l’actuació de la Junta de Casado. Burgos trenca les negociacions.\n26 març Franco ordena a les seves tropes que comencin l’ofensiva de la victòria. Els marroquís de Yagüe trenquen el front per Peñarroya, sense trobar resistència.\n27 març El govern de Burgos s’addereix al Pacte Antikomintern.\n28 març Les tropes nacionals entren a Madrid, sense trobar resistència. Franco, ignorant les propostes de Casado, havia decidit la capitulació incondicional.\n30 març La República s’ensorra totalment: els nacionals ocupen València i Alacant.\n31 març Signatura a Burgos del “Tractat germanoespanyol d’amistat”.\nACABA LA GUERRA CIVIL AMB LA VICTÒRIA DELS NACIONALS\n1 abril El general Franco dóna el darrer i victoriós comunicat de guerra. Últim parte oficial de guerra: “En el día de hoy, cautivo y desarmado el Ejército Rojo, han alcanzado las tropas nacionales sus últimos objetivos militares. La guerra ha terminado.“\nCONSOLIDACIÓ DEL NOU RÈGIM FRANQUISTA\n7 maig Reobertura de l’Ateneu Barcelonès, prèvia depuració dels fitxers de la seva biblioteca.\n1 juny Els legionaris italians tornen al seu país després de participar en la guerra al costat dels nacionals.\n22 juliol Visita oficial del mariscal Pétain a Barcelona.\n27 juliol La permanent de les Corts republicanes decideix dissoldre el govern.\n8 agost Promulgació de la llei que reforça els poders de Franco com a Cap d’Estat. Afusellament de les “Tretze Roses“, un grup de dones marxistes que havien atemptat contra diversos falangistes.\n9 agost Formació del segon govern de Franco (“Govern de la neutralitat i la no-bel.ligerància”) (fins al juliol del 1945).\n1 setembre Alemanya envaeix Polònia: inici de la Segona Guerra Mundial.\nThis entry was posted in XI. BIBLIOGRAFIA I FONTS D'INFORMACIÓ on 23 February 2009 by Manel.\n← Breu cronologia de la Guerra civil a Catalunya I.- 1. L’ofensiva de l’Aragó i l’arribada a la Mediterrània (9 març – 15 abril 1938) →\nI. FINAL DE LA GUERRA CIVIL\nII. L'INICI DE LA REPRESSIÓ FRANQUISTA\nIII. SORTIDA I ARRIBADA A FRANÇA\nIV. ELS CAMPS DE CONCENTRACIÓ A FRANÇÁ\nV. LA MATERNITAT D’ELNA\nVIATGE EXILI 09\nXI. BIBLIOGRAFIA I FONTS D'INFORMACIÓ\nV. 1. La fundadora de la maternitat d’Elna: Elisabeth Eidenbenz\nV.- 1. Els camps de concentració a França\nIII.- 4. Repatriacions i repressió franquista a França\nIII.- 3. L’opinió dels francesos sobre els exiliats: la diversitat\nIII.- 2. L’arribada a la frontera i el tracte rebut\nJoc de la Memoria històrica\nMuseu de l’Exili


Clam contra l'agressió sexual a una dona a Horta-Guinardó | betevé\nCentenars de persones es concentren a la plaça de la Vila de Gràcia per rebutjar l'agressió sexual i donar suport a la víctima\nSara López | dimarts, 20 d'agost del 2019, a les 21.36\nCentenars de dones han sortit al carrer per rebutjar l’agressió sexual que una dona ha denunciat haver rebut la matinada de dilluns. Segons els Mossos d’Esquadra, que mantenen oberta una investigació, els fets van passar al districte d’Horta-Guinardó quan la noia tornava de les festes de Gràcia però, de moment, no ha transcendit cap detenció. Segons l’agència de notícies EFE, la dona va assistir a un hospital per fer-se un reconeixement mèdic la mateixa nit dels fets.\nCanvi en els protocols\nJustament, les entitats feministes han llegit un manifest en què han posat en dubte l’actuació dels Mossos d’Esquadra i dels serveis sanitaris privats en casos d’agressions sexuals. Des de les associacions han assegurat que la noia va trigar vuit hores a poder fer-se les proves mèdiques pertinents i a poder denunciar els fets a la policia, a més d’haver de reviure l’agressió que va patir.\nDavant d’aquest nou cas de violència sexual, sota el lema “Si ens en toquen una, hi responem totes”, centenars de persones s’han concentrat en suport de la víctima a la plaça de la Vila de Gràcia i han avançat pels carrers del barri fins a la plaça de Lesseps. A la protesta, que promou Feministes de Gràcia, s’hi han sumat entitats com el Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans i Arran.\nEls fets han fet activar el protocol d’actuació contra la violència masclista a la Festa Major de Gràcia. Aquest dimarts s’ha donat a conèixer el resultat de la feina conjunta en aquest àmbit i dels punts lila. Fins ara, en aquestes festes s’han fet 2.536 accions de sensibilització i informació, 21 assessoraments i s’han produït 22 intervencions.


