Cruset reivindica el potencial del territori a la Cambra de Comerç de Reus\nEl president del Port va fer una ponència sobre les inversions de futur per al progrés del territori.\nEl president del Port de Tarragona va desgranar els objectius més immediats que pretenen complir per generar més activitat\nActualitzada 11/10/2019 a les 11:55\nEl president del Port de Tarragona, Josep Maria Cruset, va reivindicar ahir en una ponència a la Cambra de Comerç «la necessitat que tinguem una percepció real del nostre potencial com a territori». Cruset també va detallar les inversions de futur per al progrés de la demarcació i va explicar l’execució de diversos projectes que «han de contribuir al posicionament del Port com a referent en els àmbits de la logística intermodal, els contenidors, la química i també en el competitiu món dels creuers turístics».\nL’acte va realitzar-se a la sala d’actes de l’edifici corporatiu i va estar presentat pel president de la Cambra de Comerç de Reus, Jordi Just, i per l’alcalde de la ciutat, Carles Pellicer. Cruset va estar convidat per exposar la ponència sota el títol Port de Tarragona: inversions de futur per al progrés del territori. El president del Port va assenyalar que «aquest és una de les infraestructures més importants de l’Estat i de la Mediterrània» i va argumentar que «el seu pla director (2015-2035) recull les infraestructures amb les quals es dotarà el Port en el futur immediat».\nRespecte als objectius més pròxims, Cruset va explicar que són la creació de la Zona d’Activitats Logístiques (ZAL), un espai d’un milió de metres quadrats destinat a ampliar les zones d’emmagatzematge i transport de mercaderies situat en el terme municipal de Vila-seca; la terminal Intermodal ‘Puerto Centro’ al municipi de Guadalajara i Marchamalo; la nova terminal de creuers del Moll de Balears; l’aposta per la millora de les comunicacions per tren i carretera; la diversificació dels tràfics; o l’espai natural Xarxa 2000. Totes elles són unes inversions destinades a generar més activitat econòmica a tot el territori.\nFinalment, Cruset va finalitzar la seva intervenció anunciant la realització d’un estudi sobre la logística del tràfic de cereals en el seu hinterland, l’àrea d’influència del Port, amb l’objectiu de crear un port sec per potenciar el transport per ferrocarril de la majoria de les 30.000 tones diàries que surten del Port. El president de la infraestructura va afirmar que «apostem per un Port amb una economia sostenible per millorar la qualitat de vida de la zona i també la del nostre planeta».\nComenta el contingut : Cruset reivindica el potencial del territori a la Cambra de Comerç de Reus


Una altra relacionalitat (2ª part). Sobre la cura en temps despullats de ...\n17 al 18 març 2006\nMatrícula gratuïta. Auditori del MACBA. Places limitades. Servei d'interpretació simultània.\nA partir del 20 de febrer a la recepció del Museu (excepte els dimarts) o bé a programespublics@macba.cat\nSobre la cura en temps despullats de poesia\nImpartit per Suely Rolnik\nDel 13 al 17 de març, de 10 a 13 h\nPlaces limitades. Matrícula gratuïta\nReserva de plaça a programespublics@macba.cat\nSobre la poesia en una època que no té cura\nAmb la participació de Marcelo Expósito, Brian Holmes i Antonella Corsani, entre d'altres\nDel 13 al 16 de març, de 18 a 21 h\nReserva de plaça a: programespublics@macba.cat


Endemisme - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Endemisme\n26 p, 1.3 MB Aportacions a la flora dels Pirineus centrals (II) / Guardiola, Moisès (Universitat de Barcelona. Grup de Geobotànica i Cartografia de la Vegetació) ; Petit, Albert (Universitat de Barcelona. Grup de Geobotànica i Cartografia de la Vegetació) ; Carrillo, Empar (Universitat de Barcelona. Grup de Geobotànica i Cartografia de la Vegetació) ; Pérez-Haase, Aaron (Universitat de Barcelona. Grup de Geobotànica i Cartografia de la Vegetació) ; Batriu, Efrem (Universitat de Barcelona. Grup de Geobotànica i Cartografia de la Vegetació) ; Ninot i Sugrañes, Josep Maria (Universitat de Barcelona. Grup de Geobotànica i Cartografia de la Vegetació) ; Sáez, Llorenç (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Biologia Animal, de Biologia Vegetal i d'Ecologia) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Centre de Recerca Ecològica i d'Aplicacions Forestals


Què et sembla trobar el Leki Micro Trail Race a aquest preu? No és increïble? No busquis més i compra’l avui mateix a la teva botiga de muntanya trekkinn. Equipa’t bé i disfruta al màxim de l’esport amb els productes Leki. I el millor de tot és que tots els productes de la categoria de Material senderisme estan al millor preu del mercat.\nLleuger i perfecte en entrenament i competició\nQuan compreu el primer endoll, sempre teniu la pregunta: necessito els costosos o aconsegueixo els d'alumini més barats? Però sempre és el mateix. De seguida em vaig decidir pels bastons de pista lleugers i no m’he penedit ni un segon. La primera vegada que el vaig fer servir em vaig divertir molt. El meu company de carrera ara també compra la versió de carboni després de l’alumini i lamenta haver estalviat al lloc equivocat. Diverteix-te, només et puc recomanar.\nPals de recorregut super trail\nEstic satisfet amb el versus. El sistema de clics amb els guants està molt ben pensat i pràctic. Els guants no es freguen i són còmodes de portar. Els pals són molt estables i extremadament fàcils de muntar i desmuntar, fins i tot mentre camineu. Estic molt contenta amb els pals.\nPals fantàstics, però l’enviament és molt car ((com és habitual que estic comprant i m’ho envien per UkrPoshta, però per a aquells articles només hi ha enviaments DHL que costen el mateix que els pals. No puc entendre per què?\nIdeals per running\nLleugers, plegat simple i ràpid, sistema de subjecció al canell excel·lent ia més bonics. Per trail running són ideals. Per alta muntanya on has de fer molta força recolzant tot el pes sobre ells es dobleguen alguna cosa. Però després crestejant poder-los plegar en tres trams és molt útil. Igual estan fets i pensats per córrer.


Els 11 museus de la Xarxa de Museus de les Terres de Lleida i Aran organitzen una vintena d’activitats per al Dia Internacional dels Museus\nDilluns, 15 Maig 2017 17:37\nHan presentat les propostes amb una 'performance' de dansa. Comunicant Bona Premsa\nUna performance de dansa al Museu Diocesà i Comarcal de Solsona ha servit per escenificar avui la presentació de les activitats per commemorar el Dia Internacional dels Museus (DIM17), un esdeveniment organitzat pel Comitè Internacional dels Museus (ICOM) que se celebra anualment el 18 de maig.\nL’edició d’enguany de l’ICOM té com a lema: 'Museus i històries punyents: Dir allò que no es pot explicar als museus', i enllaçant amb aquesta temàtica, la Xarxa de Museus de les Terres de Lleida i Aran ha presentat avui la seva campanya pròpia: Conflictes bèl·lics i migracions. Memòries ferides i reconciliació. Entre el 18 i el 21 de maig, els diferents equipaments de la xarxa exposaran objectes relacionats amb els conflictes bèl·lics al llarg de la història, i acolliran un cicle de conferències i documentals que posarà en relleu els conflictes actuals i el problema dels refugiats.\nEls equipaments han donat a conèixer les 23 activitats que acolliran durant tota la setmana. Xerrades, un cicle de conferències i documentals sobre els conflictes actuals i els seus devastadors efectes sobre el territori, el patrimoni i les persones que els pateixen són algunes de les activitats previstes. Totes elles responen al tema ‘Dir allò que no es pot explicar als museus’.\nCoincidint amb el Dia Internacional, els dies 19 i 20 els museus se sumen a la commemoració de la Nit dels Museus amb diferents activitats, que combinen les visites a les exposicions amb dansa, música, teatre o tastos de productes.\nObjectes, com a testimonis de conflictes\nEls objectes que exposaran els museus de la Xarxa de Museus de les Terres de Lleida i Aran, vinculats als conflictes bèl·lics, serviran per representar la memòria i les migracions. Aquests, juntament amb els documents i les peces d’art, simbolitzen els efectes de les guerres sobre la cultura i el patrimoni.\nAixí, el Museu de la Noguera de Balaguer exposarà un radi humà amb una punta de fletxa de sílex clavada (2500-1300 BC), trobat al jaciment sepulcral del Forat de Conqueta de les Avellanes-Santa Linya; el Comarcal de Cervera, fragments de metralla d’una de les 70 bombes que es van llançar durant el bombardeig aeri del 3 de desembre de 1938 a la capital de la Segarra; L’Ecomuseu de les Valls d’Àneu, un conjunt de llibretes, contes i altre material escolar que vol expressar la mirada infantil durant la Guerra Civil espanyola; el Museu de Guissona, 3 puntes de fletxes i 2 projectils per ser llançats amb fona (armes trobades a les excavacions de la ciutat romana de Iesso); el Museu de la Conca Dellà, un fragment de mànec de simpulum o cullerot per servir vi que portaven els soldats romans (segle I dC).\nEl Museu de Lleida presentarà un recorregut per cinc obres del museu, des d’armament ibèric fins a l’obra de Guinovart, que simbolitzen diferents conflictes bèl·lics al llarg de la història; el Museu de la Val d’Aran, bales de plom i restes de bombes de fragmentació de ferro emprades en la destrucció de Castèth Leon (1719); el Museu d’Art Jaume Morera, Volumetria I de Leandre Cristòfol, que exemplifica el retorn a l’escultura no figurativa que va desenvolupar entre la II República i el final de la Guerra Civil; el Museu Diocesà de l’Urgell, un calze i patena circular amb decoració central amb la representació de la mà de Déu, procedents de Núria, que van viatjar a l’exili juntament amb la Mare de Déu de Núria (segle XIII); el Museu Diocesà i Comarcal de Solsona, un finestral romànic del campanar de la Catedral de Solsona, un dels pocs elements que es conserven de la primitiva església de Santa Maria de Solsona i que ha estat testimoni de la Guerra del Francès (1810) i el Museu Comarcal de l’Urgell, un ganivet amb pom d’anella, vinculat a la tragèdia del Call de Tàrrega (1348).\nMés de 20 d’activitats pel Dia Internacional dels Museus\nLa Xarxa de Museus de les Terres de Lleida i Aran, formada pel Museu de la Noguera de Balaguer, el Comarcal de Cervera, l’Ecomuseu de les Valls d’Àneu d’Esterri d’Àneu, el Museu de Guissona, el Museu de Conca Dellà d’Isona, el Museu de Lleida, el Jaume Morera de Lleida, el Diocesà de l’Urgell de la Seu d’Urgell, el Diocesà i Comarcal de Solsona, el Comarcal de l’Urgell de Tàrrega i el Musèu Dera Val d’Aran de Vielha, s’afegeix a la celebració del Dia Internacional dels Museus, un esdeveniment organitzat pel Comitè Internacional dels Museus (ICOM), que se celebra anualment el 18 de maig, i que enguany comptarà amb més d’una vintena d’activitats. A més, coincidint amb el Dia Internacional, que se celebra el dia 18, els equipaments faran una jornada de portes obertes amb entrades gratuïtes.\nAgramunt mostra les capacitats esportives de la gent gran de l'Urgell en la segona edició dels JJOO\nTàrrega se suma de nou al 'Posa't la Gorra' per recaptar fons per als nens amb càncer\nEscolars d'Agramunt participen en una plantada d'arbres\nMiquel Pueyo, candidat d’ERC a la Paeria de Lleida per les eleccions municipals de 2019\nMés en aquesta categoria: « 'Ponent Ocupació', nou programa d'inserció laboral per a aturats de llarga durada\tLa Generalitat inicia el procés d'auditoria de la xarxa elèctrica de Lleida »


VINSEUM, nominat com a Millor Museu Europeu 2015 – Comunicatur\nHome/Destinacions/VINSEUM, nominat com a Millor Museu Europeu 2015\nD’entre els centenars de museus participants, el jurat ha nominat 42 museus, de 21 països diferents, per a l’edició 2015 d’aquest guardó internacional. Enguany, VINSEUM és l’únic museu català seleccionat. Atorgat per un jurat format per professionals de prestigi, el European Museum of the Year Award (EMYA) té per objectiu promoure l’excel·lència en els museus europeus i premiar cada any els més innovadors.\nEl premi s’atorga al museu que contribueixi més directament a atreure audiències i satisfer els seus visitants amb un ambient únic, una interpretació i presentació imaginatives, un enfocament creatiu en l’educació i la responsabilitat social.\nEl guardó es va establir l’any 1977 pel Fòrum Europeu de Museus, sota els auspicis del Consell d’Europa i els seus 47 països membres. L’objectiu és reconèixer l’excel·lència en l’escena museística europea i fomentar i promoure els processos innovadors en el panorama internacional dels museus.\nL’anunci dels guanyadors i el lliurament de premis oficial es durà a terme durant l’Assemblea Anual del Fòrum Europeu de Museus, del 13 al 16 de maig de 2015 a Glasgow.\nEl Museu Guggenheim Bilbao, el Museo Arqueológico Provincial de Alicante, el CosmoCaixa de Barcelona i el Museo de Medina Azahara de Còrdova són els museus espanyols que fins ara han rebut aquest reconeixement.


