Món Esport | L'últim adeu del barcelonisme a Josep Lluís Núñez | BARÇA\nper Jordi Carné (Camp Nou) 04/12/2018 21:12 | Actualitzat a 05/12/2018 11:26\nL’etapa de 22 anys de Josep Lluís Núñez al capdavant del Barça va tenir llums i ombres. Més de dues dècades en un càrrec que –segons el que la història del club ha demostrat– crema com pràcticament cap altre donen per a molt. Donen per a tot, pràcticament. La seva forma única de gestionar un club esportiu com el Barça va marcar un abans i un després a l’entitat catalana; la seva peculiar personalitat i la seva manera de dir, fer i, en definitiva, de viure va provocar que generés fascinació i rebuig a parts iguals. A Núñez se l’estimava o se’l detestava.\nAlguns prefereixen recordar l’exempresari com al president que va sanejar els comptes, va introduir l’economia d’empresa i les auditories, va incrementar el patrimoni immobiliari i va aprofitar la solvència econòmica per dinamitzar les seccions professionals del club a banda d’ampliar el Camp Nou i construir la Masia, el Museu i la Botiga. D’altres mai li han pogut perdonar al també constructor les formes com va acomiadar Johan Cruyff després de les seves inquantificables diferències, els seus problemes amb la justícia, els seus negocis bruts i el seu presidencialisme (de vegades) exagerat, traduït amb el fet que, per a ell, el fi sempre justificava els mitjans. Al cap i a la fi, aquest segon grup d’afeccionats sempre ha rebutjat tot el que caracteritza el nuñisme, que va passar de ser una forma d’entendre el model de gestió d’una entitat esportiva a ser una forma de vida.\nDesprés de la seva defunció, a l’Espai Memorial que el Barça ha habilitat al Camp Nou en la seva memòria (que ha estat obert tot aquest dimarts i també ho estarà aquest dimecres, fins a les dues del migdia) només hi havia lloc per a un isme: el barcelonisme. Avui, les diferents ideologies d’entendre aquest s’han unit per acomiadar una persona que, amb totes les seves imperfeccions, va fer molt pel club. Opinions a banda, l’única realitat que hi ha és que, sense el seu mandat, el Barça no seria tal com presumeix de ser ara. El seu llegat esportiu, social, econòmic i patrimonial és massa gran per imaginar-se quin seria el present de l’entitat blaugrana sense la seva etapa al comandament d’aquesta.\nEls moviments Adagio i Allegro non tanto de la Sonata número 1 de Johann Sebastian Bach, que sonaven repetidament pels altaveus col·locats al voltant de la Tribuna del Camp Nou, s’han erigit com la banda sonora encarregada d’acompanyar tots aquells socis, penyistes, i personalitats (com l’expresident de la Generalitat Artur Mas, l’expresident del Barça Enric Reyna o els presidents de l’Espanyol i el Reial Madrid, Chen Yansheng i Florentino Pérez, respectivament) que han decidit apropar-se al temple culer per homenatjar Núñez. Alguns esportistes en actiu del club també han fet acte de presència en una zona oberta justament davant de les estàtues de Francesc Miró-Sans –impulsor de la construcció del Camp Nou– i Ladislau Kubala –un dels jugadors més importants de la història blaugrana–: els primers a fer-ho han estat els futbolistes del primer equip de futbol culer i els d’hoquei, mentre els d’handbol i les representacions del futbol formatiu i l’amateur han arribat més tard. Demà serà el torn de les seccions del futbol femení, el futbol sala i el bàsquet. Tots ells, a més, han fet un minut de silenci abans d’iniciar els respectius entrenaments.\nL’assistència no ha estat gens elevada (aquesta ha girat al voltant, aproximadament, d’un miler de persones) però la temperatura ha acompanyat i el dia ha rebut amb els braços oberts totes aquelles persones que han volgut entonar un últim adeu a Núñez. Els familiars i amics propers del president més longeu de la història del Barça podran llegir, en un llibre que reposava al principi de la catifa vermella que acabava amb la fotografia gegant del difunt, tots els missatges que els barcelonistes hi han traslladat per rememorar-lo. Just abans que l’Espai Memorial tanqués les seves portes fins aquest dimecres, un grup amb banderes dels Boixos Nois hi ha fet acte de presència per encendre bengales i acomiadar-se de l’home que els va permetre regnar al Camp Nou. En el dia del comiat de Josep Lluís Núñez, no tot podien ser llums. Avui, però, les ombres no han tingut tant protagonisme com en alguns moments del seu mandat.\nLa primera gran derrota del nacionalisme català després de la mort de Franco va ser la sucursalització del PSC. La segona, la victòria de Núñez. I la tercera, pocs mesos després, la Constitució.\nSi Núñez hagués sigut un patriota català, tot serien insults i penjaments. Catalunya fa fàstic.


Projectes: Speaking Corner, a learning experience\nSpeaking Corner, a learning experience\nper Reporter d'ESO de l'IE Besalú (PROF) - dimecres, 18 abril 2018, 18:02\nCURS: 6è, 3r i 4t d’ESO\nMillorar la destresa oral en llengua anglesa.\nAugmentar l’entusiasma per comunicar-se en llengua anglesa.\nConsolidar continguts i estructures de la llengua anglesa.\nCrear un ambient relaxat i més natural.\nSentir-se segurs amb la llengua i gaudir del rol de monitoratge per part dels alumnes d’ESO.\nReduir les inhibicions per part dels alumnes de cicle mitjà i desenvolupar confiança per parlar la llengua anglesa.\nÀREES IMPLICADES: Especialitat d’anglès.\nDURADA: 10-12 sessions (primer trimestre)\nEl projecte es porta a terme en aquest institut-escola des del curs 12-13. Consisteix en un projecte col.laboratiu entre els alumnes de 6è i 2n cicle de la ESO fent ús de la llengua anglesa oral. El projecte consta d’unes 10 sessions d’una hora setmanal cada una. Durant aquestes sessions es fan activitats orals senzilles en llengua anglesa per tal que els alumnes puguin comunicar-se en aquesta llengua estrangera i alhora puguin ajudar o ser ajudats en l’execució dels diàlegs. El fet de barrejar alumnes de diferents edats dóna lloc a diferents rols que fa que l’experiència de parlar i aprendre anglès sigui més profitosa i divertida.\nCada sessió comença amb una presentació de l’activitat en grup gran, l’execució de l’activitat durant uns 35 minuts en parelles o en petit grup i s’acaba amb una posada en comú i valoració de l’activitat en grup gran. Es comencen fent activitats de coneixença i comunicació per tal que els alumnes es coneixin i se sentin còmodes, i s’amplien amb activitats de pronunciació, role playing i cultura i tradició de països anglosaxons.