el racó de sa lluna: jocs perillosos\nAlfonso Robles Motos 3.7.14\nAvui em sembla que vaig arribar el primer.\nAl final ens deixa cert pòsit de tristesa. Però és que aquests galants amb tant èxit amb les noies, al final no saben com sortir dels embolics que han anat generant. És el que té ser guapo.\nM'ha agradat noia. Aferradetes varies Sa Lluna\nsa lluna 7.7.14\nDe vegades no cal ser "guapo" per portar aquests xivarris,\nnomés cal saber com embolicar-s'hi.\nCom pots veure, si vas arribar el primer!! Gràssis!!\nAferradetes de dilluns ☻\nxavier pujol 3.7.14\nDius jocs perillosos. Amb els sentiments dels altres no s'hi hauria de jugar. El que hi juga, perd.\nEl joc sempre comporta un risc i, en aquests jocs,\nsempre pot haver qui hi perdi.\nJesús M. Tibau 3.7.14\nQui tot ho vol, tot ho perd. Gràcies\nPer les dues parts, encara que no es perdi el mateix.\nGràssis a tu, Jesús!\nExcel·lent narració, suposo que basada en aquests grafitis.\nImaginació i creativitat desbordant.\nAbsolutament basada en aquests grafitis!! ;)\nBona setmana ... aferradetes! ☻\nGregori Samsa 3.7.14\nCaram amb el Dani, un campeón. Està bé jugar, de fet, com deien en aquell vell concurs, "hemos venido a jugar", sempre i quan, està clar, sigui de mutu acord. Passa que estem tractant amb material sensible i, a vegades, les coses es desmarxen. I seguint amb les frases de grans pensadors: "a vegades es guanya i d'altres es perd"\nEstà bé jugar? no, és boníssim per a la salut!!\nPerò com bé dius, és un material molt delicat i, de vegades, es poden creuar línies molt perilloses.\nHelena Bonals 3.7.14\nN'hi ha que juguen amb el cos, d'altres amb l'intel·lecte. De totes les maneres es pot fer mal.\nDoncs si, a més del cos i l'intel·lecte, gaudim de sentiments i aquí hi ha el perill.\nM. Roser 3.7.14\nPel què veig l'Anna es va adonar del joc de sentiments que en Dani es portava, amb aquestes tres noies i no li va agradar gens ni mica...Finalment es va quedar sense l'única que ell estimava...Li va sortir el tret per la culata i és que amb els sentiments , no si juga...\nJa ho tenen això les atraccions intenses, quan passen la línia es converteixen en una bomba de rellotgeria que mai saps cap a on explotarà.\nSí, quan es juga a dues bandes o a tres, com aquest home, el més normal és que ens quedem amb zero.\nI és que cal, per a poder arribar a l'amor, decidir-se des del primer moment amb la primera.\nL'amor és fidel per natura.\nL'amor pot ser fidel per natura, però el jocs no.\nS'ha d'anar amb cura quan hi ha sentiments.\nA vegades, quelcom tan bonic, divertit, entretingut o interessant com els blogs, les xarxes socials es poden tornar en "el maleït Internet"... Quantes persones no hauran jugat amb els sentiments d'altres fent-se passar per ves a saber qui... Quantes persones s'hauran embolicat en problemes i complicat la vida per presentar-se com qui no són...\nUn magnífic relat que segur que té algun semblant amb més d'una realitat...\nAl menys, que en Dani n'aprengui i no faci mai més mal a ningú...\nImagino que de tot hi ha en aquest món nostre, en el cas d'en Dani li ha sortit malament i potser li serveixi d'avís o ... no.\nGràssis, nina ... aferradetes! ☻\nEls sentiments no son de paper... no els podem arrugar i llençar quant ja no ens interessen, crec que el Dani això ho tenia que haver pensat una mica.\nUn relat preciós nina!\nTens raó, tot i així, de vegades els jocs se'ns escapen de les mans.\nBon relat, deixa un regust una mica amarg, però és el que té jugar amb els sentiments dels altres. Sovint el que perd és el que semblava el guanyador.\nCrec que en aquesta història han sortit perdent tots, cadascú de manera diferent.\nUna aferradeta dolceta, Glòria! ☻\nPasar, lo que se dice pasar, pueden pasar muchas cosas o ninguna, jejjej\nYa ves que de llegar, llega!\nBessets, amic! ☻\nXimo Segarra "ACAPU" 5.7.14\nMolt bon relat, Lluna, és una història trista, com tristes i absurdes són les mentides, les màscares... I és que el cor, quan millor batega, és lliure de disfresses, ben obert i ben despullat.\nAplaudeixo el que has dit, no només parlant del cor, també de tot el que fem.\nboníssim relat! tristor i tendresa\nAferradetes i bona nit! ☻\nUna relació ben complicada, en lloc de cors hi havia creus.\nsa lluna 8.7.14\nM'agrada com ho has vist!!\nOstras... els vapors de la veritat...