Manlleu acull l’Assemblea General de l’Agrupació – Agrupació de Colles Geganteres de Catalunya\nManlleu acull l’Assemblea General de l’Agrupació\nEl proper dissabte, 5 de febrer, l’Assemblea 2011\nSeminari de monitors a la Seu d’Urgell\nEl passat dia 5 de febrer es va celebrar al Teatre Casal de Gràcia de Manlleu la nostra anual Assemblea General amb l’assistència de 95 colles. Puntualment a les 10 matí va començar informe de l’Executiva a tots els presents, primerament amb l’aprovació de l’acta de l’Assemblea anterior i continuant amb l’informe de la Comissió Executiva sobre la marxa de l’Agrupació.\nEs va seguir amb l’intervenció del Tresorer de l’entitat amb l’estat de comptes, que es van aprovar per 57, vots a favor, 13 en contra i 16 abstencions. Es va continuar amb els pressupostos, que també es van aprovar per 60 vots a favor, 9 en contra i 16 abstencions. A continuació van intervenir els diferents vocals amb informes de les seves vocalies.\nVa continuar l’Assemblea amb l’informe i presentació de la Comissió Executiva del CD interactiu sobre els gegants que s’enviarà a les les escoles de Catalunya a través del Departament d’Ensenyament de la Generalitat.\nFet un descans per dinar, va venir a l’informe dels actes del 25è. Aniversari, la presentació de la nova seu de l’Agrupació, el reconeixement a la Colla de Tàrrega Ciutat Gegantera 2009, l’informe de la XXV Ciutat Gegantera de Manlleu, el reconeixement a la Colla de Cassà de la Selva per la Fira del Món Geganter 2009, l’informe de la Fira de Calella, informació de la XXVI Ciutat Gegantera de la Seu d’Urgell, el reconexement a la Colla d’Alcarràs per la seva Trobada Nacional de Capgrossos 2008 i la informació sobre la Trobada de Capgrosos d’enguany a Juneda.\nUn dels moments més esperats i emotius va ser la presentació de candidatura i elecció de la XXVII Ciutat Gegantera de Catalunya presentada per la Colla de Masquefa i que va donar el resultat aclaparador de 72 vots a favor, cap vot en contra i 1 abstenció. Felicitats a la Colla de Masquefa. No dubtem que seran uns dignes representants de tot el món dels gegants.\nEs va cloure gairebé l’Assemblea amb la presentació de candidatures i elecció de la nova Comissió Executiva 2011-2014. Es va presentar una candidatura única encapçalada per David Roy de la Colla d’Iluro de Mataró. Després de fer un resum del seu programa es va passar a la votació que va donar com a resultat de 60 vots a favor, 5 en contra i 6 abstencions.\nFinalment es va passar a precs i preguntes. Es va cloure l’acte passades les 20 hores, amb els balls de tota la imatgeria de l’Agrupació a la plaça, davant del Teatre Casal de Gràcia. Volem donar les gràcies a la Colla de Manlleu i al seu Ajuntament per tot l’interès que van posar perquè tothom es sentís com a casa.


Sa Bassetja - Assemblea Alternativa d'Eivissa - Ibiza Gay Pride, capitelisme, heteroassimilització i poca reivindicació\nIniciArticles/NotíciesIbiza Gay Pride, capitelisme, heteroassimilització i poca reivindicació\nIbiza Gay Pride, capitelisme, heteroassimilització i poca reivindicació\nEscrit per Sa bassetja\nDel 8 al 12 de Juliol a Eivissa es celebra la “Ibiza Gay Pride” un esdeveniment on el capitalisme Rosa vol mostrar la cara més hedonista (en el mal sentit de la paraula) de l'illa. Un esdeveniment on els mitjans burgesos recalquen la gran quantitat de doblers que es deixaran, el que no diuen és qui serà el beneficiari directe, empresaris de la nit i multinacionals més interessades en fer caixa que en donar suport a les persones LGTBQ, que són vistos com targetes de crèdit amb potes i no com a persones.\nUna “festa” que se li treu tot valor reivindicatiu per centrar-se en mostrar estereotips “heteronormalitzats” del món LGTBQ.\nPerò no importa res, deixaran molts diners, repica la campana del capitalisme Rosa però realment quina part del muntant es quedarà a l'illa? Quant anirà a polítiques en prevenció del bulling homòfob als centres educatius i laborals? Quants diners aniran a la prevenció del VIH? Quants per tractaments de fertilitat per a dones lesbianes i bisexuals ara que el Sistema Nacional de Salut no els finança?...\nNo està mal espais d'hedonisme però les reivindicacions LGTBQ no es poden centrar només en eixa vessant perquè a occident que pareix que s'estiga millor, continuen havent agressions LGTBQfobes, però a altres indrets del planeta encara es persegueix, s'empresona o s'executa al dissident sexoafectiu. No volem la normalització del nostre cos, no volem que es mercantilitze la nostra sexualitat.\nNo al capitalisme Rosa.\nNo a l'heteropatriarcat.


La Comunitat energètica d'Olost i Santa Creu rep una subvenció de 171.480,66€\nEl Ministeri de Transició Ecològica de l’Estat a través de l’IDAE ha fet pública la resolució provisional de les línies d’ajut per projectes Singulars de Comunitats Energètiques (CE Implementa) aquesta setmana.\nAquestes ajudes tenen com a objectiu donar suport econòmic a projectes singulars de transició energètica local que siguin impulsats per comunitats energètiques democràtiques i participades.\nLa Comunitat Energètica d’Olost (Olost i Santa Creu Sostenible SCCL) es va presentar amb els 3 primers projectes que té per impulsar l’autoconsum compartit al municipi i també per impulsar la mobilitat elèctrica.\nEls projectes i l’estructura de la Comunitat ha estat premiat amb la segona puntuació més alta de tot l’Estat espanyol, darrera de Balenyà Sostenible SCCL, i amb una subvenció atorgada de 171.480,66€.\nÉs una gran notícia pel poble i la Comunitat energètica. Aquest import ha de servir per començar a executar aquests projectes pioners i fer realitat la transició energètica d’Olost i Santa Creu de forma democràtica i participada.\nOlost i Santa Creu Sostenible SCCL ja té actualment més de 60 socis i sòcies. Des de la Comunitat es recorda que tots els veïns/es del municipi poden participar-hi i poden sumar-se al projecte fent-se socis/es i així també participar dels futurs projectes i les ajudes rebudes.\nEn el següent link podeu consultar els diferents projectes: https://olostisantacreusostenible.cat/projectes/\nD'altra banda està previst que la Comunitat porti a terme la seva primera Assemblea general el pròxim mes de juny i per tant, tots els que hi vulgueu participar es poden fer socis a través del següent enllaç:


AMICS DELS MUSEUS DALÍ: Videoconferència dedicada a l’exposició «Realisme(s) a Catalunya (1917-1936). Del Picasso clàssic al Dalí surrealista»\nVideoconferència dedicada a l’exposició «Realisme(s) a Catalunya (1917-1936). Del Picasso clàssic al Dalí surrealista»\nLa historiadora de l'Art i doctora en Humanitats Mariona Seguranyes és la protagonista de la pròxima activitat organitzada pels Amics dels Museus. L'actual situació va obligar a anul·lar, el mes de març passat, la visita guiada a l'exposició Realisme(s) a Catalunya (1917-1936). Del Picasso clàssic al Dalí surrealista al Museu de la Garrotxa d'Olot, comisariada per aquesta integrant de la junta dels Amics dels Museus Dalí i que també s’ha presentat al museus Maricel de de Sitges i al de Valls, amb la col·laboració de la Xarxa de Museus d’Art de Catalunya.\nLa mostra es pot veure al Museu de la Garrotxa\nÁngeles Santos és una de les artistes que s'exposen\nRealisme(s) a Catalunya (1917-1936) s'ha presentat a Sitges, Valls i Olot


Concentració i marxa contra la sentència de l'1 d'octubre - La Veu - Videos\nConcentració i marxa contra la sentència de l'1 d'octubre\nEls participants a la crida convocada pel CDR de Montcada tallen la C-17 més de 20 minuts\n14/10/2019 - Pilar Abián\nDesenes de persones han participat aquesta tarda a la concentració convocada pel CDR de Montcada i Reixac en rebuig a la sentència del judici contra els polítics i activistes sobiranistes. A les 20h ha començat una concentració a la plaça de l'Església en què s'ha fet la lectura d'un manifest i, a continuació, s'ha iniciat una marxa a peu cap a la rambla dels Països Catalans que ha continuat pel lateral de la C-17 en direcció a Barcelona fins a tallar el vial a l'alçada del pont sobre el riu Ripoll. En arribar al cementiri municipal, els manifestants han entrat per la Carretera Vella seguint pel carrer Major fins acabar davant de la Casa de la Vila cridant consignes per la llibertat dels presos i reclamant la seva tornada a casa. L'acte ha acabat amb el Cant dels segadors i amb una crida a participar a totes les mobilitzacions que es convoquin en els propers dies.\nAquesta ha estat la segona protesta contra la sentència convocada avui al municipi. La primera l'ha promogut aquest matí la coordinadora de personal davant de l'Ajuntament de Montcada, amb la participació d'un centenar de treballadors i representants del govern municipal.


Hospital Podològic UB | Fundació Josep Finestres\nTreballar com suricates\nEs preguntaran perquè parlar de suricates en un espai destinat al lideratge, però en l'ampli concepte de liderar també hi ha la capacitat d'inspirar a equips de persones i aconseguir que aquestes cooperin i col·laborin per assolir un objectiu comú.\nLlegeix més sobre Treballar com suricates\nEls líders també ploren\nMolt s'ha parlat i publicat sobre lideratge, així com sobre la marcada diferència entre caps i líders. Durant anys, els qui han investigat sobre aquest apassionant tema, descriuen diverses competències, habilitats i estils.\nTrobarem autèntics manuals que defineixen a la perfecció les qualitats d'un autèntic líder, i la veritat és que pot arribar a ser tan complex com lo de menjar 5 peces de fruita al dia, és a dir, o ens sobra fruita, o ens falta dia.\nLlegeix més sobre Els líders també ploren\nClient, més enllà de la satisfacció\nLes empreses que fonamenten la seua gestió global en models de qualitat coneixen a la perfecció la importància d’incorporar la veu dels seus clients en els diferents moments en què interaccionen amb l’organització.\nA qualsevol baula de la cadena, en algun moment del diagrama de flux, hi pot haver un punt fosc, una cosa que generi una emoció negativa en el nostre client, que li produeixi insatisfacció o frustració i que el motivi a abandonar-nos. Conèixer-lo és clau, ja que ens permetrà corregir, millorar i innovar.\nLlegeix més sobre Client, més enllà de la satisfacció\nEncara que desconec el camp de la meteorologia per parlar amb el rigor pertinent, van ser els factors climàtics els que em van inspirar per a aquest article per la seva estranya i metafòrica similitud amb la comunicació corporativa interna, és a dir, la que es dóna en les organitzacions.\nLlegeix més sobre Nuvolots i altres factors climàtics\nEmpowerment i Qualitat\nAquesta paraula anglesa molt utilitzada en l'argot empresarial es defineix com el procés pel qual una persona o grup social adquireix o rep els mitjans per enfortir el seu potencial i així impulsar canvis positius. És a dir, quan es dota o atribueix poder i suposa un desenvolupament de l'autoconfiança en les capacitats pròpies de l'individu i / o grup.\nLlegeix més sobre Empowerment i Qualitat\nCol·legi Oficial de Podòlegs\nLlegeix més sobre Col·legi Oficial de Podòlegs\nLlegeix més sobre Passant el testimoni\nLlegeix més sobre Hospital Podològic Universitat de Barcelona\nEnsenyament de Podologia\nLlegeix més sobre Ensenyament de Podologia\nLideratge i gestió creativa\nEl concepte creativitat està en ple apogeu. Podem descobrir al nostre voltant un ampli ventall de possibilitats per tal d’aprendre a desenvolupar la creativitat. Toparem amb diversos fòrums, cursos, variada bibliografia, webgrafia, fins i tot llibres que prometen fer-te creatiu en pocs dies. Encara que és cert que el terme no apareix al diccionari fins a la dècada dels 80, la creativitat ha acompanyat l'home des dels seus inicis. Si analitzem als nostres avantpassats, ens adonarem de com en van ser de creatius, i com la creativitat va influir en la mateixa evolució de l'home.\nLlegeix més sobre Lideratge i gestió creativa


Instal·len càmeres a l’Espai Macià després de l’atac espanyolista sofert – Comarques de Ponent\nInstal·len càmeres a l’Espai Macià després de l’atac espanyolista sofert\nL’Ajuntament de les Borges Blanques instal·larà quatre càmeres de videovigilància d’alta resolució a l’Espai Macià, per tal d’augmentar la seguretat de l’equipament municipal. Així ho ha decidit el consistori després que el passat 18 de maig dos homes amb la cara tapada amb un mocador i una gorra texana entressin a la planta baixa de l’Espai Macià i amenacessin de mort al responsable de l’equipament, que està dedicat a la figura de l’expresident de la Generalitat, Francesc Macià. També van tirar a terra llibres, la senyera, plafons, documents i altre material exposat mentre cridaven consignes contra Catalunya i a favor de la unitat de l’Estat espanyol.\nVal a dir que després d’aquell incident, el correu electrònic de l’Espai Macià ha rebut una missiva amb noves amenaces i insults cap a l’equipament i els seus gestors.\nLes quatre càmeres, que estaran operatives en pocs dies, cobriran els diferents angles i punts d’accés a la plaça on hi ha ubicat l’edifici. Aquestes disposaran de les darreres novetats tecnològiques com visió nocturna, accés remot, sistema d’alerta al mòbil i al correu electrònic, alerta de moviment, connexió amb la policia i enregistrament continuat de 24 hores.