democràcia, humilitat i notícies d'Itàlia - Diari de Girona\ndemocràcia, humilitat i notícies d'Itàlia\njordi xuclà 08.12.2013 | 00:00\nEl president de la Internacional Liberal, Hans van Ballen, és un vell amic. Aquest dilluns, 2 de desembre, ha estat a Barcelona per recollir el Memorial Ramon Trias Fargas que concedeix la Fundació Llibertat i Democràcia. Van Ballen és diputat al Parlament europeu pel partit VVD holandès, el del primer ministre. També ha estat diputat a la Haia i ha estat involucrat en organismes internacionals. Va passar un any a Bòsnia com a militar a la reserva, quan va perdre el seu escó el 2001, en la missió d'estabilització dels Balcans. Vull subratllar, doncs, que és un home viatjat i informat. Van Ballen ha dit en el discurs d'acceptació del Memorial que no entén en absolut, com a observador exterior, que el Govern de Madrid no faci una oferta atractiva i consistent al Govern català. Ha comparat la civilitat democràtica de les relacions entre el Govern britànic i el Govern d'Escòcia en vistes al referèndum del 18 de setembre. Molts mitjans han recollit les paraules de Van Ballen com un suport "estratègic" al sobiranisme. I alguns fins i tot m'han fet responsable de "la jugada" com a president de la Fundació que li ha atorgat el guardó. Tot és molt més senzill: Hans és un defensor de la llibertat i la democràcia des de fa molts anys; i ha estat reconegut per la seva trajectòria. Ha vingut a Barcelona i ha fet una referència, en un discurs més llarg, al moment polític català. No és una defensa del nacionalisme, és una defensa de la democràcia. Els ulls del món que ens miren. A veure si ho fem bé: tot, menys el ridícul. A l'hora gran.\nla feridora humiliació\nDimarts i dimecres de disgutos i terrabastall perquè algú s'ha sentit mal assegut protocolàriament en l'acte de dilluns i ha posat el crit al cel: protesta verbal, Whatsapp de reiteració i feridor, queixa formal a les més altes altures. I tot això per una cadira en una sala. No m'ocupo d'aquests temes, però qui se n'ha ocupat m'ha reiterat que el protocol l'havia fixat el gabinet del president de la Generalitat. Per tant, a sobre, no tenia raó. A mi aquest tipus de desmesures em deixen fora de joc. És ben bé que mai coneixes prou bé una persona. O que a vegades només coneixes de veritat una persona sota pressió. La vanitat, la rigidesa... i no saber que després d'un dia en ve un altre. No conèixer els partits per dins... Una lliçó d'aquesta desmesura viscuda en pròpia carn: convé practicar la bondat i la benevolència, mai la humiliació. Perquè la humiliació és la ferida més difícil d'esborrar.\nAquesta setmana s'han discutit els pressupostos generals de l'Estat en comissió al Senat, la setmana que ve votació final al Ple. No s'ha acceptat cap esmena en cap de les dues cambres, ni una, d'un grup parlamentari amb diputats i senadors catalans, fora del PP. No havia succeït ni en els anys de Zapatero ni en els d'Aznar ni en els últims de Felipe González. Ens hauríem de remuntar a 1989 per trobar una situacio així. El PP no veu prou clar que el destí d'una majoria absoluta, en el millor dels casos, és ser una majoria relativa. I aquí també podem dir que la humiliació és la ferida més difícil d'esborrar. Ells sabran... per què.\nterrenys i edificis abandonats\nEls ministeris de defensa i de l'interior tenen un bon nombre de ?ter?renys i edificis abandonats a les comarques gironines. Els han posat a la venda... alguns, però, a uns preus impossibles, especialment per als ajuntaments, que són els únics que podrien comprar sòl rústic. El cas més cridaner és la Base Loran de l'Estartit, que està dintre d'un Parc Natural, que no pot tenir cap altre destí que el de protecció més alta. L'Ajuntament, amb bona fe i amb voluntat d'adecentar els edificis en ruïna, els vol comprar. El ministeri exigeix uns preus prohibitius. L'alcalde, Jordi Cordón, ha fet tot el que ha pogut, i no entén res. Jo tampoc. I què fa el camp de tir de Quart absolutament abandonat i amb un preu que no pot interessar a ningú? I l'edifici de la delegació de Defensa a Girona, al carrer Emili Grahit, realment necessita tot aquell edifici per als recursos humans i materials que acull? També hi ha una colla de cases quarter de la Guàrdia Civil que estan tancades, però que el ministeri vol retenir: Cadaqués, Tossa de Mar, Platja d'Aro... Valor estratègic, es pot preguntar algú? No! Cases per premiar els guàrdies civils perquè passin les seves vacances. Un despropòsit, per dir-ho suau.\nHe rebut una bellíssima foto, que il·lustra aquestes ratlles, del periodista català més italianitzat. Passa uns dies del pont a Venècia de camí cap a Roma per a la trobada d'alt nivell de dilluns i dimarts entre Enrico Letta i Mariano Rajoy. Em trasllada novetats italianes: la cort constitucional va suspendre dimecres els dos punts més rellevants de la llei electoral vigent des de 2006. Un terratrèmol institucional. Dimecres, Letta se sotmetrà a una moció de confiança al Parlament -Camara i Senato- en la qual proposarà algunes reformes de fons: unicameralisme, reforma fiscal... Letta pot sobreviure a dimecres però la seva majoria al Senat és només de vuit escons. Forza Italia de l'àngel caigut Silvio Berlusconi i el Moviment 5 estrelles de Beppe Grillo (pur iconoclasta) s'han constituït en la nova i furiosa oposició italiana. El constitucional ha fet saltar pels aires la norma que donava al partit guanyador una prima que el feia amb la majoria absoluta a la cambra baixa. Mesura de qualitat democràtica ben discutible, per cert. Torna la Itàlia política dels governs de coalició i de nous espais polítics. El Partito Democratico, que aquest diumenge elegeix el seu líder en primàries obertes, avui per avui és el partit institucional d'Itàlia, el partit del mig (com ho va ser la democràcia cristiana des de 1947 fins al 1992). Ara es recomponen els espais polítics: o neix el postberlusconisme o es crea un gran espai de centre. Ni l'un ni l'altre tenen líders naturals definits. Alfano és home de transició, Berlusconi és animal ferit. Ara arriba Renzo a l'esquerra, és un socialisme lleuger, tal vegada una mica tocat de zapaterisme. Ja veurem.\nVenècia el desembre! Quina meravella, el meu amic té bon gust. És el mes ideal per visitar-la, no hi ha turistes i la serena calma és total, el preu dels hotels és raonable. De fet Joseph Brodsky, premi Nobel de literatura de 1987, te un magnífic llibre titulat La marca de l'aigua, que descriu la seva descoberta de Venècia la nit freda de desembre que hi va arribar. M'hi ha fet pensar aquesta foto que he rebut. Com m'ha fet pensar en aquell vermut que un dia fred vaig prendre al Florian de la Plaça de Sant Marco. A la taula del costat hi havia una noia jove i dolça que es menjava lleugerament els cabells mentre baixava el cap i tenia la mirada distreta cap a pensaments insondables. Jugava amb un anell de vidre de Murano, de color negre i vermell, com aquell elegant vestit que duia. Al cap d'uns anys la vaig descobrir en foto en una llibreria: Jan Morris, l'escriptora i periodista que ha escrit el millor llibre de viatges sobre Venècia. La vida... la vita! Era un dia d'acqua alta.


B&B Amoredimare Villa Polignano a Mare Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia San Vito 149, San Vito, Polignano a Mare, Itàlia, 70044 - Veure al mapa\nAl visitar Polignano a Mare, vosté es sentirà com a casa a Amoredimare Villa, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Amoredimare Villa asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen transport hotel/aeroport, servei de bugaderia, bar, servei de llançadora, lloguer de bicicletes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pistes de tennis, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amoredimare Villa és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Polignano a Mare.\nTots els tipus de viatgers (62) Parelles (47) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (4) Grups (8)


Emprenyada a l'Auditori\nMercè Cot i Pere Santin\nPrimer de tot em presento, soc la Mercè Cot, una veïna de Sant Llorenç Savall, Dissabte passat vaig baixar a Castellar amb el meu marit amb la il·lusió de veure el Mag Lari. Feia dies que la nostra neta ens havia fet el favor de comprar les entrades per internet per veure el Mag Lari a l’Auditori Miquel Pont i semblava que tot hauria de sortir rodó per passar una molt bona estona. Tot i així no va sortir d’aquesta manera, m’explico: vam arribar 2 minuts tard!! La família del nostre fill ja havia entrat dins i en arribar corrents la conserge ens va aturar per preguntar per la fila on teníem les entrades. Esverats i acabant d’arribar corrents li vam dir que a la fila 9, i molt ràpidament ens va comunicar que no podiem entrar, sense més explicació. En aquell moment la notícia ens va caure molt malament i gairebé a l’instant va arribar una familia amb nens a qui la conserge va dir que no podia deixar-los entrar perquè si encenia el llum es veien els trucs del mag.\nEn aquell moment vaig parlar per WhatsApp amb el meu fill, que em deia que tot just havien tancat les portes i encara no havia començat. Ja érem 8 persones a la porta i la conserge es mantenia ferma en impedir l’accés al·legant el tema de la il·luminació i que l’espectacle ja havia començat. Tot i així per sorpresa nostra –després de tres quarts d’hora d’insistir– la dona de la família que era a fora amb nosaltres va aconseguir que ens deixessin entrar. Estaven ben enfadats, però ens vam indignar molt més quan ens vam adonar que les nostres cadires estaven ocupades!!!! Al nostre lloc va entrar algú i per això nosaltres ens vam quedar al carrer? Amb l’excusa que l’espectacle havia començat ens havien retingut a fora però llavors ens vam adonar del problema real. Potser la conserge havia deixat entrar algú al nostre lloc? Sempre hi ha qui se surt amb la seva i nosaltres ens vam perdre la major part de l’espectacle.\nA més a més, durant el poc tros d’espectacle que vam poder veure el personal del Mag Lari va deixar sortir una dona amb el seu fill al bany, sense problemes. I a la sortida una noia de la companyia ens va confirmar que per a ells no hi havia problema per entrar o sortir respectant l’espectacle i el públic. Tot això em va fer enrabiar més, em sentia enganyada, i fins i tot robada. Havia pagat una entrada, havíem arribat un pèl tard després de baixar de Sant Llorenç, i ens havien tingut al carrer fins que la família (més jove que nosaltres) va convèncer la conserge després de molt i molt insistir. Aquesta situació em va semblar tan injusta que vaig decidir comunicar-ho a l’alcalde i, també, vull fer pública aquesta mala praxi del personal de l’Auditori a la resta de veïns de Castellar, espero que no us hi hàgiu de trobar mai.


IniciRes. cerca AjuntamentLliurats els premis de la campanya “Compra i descobreix Catalunya”\nEl Vendrell, 9 de juliol de 2021\nAquest migdia, davant de l’aparador de l’Ajuntament del Vendrell, s’han lliurat els premis de la campanya comercial “Compra i descobreix Catalunya” després que el passat dimecres, en el transcurs del programa La Calaixera de Ràdio El Vendrell, es fes el sorteig entre totes les butlletes recollides durant tot el mes de juny.\nLa d’enguany ha estat l’onzena edició de la campanya anomenada tradicionalment “Compra i guanya”, que en aquesta edició ha canviat el nom per “Compra i descobreix Catalunya”, i que s’ha dut a terme al Vendrell i també, de forma paral·lela, a 31 municipis més de Catalunya.\nL’objectiu d’aquesta campanya és incentivar les compres al comerç local amb el sorteig de premis importants i, a través dels premis, donar a conèixer el patrimoni i la cultura dels 32 municipis organitzadors.\n“Compra i descobreix Catalunya” està organitzada per la Xarxa de barris antics amb projectes, de la qual el Vendrell n’és membre i coordinador. Enguany la Xarxa està formada per 32 municipis de Catalunya: 14 de Barcelona, 9 de Lleida, 8 de Tarragona i 1 de Girona. Un any més, la campanya compta amb el suport de les Diputacions de Barcelona, Lleida i Tarragona i de les associacions de comerciants de cadascuna de les poblacions organitzadores. En el cas del Vendrell, del Centre d’Iniciatives i Turisme (CIT).\nA més dels premis de la Xarxa (experiències per a dues persones d’un o dos dies cedidies pels municipis organitzadors), gràcies a la col·laboració del CIT, els 16 guanyadors també gaudiran d’un val de 20€ per gastar en el comerç associat. I s’obsequiarà amb un dinar al comerciant amb més “M’agrada” amb la foto del cartell de la campanya durant tot el mes de juny al Facebook “Compra i guanya al Vendrell”.\nEn aquesta onzena edició de la campanya, al Vendrell hi han participat un total de 311 comerços: 219 al centre, 50 al barri del Tancat i 42 a les platges.