\nsa lluna 10.7.14\nDe tant en tant un/a ha de mirar si la diu sempre.\nHo has escrit tan bé que m'ha fet pena i tot aquest Don Joan! Potser encara ho pot arreglar si comença a ser sincer, de moment ho està sent amb si mateix, a veure si ho aconsegueix amb els altres. Petonets\nsa lluna 11.7.14\nTens raó, si comença per ser-ho amb si mateix, potser que ho aconsegueixi amb els altres. Ja ha fet un gran pas.\nGemma Sara 13.7.14\nMai la tindrà al seu costat? Potser la pot recuperar, no? un cop aclarits els jocs i els sentiments...\nsa lluna 14.7.14\nEm sembla que hauria d'explicar molt clar tot el que sent,\ntot i així sabem que si dos no volen, no hi ha res a fer.


Una única porta per tractar el pacient des de totes les perspectives | Junts contra el cancer - FECEC\nData: 31 de juliol de 2019\nUna única porta d’entrada compartida per totes les especialitats que tracten una patologia peravaluar el pacient en conjunt, d’una forma integral i des de múltiples perspectives.\nÉs el gran avantatge de les unitats funcionals, un sistema de treball que l’Institut Català d’Oncologia i l’hospital de Bellvitge van posar en marxa a l’Hospitalet de Llobregat l’any 1990 i que s’ha estès a Girona, amb l’habilitació ara fa un any d’una nova àrea a l’hospital Josep Trueta perquè oncòlegs mèdics, pal·liatòlegs i radioterapeutes, uròlegs, dermatòlegs, ginecòlegs, cirurgians maxil·lofacials o otorrinolaringòlegs, entre altres professionals, visitin els pacients en un mateix espai i coordinadament.\nEn aquesta àrea amb sis consultoris, una sala de reunions, una d’espera i una administrativa, hi atenen especialistes de tres de les institucions que treballen al centre gironí -l’Institut Català d’Oncologia (ICO), l’Institut Català de la Salut (ICS) i l’Institut de Diagnòstic per a la Imatge (IDI)- repartits en cinc unitats funcionals de processos oncològics que, en conjunt, l’any 2018 van visitar gairebé 1.300 pacients.\nLa previsió del centre, però, és ampliar aquest sistema de treball multidisciplinari a altres patologies més enllà del càncer.\nLa característica principal de l’àrea de les unitats funcionals és que el pacient no ha de recórrer l’hospital perquè el visitin diversos especialistes, com passava abans, sinó que els diversos professionals implicats en el procés assistencial es coordinen per atendre’l conjuntament i perquè, davant d’una sospita de càncer, es pugui arribar al diagnòstic amb la màxima rapidesa i a un consens sobre el tractament més idoni.\n«Tenir un equip interdisciplinari ens permet avaluar el pacient de manera integral, completar el diagnòstic i planificar la millor estratègia terapèutica», assenyala la doctora Pilar Barretina, coordinadora de la unitat funcional de ginecologia oncològica i cap assistencial del servei d’Oncologia Mèdica de l’ICO.\n«Cada cop atenem pacients més complexos i els professionals estem més especialitzats, però no podem deixar de tenir una visió global de la persona, per això és interessant aglutinar qui té els màxims coneixements de cada àrea», apunta la doctora Barretina, que assenyala que hi ha tantes visites en què al pacient el veu un professional rere l’altre com altres en què diversos facultatius fan una visita simultània, el que possibilita haver de fer l’exploració al pacient una sola vegada.\nTot plegat facilita que des de la primera visita s’agilitzin els circuits assistencials i es redueixin els temps entre el diagnòstic i l’inici del tractament, ja que en cada visita es realitzen diverses atencions, com visites successives, proves complementàries o cures d’infermeria.\n«És la millor manera de treballar, per a pacients i professionals, perquè ens permet ser un equip més compacte i donar tota la informació a l’usuari, perquè conegui els pros i els contres de les diferents opcions», destaca també el coordinador de la unitat funcional de càncer de mama, el doctor Miquel Alonso.\nEl ginecòleg especialista en càncer de mama detalla, a més, que, en el cas d’aquesta patologia, els cirurgians plàstics també estan integrats a la unitat funcional, cosa que permet que, amb una sola visita, la pacient surti amb tota la seqüència de tractament prevista, des de l’inici de la teràpia mèdica o quirúrgica fins a la reconstrucció, depenent de cada cas, ja que l’atenció al càncer de mama és «cada cop més a la carta, segons el tumor».