Dídac Nadal (Junts per Tarragona) vol regenerar i recuperar el centre de Tarragona\nEl candidat de Junts per Tarragona vol consensuar amb veïnat i comerciants les actuacions a dur a terme per frenar la degradació d’aquesta zona\nL'alcaldable Dídac Nadal amb membres de la candidatura de Junts per Tarragona a la plaça Corsini JUNTS PER TARRAGONA\nDimecres, 15 Mai 2019 11:52\n“La regeneració i recuperació del centre de Tarragona ha de començar ja”. Així ho ha manifestat el candidat de Junts per Tarragona a l’alcaldia, Dídac Nadal, que ha mantingut converses amb veïns i comerciants del centre de la ciutat. “Consensuarem amb el veïnat, els comerciants i les entitats les primeres actuacions a posar en marxa per frenar la seva degradació”, ha dit Nadal. “La dignificació de l’espai públic amb la millora de la neteja, l’arranjament de voreres i la instal·lació de mobiliari urbà” és una de les actuacions immediates que vol dur a terme l’alcaldable, qui també s’ha compromès a “redactar el projecte Illa Corsini per ampliar el nombre de zones per a vianants el centre de Tarragona”.\nDídac Nadal també ha destacat “la necessitat de crear més parcs infantils”, com ara els reivindicats als carrers Ixart i Governador González i noves zones verdes. Pel que fa al Banc d’Espanya, Nadal ha estat clar: “Cal obrir-lo el més aviat possible i posar-lo a disposició de la ciutadania, fa nou any que l’edifici és de titularitat municipal i segueix abandonat”.\nAjuts per la rehabilitació de façanes\nEl candidat de Junts per Tarragona també ha recordat la seva proposta per “atorgar ajuts per la rehabilitació de façanes als habitatges envellits i vuits amb l’objectiu de millorar la imatge i recuperar la població al centre de la ciutat”.\nUn pla comercial per a l’obertura de nous establiments\nPel que fa al sector comercial, Nadal ha destacat “la urgent necessitat de fomentar, potenciar i donar suport al comerç de proximitat”, la qual cosa pretén impulsar “amb un pla que englobi diverses actuacions encaminades a afavorir l’obertura de nous establiments locals i fer desaparèixer els nombrosos locals buits”.\nEntre altres mesures per afavorir el comerç, l’alcaldable aposta per “rebaixar el preu de tots els aparcaments públics a un màxim de tres euros al dia”. Nadal ha assegurat que “amb l’actual política de preus d’aparcaments estem espitjant la ciutadania a altres municipis”. Pel que fa a la mobilitat també ha destacat “la creació de zones verdes d’àrea regulada per a residents. Al centre de la ciutat, la immensa majoria són zones blaves”.


projectes – Laura Rodellar\nHome Tags Posts tagged with "projectes"\nPortava un temps desapareguda del bloc… Després d’un embaràs una mica llarg, avui ha nascut oficialment un fillet molt especial: Mater Training, el projecte que fa més d’un any que comparteixo amb quatre companyes i amigues, i a través del qual emprenc una gran aventura.\nQuè és Mater Training? Es tracta d’una pàgina web que té l’objectiu d’acompanyar les parelles al llarg de l’aventura de la maternitat i la paternitat, des que decideixen ser ser pares fins al postpart.\nEl tret diferencial de Mater Training és un curs online sobre embaràs, part i postpart (tot i que també es podrà cursar únicament el bloc de postpart), que estarà operatiu a partir del mes d’abril-maig. Sí, online, es a dir, des de casa. I és que cada dia són més les dones que renuncien a la preparació al part per manca de temps, perquè la parella no les pot acompanyar, perquè tenen altres nens… o simplement perquè no tenen cap centre a la vora o prefereixen la intimitat de la seva llar.\nComencem per l’etapa preconcepcional, explicant el cicle menstrual i el període fèrtil. Entrem en l’època d’embaràs, incloent tot allò que creiem necessari per a conèixer els canvis que experimenta el nostre cos: des de coneixements d’anatomia i fisiologia fins a exercicis pràctics, passant per consells a l’hora de preparar la bossa per l’hospital. Pel que fa al part, n’expliquem les etapes i què passa en cadascuna d’elles. Per què també postpart? Hem volgut dedicar un bloc a aquesta etapa que és com una mena de tabú, de la qual ningú parla durant l’embaràs. Parlem de lactància, sòl pelvià i massatge infantil, entre d’altres. Tot plegat il·lustrat amb els divertidíssims dibuixos de Sònia González, “La Cuchu”, i acompanyat de vídeos que plasmen situacions reals. Mater Training us ofereix els mateixos continguts que un curs presencial, fins i tot ampliats en alguns temes, sense necessitat de desplaçament i amb total llibertat d’horaris i durada.\nA banda del curs, encara tenim més coses! Hem creat un bloc on publicarem notícies i articles d’interès relacionats amb la nostra temàtica, on els vostres comentaris seran benvinguts. I perquè volem que participeu, recollirem relats de parts per a que altres persones els puguin llegir i posar-se en situació… perquè llegir les experiències d’altres dones és realment molt útil. A banda de tot això, també ens podeu fer arribar les vostres consultes sobre embaràs, part, postpart i lactància, que respondrem en un breu termini.\nA més a més tot això no hagués estat possible sense la dedicació i el talent de la Meritxell Perramon, una gran dissenyadora gràfica que en els moments de màxim enrenou té la virtut de tenir-ho tot sota control. També hem comptat amb la veu de la Carme Montanyà, amb les instal·lacions del Temps per Tu de Rubí i, com hem dit, amb les il·lustracions de la Sònia Gonzàlez, “La Cuchu”.\nAmb Mater Training també surt a la llum el talent del Carlos Cabrera, la persona que ha captat totes les imatges de foto i vídeo que trobareu als nostres cursos. El Carlos, que trepitjava el planeta part per primer cop, s’hi ha endinsat de ple i ha estat capaç de plasmar l’equilibri perfecte entre la realitat, la sensibilitat, la pau, les emocions, la tendresa i la intimitat. La llum, la música, l’edició… amb tot plegat ha aconseguit captar exactament el que nosaltres volíem transmetre.\nI no podem oblidar-nos d’agrair a les dones que ens han cedit la seva imatge en els seus moments més íntims, perquè han cregut en nosaltres i en la necessitat de tirar endavant el nostre projecte. Espero no deixar-me ningú!\nQuè aprenem de tot això? Que treballar en equip és fantàstic, i més quan tothom s’estima el projecte. Tant nosaltres cinc com les altres persones que hi han treballat i que hi treballen estimen Mater Training, i això es nota. Alhora, també hem après que les coses, quan es fan amb amor, queden infinitament millor.\nNeix Mater Training was last modified: julio 6th, 2016 by Laura Rodellar


B&B La Romitella Fiuminata Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nFrazione Campottone 24, Fiuminata, Fiuminata, Itàlia, 62025 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B La Romitella\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, B&B La Romitella és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Fabriano. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Fabriano. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de cuina compartida.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, plat de dutxa, assecador de cabell per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Fabriano, el B&B La Romitella és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nAllotjaments a Fiuminata


"Aquests comerços també han de subsistir"\nImatge d’arxiu del centre comercial de l’Illa Diagonal. CRISTINA CALDERER\nBarcelona"¿Què li sembla que a Alemanya ho estiguin tancant tot i aquí ho estiguem obrint tot?", li pregunto a la Conxita que feia dies que volia arribar-se a l’Illa per a comprar mitges per passar l’hivern i li feia patir que no obrissin. Em corregeix, està molt ben informada, precisa que no ho estan tancant tot sinó tan sols les escoles i els comerços no essencials. "Deu ni do! Allà són molt cap quadrats, molt estrictes, suposo que nosaltres ens hem de fiar dels qui prenen decisions, oi?". Ja que ha vingut, aprofitarà per fer un parell de compres més malgrat que la seva filla encara no li ha xiuxiuejat res sobre intencions nadalenques. "Ens veurem un dia per a obrir els regals i para de comptar!". L’afluència a l’Illa no és exagerada però sí més que notable per a un dilluns al matí. És el primer dia que poden obrir tots els comerços després d’un mes de tancament, amb les excepcions sabudes del menjar per emportar i la recollida de compres fetes per internet. "Ja era hora!", no pot evitar exclamar la guàrdia de seguretat mentre m'explica la relativa tranquil·litat que es respira i les novetats en els accessos i les mesures restrictives.\nAl FNAC ja fa temps que tenen l’opció de demanar hora amb un venedor personal i estalviar-se les cues, les famoses cues de les que ara tan es parla i tothom es fixa. Les cues al carrer, les cues per a poder accedir a establiments amb restriccions d'aforament. Abans, les cues es feien per anar al cine i per comprar loteria i entrades pel Bruce Springsteen. I ara, toca molt sovint posar a prova la nostra malacostumada paciència. La Joana no ha demanat hora però porta una llista de desitjos que li portarà una bona estona. Ja ha trobat els dos primers encàrrecs: la seva filla vol el llibre de receptes del Marc Ribas i el seu gendre, El fill del xofer, del Jordi Amat.\n"Això no podia continuar així, ens tenien marginats, se’ns ha perjudicat molt els últims mesos", argumenta l’empleat una botiga del segon pis que aprofita la mitja hora de descans per revifar-se al Morro Fi, al mig de l'addictiva àrea gastronòmica de l’Illa, un mercat d’alt estànding, trufat de delicatessen que pessigollegen els ulls i l’estómac. És segurament la zona que més ha notat el mes de tancament i hi esperen amb bones perspectives la desitjada campanya de Nadal, que "arriba tard i amb presses", amb la necessitat d'accelerar sense perdre de vista l'aforament reduït i la distància de seguretat. L'Ignasi s’ha demanat festa a la feina per a anar amb la Carla, la seva dona, i l'Arlet, la seva filla de quatre mesos, a comprar quatre imprescindibles per les festes. I a fer l'aperitiu i dinar, esclar, això no ho perdonen. A L'Aviram i Bovinum estan esperançats perquè els encàrrecs van arribant i el degoteig de clients va arribant. Al Tiger i a Lego hi ha compradors esperant per a entrar. La botiga de Disney, en canvi, és de les poques que encara no ha aixecat la persiana. El Tomàs entra al Gadgets decidit a trobar un pinzell, un termòmetre i uns motlles de pastisseria: "Sé segur que aquí ho trobaré, al barri no tinc una botiga tan ben assortida com aquesta". Li pregunto també si creu que estem tornant a anar massa de pressa: "Sense ajudes econòmiques suficients i amb aquests governants que no paren de contradir-se, no hi ha gaire més alternatives no creus? Aquests comerços també tenen necessitats, despeses, urgències, també han de subsistir".\nA l’Illa hi pots trobar establiments que trobes per tota la ciutat –Boldú, Tiger, Andreu, Turris i tota la tirallonga de franquícies, esclar- però el conjunt posseeix un intangible que els injecta un plus de personalitat. És aquell "tot" global tan difícil de descriure que tenen les grans superfícies comercials. Només el perceps si observes bé. És aquell tot que fa, entre moltes altres coses, que la cua més llarga per un restaurant sigui, de molt llarg, la del Burger King.\nNomés els escollits han acabat les 3 hores de passeig inaugural per la Fira