Autorització dels centres d'immersió a les illes Medes. Departament de Territori i Sostenibilitat\nLa Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural, amb domicili a l’Avinguda Diagonal, 525, 08029-Barcelona. Adreça electrònica de contacte: protecciodades.tes@gencat.cat\nLes dades es tracten per tramitar les autoritzacions dels centres d'immersió per a la gestió d'activitats d'immersió a la zona estrictament protegida de les Illes Medes. Els usos són gestionar amb les persones de contacte dels centres, mitjançant correu postal, electrònic o via telefònica, els aclariments necessaris o el requeriment de documentació complementària per a tramitar l’autorització; igualment, fer el seguiment de les condicions amb les quals s’ha atorgat l’autorització, durant el temps de la seva vigència.\nEl tractament de les vostres dades personals es realitza en exercici de poders públics en virtut de les competències del responsable del tractament, i d’acord amb la Llei 15/2010, del 28 de maig, de declaració del Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter, de dues reserves naturals parcials i d'una reserva natural integral, i el Decret 222/2008, d'11 de novembre, pel qual s’aprova el Pla rector d'ús i gestió de l'àrea protegida de les Illes Medes (PRUG), modificat pel Reial decret 1005/2017, de 24 de novembre.


Mascaró de proa: Guia poca-solta, de Miquel Desclot\nGuia poca-solta, de Miquel Desclot\nMiquel Desclot és un escriptor fonamental. Tant en el camp de la literatura per a adults com en el de la poesia per a joves. També és un traductor notable. És persona sensible i la seva relació amb les paraules és d'alt nivell i d'una precisió i calidesa excepcional.\nDesclot fou potser el primer escriptor poeta que va escriure poesia per a nens i nenes quan ningú no ho feia. El seu primer llibre El blanc i el negre fou editat per La Galera l'any 1971 i durant els anys posteriors, Desclot fou l'únic poeta que dedicava una atenció especial a la mainada. Després s'hi van afegir la veterana Joana Raspall o Josep M. Sala-Valldaura, Lola Casas, Dolors Pellicer... i molts d'altres.\nPerò avui vull parlar de l'últim llibre d'en Miquel Desclot, la Guia poca-solta, il.lustrat per Montse Ginesta i editat per Baula, aquest 2012, a la col.lecció Ala Delta. Com el títol ja ens avança, el llibre és un recull de poemes divertits, esbojarrats, humorístics i irònics que farà passar una bona estona als lectors. Miquel Desclot ens convida a endinsar-nos en una col.lecció de limericks (un tipus de poema sense solta, inventat pels poetes britànics) per viatjar amb ells dins d'una geografia poblada per personatges curiosos i peculiars.\nSón 63 poemes tallats amb el mateix patró:cinc versos cada un, rimant el primer amb el segon i el cinquè mentre el tercer i el quart rimen entre ells. Al primer vers de cada poema hi figura una persona d'una localitat concreta del que se n'explica alguna anècdota, situació o esdveniment. A cada poema, una població de Catalunya. Els personatges poden ser un botiguer de Martorell, que porta al dit l'anell picapedrell..., o un llibreter de Torroella, que llegeix sense moure una parpella, o la informàtica d'Eivissa, que parla amb veu petita i trencadissa, o el rondinaire més sorrut de Reus, que sempre ronca i remuga marrameus... Desclot no vol posar en evidència ningú: la varietat és notòria i la gràcia de cada un d'ells és ressaltar-ne alguna característica especial, tot cercant-ne els aspectes lúdics molt propis de la poesia per a joves.\nPublicat per Josep Maria Aloy a 8:36\nRaspall, una petita joia de Pere Calders\nL'últim regal de l'Emili Teixidor als lectors jove...\n"L'Arca de Babel", de Màrius Serra\n360 alumnes del Bages homenatgen a Joana Raspall\n"I tiro perquè em toca", un llibre singular de Jos...\nPer què un bloc més de literatura per a joves?\nEt seguirem llegint, Emili!


L'Home dels Nassos estrenarà cançó per acomiadar l'any — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Cultura i festes › Notícies › Notícies 2016 › L'Home dels Nassos estrenarà cançó per acomiadar l'any\nL'Home dels Nassos estrenarà cançó per acomiadar l'any\nL'Home dels Nassos estrenarà una cançó pròpia que acompanyarà la salutació del personatge des del balcó de l'Ajuntament\nEl personatge popular que "té tants nassos com dies li queden a l’any" tornarà a sortir el dissabte 31 de desembre per acomiadar l'any. Com és habitual sortirà a les 12 h de Casa Balsells, al Pla de la Seu, des d'on començarà el camí per arribar a l'Ajuntament de Tarragona. En aquell moment, coincidint amb la sortida del capgròs al balcó del Palau Municipal, s'estrenarà una cançó de rebuda, amb lletra i música de Montse Blay i els arranjaments de Joan Moliner, tots dos mestres de l’Aula de Música Tradicional i Popular El Tecler, que és qui ha tingut la iniciativa i n’ha fet l’enregistrament.\nEls professors i els alumnes de l'Aula de Música Tradicional i Popular el Tecler seran els encarregats d'interpretar la peça. Els instruments utilitzats seran: sac de gemecs, tarota, tenora, ﬁscorn, gralla, ﬂabiol i tamborí, acordió, violí, guitarró i percussió.\nA les persones congregades a la plaça de la Font se'ls repartirà un fullet amb la lletra de la cançó perquè tots plegats acompanyin la sortida de l'Home dels Nassos. Però ja els dies previs, totes aquelles persones que vulguin anar assajant la nova cançó, podran visionar a través de les xarxes de Tarragona Cultura un videoclip produït per Tac 12 que incorpora la lletra.\nLa consellera de Festes, Begoña Floria, ha explicat: "Cal agrair la iniciativa del Tecler, que enriqueix aquest acte tan tradicional. La col·laboració de les entitats es bàsica per situar Tarragona com a líder en l'àmbit de la cultura popular del país".\n> Article al T/Blog de Roser Olivé (coordinadora d’El Tecler)\n> Vídeo de la cançó elaborat per TAC12