\n«La pacient és una part important a l’hora de prendre decisions, perquè hi ha casos en què es pot optar per més d’una opció terapèutica, igual de vàlides i amb evidència científica al darrere», indica Alonso, que subratlla l’apoderament dels malalts.\nDel mateix parer és Barretina, que indica que poder consensuar les decisions entre especialistes i pacients és «una experiència molt enriquidora, perquè tenir companys d’altres especialitats al costat facilita l’intercanvi d’opinions, la comunicació i la discussió, perquè els protocols hi són, però cada cas és un món i s’ha de prendre la millor decisió per al pacient, i fer-ho amb ell al davant és clau».\nEn aquesta organització és vital el paper de la infermera gestora de casos, que fa de referent per al pacient i d’enllaç entre els especialistes, ja que no només s’han format en la malaltia, sinó també en el sistema de treball, fent estades a l’ICO de l’Hospitalet, on aquesta manera d’organitzar-se està plenament consolidada.\n«Cada unitat té la seva infermera especialitzada en aquella patologia, que és la que coneix el cas des del principi fins que surt de la unitat», indica Barretina. «És la figura més pròxima al pacient, li resol els dubtes i fa de fil conductor per a la unitat», diu Alonso.\nCinc unitats operatives\nPer posar en marxa una unitat funcional, es trien aquelles patologies en què és necessària l’exploració física especialitzada o en què es requereix un abordatge multidisciplinari, explica l’especialista de l’ICO Girona.\n«En els càncers de cap i coll és molt important l’exploració que fa l’otorrino i la laringoscòpia, en els tumors ginecològics també és molt important l’exploració específica que fa el ginecòleg i la citologia, i també en el de mama, perquè l’exploració determina l’estadiatge i això condiciona el tractament», explica Barretina. Dues de les unitats funcionals, les de cap i coll i ginecologia oncològica, ja funcionaven com a equip abans de la posada en marxa d’aquesta àrea compartida, mentre que les altres tres s’hi van sumar l’any passat. La primera va atendre el 2018 539 pacients, un 8% més que el 2017, i va realitzar 1.950 prestacions, ja que en cada visita se’n fa més d’una. En el cas de la unitat de tumors ginecològics, va incrementar un 11% el nombre de pacients ateses respecte a l’any anterior, fins a arribar a les 313. Pel que fa a les de mama, mieloma i urologia, en el seu primer any de funcionament van atendre 142, 63 i 238 persones, respectivament.\nEstà previst que se’n posi en marxa una altra aviat per abordar els tumors del sistema nerviós central i també estendre aquest sistema de treball multidisciplinari més enllà de les malalties oncològiques, com ara l’esclerosi lateral amiotròfica (ELA).\nA mesura que es posin en funcionament les noves unitats funcionals, el volum d’especialistes que hi treballen també s’anirà incrementant, detallen fonts del Trueta.\nAutor: Diari de Girona (actualitzada 04/04/2019)


El cicle econòmic militar és el terme que s’utilitza per descriure tot el conglomerat econòmic que existeix al voltant de l’economia de la defensa. El cicle econòmic militar, denominació que correspon a una visió economicista de l’economia de defensa, també es denomina cicle armamentista. En tot cas, les dues denominacions es refereixen al cicle que descriu l’itinerari que fa la producció armamentística a partir del moment en què es decideix tenir pressupostos públics militars per cobrir la suposada necessitat de tenir armament fins al seu ús final. La base de dades del Centre Delàs d’Estudis per la Pau es troba organitzada d’acord a aquesta anàlisi.\nA la Base de Dades del Cicle Econòmic Militar de l’Estat espanyol del Centre Delàs d’Estudis per la Pau pots consultar les dades de despesa militar, les transferències d’armament, el finançament de les armes, la indústria militar i els cossos de les Forces Armades. Pots consultar la base de dades mitjançant el desplegable del menú principal o des dels enllaços aquí facilitades.\nEs proporciona una pestanya per ampliar aspectes del Cicle Econòmic Militar internacional, el menú desplegable ens permet accedir a les dades del comerç d’armes europeu a través de les dades del ENNAT (European Network Against Arms Trade) i dades sobre el finançament de les armes.