Octubre de 2017 – Blog de l'Escola Catalana de Londres\nOctubre 18, 2017 ~ escolacatlondres\t~ Deixa un comentari\nEsperem que els vostres fills estiguin gaudint de les tardes de dissabte a l’Escola. Després de dues sessions intenses i plenes d’activitat, aquest dissabte vinent ens disposem a celebrar la primera festa tradicional d’aquest any: la Castanyada.\nLa Castanyada o Castaween\nCom ja us vam avançar, els petits treballaran a les aules durant la primera part de la tarda: llegiran contes, cantaran cançons i decoraran panellets. A partir de les 4:15pm, us convidem a venir al hall de l’escola per celebrar tots junts la nostra particular festa de Castaween. Tindrem panellets i castanyes i segurament tota mena de personatges – si els vostres fills/es es volen disfressar, us demanem que portin disfresses que NO FACIN POR als més petits…\nGràcies a tots els pares i mares que us heu ofert per torrar castanyes a la cuina de l’escola a partir de les 2:30pm.\nAutorització de l’ús d’imatges i informació sobre al·lèrgies\nSi no ho heu fet encara, si us plau signeu el full d’autorització i porteu-lo a l’escola aquest dissabte. Penseu que els panellets porten ametlla i ou i que farem moltes fotos!\nCom ja fèiem l’any passat, cada grup tindrà el seu propi blog per compartir informació i imatges amb les famílies. Hi podeu accedir des de les icones que veieu a la dreta d’aquesta pantalla. Els dels Atrapalletres (grup de la Maria) i Pispalletres (grup de l’Helena) ja estan en marxa! Feu clic al botó “Segueix-nos” a cadascun dels blogs per rebre una notificació quan hi hagi una nova publicació.\nL’assemblea general de socis de Catalans UK tindrà lloc diumenge 29 d’octubre a les 4:30pm a la Delegació del govern de la Generalitat. Per més informació, feu clic a Assemblea2017.\nDissabte 21 d’octubre – festa de ‘Castaween’ a l’escola\nDissabte 28 d’octubre – vacances de tardor\nDiumenge 29 d’octubre – assemblea de socis de Catalans UK\nEl curs 2017-18 ja està en marxa!\nOctubre 14, 2017 Octubre 15, 2017 ~ escolacatlondres\t~ Deixa un comentari\nDissabte 7 d’octubre vam inaugurar el nou curs amb molta il·lusió i ganes d’aprendre i passar-ho bé. Moltes gràcies a totes les famílies que formeu part de la comunitat de l’escola aquest any pel vostre compromís i confiança, i a tot l’equip de mestres i voluntàries que faran possible que els nostres petits passin unes tardes de dissabte ben entretingudes a l’hora que milloren el seu català, coneixen cada vegada millor les nostres tradicions i, com no, juguen i fan amics!\nEn aquest nou blog us mantindrem informats de les noticies de l’escola i del nostre calendari d’activitats. També podreu accedir als blogs de cadascun dels grups, on trobareu informació sobre les activitats que els vostres fills han estat fent a l’aula, imatges de com han transcorregut les sessions, els recursos que han utilitzat i plans per les properes sessions.\nDe moment us avancem que dissabte 21 d’octubre celebrarem la festa de la Castanyada. A primera hora, cada grup treballarà dins de l’aula fent activitats temàtiques; a partir de les 4:15 ens reunirem tots petits i grans a l’espai comú de l’escola per rebre la castanyera i menjar panellets. Agrairíem l’ajuda d’un parell de voluntaris per torrar castanyes i coure els panellets que els petits faran durant la primera part de la sessió, i també contribucions per l’hora de berenar.\nSi us plau recordeu:\nsignar i retornar el full d’autorització de l’ús d’imatges\narribar puntualment a l’escola per poder començar les classes a les 2:30\nque els nens necessiten l’abric per l’hora del pati!\nDissabte 21 d’octubre: Celebració de la Castanyada\nDissabte 28 d’octubre: Vacances de tardor


Ros confia “que no hagi cap problema” i Andorra aculli la Cimera Iberoamericana del 2020\nEl sistema educatiu espanyol introduirà cursos de grau mitjà i superior de formació professional de cara al setembre\n2 min. Andorra la Vella 07/11/2018 19:58\n651x366 L'ambaixador espanyol a Andorra, Àngel Ros, amb l'arquebisbe d'Urgell, Joan-Enric Vives, durant la visita al col·legi espanyol María Moliner aquest dimecres. / T. N. (ANA) L'ambaixador espanyol a Andorra, Àngel Ros, amb l'arquebisbe d'Urgell, Joan-Enric Vives, durant la visita al col·legi espanyol María Moliner aquest dimecres. / T. N. (ANA)\n"Crec que tot fa pensar en què se seguiran les previsions", ha remarcat aquest dimecres l'ambaixador espanyol a Andorra, Àngel Ros, en referència a la candidatura del Principat per acollir el 2020 la Cimera Iberoamericana. La candidatura implica fer-se càrrec de la secretaria Pro Tempore, és a dir, de l'espai de coordinació entre caps d'Estat i de govern dels països que participen en la cimera. Tal com va expressar el cap de Govern, Toni Martí, en la darrera trobada amb la secretària general iberoamericana, Rebeca Grynspan, l'objectiu d'Andorra és centrar les reunions en la lluita contra el canvi climàtic, la transició energètica, les noves tecnologies o l'educació. El país encarregat d'organitzar la cimera es coneixerà el pròxim divendres 16 de novembre, quan es faci el traspàs de la presidència de la secretaria Pro Tempore, que actualment ostenta Guatemala, a Andorra.\nD'altra banda, Ros ha anunciat que tant l'ambaixada com el ministeri d'Educació s'està treballant per implantar un seguit de cursos del grau mitjà i superior de formació professional. "L'equip docent està en ple desenvolupament del projecte", ha afirmat l'ambaixador, amb la intenció de brindar als alumnes una oferta formativa que no s'estigui duent a terme en aquests moments, tot i que no ha volgut avançar amb quines branques estaria relacionada.\n"No hi ha novetat", ha deixat clar Ros, que confia que "després de la informació que he anat rebent de les diferents administracions", l'aeroport d'Andorra-la Seu pugui estar plenament operatiu durant la primavera de 2019. Per una banda, l'ambaixador confia que el GPS pugui instal·lar-se abans d'aquesta data, permetent als avions aterrar si hi ha manca de visibilitat. Per altra, el ministeri de l'Interior espanyol i l'ambaixada estan treballant per assignar els cossos policials encarregats d'atendre les necessitats dels visitants de fora de l'espai Schengen.\nEn aquest sentit, Àngel Ros ha afirmat que l'aeroport de l'Alt Urgell hauria de seguir "un model molt semblant, per no dir igual, al que es fa anar a l'aeroport de Lleida-Alguaire", una infraestructura on operen tres companyies i que, segons dades de la Generalitat de Catalunya, en els primers nou mesos de 2018 ha arribat als 33.000 passatgers.


Els fans estan farts dels canvis en el programa | Atresmedia\nLes xarxes socials s'han omplert de missatges d'indignació\nper Daniela De Amorín 12/07/2021 10:15h\nLes xarxes socials s'han incendiat després de l'última decisió d'Antena 3 amb 'Mask Singer'. Els seguidors del programa presentat per Arturo Valls han esclatat sense pietat contra la cadena per un canvi d'última hora.\nLa segona edició del format musical està triomfant més que mai entre l'audiència, a diferència de la primera temporada. I tot perquè en aquesta es van filtrar les identitats de moltes de les màscares. En canvi, la segona entrega està emocionant i sorprenent en els espectadors.\nFins al moment, l'expectació és màxima per saber quins famosos s'amaguen darrere de les espectaculars disfresses. A més la participació d'importants cares conegudes que han pujat el nivell del format.\nÉs el cas de personatges com a La Toya Jackson, Mel B de 'Spice Girl', Isabel Preysler, Esperanza Aguirre, Paloma San Basilio, Eva Hache i Josep Pedrerol. Tots ells han estat ja expulsats, però la seva revelació ha servit per augmentar la incertesa sobre la resta de participants.\nEls fans de 'Mask Singer': indignats amb Antena 3 pels canvis en la graella\nMalgrat tractar-se d'una gran temporada plena de sorpreses, els espectadors d'Antena 3 tenen un límit. Així, no estan disposats a tolerar que es jugui amb ells.\nMolts estan farts que, per motius d'audiència, la cadena estigui canviant constantment la programació del format dins de la graella televisiva.\nLa seva pugna per aconseguir millors dades que el seu principal competidor, Telecinco, ha provocat que el programa musical hagi sofert diversos canvis d'emissió durant aquesta temporada.\nAixí tot, fa poc Antena 3 va decidir moure el format de dia. Amb el motiu d'ocupar la franja horària que va quedar en la primera cadena de Mediaset després de la fi de l'emissió del documental de Rocío Carrasco.\nArgumentant que el canvi es devia a l'inici de l'Eurocopa, Atresmedia va decidir que el seu format estrella deixés els dilluns i s'emetés els dimecres.\nUna estratègia que, però, no els va acabar funcionant tant com esperaven. I és que amb l'objectiu d'enfonsar a 'Mask Singer', Telecinco també va optar per fer altres canvis en la seva programació en donar-li els dimecres a 'Supervivientes'.\nEn qualsevol cas, aquest canvi tan sols va servir per començar a generar cert malestar en els seguidors del programa. Una situació que s'ha desbordat després que ha passat aquesta setmana, una gota que ha 'fet vessar el got' i la paciència dels espectadors.\nEsclaten contra Antena 3 pel que van fer aquesta setmana amb 'Mask Singer'\nAquest passat dimecres, com cada setmana, la cadena havia anunciat l'emissió de la setena gala del concurs musical. Fins i tot ja havien promocionat la nova entrega a través de les xarxes socials i la televisió, on s'indicava l'horari d'inici: les 22:45 hores.\nArribat el dia i tots els seguidors estaven preparats a casa seva. Tots situats davant de la pantalla per gaudir d'una nova gala. Però, finalment, no va arribar a emetre's.\nSense previ avís, la cadena va optar per retardar l'emissió del programa mentre acabava la semifinal de l'Eurocopa entre Anglaterra i Dinamarca. Un partit que emetia Telecinco i que va arribar fins a la pròrroga.\nNo obstant això, el pitjor encara estava per arribar. I és que, després del final del partit de futbol, Antena 3 va optar per emetre una reposició d'una gala de la primera temporada del concurs.\nTambé van esborrar les promocions en què anunciaven l'emissió del programa en aquest dia, com si això fos suficient per passar desapercebuts davant dels espectadors.\nPer aquesta raó, la decisió va causar un gran enuig en els seguidors del programa. Les xarxes socials es van omplir de comentaris i 'memes' que mostren la indignació per la poca responsabilitat i la falta de respecte de la cadena cap a la seva audiència.\n«Quina poca vergonya teniu, no només no tireu el programa que porteu anunciant tot el dia amb l'arribada de la màscara convidada pingüí, sinó que us poseu a fer repàs de temporades i ni perdó demaneu. És evident que l'audiència us és igual» , escrivia un usuari a Twitter.\nTwitter Antena 3 Telecinco Atresmedia