Francesc Mercadé: Treballar per consolidar\nAquestes eleccions hem vist com el vot cap a ICV i EPM s'ha renovat, avui el votant d'esquerres que mira a Espanya, ja té un clar referent, el PSOE. Aquestes eleccions a la demarcació podien haver estat pitjor, però un vot catalanista ha estat clau per resistir el mal anomenat “tsunami socialista”. ICV de la demarcació de Tarragona es la que menys patit en la pèrdua de vots, gràcies a votants nous, nacionalistes i d'esquerres.\nMalgrat tot, el cert es que les polítiques de la sequera no han ajudat gens per consolidar ICV a la demarcació, fer polítiques per garantir l'aigua a Barcelona, amb aigües del subsol tarragoní, i amb l'aigua de l'Ebre, mentre Política Territorial (PSC), dona llicències per continuar l'expansionisme urbanístic agressiu i llicències per fer nous camps de golf, cal tenir clar que aquest fet va en contra de la filosofia d'una nova cultura de l'aigua.\nAixò que penso, i d'altres reflexions, ho vaig exposar ahir al Consell Nacional d'ICV. En fi, estic content del treball que hem fet des de la demarcació, ara toca continuar treballant amb força.\nBloc del Lluís Suñé\nat dimecres, de març 12, 2008\nTotalment d'acord en quant es parla del referent de vot cap a Madrid i PSC.\nPerò, no pot dir ABG, es a dir Iniciativa, que s'ha resistit gràcies a un vot nacionalista.\n1º El vot nacionalista tan sols el poden tindre Esquerra o Convergència. No pas iniciativa, o ABG.\n2º En aquest cas, esquerra hem patit una desinflada de vot. Per tant no s'ha resistit.\n3º Vols comparar el vot de les esquerres constructives, com la vostra o la nostra amb el vot de convergència?\nNo m'agrada respondre a persones que s'amaguen sota un pseudònim... Però veig que encara queden persones dins d'ERC que es pensen que la nacionalitat i Catalunya pertany a ells. Afortunadament la majoria d'amics d'ERC ja no pensen això, saben que l'independència d'aquest pais vindrà per la voluntat popular, no per la voluntat d'un partit o d'uns dirigents.\nABG forma part de les EPM, organització política amb 150 regidors i 14 alcaldies, amb 14 assemblees territorials.\nAh!, i malgrat que no t'agradi, ABG també aglutina molt vot independentista.\nCatalunya no es ni d'ERC, ni de CIU ni d'ICV, Catalunya es del poble!\nOn són els principis? on és l'ètica, on és el sentit del ridícul? coneixen el que vol dir la paraula vergonya? Són masses els casos de gent coneguda del partit amb nom i cognoms que s'omple la boca d'independentisme i després busca l'aixopluc del PSC per seguir tenint un despatx, un càrrec , un sou o el que sigui.\nNo amic de ERC,esteu fen el ridicul a la Torre.\nEn la passada campanya de les eleccions, esquerra feia gala del seu particular concepte d’equidistància.\nQue si si. Que si no. Que si PSC. Que si Convergència. Que potser al govern. Que potser a l'oposició. Que si cap aquí o cap allà...\nAmb gent com aquesta no m’estranya que les coses ens vagin com ens van.\nPrimer es passen -dues vegades consecutives- la voluntat dels torrencs per allà on no diré per a no perdre l’elegància.\nQuan ells son en gran part responsables d'aquestos problemas a l´ajuntament.\nNo creieu que als d'Esquerra se'ls comença a veure el llautó? Ho deixo en el aire.\nI a reflexionar mai es tard.\npassa això que està passant ,una profunda crisi del catalanisme polític .\nDegut a uns pactes totalment estrambòtics i contradictòris i a un exercici de la política irresponsable i despota.\nTans sols,que el PP,entri a formar governt a l´ajuntament per ser majoria i veurem que fan els grans salvadors de la Patria.( cobrar i trobar excuses que o fan i es sacrifiquen per le poble).......Temps al temps...\nLa veritat és que volia comentar moltes coses sobre les eleccions passades, però tot el que volia comentar ja està més que escrit i debatut. Per professionals, per ressentits, per perdedors i guanyadors. Si que m’agradaria però, destacar el suport rebut d’ERC per part de la gent propera al PSC-PSOE. Per allò de que la felicitat no pot ser mai completa, veient venir un trencament del tripartit –que no ha arribat a insinuar ningú a ERC- s’han afanyat a defensar el desastre de resultat que ha obtingut una Esquerra absolutament decebedora i en caiguda lliure.\nAra que l’independentisme sociològic i la mobilització del dret a decidir donaven senyals de que Catalunya té ànima nacional, arriba el PSC i s’endú vots de tots els racons del país sense deixar per als altres ni les engrunes. Una victòria de nord a sud i d’est a oest. Total, que se suposa que hem de construir la independència amb un electorat incapaç d’entendre que no s’ha de votar mai, mai de la vida, un partit que és totalment contrari a les llibertats nacionals. Haurem de començar per explicar-li a molt votant suposadament sobiranista, que queda prohibit votar l’enemic i donar-li empenta. I menys encara, votar l’enemic en bloc i deixar-li en exclusiva la representació del País. Una part del vot d’Esquerra ha anat a parar a l’enemic en només quatre anys. Ni a l’abstenció ni al vot nul, a l’enemic. Amb la qual cosa se suposa que el procés cap a la independència del País l’hauríem d’iniciar amb una població que no té cap tipus de mania de passar-se a l’altre bàndol.\nAmb un partit que volia robar vots al partit que li ha acabat prenent la major part de l’electorat. Un panorama desèrtic en la Catalunya del segle XXI.\nEs lògic que el PSC intenti rendibilitzar l’èxit de les eleccions . Un resultat històric, sens dubte. Però no és només del PSC. El primer responsable és el PP, sense cap mena de dubte: haurien de demanar algun ministeri o alguna direcció general, perquè la seva aportació a la victòria de ZP va ser extraordinària. Després de vuit anys de maltractar i insultar Catalunya , han rebut el que buscaven: una bufetada electoral espectacular a Catalunya. Ells ja donaven per descomptat que a Catalunya no es menjarien ni un rosco: però, maquiavèlicament, comptaven que a canvi guanyarien vots a cabassos a la resta d’Espanya. Catalunya no els importava, era només un dels instruments: els ha sortit el tret per la culata, perquè Andalusia o el País Basc no han comprat la seva repugnant mercaderia electoral basada en un odi calculadament interessat envers Catalunya.\nEl responsable de l’èxit del PSC és el PSC, amb una campanya estratègicament ben plantejada: entre l’optimisme i el rebuig al retorn del PP. El PSC no ha jugat amb la por de la gent: simplement ha plantejat cruament què comportava la victòria del PP, per si algú tenia cap dubte, que em sembla que no gaires...\nEl responsable, el PSOE: a les generals, la marca PSC absorbeix molts milers de vots PSOE, és una evidència que no cal ni comentar. Tothom ho sap: encara que a les paperetes posi PSC, hi ha moltíssima gent que vota PSOE o que vota PSC-PSOE. Molta gent vota aquesta combinació, un servidor, per exemple. Una cosa no treu l’altra: podem ser ciutadans de geometries variables, oi? I no cal ser immigrant de primera o segona generació per votar les dues coses al mateix temps, una de les grans virtuts del socialisme a Catalunya, un dels seus grans (i a vegades dolorosos) serveis a les diverses pàtries...\nFinalment, el autor de la victòria és ZP in person, malgrat les seves contradiccions i els seus dragonkahns: li hem valorat la bona intenció, la decència, l’ampliació de drets, el progressisme genuí, el seu compromís raonable amb Catalunya i no li hem tingut massa en compte (no estaven els temps per a gaires matisos) els canvis de rumb ni les crisis ferroviàries, que va saber gestionar excel.lentment.\nD’aquesta combinació de factors en surt la renovada força del socialisme català a Catalunya i a Madrid.\nModèstia, humilitat, rigor, sinceritat: són claus per gestionar les victòries en un panorama sense majories absolutes en el que probablement estarem instal.lats molt de temps. I en el qual Catalunya es troba, d’una manera que no esperàvem, al centre de la política espanyola: venen anys de forces agregadores i no disgregadores. Forces i energies positives, que uneixen però no menyspreen la diversitat, que apropen però no aspiren a construir blocs monolítics. Una de les virtuts cabdals de ZP és que relliga Catalunya i País Basc al cor d’Espanya en comptes d’expulsar-les. Zapatero atrau, no expulsa: crec que és un valor poc remarcat de les seves polítiques. El relligament es farà al si del PSOE i pot sortir un país nou i millor.\nAl tauler espanyol, la partida la tenim perduda ja d'entrada, i això ho sabem perfectament: juguem amb les seves regles i amb les cartes marcades. Les opcions no espanyolistes són i sempre seran numèricament irrellevants al Congrés espanyol.\nKimimojo ha dit...\nJooquín Leguina, mig polític, mig filòsof, deia sempre que "Para entrar en política habría que exigir haber cotizado al menos durante 10 años en la Seguridad Social".\nTrobo que no és una mala idea. Seria una iniciativa per airejar el món dels polítics i deixar entrar per la finestra el vent de l'ètica i la vocació de servei.\ndedicat al Sr.Gerard Ciuró.\nPerdona Lluís si el meu comentari no ha estat entès. Segurament serà per culpa meva i el fet de no voler allargar-me massa. Tant tu, com jo, som coneixedors que, els internautes, no acostumen a llegir llargues parrafades. Llavors, cal donar idees en poques paraules.\nEl vot nacionalista, mai ha estat patrimoni de ningú, tot i ser el màxim exponent esquerra republicana. De fet, tots tenim constància de nacionalistes en el 95% dels partits legals. Però torno a dir, el teòric representant del nacionalisme d'esquerres està en ERC.\nRecordo una vegada,aproximadament cap el 1990, que un amic de la Torre, escultor i que ha viscut molt de temps a Cuba, m'explicava, "Noi, primer cal construir la independència. Després ja la vestirem del color que la volem. Per això, esquerra a d'aglutinar i ser l'ensenya."\nPoder, el problema és el distanciament extrem existent entre esquerra i abg.\nPer finalitzar. Catalunya, pertany a totes les persones que, viuen i l'estimen.\nPerdona Lluis si t'he ofès. Segurament ha estat culpa meva i el fet de no allargar el meu cometari. Tots dos sabem que, massa paraules fa que moltes vegades no llegim tot l'escrit. Llavors, poder, la meva concreció ha estat mal entesa.\nTens raó en quant que ningú te la potestat d'apropiar-se del nacionalisme. Però, convindràs en mi que, historicament, esquerra ha estat la verdadera casa del nacionalisme d'esquerres. Això, no vol dir que en el 95% dels partits polítics no hi hagui persones nacionalistes, i en alguns casos, més que certs militants d'esquerra.\nEl problema sempres està en la falta de dialeg entre les persones. Curiós es veure que estan tan aprop ABG i esquerra a Toredembarra, estem tan luny. Curiós es veure com votants d'un podem canviar el vot a l'altre i al reves.\nI precisament per aquest motiu, Catalunya, és de tot aquell que hi viu i l'estima.\nPer cert, més suport a una esquerra, gran, plural, de tots, per a tots i transversal a http://torresquerra.blogspot.com\nLa tàctica de créixer arraconant al PSOE, amb un discurs més social s’ha vist totalment nefasta, ja què mentres a la societat civil les plataformes sobiranistes, les iniciatives de tot tipus, les dues manifestacions massives a favor del dret a decidir i les enquestes oficials, que sumant la gent que vol un estat propi amb la gent que vol un estat dintre un utòpic estat federal espanyol sumen prop d’un 58 % de la població, el partit ha disminuït en el seu suport.\nEl segon tripartit, ha estat la tomba i el silenci del debat identitari a la Generalitat, en benefici del temes que marca l’agenda del PSOE-PSC.\nPer un partit que vol canviar el sistema establert de relació amb l’estat i avançar en el dret a decidir, no pot entrar en qualsevol govern que no sigui majoria, i pugui posar el debat de la sobirania en el centre polític.\nAra la militància ha decidit que es rectifiqui el camí, per això la baralla externa Carod-Puigcercos no afavoreix en res la imatge de seriositat què hauria de donar el partit, i crec que cal un aire nou que poden portar els moviments crítics dintre el partit i que poden englobar una bona part de l’electorat perdut.\nEls personalismes mai son bons per cap projecte, i mes per un tant ambiciós com la creació d’un estat propi, a partir d’un referèndum, i un full de ruta clar i seriós per arribar-hi fugint de qualsevol protagonisme, i quota de poder si no assumeix aquesta línia.\nEl projecte es mes viu que mai, Espanya mai canviarà, ni amb un color ni amb un altre i ha arribat el moment d’aglutinar sense complexos una majoria sobiranista amb CIU,ICV,CUP,PRC i demes forçes que espera un motor nou per avançar en aquesta direcció.\ns'ha d'acabar amb la bipolarització. el PSOE utilitza la por per desplaçar al votant d'ICV i d'ERC cap a si mateix.\ni no ens ajuda gaire que ERC perdi vots.\nestic fart de veure com es critica a ERC quant el vertader enemic y problema, com deia Anguita es el PSOE...\nsalut i sort amb el projecte.


CURS D'ESTIU - Cera dura - Kumboo\nEs tracta d’un curs d’iniciació en el que l’alumne aprendrà les tècniques bàsiques del modelat en cera dura. El curs permetrà familiaritzar-se amb materials i eines utilitzades en aquesta disciplina. Tot plegat proporcionarà a l’alumne els recursos i coneixements necessaris per poder aplicar allò après al seu discurs personal.\nDurada: 12 hores dividides en 3 sessions\nDates: 3, 10 i 17 de juliol de 2018\nHorari: de 15.45h a 19.45h\nA més, des de l’inici fins al final del curs, els alumnes podran venir a l’escola fora de les hores de classe per tal d’avançar amb els seus exercicis (cal confirmar dies abans de venir).\nFamiliaritzar-se amb els diferents tipus de ceres dures. Per fer-ho es farà una peça que requereixi, a partir d’un bloc de cera, la planificació del seu posterior desbast i buidat. Opcionalment s’hi aplicaran textures.\nFer un prototip figuratiu on es treballarà amb la tècnica del goteig i s’aplicaran textures.\nCada tècnica anirà precedida d’una petita explicació teòrica, però el curs és essencialment pràctic. La major part del temps s’estarà treballant amb ceres a la taula de joier.\nPer fer el curs no cal portar ni eines ni ceres. A l’escola hi haurà tot el material necessari. A l’acabar el curs l’alumne tindrà l’opció d’adquirir les eines que ha fet servir.\nPer a inscripcions fins al 30 d’abril: 170€ (preu reduït)!\nPúblic general: 185€\nAlumnes recents del Curs regular: 175€\nSi t’inscrius al curs de cera tova i al de cera dura: 340€\nUn cop t’hagis inscrit a través del formulari tens 2 dies laborables per fer el pagament de la paga i senyal (90€), presencialment a l’Escola o per transferència bancària i la isncripció al curs quedarà confirmada.\nIndicar concepte: Cera Dura + Nom i cognom


Tendals - PVC y Aluminios Manresa\nEls tendals són un element estètic, però també funcional, molt útil per a la llar, més en èpoques de bon temps. A tots ens agrada gaudir dels espais a l’aire lliure: al jardí, a la terrassa, al pati… El bon temps i poder sortir a l’exterior a gaudir d’una tarda primaveral, anima a qualsevol i contribueix a augmentar aquesta sensació de benestar i qualitat de vida.\nDes del primer dia, a PVC i Aluminis Solis, som coneixedors de la importància d’aquest fet i, per això, oferim a tots els nostres clients una selecció de tendals per a tot tipus de finalitats, amb l’assessorament dels nostres especialistes en tendals.\nLa qualitat del nostre servei i la professionalitat dels nostres experts, ens han portat a comptar amb els millors tendals a la ciutat de Manresa i de tota la província de l’àrea de Barcelona. A PVC i Aluminis Solis, som especialistes dins el sector dels tendals i en tot tipus de productes i serveis en alumini i PVC.\nTambé us pot interessar el nostre servei de motorització per a tendals.\nEn els vostres tendals vetllem per...\nTots els beneficis en la seva instal·lació\nEls tendals ofereixen multiplicitat d’avantatges per gaudir de més espai, sobretot a l’aire lliure, quan arriba el bon temps. No només, com dèiem, a nivell estètic i visual, sinó que a nivell funcional, els beneficis dels tendals són únics i molt profitosos.\nAvantatges en el consum\nPer exemple, són una manera eficaç de reduir el consum d’energia, gràcies al control que exerceixen sobre la calor i la llum que arriba a les nostres vivendes, o locals on els instal·lem. Amb una instal·lació adequada, a més, amb els tendals aprofitem un espai exterior que restaria inservible segons en quines situacions, ampliant així els metres habitables.\nOferir-vos un servei inmillorable\nSi us interessa aquest, o qualsevol dels nostres serveis en tendals, des de la nostra empresa, us animem a confiar en el nostre servei, i a deixar-nos el vostre contacte per telefonar-vos gratuïtament i parlar-ho tot, amb l’assessorament necessari. Des de PVC i Aluminis Solis, buscarem la millor solució que s’adapti a les vostres necessitats.


Els CAP demanen que els positius lleus i asimptomàtics no vagin als centres sanitaris - Social.cat\nEls CAP demanen que els positius lleus i asimptomàtics no vagin als centres sanitaris\nSalut considera “absurd” que els metges s’encarreguin de tramitar baixes laborals en plena onada d’òmicron\nDimecres, 12 de gener de 2022 | 12:30 h\nSalut considera “absurd” que els metges s’encarreguin de tramitar baixes laborals en plena onada d’òmicron | Laura Fíguls (ACN)\nEls CAPs han demanat que els pacients amb covid asimptomàtics o lleus no acudeixin als centres mèdics, com a mesura per descongestionar el sistema davant de l'onada d'òmicron. Així ho ha exposat aquest dimecres Jaume Benavent, referent d'Atenció Primària i Salut Comunitària de l'Àrea Assistencial del Servei Català de la Salut, que veu “absurd” que els sanitaris siguin els encarregats de tramitar baixes laborals de curta durada en ple auge de casos.\nBenavent ha dit que s'ha reclamat a la Seguretat Social que els sanitaris puguin cursar la baixa i l'alta per covid-19 alhora, tenint en compte que “la major part d'aquestes baixes són de set dies”, però ha lamentat que no s'hagi acceptat la proposta.\nBenavent ha insistit que els pacients lleus o asimptomàtics poden comunicar el seu positiu a la farmàcia i tramitar allà mateix la seva baixa laboral, sense haver d'anar als CAPs, saturats davant el “tsunami d'òmicron”. Així mateix, ha recordat que l'Atenció Primària va batre dilluns el rècord de 97.000 visites, com “un Camp Nou ple”. Aquesta situació, segons Benavent, dificulta que pugui atendre's persones amb altres malalties, a banda de la covid-19.\nAmb tot, ha posat en valor algunes mesures adoptades per descarregar la pressió assistencial, com ara l'activació de les farmàcies per comunicar el casos positius o la contractació d'estudiants de l'últim curs del grau de Medicina. Així mateix, ha indicat s'ha reforçat els CAPs incrementant el 25% del seu pressupost i ampliant les plantilles amb més de 5.000 professionals. “Si no en contractem més, és perquè no n'hi ha”, ha subratllat.\nTots aquests recursos “no són la solució definitiva”, ha reconegut Benavent, però ha defensat que "tots aquells recursos que es poden activar s'estan activant". Malgrat que la sisena onada encara no ha arribat al seu pic, s'està vivint una “desacceleració clara” de positius, va indicar aquest dimarts el conseller de Salut, Josep Maria Argimon. Amb tot, el risc de rebrot ha superat avui els 4.000 punts a Catalunya (4.040), 144 més que fa 24 hores.


L'abans i l'ara d'aquell 4 de juliol del 1994 - Regió7\nL'abans i l'ara d'aquell 4 de juliol del 1994\nEl Centre Quitxalla Excursionista de Puig-reig aplega en una exposició l'aspecte de llocs devastats pel foc 25 anys després\n28·06·19 | 23:38\nTothom recorda què feia aquell fatídic 4 de juliol de l'any 1994. El que va acabar sent un dels incendis més devastadors de la història de la comarca ha deixat una empremta inesborrable en la memòria de totes les persones que el van viure.\nAquest any 2019 s'escau que fa 25 anys de la tragèdia i la secció de fotografia del CquiE ha muntat una exposició que recull 35 fotografies de 35 indrets el dia de l'incendi o immediatament posteriors i com estan ara un quart de segle després. Es podrà veure del 4 al 19 de juliol a la biblioteca Guillem de Berguedà de Puig-reig.\nLa mostra recull 35 fotografies. En un sol marc hi haurà la foto del 4 de juliol del 1994 que farà 15x20 i la nova actual de 20x30. Hi apareixerà el nom dels dos autors i la localització. Els fotògrafs encarregats de retratar l'actualitat han estat Carme Garcia, Dolors Porcel, Isabel Casellas, Josep Companyó, Josep Genescà, Pere Ribera i Ramon Subirana. Tots ells han triat una de les 106 fotos que al seu dia havien format part de l'exposició Camí Verd, que retrata els efectes d'aquest incendi al Berguedà. Aquesta és una vella exposició feta al seu dia que l'entitat excursionista de Puig-reig ha heretat. Els membres del CquiE han triat fotos d'altres autors d'aquella exposició: Foto Luigi, Dolors Bascompte, Anna Sais, Josep Companyó, Ramon Villaró, Ramon Subirana, Pere Garcia, Josep Maria Berenguer i Lurdes Reig.\nHi apareixen imatges d'indrets afectats pels focs del 4 de juliol del 1994 de Puig-reig, Casserres, Viver i Serrateix, Montmajor, Olvan, Santa Maria de Merlès i Sagàs.\nJosep Companyó, responsable de la secció foto del CquiE, ha explicat a Regió7 que «hem intentat reproduir la mateixa foto d'un indret fotografiat el dia de l'incendi vint-i-cinc anys després». Assegura que «ho hem intentat i s'ha aconseguit bastant». Potser en alguns casos ens hem desplaçat uns metres a la dreta o a l'esquerra per aconseguir reproduir amb la màxima fidelitat el lloc, perquè «si hi sortia una pedra i ara estava una mica tapada, poder anar una mica més a la vora per identificar bé la zona».\nCompanyó ha manifestat que una de les principals dificultats ha estat trobar el mateix lloc des del qual són fetes les fotos del 1994. Per als fotògrafs participants «ha estat un repte intentar localitzar on era el lloc des d'on s'havia fet la foto i poder fer la comparació de com ha quedat ara». En general el verd ha colonitzat els espais negres omnipresents després del foc. «Hi ha molt rebrots d'alzines i roures». Hi ha cases de pagès que es van reconstruir, però també n'hi ha que han quedat abandonades. I danys materials que s'han reparat, com portes d'esglésies, entre d'altres.\nFa deu anys que el CquiE va fer una exposició aprofitant les fotos de la mostra Camí verd. Tanmateix, en aquella ocasió va ser una feina menys laboriosa, només perquè hi hagués un testimoni dels fets.\nJosep Companyó exposa que, un quart de segle després, «m'agradaria parlar amb la gent que va viure l'incendi del 1994», una feina que encarrega a «aquests que escriviu tant» -els cronistes locals- per recollir les seves vivències i angoixes d'aquells quinze dies en què la comarca va viure una de les pitjors tragèdies de la seva època contemporània.