de fado: 2021\nMarceneiro, el Mestre\nTot i que sembla que la meva passió, la meva "paixão" pel Fado estigui en hores baixes, continua ben viva, i segueixo amb les meves dosis diàries d'aquesta música que em va robar el cor ja fa uns quans anys.\nEl que ja no faig massa és mantenir tan viu el blog com ho feia abans. Ja he escrit altres cops que aquest espai, aquest "cantinho" el vaig pensar per tal que la gent del meu entorn, del meu pais conegués aquesta música i se la fes seva. D'aquest desig, confesso que no me n´he sortit. Aquest país meu continua a viure d'esquenes a Ponent, que és el lloc on trobem el bressol del Fado: Portugal.\nEns entestem a viure de cara a Europa, tot ignorant que Europa no comença als Pirineus. No, comença més enllà, a les illes de les Açores, a Madeira, al Portugal continental, i ens perdem de gaudir d'un lloc, bell, amable, amb bones menges i bons vins i sobretot amb una gent fantàstica e més oberta del que ens pot semblar a primera vista. Un Lloc per viure'l.\nAvui la meva dosis de Fado ha passat per reveure un video de Portuscale, a Youtube, on podem escoltar un recull generós d'Alfredo Marceneiro amb les lletres dels seus fados.\nAtès què revisant les entrades del blog dedicades al Mestre Marceneiro, han deixat d'estar operatives a causa dels servidors on vaig hostatjar les músiques, he cregut necessari penjar avui aquest video per fer-li, de nou, el meu homenatge particular.\nEspero que qui passi per aquest cantinho l'escolti i el disfruti.\nPublicat per jaume a 12:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: alfredo marceneiro\nUbicació: 963G+4X Barcelona, Espanya\nVa ser una sort...\nM'agraden els jocs de paraules que a vegades trobem en les lletres dels fados. Aquest poema, en concret, de Manuel de Almeida em sembla molt ben trobat i no l'havia descobert malgrat haver escoltat -o això em semblava- tota la discografia de Pedro Moutinho a qui segueixo des dels primers dies, en les primeres visitas a la Mesa de Frades, el palau del Fado on sempre torno.\nIntentaré fer una traducció, maldestre com quasi sempre, però que ens aproximarà a la idea de l'autor.\nMolt ben cantat per en Pedro. Sublim!\nVa ser poca sort trobar-te\nperò va ser un bé coneixe't\nEl que vaig perdre en trobar-te\nO vaig guanyar desprès en perdre't.\nCom veus, no estic canviat/ni descregut, ni vençut\nNi tan sols sorprès/d'un somni mal acabat\nTan sols estic conformat/conformat de perdre't\nPer això, vull oblidar-te/ i al mateix temps recordar-te.\nSi Deu és qui mana, finalment/donant-nos ànimes germanes\nLes nostres ànimes certament/no eren la parella ideal\nPer tant, punt i final/però mira, vull dir-te\nSense pretendre defensar-te/defensar-te o criticar-te\nO vaig guanyar després en perdre't\nRecordant el què vaig passar\nquedo pensant sense saber\nperquè va ser que et vaig trobar\nsi t'havia de perdre.\nManuel de Almeida / Popular *fado corrido*\nRepertório de Manuel de Almeida\nFoi pouca sorte encontrar-te\nMas foi um bem conhecer-te\nO que perdi em achar-te\nGanhei depois em perder-te\nComo vês, não estou mudado / Nem descrente, nem vencido\nNem sequer surpreendido / De um sonho mal acabado\nApenas estou conformado / Conformado de perder-te\nPor isso, quero esquecer-te / E ao mesmo tempo lembrar-te\nSe é Deus quem manda, afinal / Dando almas irmãs à gente\nNossas almas certamente / Não eram o par ideal\nPortanto, ponto final / Mas olha, quero dizer-te\nSem pretender defender-te / Defender-te ou criticar-te\nRecordando o que passei\nFico a pensar sem saber\nPorque foi que te encontrei\nSe tinha que te perder\nSempre el meu agraïment a l'amic José Fernandes Castro del blog fadosdofado per la seva dedicació i amabilitat\nEtiquetes de comentaris: pedro moutinho\nEl doble àlbum Amália no Chiado, publicat el 2014, conté unes meravelles com aquesta que avui publiquem aqui al nostre cantinho de fado. Totes les gravacions d'aquest recull que l'editora Valentím de Carvalho ha recuperat de gravacions originals datades dels anys 50, són un regal per l'oïda de tots els amalians, que com jo, no deixen passar gaires dies sense escoltar la Diva.\nEn el cas d'avui, aquest poema del mestre Linhares Barbosa, es tracta de l'única gravació coneguda, i jo diria de les poc escoltades. De manera que ja tocava.\nLletra .- João Linhares Barbosa\nMúsica .- Franklin Godinho\n(Fado Franklin, sextilhas)\nAbre-me o teu coração\nDeixa encostar-me ao teu peito\nEu não tenho mais ninguém\nQuero pedir-te perdão\nPelo mal que tenho feito\nQuero pedir-te perdão\nPelo mal que tenho feito\nFoi ele, eu gostava dele\nA minha noite, o meu dia\nNinguém mais belo do que ele\nMeu respirar ofegante\nÁgua pura que eu bebia\nO mundo será dos dois\nDisse, sorriu-me, sorri\nFoi-se embora satisfeito\nVi-o com outra depois\nLogo uma brasa senti\nQueimar-me dentro do peito\nDesmaiei, tornei a mim\nAinda o vi dar um beijo\nNa boca dessa mulher\nÓ minha mãe, foi assim\nMas vou ver se ainda o vejo\nA ver se ele 'inda me quer\nPublicat per jaume a 19:48 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: amalia rodrigues, fado franklin sext.\nAquest és el títol d'un dels temes del nou treball de la Teresinha Landeiro, a qui coneixem i seguim des dels seus inicis, de ben joveneta, a la Mesa de Frades.\nNo he escoltat només que un parell de temes d'aquest que serà el seu nou disc, que imagino d'autor, doncs les lletres son seves, i aquesta que us deixo avui aqui, és un bonic poema sobre el temps i el seu pas, o potser del nostre transitar per ell.\nM'he permès la llicència de fer una traducció per millor entendre el que el poema expressa, mirant de ser fidel a les paraules de la Teresinha.\nJa hem parlat en aquest "cantinho de fado" de la Teresinha que és ja una figura consolidada en el món del fado que dóna continuïtat a l'esperit d'aquest Patrimoni Immaterial de la Humanitat que és el Fado.\nLetra/Lyrics: Teresinha Landeiro Música/Music: Joaquim Campos (Fado Tango)\nEl temps passa per nosaltres Sem tempo para nos escutar\nSense temps per escoltar-nos O tempo deixa-nos sós\nEl temps ens deixa sols O tempo passa sem voz\nEl temps passa sense veu Para ninguém o ver passar\nPerque ningú el vegi passar O tempo prende paixões\nEl temps captiva pasions O tempo acorda a lembrança\nEl temps desperta records Acelera emoções\nAccelera emocions Enlouquece corações\nEmbogeig els cors O tempo liberta a esperança\nEl temps allibera la esperança O tempo conta saudades\nEl temps conta saudades Aclama a tristeza e a dor\nProclama la tristesa i el dolor O tempo muda vontades\nEl temps canvia voluntats Escreve no vento verdades\nEscriu veritats en el vent Das nossas loucuras de amor\nDe les nostres locures d'amor O tempo não tem medida\nEl temps no té mesura\nNão tem espaço nem razão\nNo té ni espai ni raó Num segundo eu tenho vida\nEn un segon tinc vida No outro a alma perdida\nen un altre l'ànima perduda O tempo é ilusão\nEl temps és una il.lusió\nPublicat per jaume a 12:40 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Teresinha Landeiro


El Suprem veta cursar matèries de segon de batxillerat amb 3 o 4 suspensos de primer\nEl Suprem veta cursar matèries de segon de batxillerat amb 3 o 4 suspensos de primer0\n497 10/03/2009, 19:17 | EFE. MADRID | #LOE,\nEl Tribunal Suprem ha anul·lat la regulació que permet als alumnes de primer curs de batxillerat que tinguin tres o quatre suspensos repetir-lo totalment o matricular-se de les matèries pendents i de dues o tres més de segon.\nEl Suprem considera en una sentència que el precepte anul·lat "vulnera la llei orgànica d'educació" (LOE), al crear una modalitat d'estudi del batxillerat amb assignatures soles de primer i de segon que "no està prefixada" en aquesta norma.\nLa sala contenciosa administrativa del tribunal estima així un recurs de la Federació Espanyola de Religiosos de l'Ensenyament (FERE-CECA) contra l'article 14.2 del reial decret del 2007 que fixa l'estructura i continguts mínims de secundària. "Tal regulació reglamentària --insisteix el Suprem-- no té cobertura legal i altera, completament, el règim regulador de la LOE".\nLa resolució indica que el Govern "no ha respectat la llei" com a norma de superior rang a la qual es troba sotmès. El tribunal argumenta que el punt recorregut instaura una "matrícula condicionada" que de cap manera preveu la LOE, encara que fos d'ús corrent en l'àmbit universitari per a supòsits molt determinats.\nSegons considera, no hi ha dubte que la LOE estableix la "promoció" d'un curs a un altre en el supòsit de la superació del primer d'ells o amb una avaluació negativa, com a màxim, de dues matèries.\nReitera que la LOE només ofereix o "la repetició de curs quan hi hagués més de dues avaluacions negatives" o "la promoció a segon amb dues avaluacions negatives de primer" com a màxim, però no instaura la "matrícula condicionada" d'assignatures de segon (que sí que estableix el Reial Decret) en unió de la matrícula de les matèries suspeses de primer.\nL'elecció de les assignatures\nEn relació amb l'organització "flexible" dels estudis de secundària prevista per la LOE i adduïda per l'Advocacia de l'Estat, replica que es refereix a l'elecció de les matèries que componen el currículum escolar, però "no a la lliure configuració dels dos cursos del batxillerat, amb assignatures soles de segon i primer".\nEn canvi, creu "incontestable" que el Batxillerat comprèn dos cursos i que els alumnes podran continuar cursant-lo durant règim ordinari en quatre anys. Entre altres arguments, FERE-CECA va adduir que l'article recorregut "altera" l'autorització i capacitat dels centres al permetre cursar simultàniament assignatures de primer i de segon, fet que "afecta la configuració dels centres privats".\nAquesta organització de centres catòlics entén que l'accés, la promoció o pas a un curs de batxillerat implica la matrícula en "totes les assignatures que integren aquest curs". Així, la possibilitat de matricular-se d'assignatures soles queda limitada a assignatures pendents del curs anterior i, per tant, impedeix cursar matèries soles d'un curs al qual no s'hagi promocionat prèviament.


100% Crevillent: de maig 2013\nEnviat per Josep Menargues a 16:16 2 comentaris:\nCampanar de les Santes Justa i Rufina\nLes províncies valencianes actuals van ser creades a mitjans del segle XIX. Aquestes demarcacions no teníen cap fonament històric que les justificara, eren, doncs, pura arquitectura estatal espanyola, dibuixades en un despatx a Madrid. Les divisions administratives autoctones d’arrel medieval eren les governacions i les batlies. Crevillent, des de la conquesta catalana del segle XIII, havia estat part de la Governació d’Oriola i de la Baronia, Batlia o Marquesat d’Elx. La Vila Reial d’Oriola i Elx doncs, han estat les nostres capitals. La nostra demografia actual deu moltíssim a Elx i Oriola. Gràcies als colons vinguts d’aquestes ciutats, la nostra vila va poder vencer l’amenaça de la despoblació al segle XVII, en ser foragitats els moriscos. El valencià de Crevillent és en realitat el vell català que es parlava a l’Oriola moderna, que podiem dir “oriolà”. Paradoxes de la vida, l’oriolà es va extingir a la seua ciutat natal i va sobreviure a Crevillent.\nFesta d'Escuts Reials a Sant Jaume\nEls vincles i les dependències amb Elx encara es mantenen ferms. A Elx s’ha anat i es va tradicionalment al metge, a fer mandaos de treball i paperassa, al mercat i, els dies de festa, al cinema, o a fer-la bruta en qualsevol dels seus moderníssims bars. Amb Oriola la cosa, com més va, pitjor. Fins els anys de 1970, anar a Oriola encara era cosa ben comuna entre els crevillentins. Ens desplaçavem amb els autobusos de l’Albaterense. Acudiem els caps de setmana atrets per les seues abigarrades tendes, que tant recordaven les de Ciutat Vella de València. En aquests basars s’exhibien els productes penjant, com si fóren roba estesa. Els engaxaven dels llindars, brenques i de les mateixes portes que s’obrien vers el carrer. Calderes, olles de ferro, de fang, botiges de carro, llegones, gabietes, barrets, boines, gaiates, formatges, ompliura, en fi, qualsevol producte tradicional. També els animals del camp i els d’escorxador s’acostumava adquirir a la capital de l’Horta. A Oriola buscàvem els últims apanyacossils, els amolaós, els matalassés i tants altres artesans que llavors ja havien deixat de freqüentar Crevillent. I ans de tornar cap el poble, com no, les goles o llaminadures d’Oriola: pastissos, pastes i caramels i d’aquells severs i humils forns oriolans que hi havia vora el riu.\nEl Riu Segura, amb permís de les Vega Alta i Media\nTambé se solia comprar roba de diari a Oriola (la de mudar-se a Elx, almenys així hu feia la meua familia). Mai vaig sentir parlar valencià a Oriola, però quan xerraven amb el nostre rudimentari castellà, els botiguers, entenien perfectament les nostres espardenyaes, car una inmesitat de mots valencians formaven part del seu peculiar parlar. On nosaltres deiem querailla, vedriola o cuixa ells deien crilla, ladriola, cuja. La meua àvia, en temps de la misèria per poder menjar solia anar l’Horta a canvià, cosa molt comuna llavors. La dona no sabia parlar castellà però amb tots s’entenia. Cadascú raonava amb la seua llengua i ningú no se’n sentía ofés. Era una altra època.\nViatjar a l’Horta era viatjar a Oriola, i tan comuna va ser aquesta relació comercial que fins i tot ho recull la cultura popular crevillentina: A fe nono va el xiquet que sun pare no està aquí, que se n’anat a Oriola a compra-li un serení… Cal fer esment també dels qui estudiaven a Oriola. Eren en general fills de senyorets, funcionaris i menestrals rics que els seus pares feien internar als col·legis de capellans. A propòsit de capellans oriolans, la Inclusa, més coneguda com la Casa, d’on es portaven els xiquets adoptats es trobava a Oriola.\nSant Vicent Ferrer a Oriola\nLa interrupció de relacions amb Oriola ha estat motivada per la seua pròpia decadència. A Oriola li van arrabassar, primer la Governació, a continuació la universitat, i per últim li van pispar el bisbat. Després de tot això no ha alçat el cap. La històrica i fortificada Oriola de Pere el Cerimoniós, dels Agermanats, dels maulets de Carles d’Austria, o del Ramonet, el famós venedor de saflaes, ha deixat de ser la gran ciutat valenciana del sud. L'atonia i la desmemòria impera. Ja no hi ha ni esma a Oriola per reivindicar el seu hinterland ni el seu passat. Avui Oriola és una ciutat lànguida, on predomina la carrinclona uniformitat cultural estatal. Ja fa temps que va claudicar a les exigències centralistes d’Alacant. Ha abandonat, fins i tot, el seu sessejant llenguatge, que ara malviu refugiat en tavernes de la gent gran, en els àmbits del foklore i la ruralor. A hores d’ara, les despulles de la secular Oriola se les disputen murcians i alacantins.\nEnviat per Josep Menargues a 13:07 2 comentaris:


Cornèlia Abril: 2016\nPublicat per Cornèlia Abril a 19:48 2 comentaris:\nFotografia de portada de Carles Mercader Fulquet\nPublicat per Cornèlia Abril a 23:25 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cel estàtic d'elevadors, poesia, Ricard Mirabete\nTim Burton: macabre i poètic\nTim Burton és autor del llibre 'La melancólica muerte de Chico Ostra'. Cineasta de professió, es dedica també a la literatura, aprofitant la prolífica creativitat que desenvolupa en la doble versió com a escriptor i com a dibuixant. El volum que tinc a les mans data del 1997, va ser publicat a Nova York i en una versió bilingüe.\nOyster Boy - Chico Ostra\nTim Burton crea un món particular que es pot reconèixer en les figures, en les frases, en el conjunt equilibrat. En aquest cas, presenta nens solitaris, exclosos, diferents; una barreja d'emocions i de sentiments, de riotes.\npues él mismo no se veía.\nMas en cuestión de minutos\nmanchas de grasa i esputos\nse formaron otra vez\nBut in a few minutes\nDivertit, agosarat, lubricant, crític. Potser es fa necessari, vist els temps que ens toca viure.\nCornèlia Abril - Matilde Nuri i Espona\nPublicat per Cornèlia Abril a 13:29 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Tim Burton\nUna peculiar llibreria de vell\nAquest estiu he visitat la part de França que toca al Canal du Midi. Concretament, des de Narbonne, cap a una banda, fins a Argens-Minervois, si haguéssim d'anar en direcció Carcassonne. I, cap a l'altra banda, fins a Béziers.\nAproximadament al mig, entre Argens-Minervois i Béziers, hi ha un poble encantador, que es diu Le Somail, on hi ha una base de bateaux de lloguer.\nI és precisament a Le Somail on vaig trobar aquesta meravella, que no té a veure amb la geografia física, sinó amb la geografia humana, emocional, literària.\nSobta, trobar-te una llibreria d'aquestes característiques...\nAl vídeo que podeu veure si cliqueu l'enllaç, expliquen que la llibreria la visiten, bàsicament, els navegants que recorren el Canal du Midi, com jo mateixa, però no solament aquests. Hi ha gent que hi va des de París, i també des de qualsevol lloc del món, perquè la seva fama s'ha anat estenent al llarg dels anys.\nJo m'atreveixo a comparar-la amb la llibreria Shakespeare, de Paris, tot i que aquesta es troba en un lloc d'estiueig, ple de turistes que lloguen vaixells...\nSi no és per gaudir-ne tant com del mateix paisatge, digueu-m'ho, que potser és que jo estic molt malalta!\nTant, potser, com la senyora vestida de verd, que, al reportatge, diu que treballar allà ve a ser passionant*!\n* apassionant, en francès\nUNA LLIBRERIA DE VELL, però en francès!\nEntremig d'altres llibres, Un vagabond des mers du sud, de Bernard Moitessier, el gran gurú dels navegants\nDIVERSOS IDIOMES (tot i que el gran gruix és en francès)\nORDRE I PULCRITUD\nUNA TROBALLA (de petita, havia llegit Las niñitas modelo, de la Condesa de Ségur) una bona antigalla, però em va portar records...\nSENSACIONS LITERÀRIES MERAVELLOSES\nTAMBÉ HI HA UN "DALT" (la llibreria ocupa el que havia estat una cava antiga)\nI ENCARA MÉS LLIBRES, I PÒSTERS I QUADRES\nVA, PAREM, JA, NO?\nDeixeu-me dir que, mentre hi vaig ser, hi havia un silenci de biblioteca. La gent que hi treballa parla, però delicadament. Igual que els que compren. Una delícia. En un moment donat, van posar música barroca, i encara va ser més deliciós!\nÀnima apassionada de Cornèlia Abril.\nPublicat per Cornèlia Abril a 18:35 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: col·leccions, eclecticisme, literatura, llibreries de vell\nVostè no sap qui sóc jo\nAquesta expressió que per sort es va perdent i que significa una velada amenaça cap a un altre que no deu ser ni tan ric ni poderós com el que el repta, ens val aquí com a argument d'aquesta petita entrada animal.\nConeixeu les vespes? insectes himenòpters, sovint agressius- són predadors de proteïna- de formes i colors diversos: més aviat allargats, amb cintura de vespa ( uix ), negrosos o amb ratlles grogues intercalades, abdomen acabat en agulló. Sí, com ara aquest:\nJo no hi tinc res contra les vespes: Déu les va crear, ves a saber per què, només em neguiteja un costum que tenen una mica horripilant; moltes d'elles fabriquen unes estructures de terra, saliva, trossos del què sigui, i després van a caçar una víctima molsuda ( una aranya grassona o una larva de papallona ) i en comptes de paralitzar-la i delectar-se amb la seva carn, la paralitzen i la posen dins el niu fabricat; un niu, sí senyor, perquè llavors ho rematen amb una posada d'ou al costat de l'animal viu i immòbil i acaben de tancar la construcció. Ale hop!: quan surt la larva vespa de l'ou, es troba aquella carn tendra, que es fot mica en mica i li dóna forces per sortir del cau. Heu vist Alien, suposo. Doncs més o menys, però de debò.\nI s'han guanyat la fama a pols, eh. Els animalons les esquiven, les persones també. Malgrat la seva forma aerodinàmica i la seva bellesa en vol. Ara parlaré d'un altre bitxet, una mosca. Coneixem les mosques, en general són pesadetes, algunes peludes, xuclen les flors o els detritus i també la nostra pell si poden. N'hi ha de moltes mides i colors, però avui ens interessa només una mosca en concret. Aquesta:\nSí, són dits meus. I, no es veu prou bé, oi, la bèstia. Sembla una vespa, però no ho és. Mireu-la de prop:\nMireu quins ulls globulosos, quina cintura grassoneta, quin abdomen poc afilat. És una mosca que viu tan panxa perquè lluu els colors del perill. No, vostè no sap qui sóc jo. Sóc una mosqueta que xucla flors, que no té ni aparell mastegador ni agulló. Però vostè ha pensat que sóc una vespa.\nD'això se'n diu mimetisme ( imitació ) i és freqüent en molts animals. Per quin motiu la evolució ( recordem que l'evolució significa canvi, res més ) ens presenta aquestes curiositats, no és el moment de esbandir-ho. Els evolucionistes diuen que ha estat per selecció animal i mutacions, els Margulystes exposaran altres teories noves, com la predació d'un insecte cap a l'altre i la imbricació de gens per formar una nova espècie. Ara com ara, difícil saber-ho del cert.\nPerò estem tots d'acord en què la vida no deixa de meravellar-nos. Perquè encara no podem estar segurs de res, perquè tot canvia i podem planejar sobre un camp de blat daurat al sol o caure en la trampa de teranyina que ens atrapa.\nPerquè vostè no sap qui sóc jo.\nPublicat per Cornèlia Abril a 12:35 10 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Companys i aliens, relats, Sílvia Armangué


ES PRESENTEN LES 24H DE CATALUNYA DE MOTOCICLISME\n18:34 | 23/04/2021\n24h de Motociclisme de Catalunya\nEl president del Circuit, Vicenç Aguilera, ha posat en valor la màgia de la cursa i ha presentat la campanya conjunta del Circuit i el Servei Català de Trànsit, “La carretera no és el Circuit”.\nCircuit de Barcelona-Catalunya (Montmeló)- Les 24 Hores de Catalunya de Motociclisme s’han presentat aquest migdia al Circuit de Barcelona-Catalunya, en un ambient immillorable a la sala Pis Box Member amb alguns dels pilots i equips protagonistes, com el Yamalube Folch Endurance, el Suzuki Català Aclam o HMRL/MartiMotos. El president del Circuit de Barcelona-Catalunya, Vicenç Aguilera, el president de la Federació Catalana de Motociclisme, Josep Maria Mañé, i el director del Consell Català de l’Esport, Toni Reig, han participat en la presentació d’una prova que arriba enguany a la 23a edició.\n“Les 24 Hores són una cursa màgica, d’amics i competidors a la vegada. La rivalitat és la marca de la casa amb tres dies plens d’emoció”, ha destacat Aguilera, que també ha presentat la campanya “La carretera no és el Circuit”, que es du a terme conjuntament amb el Servei Català de Trànsit per conscienciar als conductors, tant de motos com de cotxes. “A la carretera no hi pot haver bromes i hem de ser molt curosos”, ha ressaltat Aguilera. Adreçant-se als pilots, Aguilera ha posat en valor l’experiència que significa córrer la cursa. “Suareu, patireu, però gaudireu molt”.\nPer la seva banda, el president de la Federació Catalana de Motociclisme, Josep Maria Mañé, i el director del Consell Català de l’Esport, Toni Reig, han agraït al Circuit de Barcelona-Catalunya l’esforç per organitzar aquesta prova. “Hi ha 22 equips catalans, cosa que demostra que la prova té un arrelament a casa nostra”, ha destacat Mañé, que també ha agraït la tasca de Folch i Català per estar any rere any “al peu del canó”. “El més important de la prova és que aglutina molta gent del motociclisme de lleure i això és vital per fomentar la cultura de l’esport, del respecte i de la competició”. Reig ha posat en valor la internacionalitat de la prova, amb fins a 31 equips francesos. “Les 24 Hores tenen una salut de ferro i posen Catalunya al món”, ha explicat. El director del Consell Català de l’Esport també ha destacat la feina formativa de molts equips. “És una bona prova per molts mecànics”.\nEls dos caps d’equip que no s’han perdut la presentació han estat Josep Maria Folch i Eduard Català, que han agraït l’organització, un any més, de la prova. “És l’única cursa que faig a l’any”, ha destacat Folch, que també ha volgut traspassar la pressió a Català. “Teòricament ha de guanyar ell, és un any d’impàs”. Català, que no es vol confiar, ha elogiat Folch i ha comentat que tenen molta confiança amb la moto. “La moto funciona i confiem en la marca”. Tot fa pensar que la victòria estarà molt oberta aquest any.\nEls pilots Xavier Pinsach (Yamalube Folch Endurance), David Salom (Yamalube Folch Endurance) i Raül Torras (HMRL/MartiMotos) també han estat presents al tret de sortida de les 24 Hores de Catalunya de Motociclisme al Circuit.\nDemà es disputaran els entrenaments qualificatius i dissabte a les 12h, arrencarà la cursa. Hi haurà una trentena de propostes alternatives per tots els aficionats que s’apropin al Circuit i l’entrada serà gratuïta durant tot el cap de setmana.\nData de modificació: 07/07/2017 14:22:37