planificació i generació d’idees | la rebotiga\ngener 30, 2013\nPosted by Jaume under Dietari d'aula, Pràctica Reflexiva | Etiquetes: acordar criteris avaluatius, elaborar un guió, Janine Shepherd, planificació i generació d'idees, procés d'aprenentatge, rúbrica de comentaris, repassar continguts gramaticals, subjectivisme de l'avaluació |\nDe Thomas Hawk, extreta d’http://www.flickr.com/photos/51035555243@N01/33364362\namb Suficiència 3. Cliqueu l’enllaç per consultar la sessió.\nVaig començar la sessió nerviós. Deu ser el trauma de la setmana passada. He omès les corresponents entrades. La 3a perquè em vaig fotre una bona patacada i la 4a perquè no la vaig assumir jo.\nAquest darrer motiu es va convertir en un bon pretext per recordar què van treballar en la sessió anterior. Com que van aprofundir els continguts gramaticals amb una tècnica d’aprenentatge col·laboratiu. Vaig improvisar dubtes per comprovar-ne l’assoliment. Just quan els els plantejava em vaig adonar que els hauria d’haver preparat. Pel que fa a les respostes, no vaig estar prou atent als alumnes que dubtaven de les solucions.\nA l’hora d‘acordar els criteris avaluatius del guió, em sembla que vaig navegar una mica. Els hauria d’haver tinguts a punt. Ara bé, vam aconseguir refer el guió de la Janine Shepherd. Vaig reiterar els motius d’haver analitzat aquesta conferència. No és només per la lliçó de superació personal, sinó perquè il·lustra a la perfecció el procés que seguim a l’hora d’aprendre. Ara entenc la capacitat de transformació en la formació. D’altra banda, em va semblar que per convèncer a l’hora de planificar i organitzar un text era útil el recurs de les cadires, com en la presentació de l’anterior dia les diapositives. Les idees principals d’un text són les cadires de la xerrada o les diapositives d’una presentació.\nQuan els vaig proposar d’elaborar-ne un ells, van començar a rondinar i a esbufegar. Una alumna va confessar que s’estimava més fer-ho a casa. Va excusar que necessitava concentrar-se. Vaig vacil·lar, però em vaig quadrar. Vaig seguir estrictament la meva planificació.\nPrimer els vaig demanar que cadascú es pensés en un tema. Els vaig anar apuntant a la pissarra. Després, els vaig demanar que apuntessin les idees que els venia al cap. En la posada en comú, els vaig demanar el nombre d’idees. Després, per parelles, es van intercanviar les llistes. El company els n’hi havia apuntes un parell més. Val la pen destacar que l’alumna que es va queixar més va implicar totalment en la propsta d’activitats. Vaig aprfofitar la posada en comú per informar-los del Centre de Redacció. Així vam poder contemplar les diferents fases del procés de l’escriptura. Mentre observava el progrés de la seqüència, vaig sentir una veu interior que em deia: “com has desaprofitat\nExperimentarem la correcció compartida amb el Dropbox. De moment, cadascú té una carpeta amb el full de puntuació per anar registrant la puntuació de la prova model i el comentari que els vaig demanar perquè servís d’avaluació inicial de l’expressió escrita. Vaig preparar una rúbrica, adaptant els barems de la Comissió d’Avaluació.\nPer acabar, m’agradaria relatar com vaig anar modificant el punt de vista sobre la qualitat dels textos de l’alumnat. Al matí ja em van sentir remugar i renegar mentre adaptava els criteris avaluatius. Un cop la vaig aplicar, ja veia què hauria d’insistir a classe, quan la comentéssim. Sóc conscient que em vaig encarnissar amb el primer text, però que a mesura que corregia textos notava que alguns eren correctíssim. Això é el fruit del trimestre passat? L’alumnat es va responsabilitzant cada vegada més quan sap que el text és públic? S’ha espavilat i entén que el text ha de tenir un mínim de qualitat ?\nQuina paradoxa, oi? Faig servir una lliçó de superació en què la protagonista recorre a la confiança en ella mateixa i amb els altres per progressar mentre que a l’hora d’analitzar la producció dels alumnes faig coms els senyors Shepherds, compadir-me de la seva expressió. Doncs, no. D’entrada, n’estic prou satisfet i orgullós. Primer, perquè alguns — la majoria– s’hi han esforçat. Segon, si tombar la truita en situacions adverses és preguntar-te: “per què no?” Aquesta és la tècnica que he d’emprar. Crec que demà els confessaré el meu grau de satisfacció, però els plantejaré per què no apugem el llistó de l’excel·lència.\nAhir la repetidora em va confessar per què no va superar la prova. Em va esverar la mala imatge que es té d’ella mateixa a l’hora d’escriure. S’excusa que s’ha de preparar i memoritzar els textos perquè és incapaç de generar idees , i més sota pressió. Si comprenem les persones que tenen pànic a l’hora de parlar en públic, per què no podem reconèixer que tenim alumnes que no saben expressar-se ja que segurament en la seva etapa escolar els van destrossar. Van aconseguir fer-los sentir uns incompetents. Ara bé, quants d’aquests formadors són capaços de redactar textos, si no són notes informatives o informes d’avaluació? De vegades, els docents transmetem les nostres pors o frustracions.


Gavà amb els drets humans\ndimecres, 28 de setembre de 2016 09:27\nEls jardins de Can Torrents de Sant Boi van acollir l'acte de benvinguda als 8 defensors i defensores dels drets humans\nRecepció als participants de "Ciutats Defensores dels Drets Humans"\nGavà és un dels 23 municipis implicats en aquest projecte on, 8 activistes d’arreu del món, faran diferents activitats divulgatives\nAquest dilluns ha arrencat a Sant Boi la 4a edició de “Ciutats Defensores dels Drets Humans” en la que enguany hi participen 23 municipis catalans, entre ells Gavà. Els jardins de Can Torrents de Sant Boi van acollir l'acte de benvinguda als 8 defensors i defensores dels drets humans. La novetat d'aquest any és que als 15 municipis inicials s'han incorporat 8 ajuntaments de municipis de menys de 25.000 habitants de l'Àrea Metropolitana de Barcelona. El projecte compta amb la participació d'altres organismes i associacions fins a un total de 32 entitats participants.\nL'acte de benvinguda va ser presentat per la tinenta d'alcaldia de Ciutat Educadora, Cooperació, Solidaritat i Pau de l'Ajuntament, Alba Martínez Vélez, municipi que ha estat l'impulsor del projecte des de la seva primera edició l'any 2013. Van intervenir també l'Estel·la Pareja, directora de la Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat, en nom de les entitats participants; Ferran Puig i Verdaguer, alcalde de l'Ajuntament de Torrelles de Llobregat, un del municipis amb menys habitants; Maruja Rambla i Amat, regidora de Solidaritat i Cooperació Internacional de l'Ajuntament de Terrassa, el municipi amb més habitants, i Manel Vila, director general de Cooperació al Desenvolupament de la Generalitat de Catalunya, en representació de les diferents administracions i altres organismes participants. En representació del defensors i defensores participants, van parlar Jeison Castaño "Jeihhco" (Colòmbia), Zaina Ebrahim (Síria), Víctor Ochen (Uganda) i Rebiya Kadeer (minoria uigur de la Xina).\nEl programa d'activitats dels defensors i defensores dels drets humans es desenvoluparà al llarg dels propers 12 dies. Els defensors i defensores del Drets Humans participaran en més de cent activitats: des de xerrades, reunions amb diverses autoritats catalanes (Parlament de Catalunya, Síndic de Greuges i altres), entrevistes de premsa, actes amb joves, etc.\nL’alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez, que també va assistir a l’acte, precisava que “en el cas de la nostra ciutat aquestes propostes s’encabeixen dins el GavàMón, que enguany passa de ser un festival de cinema a ser una mostra de diferents disciplines artístiques per fer pedagogia i divulgació dels drets humans”.\nA Gavà, els actes se centren en dos dies aquest dijous l’activista colombià Jeison Castaño visitarà la Casa Gran on es farà una activitat d’art plàstic urbà amb els joves i el dijous, 6 d’octubre, l’Espai Maragall acollirà una taula rodona dirigida a 400 joves de la ciutat amb el títol “La defensa dels drets humans al món”.\nEtiquetes: GavàMón-Mostra de Cinema i Drets Humans de Gavà Societat Solidaritat\nDarrera actualització de dimecres, 28 de setembre de 2016 15:43


Aquest dijous cita amb Sant Antoni – Ràdio Pego\nAquest dijous cita amb Sant Antoni\nArriba la data dedicada en el calendari cristià al patró dels animals i Pego com cada any li rendeix homenatge amb diverses misses en el seu honor i porrat. El Club Esportiu Els Carreters serà dissabte i diumenge quan celebren la seua romeria perquè el sant beneisca els animals. Sant Antoni és un dels sants més volgut pels pegolins i pegolines, sobretot pels carreters que cada any, des de fa 27, li dediquen una romeria des de l’ermita de Sant Josep fins a la seua, la de Sant Antoni. En 2008 no es trencarà aquesta tradició ja ben arrelada al Club Esportiu dels Carreters.\nL’agenda prevista és per al dissabte 19 sopar campestre amenitzat amb una gran foguera per escalfar l’ambient hivernal, serà al voltant de l’ermita de Sant antoni. El diumenge es quan la romeria, encapçalada per les aques, pren protagonisme. S’eixirà a les 10 del matí de l’ermita de Sant Josep amb la imatge del patró dels animals que anirà dalt del primer carro i des d’allí se seguirà el següent itinerari: C/Sant Agustí, Llavador, Fra Francesc Peris, Atzúbia, Avinguda d’Alcoi, de València, Aduanes, Sant Miquel, Ecce-Homo, Plaça de l’Ajuntament, Jaume I, Mar i Camí de Sant Antoni fins a l’ermita. Una vegada allí, a les 11’30 es procedirà a celebrar una missa i després es beneirà els animals que fins allí arriben. A més, es repartiran bunyols entre els assistents. Bunyols fets per les mares i dones dels carreters el dia d’abans per a delectar el públic assisten. A més del tradicional Porrat.\nPerò abans de tot això el dijous 17 de gener, és a dir, demà dia de Sant Antoni, hi ha previstes 4 misses en el seu honor, dos a l’ermita – a les 11 del matí i les 4 de la vesprada- i dos al Convent – a les 8’30 del matí i a les 7 de la vesprada. Així mateix, dijous es muntarà el tradicional Porrat de Sant Antoni pels voltants de l’ermita.\n← “Senderisme” a Ràdio Pego\nCarnestoltes 2008 al Clot →


Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Dades 26 de maig de 2020\nEl dia ha estat tranquil i estable,amb intervals de núvols sobretot durant la primera part del matí, i més domini del sol al migdia i tarda, sobretot. Seguim sota la influència d'un anticicló amb una massa d'aire càlid en capes mitges i altes que assegura estabilitat. Demà tindrem un dia semblant al d'avui, per tant amb temps estable, domini del sol, algunes nuvolades poc importants i temperatures més aviat altes per l'època. Dijous sembla que seguirem en la mateixa línia, de moment no es preveuen canvis a curt termini.\nLes màximes del dia han pujat, amb valors entre els 25 i 30ºC, i mínimes entre els 10 i 15ºC, amb una certa inversió tèrmica. La humitat ha estat baixa, la visibilitat bona i el vent ha bufat fluix de mestral.


Caiguts del cel - Teatralnet - Espectacles de teatre en Barcelona\nRetrat àcid i divertidíssim d'un dels vicis que mai sembla passar de moda: la cobdícia.\nSinopsi de Caiguts del cel\nAnna Barrachina /\nMuntatge correcte, amb desajustos, però amb un text inquietant i unes interpretacions esforçades de 4 grans de l'escena catalana.\n'Caiguts del cel' és una comèdia que demana, es vulgui o no, que els espectadors es creguin el que hi passa. Es parla de l'absurd, però podríem dir que encara està en la línia del surrealisme.\nUna història surrealista, plantejada com un vodevil i que amaga una comèdia negríssima, servida per un grup d'intèrprets extraordinaris.\nBelbel dirigeix amb més correcció que gran imaginació aquesta comèdia que intenta compaginar el vodevil més convencional amb el teatre de l'absurd amb certes pretensions\nUna encesa conversa en ucraïnès entre l’assistenta de la llar (magnifica Anna Barrachina tot i la brevetat del seu paper) i el burgès anestesista Jordi Bosch és el millor d’aquesta oblidable comèdia del francès Sébastien Thiéry. Una obra que beu amb precisió del teatre de bulevard i apunta cap al te...\nQuè bonica l'escenografia!\nAl menjador rèpliques de les cadires CH20 de Wegner. Al saló un parell de butaques Cigne de Hansen. Elegant decoració amb tocs vintage de fans de la sèrie Mad Men i el disseny nòrdic. Té gustos exquisits aquesta parella formada per un anestesista i una directora d'un col·legi de primària, el matrim...\n'Caiguts del cel' celebra demà 100 funcions al Teatre Goya\nLa funció de diumenge 18 de setembre serà especial: se celebren 100 funcions de Caiguts del cel, l'espectacle inaugural de la temporada 2016-2017 del Teatre Goya. El muntatge és l’adaptació signada i dirigida per Sergi Belbel de Comme s’il en pleuvait (2010) de Sébastien Thiéry, un dels màxims e...\nCaiguts del cel (Comme si'l en pleuvait), de Sébastien Thiéry, serà l'obra encarregada d'engegar la temporada 2015-2016 al Teatre Condal a partir del 4 de setembre. Amb un repartiment de luxe encapçalat per Emma Vilarasau, Jordi Bosch, Anna Barrachina i Carles Martínez, aquesta nova producció de F...\nRedacció - 29/07/2015Continuar llegint


APLICACIONS PER A NENS: SAMI APP - Sortir amb nens\nPer fer a casa » Jocs per a nens » Aplicacions mòbils per a nens » APLICACIONS PER A NENS: SAMI APP\nSami App és un conjunt d’apps aplicades al desenvolupament global dels aprenentatges dels més petits en la seva primera etapa de creixement. Per a que els més petits desenvolupin les seves capacitats educatives, les seves habilitats cognitives i la seva gestió emocional mentre juguen i es diverteixen.\nApps de contingut divers (escriptura, matemàtiques, esquema corporal, emocions, classificació, música, memorització, desenvolupament artístic), Flashcards i Contes.\nUna aplicació per a nens basada en el joc com a eina per a la seva educació, i plena de recursos per als pares.\nInformació addicional per a pares i tutors a on es pot veure què treballa cada app, així com una proposta d’activitats extra per aplicar tot allò après en el vostre dia a dia.\nMultidiomes. Gràcies al sistema d’idiomes resulta la solució perfecte per a famílies on es parla més d’una llengua o per a l’aprenentatge d’una llengua estrangera.\nCada app està desenvolupada en tres nivells de dificultat (1, 2 y 3) per adaptar-se a la realitat i al moment de creixement, cada nen és diferent i evoluciona a un ritme propi que cal respectar i potenciar.\nAl finalitzar cada pantalla guanya una “medalla mussol” que podeu imprimir, pintar i col·leccionar en el puzzle amb la resta de medalles.\nLes flashcards poden passar-se a qualsevol edat. Amb elles es poden treballar tot tipus de contingut. Ajuden al futur procés de memorització i creen un espai de descobriment per als més petits.\nContes – Shake your story\nEls contes són el pont a les emocions dels infants. Un nen veu reflectides les seves pors, les seves inquietuds, els seus desitjos en els contes. A SAMI Apps el nen podrà treballar la seva educació emocional i el seu descobriment del món.\nAquesta app proporciona els elements bàsics per generar un conte nou cada vegada que l’obres. Hi ha un munt de combinacions possibles només cal fer volar la imaginació.\nFes que el teu bebé dormi ràpid i tranquil·lament. Selecciona entre els diferents sons i fes que sonin contínuament o posa un temporitzador. També pots gravar la teva pròpia veu.\n*Premi El Chupete a millor app infantil, dins de la categoria d’Interactiva.\nDisponible a Android, Apple, Samsung i Amazon.\naplicacions per a nens app's per a nens SAMI APP


Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura 2012 - amtu\nSota el lema 'Mou-te en la direcció correcta', la Setmana del 2012 proposa una cerca de noves formes de mobilitat, allunyar-nos del domini absolut del cotxe particular, cap a un transport més sostenible. Canviar el nostre mode de transport pot significar viure en una ciutat millor i respirar un aire de més qualitat i més saludable.\nAgafar el transport públic col·lectiu per anar a la feina, moure's en bicicleta per la ciutat o caminar per anar de compres en comptes d'agafar el cotxe pot jugar un paper molt important en la salut.\nReflexionar sobre com afecta a la nostra salut l'ús irracional del transport motoritzat. Per una banda, la contaminació atmosfèrica i la congestió que generen tenen un impacte negatiu sobre els sistemes respiratori i cardiovascular. Per una altra, propicien el sedentarisme i la inactivitat física. Agafar el transport públic col·lectiu per anar a la feina, moure's en bicicleta per la ciutat o caminar per anar de compres en comptes d'agafar el cotxe pot jugar un paper molt important en la salut.\nTroba més informació a la web del Departament de Territori i Sostenibilitat\nPublicat el 30 Agost 2012


Dissabte comença l’Anòlia 2014 !!! | Ràdio Igualada\nL’Anòlia engegarà motors aquest dissabte dia 12 a les onze de la nit, coincidint amb la nit de clausura de l’European Baloon Festival, hi tocarà Germà Negre i Txarango. L’anòlia és un dels festivals més veterans de Catalunya i un dels més importants de Catalunya Central, amb 26 anys, ja, de trajectòria. El festival de música es manté en el format dels darrers anys tot i que en aquesta edició s’ha comptat amb algunes novetats i amb un cartell de primera categoría.\nUna de les novetats és el cicle de concerts gratuïts, els dies 17, 18 i 19 que tindran com a escenari espai de La Cotonera sota el nom de “Anòlia a la Fàbrica” en aquests dies artistes locals i emergents de la ciutat faran de taloners d’artistes d’alt nivel com Cesk Freixes, Ramon Mirabet i Renaldo&Clara.\nCom els últims anys, els concerts de pagament tindran lloc als Jardins de La Sala i serán el plat fort del Festival, amb l’actuació de Buhos, Troba Kung-Fú Eric Fuentes, Mazoni, La Iaia, Joan Colomo i Els Pets. Aixó será les nits del 24, 25 i 26 d’aquest mes.\nEl festival finalitzarà el diumenge 27 de juliol amb una altra novetat: l’Anòlia Xics. L’anolia Xics será un concert a càrrec de Macedònia, un concert ideal per a tota la familia i sobretot pels més petits.\nHem parlat amb Lluís Genrau del grup Enderrock, ell és un dels encarregats de la direcció musical del festival Anòlia. Podeu escoltar la seva entrevista a continuació\nFinalment us informem que des de Ràdio Igualada farem un seguiment especial del festival Anòlia que comptarà amb entrevistes als components dels grups, informacions de primera mà i la millor música relacionada amb el festival. Així que, estigueu ben atents!