El Monestir ganxó tindrà una franja de protecció d'edificis privats de 18 metres - Diari de Girona\nEl Monestir ganxó tindrà una franja de protecció d'edificis privats de 18 metres\nEl regidor d'Urbanisme defensa que d'aquesta manera l'entorn de l'edifici patrimonial estarà lliure de construccions\ncarles torramadé sant feliu de guíxols 27.11.2016 | 07:50\nImatge de la plaça de l´Abadia i del queixal de 444 metres quadrats que hi ha, que l´Ajuntament va comprar per completar el pati del claustre inacabat del Monestir.\nEl Monestir de Sant Feliu de Guíxols tindrà una franja de protecció de nous edificis privats de 18 metres. Aquesta prescripció s'ha introduït a la modificació puntual del POUM que l'Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols tramita referent a l'entorn del Monestir, i que es va aprovar provisionalment aquest dijous en el ple amb els vots a favor de l'equip de govern (TSF, ERC i PSC); les abstencions de CiU i Guíxols des del Carrer; i els contraris de la CUP i el grup de MES. L'aprovació definitiva correspondrà a organismes de la Generalitat.\nEl regidor d'Urbanisme, Josep Saballs, va destacar que la franja de protecció d'almenys 18 metres «garantirà que l'entorn del Monestir no tindrà cap edificació privada». En declaracions a aquest diari va exposar que aquesta mesura serà útil, per exemple, per l'edificabilitat que autoritza el conveni de la finca veïna de Can Blasco, de manera que les construccions no estiguin enganxades a l'edifici patrimonial.\nAquesta modificació del planejament urbanístic també amplia els espais lliures a l'entorn del Monestir amb un espai verd fins a Monticalvari i s'emmarca dins el desenvolupament del projecte del futur Museu Thyssen.\nEn aquest sentit, el que no convenç l'oposició en bloc és que la plaça de l'Abadia, que està qualificada com a espai lliure, es converteixi en zona d'equipament. Els grups de l'oposició no veuen amb bons ulls que el Museu comporti la construcció d'un annex al Monestir en aquesta plaça. La CUP va presentar una al·legació amb el propòsit de conservar com a zona verda una parcel·la de 444 metres quadrats adjacent a la plaça de l'Abadia, que va ser desestimada; mentre que el regidor de Guíxols des del Carrer, Jordi Lloveras, va alertar que «qualsevol edificació en aquest espai pot tenir un impacte visual molt important». Per MES, Pere Albó va recriminar a Saballs que destaqués la franja de protecció de 18 metres quan amb la construcció annexa «rebenta parets i entra a dins» del Monestir. Per CiU, Dolors Ligero va criticar el preu que pot costar aquest annex i va afirmar que «no és necessària una ampliació de l'espai d'equipaments en el Monestir» per acollir el Thyssen ja que creu que es pot adequar.\nSaballs va respondre a l'oposició que s'havien avançat en la discussió –«estèril»– sobre un annex a la plaça de l'Abadia ja que no era el que s'aprovava dijous.


El cop d’estat destrossa Palma\nUn dels canvis més rellevants en aquesta època turbulenta va ser l’entrada en política de les dones\n4 min. 18/07/2020 23:28\nREVISAT PER JOAN MAS\nEl maig del 1936, la publicació La Nostra Terra afirmava que les Balears eren conegudes a tot Europa. El diari britànic The Observer les va anomenar el millor lloc del món “per a descans i recés, vida barata i tranquil·la, bon menjar, clima perfecte i bell i variat paisatge”. El príncep Carles de Suècia va visitar Palma i va assistir a un partit de frontó, mentre que la companyia anglesa de vapors Bibby Line establia la capital balear com una escala dels seus viatges a l’Orient. Pocs mesos abans, Winston Churchill havia preparat l’estratègia contra Hitler a l’hotel Formentor. Les estades llargues o curtes a la ciutat eren freqüents per a molts intel·lectuals europeus. A Palma s’editaven dos setmanaris en llengua anglesa: Palma Post i Majorca Sun and Spanish News ; un en francès: Le Jeudi, i dos setmanaris i un diari en alemany: Der Insel, Die Voche i Der Herold.\nToni Capellà -en un document inèdit- ens diu: “L’aportació dels intel·lectuals i artistes estrangers que pul·lulaven per Ciutat fou enriquidora. S’hi respirava un ambient cultural extraordinari i molt actiu. Hi havia conferències, tertúlies, exposicions (a les galeries Costa, Nell i al Círculo Mallorquín) o presentacions de llibres com la del Journal d’un curé de campagne de Bernanos, acte que va concentrar tota la intel·lectualitat del moment al Gran Hotel tot just el dia abans que esclatés el Moviment. El 18 de juliol va esclatar la Guerra Civil. Va ser el principi de la fi per a aquella Palma multinacional i cosmopolita de la qual parla Villalonga. En un parell de mesos, d’aquell estol d’estrangers que vivia a la ciutat no en va quedar cap. Ni residents ni refugiats. Els primers tornaren al seu país d’origen; els segons no tenien on tornar i partiren cap a una destinació incerta”.\nUn dels canvis més rellevants en aquesta època turbulenta va ser l’entrada en política de les dones. Com ja hem vist, a Ciutat es varen incorporar a poc a poc al treball industrial, a l’ensenyament i, ara, a la política. Varen votar per primera vegada a les eleccions generals del 1933. A partir d’aquí, l’activisme polític va créixer i sorgiren moltes organitzacions tant pro-republicanes com conservadores. El 8 de març del 1936 a la Casa del Poble hi va haver una trobada d’organitzacions d’esquerra que va agrupar 2.000 dones, entre elles Aurora Picornell o la farmacèutica Maria Plaza, dona del líder socialista Andreu Crespí. Malauradament, Aurora Picornell va pagar amb la seva vida el compromís amb la defensa dels drets de les dones i els valors republicans: va ser assassinada pels franquistes el 1937.\nCom en una d’aquelles pel·lícules d’Alfred Hitchcock, Palma vivia una doble vida en les setmanes anteriors a la Guerra Civil, semblant una ciutat en la qual tot era normal. La Nostra Terra destacava el mes de maig la visita de 25 estudiants de Medicina de Montpeller a Palma o la inauguració de les escoles d’Algaida i es Llombards. Una comissió de l’Ajuntament de Palma encapçalada pel batle va anar a Madrid a cercar recursos per fer obres públiques importants per a la ciutat, com ara el mercat de l’Olivar. En aquelles dates, es restablia el servei aeri entre Palma i Barcelona amb un vol diari. La imatge d’Emili Darder i el general Goded, vestit de paisà i visitant d’una manera relaxada una escola infantil, també contribuïa a crear aquesta impressió de normalitat.\nPerò sota d’aquesta calma, les forces colpistes tenien la seva agenda secreta, disposades a posar fi a la República i implantar un règim militar. A principi de juny, Palma vivia alguns senyals de la tragèdia que vindria en breu. En la sèrie d’articles sobre la Segona República que Joan Mas va publicar el 2006 a Diario de Mallorca, ens explica que el 4 de juny va explotar una bomba a la Casa del Poble de Palma i va causar cinc ferits greus. Els autors de l’atemptat varen ser els falangistes, aleshores minoritaris, però molt radicalitzats i amb accés fàcil a les armes i als explosius per la seva connexió amb els militars antirepublicans. L’esquerra va reaccionar amb una vaga general, tot i que una minoria violenta va sortir de la manifestació i va incendiar les esglésies de Sant Jaume i Santa Fe de la Calatrava.\nUn dels falangistes detinguts per l’atemptat contra la Casa del Poble fou Canuto Boloqui. Alliberat poc després, va fer carrera política: va ser cap de la Falange Española a les Balears fins al 1941 i, posteriorment, va exercir de delegat provincial d’Habitatge. Va morir a Palma el 1984. Mai no va ser jutjat per l’atemptat contra la Casa del Poble.


Els artistes mai no en tenen prou – Privilegis de l'intrús\nEls artistes mai no en tenen prou\nPhilippe Sollers (Bordeus, 1936) ens acosta a la revolució artística i interpretativa sorgida de l’estructuralisme i altres tribus: fum i soroll, noms idolatrats que marcaren una època i una vanitat napoleònica conflueixen en aquesta narració memorialística.\nTrad. Mauro Armiño\nPáginas de Espuma 2008\nPoques tradicions literàries són tan robustes i ben ramificades com la francesa. Només en l’apartat memorialístic, hi ha un big bang que eclosiona amb Montaigne, travessa els territoris expansius de Saint-Simon, Rousseau i Chateaubriand fins que la prosa permet aquell estat màgic de simplicitat i compressió amb autors com Jules Renard o Paul Léautaud. Aquesta herència ha funcionat com un estímul, una mena de repte de qui sap que, malgrat evasions i experimentalismes, sempre té un continent on tornar i refugiar-se. Però també l’obsessió per obrir noves vies i desmarcar-se dels avantpassats ha provocat, de vegades, resultats insòlits —fugides i estirabots—, tot un desplegament d’estridències que, amb la capacitat de publicitació que tenen els francesos, sovint s’han convertit en patró artístic. Philippe Sollers col·laborà efusivament a capgirar regles i referents a partir de la dècada dels seixanta—un estat d’agitació obligatòria—, tal i com recull Una verdadera novela. Memorias. Un llibre que conté tots els vicis i infantilismes d’aquells anys, tant pel que fa al significant com al significat, en l’estructura profunda i en la superficial: posem-nos també —per uns moments— estructuralistes i una mica deconstructivistes.\nPhilippe Sollers dirigí l’emblemàtica revista Tel Quel, una publicació que esbombà al llarg de mig món unes teories —barroques, críptiques, d’una dificultat gratuïta i còmica— que volien fer trontollar qualsevol principi: provatures i insensateses encara hui reverenciades en alguns circuits acadèmics. Noms com Roland Barthes, Lacan, Derrida, Deleuze i Foucault foren els xamans d’aquella època amb unes partitures —subversives, per damunt de tot— dissenyades per avaluar signes i codis: un laboratori del llenguatge. En aquest dens i viscós receptari es pot trobar Marx a la carta, Freud trinxat i regurgitat, anades i vingudes a les avantguardes i, sobretot, un amor inextingible pel Nietzsche més incendiari, tan citat i aplaudit per totes aquestes ments privilegiades que sembla, més aviat, un autor francés. Sota l’eslògan que el pensament impedeix els sentiments i la intel·ligència no és favorable a l’autenticitat, aquest grup —subdividit en incomptables sectes esotèriques— es llançà a abolir el subjecte i la trama de les narracions, decapitaren l’autor i proclamaren, entre grans descobriments, que el significat havia d’exporgar-se del discurs. Tot açò deduït després d’un gran esforç —també innecessari— per entendre aquestes visionàries propostes: els textos han de ser viscuts i no llegits, deia un esperitista Lacan.\nA banda d’aquest Olimp del pensament francés, Philippe Sollers jugà totes les cartes i partides ideològiques imaginables, incloses algunes de billar. Com un romàntic tardà, es cregué el paper flamíger i revelador de l’artista amb una fe irrebatible en el Baudelaire més energumen, Hölderlin o el Rimbaud que s’adscrivia a aquella sentència segons la qual el somni de la raó havia engendrat monstres. Amb aquest delicat programa calia esborrar qualsevol rastre d’humanisme clàssic, i en la guerra ja se sap, tot s’hi val: Sade, Breton, l’immoralista de diumenge a la vesprada Georges Bataille o la fase més canyera de Céline. En aquesta línia, quasi és superflu advertir que per a Sollers el major pensador del segle XX —i per a tota la seua quadrilla— és Heidegger, fons i forma, per si de cas. I aquest entusiasme, sincerament, sempre m’ha semblat prodigiós, que el filòsof protonazi haja tingut la porta oberta d’una gran part d’escriptors i ideòlegs francesos, revolucionaris i rupturistes; tan ben tractat —i aclamat—, com un més de la família.\nPerò aquest xipolleig antiil·lustrat no conforma, ni de lluny, l’ideari —per qualificar-lo d’una forma amable— complet de Philippe Sollers. L’orientalisme, la devoció per Mao —un bon poeta cal·lígraf, diu el sensible Philippe— o la reivindicació foucaultiana de la bogeria travessen, segons l’humor, el seu excursionista estat d’ànim i de conviccions. Ara bé, ací no acaba la cosa, i la reconversió al catolicisme tanca, amb fermall d’or, aquest currículum de contorsionista. El dia que Joan Pau II li posà la mà al muscle —com un mosqueter, ens confessa que se sentí— mentre l’escriptor li lliurava un dels seus llibres, fou una vertadera il·luminació. Això sí, sobretot per la presència de càmeres i de periodistes.\nAquesta és una de les claus per entendre Una verdadera novela. Memorias, un afany de protagonisme insaciable, l’autoretrat d’un egomaníac que desconeix el més mínim sentit del ridícul per tal de cridar l’atenció. La transgressió que abanderà el clan postestructuralista es converteix en Sollers, tan sols, en un reclam més. Perquè junt a les estrelles del pensament d’aquells anys, en aquestes memòries trobem alguns dels noms més representatius de la cultura francesa: Aragon, Mauriac, Malraux o Robbe-Grillet apareixen en petits flaixos i apunts sense cap aspecte rellevant que els acompanye, notes sincopades només per subratllar que en un moment o altre de les seues carreres conegueren el gran artista, Philippe Sollers.\nMai del tot prou satisfet amb aquesta aurèola gloriosa, l’autor ens recorda el seu treball —sempre excel·lent— en Gallimard, o bé ens reitera com és la seua immensa biblioteca, fet imperceptible en aquestes memòries, per cert. Ressenyes sobre els seus llibres, reproduccions dels inicis de les seues novel·les que no cal dir que considera modèliques: és mirar-se a l’espill Sollers i tot és una festa. Però malgrat veure’s classificat per a la història de la literatura —en un lloc destacat, sense dubte—, la felicitat és esquiva, i un estudiant americà que pelegrinà per conéixer-lo en el fons, el que volia, és accedir a les cartes de Foucault: més venerat, què hi farem. Bernard Pivot el convidà a un dels seus programes, però —imperdonable—, no com a monogràfic. Les notes displicents sobre Mitterrand són una excusa per relatar-nos com li imposà la Legió d’Honor. Claude Simon, Modiano, Le Clézio, Quignard, tots tenen aspectes a favor, però sí, el millor de tots ells —la posteritat ens ho recordarà, si és malvada— és Philippe Sollers, també famós, per al seu disgust, com el marit de Julia Kristeva.\nSi de cas, Una verdadera novela. Memorias passarà a la història dels llibres autobiogràfics pitjor escrits, i això que la competència en aquest camp és dura. Les lletres franceses compten amb alguns dels millors exponents de la frase curta —cisellada, roent—, des de Joubert a Bernard Frank. La prosa de Philippe Sollers, en canvi, avança i s’atura de colp, ignora la sintaxi —massa convencional per a l’autor, supose— i es converteix en una suma de traços desconnectats, esguitats entre la fragmentarietat, que en dirien les figures de l’època. Passatges il·legibles, construïts amb un ritme entretallat, deriven en una escriptura que pareix imitar un atac de tos. Les foguerades del record —infantesa, malalties, sensualitat— se superposen amb un efecte de conjunt que produeix sensació de vista cansada.\nSota la pretensió generacional de posseir —i desactivar— el llenguatge, Philippe Sollers ha aconseguit, amb aquestes memòries, reduir-lo quasi a cendres. Amb to transcendent ens assenyala que la mística, la poesia i l’erotisme havien de confluir en aquesta revolució literària, però el resultat és la confusió, el caprici, la desintegració de l’escriptura. Mitòman i fetitxista —sobretot d’ell mateix—, exhibeix una dedicatòria d’un dels llibres de Foucault: “Para Ph. S. que ha sabido liberar las palabras del peso de las cosas y devolverlas a su ser”, i amb aquest esperit tan heideggerià s’autoproclama un ser predestinat, capaç d’acusar d’inquisidor purità qualsevol que gose insinuar les particulars fascinacions totalitàries de Drieu La Rochelle, Paul Morand, Céline o Genete. Revelador, si més no. Com també que en un rampell estendhalià anuncie que vol ser soterrat com a “venecià de Bordeus”, convençut que la seua obra quedarà. Philip Roth i Kundera envelliran malament, ens adverteix, mentre que Philippe Sollers serà celebrat, segons els seus càlculs, en la segona part del segle XXI. És una sort que encara tinguem uns anys de descans.\nPosdata, 14 de novembre 2008\nTags: memòries Páginas de Espuma Philippe Sollers\n← Lligams i opcions en Valentí Puig\nEls afluents i el riu de Jaume Cabré →


Encara estem així?: de juliol 2011\nPsicologia per a cambrers\nDinar de picoteig: peixets fregits 9 euros, tellines 9 euros, safata de verdures a la graella 6 euros, cerveses i cafè 5 euros, xupito d'orujo d'herbes convida la casa, que un cambrer t'anomene cavaller quan tot just has complert els cinquanta i comencen a fer-te mal les cames, això no té preu. Psicologia aplicada a les escoles d'hostaleria ja!\nEscrit per jpmerch a 17:21 21 comentaris\nUn producte diferent. 4t aniversari d'Antaviana.\nAquesta és la meua aportació al 4t aniversari d'Antaviana.\nLa competència era ferotge entre les aèries que feien la zona del Carib. Tanmateix, a aquella petita empresa no li anaven malament les coses gràcies a que sempre s'havia diferenciat de la resta. Era l'única companyia aèria que en comptes de perdre les maletes, perdia els passatgers.\nEscrit per jpmerch a 19:29 9 comentaris\nEtiquetes: Jocs literaris, microcontes\nHe trobat una ganga\nCom que ja s'apropen les vacances he anat a una agència per tal de encarregar un viatge. M'hi han atés molt bé i he trobat una molt bona oferta. Per molts pocs diners una estada d'una setmaneta en una illa del Carib.\nM'han dit que el dia d'abans d'eixir, he de tornar-hi a arreplegar el kit de vol amb les instruccions de muntatge. Com que tenia una mica de pressa, he oblidat preguntar de quin aeroport s'eixia. Què serà això del kit de vol?\nEscrit per jpmerch a 0:59 13 comentaris\nEl que no mata engreixa\nEl jutge del Tribunal Superior de Justícia José Flors ha decidit que el president Camps serà jutjat per suborn impropi en trobar indicis de delicte en el anomenat cas del vestits de la trama Gürtel.\nAixò que sembla perjudicar Camps, potser siga el millor que podia passar-li. S'ha de tindre en compte que aquest tipus de delicte —i aquest és el motiu del post— és jutjat per un tribunal popular. És molt fàcil pensar que el veredicte ja està decidit i que es decidira ja el passat 22 de maig, quan el PP va rebre el 49% dels vots. No només se'n sortirà sinó que, com que el que no mata engreixa, ho farà reforçat. Tenim Camps per a una bona estona.\nEscrit per jpmerch a 1:37 7 comentaris\nRealitat tossuda (II)\nComprenc perfectament que vegeu l'augment del percentatge, segons l'enquesta, de gent que estaria a favor de l'independència com a un augment del independentisme. Jo però, no ho veig així. Les raons principals de que els enquestats pensen que seria millor independitzar-se, són econòmiques, sempre segons l'enquesta. Segons la meua opinió no s'ha fet res per informar a la gent sobre les avantatges que suposaria tenir un estat independent. L'únic que s'ha fet és dir que Catalunya necessita un altre model de finançament, un que siga més just, la qual cosa en mig d'una crisi com la que estem patint condueix a pensar que sent independents se solucionaria la crisi o, si més no, no seria tan greu. Què passarà quan la situació econòmica millore?\nJo crec que si la sembra de la llavor de què parleu haguera sigut efectiva, a la manifestació d'enguany hauria d'haver anat molta més gent, perquè del que es demanava fa un any no s'ha aconseguit res. Pense que si una cosa es demana i no se aconsegueix, el que no s'ha de fer és deixar de demanar-la. Què passarà l'any que ve?\nD'altra banda no sé exactament quines foren les preguntes de l'enquesta, però veig una incongruència en que el 43% dels enquestats estiga a favor de l'independència i només el 25% d'un estat independent. Jo això, no ho comprenc. Es pot pensar que hi ha gent que no sap què suposa l'independència?\nTant de bo, jo estiga equivocat però com ha dit un de vosaltres, temps al temps.\nEscrit per jpmerch a 14:03 4 comentaris\nHui fa un any que a Catalunya va tenir lloc una gran manifestació arran de les retallades que el Tribunal Constitucional va fer d'un Estatut Català ja retallat. Aquella fou una manifestació tan multitudinària que hui alguns dels blogs que visite l'han recordat amb emoció. No he volgut fer-hi cap comentari, perquè l'única idea que ara tinc és desil·lusió. I com dir el que sent davant d'aquests companys tan emocionats? És com quan visitem un malalt que sabem que no es curarà, perquè tot i volent veure algun tret positiu que ens faça somiar en una recuperació, les analítiques s'entossudeixen en demostrar-nos el seu empitjorament i no som capaços ni que siga d'esbossar un somriure davant ell.\nNo només no s'ha avançat res en un any, sinó que a la vista de la participació en la manifestació que va haver-hi ahir —molt més baixa que la de fa un any—, o hi ha hagut clarament un retrocés en l'independentisme o allò de l'any passat va ser un miratge provocat pel revulsiu que suposava que el T.C. retallara un estatut que havia estat aprovat pels catalans.\nDes del País Valencià, on aquestes coses. encara les tenim molt més llunyanes —els quatre gats que les tenim— no podem evitar desil·lusionar-nos davant d'aquests retrocessos.\nDit això, ànims!, somiar també és bonic.\nEscrit per jpmerch a 0:41 9 comentaris\nAhir va haver-hi una notícia que confirma la meua teoria de que l'ésser humà tendeix a la mediocritat. Pots ser molt bo o molt dolent i pensar que aquesta característica et fa únic, però aquest estat no és més que una situació d'equilibri inestable. Sempre apareix un altre que és més bo o més roí que tu. Aleshores, passes a formar part del muntó, deixes de destacar, esdevens un mediocre. I no sols han perdut intensitat la bondat o maldat teues, sinó que fins i tot se't pot bescanviar una qualitat per l'altra. Això mateix li va ocórrer a Zaplana que era molt roí fins que va arribar Camps i el va fer bo, o com a Dominique Strauss-Kahn, que fa uns dies era el pitjor del pitjor que hi havia al món, i ara, potser arribe a beat. I tot gràcies a l'aparició a escena de la nova presidenta del FMI, Christine Lagarde, que tot just ha pres possessió del càrrec s'ha pujat el sou en un 11%. Amics meus, aquesta dona promet. Cambrers d'hotel, aneu amb compte!\nPerò, tu creus que jo vaig a treballar per mil euros...?\nEscrit per jpmerch a 18:13 12 comentaris\nEtiquetes: poca vergonya\nJo no crec en les casualitats. No diré que no existeixen, però no n'hi ha tantes com pretenen fer-nos creure. Una casualitat, per exemple, —i també tinc algun dubte— és que un colom se't cague en mig del cap quan estàs traient diners d'un caixer dels que estan dins del banc o que quan començes a dutxar-te te toquen al mòbil quan no sols tindre cobertura. Però hi ha coses que per molt benpensants que siguem, no podem atribuir a cap casualitat.\nEn l'última factura de llum que IBERDROLA ens ha enviat, ve un consum estimat de 251 kWh que si us fixeu en l'historial de consum de l'any, és el més baix —última columna—, quan paradoxalment, ja fa un mes que engeguem l'aire condicionat.\nQuè vol dir això? Molt fàcil, en la següent factura ens cobraran el que no ens han cobrat ara, perquè vindran a prendre la lectura real. Fins ací tot correcte si no fos que açò connecta amb açò:\nque no seria tan emprenyant si no fos per aquesta altra connexió:\nEscrit per jpmerch a 21:06 11 comentaris\nCas típic 3564: noi li agraden els gats


Els alumnes de 3r d’ESO segueixen les petjades de Pau i Tecla a Tarragona | La Salle Tarragona\nInici › Notícies › Destacat › Els alumnes de 3r d’ESO segueixen les petjades de Pau i Tecla a Tarragona\nEls alumnes de 3r d’ESO segueixen les petjades de Pau i Tecla a Tarragona\nPublicat el 1 d'abril de 2019 per moderador a Destacat, ESO, Notícies\nEls passats 26, 27 i 29 de març, els alumnes de 3r d’ESO van realitzar l’activitat “Les petjades de Pau i Tecla a Tarragona”. En aquesta activitat, els alumnes van conèixer moltes de les referències que la ciutat de Tarragona ha deixat a la protomàrtir i patrona, santa Tecla, i al seu mestre, sant Pau.\nAixí, van veure les estàtues de sant Pau a la Plaça del Cronista Sessé i al Pla de Palau i la de santa Tecla a l’Hospital de sant Pau i santa Tecla; tot passejant pel carrer de santa Tecla, van poder veure la capelleta de la santa i l’església de Santa Tecla la Vella.\nPujant pel carrer sant Pau, van entrar al Seminari i van veure la Capella de sant Pau, on la tradició diu que el sant va predicar-hi en la seva visita a Hispània.\nFinalment, van visitar la Catedral; allí van poder contemplar i estudiar la Capella de santa Tecla, l’altar romànic, dedicat a la vida de la santa i l’altar major, que conté les estàtues de sant Pau i santa Tecla flanquejant la de la Mare de Déu.\nEls alumnes van completar el seu treball amb l’estudi i l’anàlisi de la predel·la de l’altar major, que conté les famoses escenes de la vida de la santa.\n‹ El alumnes de Llatí de Batxillerat assisteixen a la representació de la comèdia de Terenci ‘Adelphoi’\nL’ACCPE organitza una sortida al Pilar d’Almenara per aquest pròxim diumenge 7 d’abril ›