El nou projecte de comunicació Territoris.cat - - Territoris.cat - Diari digital de proximitat\nEl nou projecte de comunicació Territoris.cat\nDes d’avui comptem amb un nou projecte de comunicació, Territoris.cat, que neix a les nostres terres, a la nostra ciutat i comarca, al nostre territori.\nterritoris cat nou projecte comunicació\nDes d’avui comptem amb un nou projecte de comunicació, Territoris.cat, que neix a les nostres terres, a la nostra ciutat i comarca, al nostre territori. Aquesta nova eina informativa en format digital ens permet sortir de l’ estàndard habitual per endinsar-nos a nivell local en l’accés en la xarxa de les notícies, activitats i esdeveniments que ens són propers, que són nostres, que, en definitiva, ens interessen. Es tracta, doncs, d’una comunicació 2.0 feta per gent d’aquí, que coneixen el territori, que tenen experiència en el ram comunicatiu i que aposten per un producte de proximitat.\nEn els moments actuals emprendre noves iniciatives és complicat i és per això que cal felicitar-vos per la vostra empresa. De fet, aquesta emprenedoria és el fet diferencial i singular de Mollerussa i el Pla d’Urgell, gent que s’engresca i sap engrescar, gent que arrisca, gent que posa en valor la nostra quotidianitat i que en fa de canal transmissor, gent que creu que renovar-se i reinventar-se pot ser una bona fórmula per creure i treballar per un futur millor.\nComparteixo plenament l’objectiu i la filosofia d’aquest nou producte audiovisual i desitjo que perduri en el temps i esdevingui consulta diària de la ciutadania. Espero també que des de l’objectivitat periodística però també des de la militància territorial puguem projectar i elaborar un bon producte que ens representi a tots els mollerussencs i mollerussenques així com també a tots els veïns i veïnes de la comarca.\nQue aquesta iniciativa funcioni depèn de totes i tots. Molta sort i molts èxits!


A partir de dilluns 19 d’abril entra en funcionament la càmera de control de trànsit de la rambla Sant Isidre\nL’ajuntament d’Igualada activarà el proper dilluns 19 d’abril la càmera de control del trànsit de la rambla Sant Isidre. La càmera està situada a la cantonada entre el carrer Òdena amb rambla Sant Isidre controlant l’entrada del carril habilitat per càrrega i descàrrega fins a les 12 del migdia.\nEs tracta d’un tram en sentit únic i que s’usa també pel servei d’autobús urbà. El regidor de mobilitat i sostenibilitat, Miquel Vives, ha indicat que “amb el tall al trànsit rodat de la rambla, s’ha pacificat el centre i els vianants han recuperat un espai on passejar tranquil·lament”. Vives ha destacat que amb aquest tall s’ha aconseguit un doble objectiu: “buidar de transit una part de la ciutat que uneix les grans zones de vianants del centre convertint-la, alhora, en una zona d’oci i comerç al centre ciutat.”\nMiquel Vives ha conclòs explicant que aquesta càmera de control es posa en funcionament perquè “encara hi ha incívics que no respecten prou els horaris de càrrega i descàrrega” i des del consistori “s’espera que amb aquestes mesures s’acabin els incompliments”.\nTot i que no hi ha guals a la rambla, i per tant no és necessari entrar amb el cotxe, s’ha habilitat un formulari per a que els veïns hi puguin accedir en cas de necessitat puntual. La zona de la Rambla, però, no té cap cotxe autoritzat de forma permanent, ja que les autoritzacions de vehicles per a les zones restringides del centre no són vàlides per aquest tram.


Fons Voltor, Titulitzacions Hipotecàries i Retractes - Despacho BBS Abogados\n"Creat el 1988, BBS Advocats Associats Assessors Legals i Tributaris està especialitzat en tots els camps que componen el dret de l'empresa.".\nFons Voltor i Titulacions Hipotecàries\nBBS Advocats Especialistes en la Negociació i Intermediació de "Fons Voltor".\nEn BBS Advocats som experts en Fons Voltor i Titulacions Hipotecàries. Així, tenint en compte l’augment de les Execucions hipotecàries per part de les entitats bancàries, i sobretot, les causes d’oposició sobre les quals el consumidor pot fer valer els seus drets, és molt important conèixer l’existència de les titulitzacions.\nQuè és un "Fons Voltor".\nSón fons de capital risc que compren deute d’economies en problemes, properes a la fallida, per posteriorment pressionar i cobrar la totalitat de la valor d’aquest deute, a més dels interessos pels anys deguts, sense atendre reestructuracions o quitacions.\nQue és una titulació bancària\nConsisteix en agrupar un conjunt de drets de crèdit, en una mateixa cartera. Aquesta cartera és traspassada a una estructura ad hoc (societats, fons …), que al seu torn la col·loca entre els inversors. Dit d’una altra manera, les entitats financeres transformen actius poc líquids, en instruments per obtenir finançament, i al seu torn eliminen el risc d’impagament. La titulització hipotecària va néixer a partir de la llei 19/1992, és el procés pel qual, les entitats financeres “venen” els seus préstecs hipotecaris a tercers, eliminant el seu risc.\nCom es realitzen les titulacions d'hipoteques\nLes entitats financeres creen una empresa filial, que passa a ser el Fons de Titulació Hipotecària (FHT).\nAquest Fons de Titulació Hipotecària (FHT), adquireix les hipoteques de banc (paquets hipotecaris, participacions hipotecàries etc).\nEl Fons de Titulació Hipotecària (FHT) emet els Bons de Titulació a fons d’inversió.\nAquests al seu torn els comercialitzen bé a institucions d’inversió col·lectiva o bé a inversors particulars.\nAquests fons de titulització compleixen el paper d’eliminar el risc de el balanç de l’banc, atorgant-los al seu torn liquiditat.\nCom saber si el meu Hipoteca aquesta "titulitzada".\nSi vol consultar si el seu Hipoteca aquesta titulitzada, pot consultar el web de la Comissió Nacional de l’Mercat de Valors (CNMV), on els bancs tenen obligació de publicar aquestes operacions. Allí els interessats poden accedir a el fullet d’emissió, segons l’entitat corresponent i la data de la signatura de la hipoteca, i a l’escriptura de constitució, i saber d’aquesta manera si el seu Hipoteca està\nen mans d’un “Fons Voltor”.\nQue és l'acció de Retracte.\nEl dret de retracte és una figura jurídica regulada pel Codi Civil. Es refereix a el dret d’una persona de quedar-se amb la cosa que una segona persona ha venut a un tercer, a canvi de el mateix preu que hagués pagat aquest.\nEs tracta, així, d’un dret real d’adquisició preferent que permet a un subjecte subrogar-se, amb les mateixes condicions contractuals, en un contracte de compravenda sobre un bé concret.\nÉs viable interposar l’acció de retracte, que perimitirá que puguis quedar-te amb l’habitatge a el preu pel qual va ser venuda, que sol ser una quantitat molt més inferior i fins i tot molt menys que el preu de mercat. Gaudiràs de més privilegis que un deutor hipotecari convencional o normal.\nSegons assenyalen nombrosos jutges en les sentències, la finalitat d’aquest dret és evitar les situacions d’abús i l’especulació amb els crèdits litigiosos i que determinades persones s’aprofitin de les dificultats que pugui tenir el deutor per al cobrament de l’crèdit, adquirint aquests a sota precio.Por tant, fent ús d’aquest dret de retracte, podem extingir el deute pagant, a el “Fons Voltor”, el mateix import que ell ha abonat a el banc per comprar el nostre deute.


Vilagrà replica a Ayuso que Catalunya no té cap tracte de favor: "És un tracte just arran de l'Estatut" La República\nVilagrà replica a Ayuso que Catalunya no té cap tracte de favor: “És un tracte just arran de l’Estatut”\nAssegura que la CUP és “el soci preferent i únic” per negociar els Pressupostos del 2022\nLa consellera de Presidència de la Generalitat, Laura Vilagrà, ha replicat a la presidenta de la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso, que Catalunya no rep un tracte de favor del Govern central: “No és un tracte de favor, sinó que és un tracte just arran d’una llei orgànica, que és l’Estatut”.\nEn una entrevista d’Europa Press, ha destacat que Madrid va ser de les últimes Comunitats Autònomes a constituir-se, mentre que Catalunya va ser de les primeres, i té un Estatut que es va reformar per fixar aquesta relació bilateral: “Si altres Comunitats no la tenen és perquè tenen un estatut més antic, primitiu, o no l’han lluitat”.\nLa relació bilateral entre la Generalitat i el Govern central “està molt clara i l’ha votada la ciutadania”, ha dit Vilagrà després que Ayuso assegurés que Catalunya rep aquest un tracte de favor, i després que critiqués que el president del Govern, Pere Aragonès, no acudís a la Conferència de Presidents de divendres de la setmana passada a Salamanca i dies després l’Executiu català i el central es reunissin en la Comissió Bilateral.\nSobre aquesta trobada, a la qual va acudir Vilagrà, la consellera ha afirmat que va ser insuficient perquè no es van abordar tots els assumptes que volia plantejar la Generalitat: “En qualsevol cas, augmentarem el ritme en els propers mesos, perquè volem que els 56 traspassos que hi ha sobre la taula es puguin fer efectius de manera ràpida i completa”.\nVilagrà ha recordat que aquests 56 traspassos que vol la Generalitat inclouen tant assumptes competencials com patrimonials –com edificis de l’Estat a Catalunya–, i ha proclamat: “Nosaltres som ambiciosos i volem acabar gestionant els aeroports de Catalunya i també l’àmbit de Rodalies”.\nHa advertit que el Govern vol “fins a l’últim euro” dels recursos derivats de la disposició addicional tercera de l’Estatut –que estableix que la inversió de l’Estat en infraestructures a Catalunya s’ha d’equiparar a la participació relativa del PIB català amb la de la resta de l’Estat–.\nLa consellera ha garantit que seran molt exigents perquè aquesta partida es contempli als Pressupostos Generals de l’Estat (PGE) del 2022, que també hauran de reflectir els traspassos que s’acordin, segons Vilagrà, que descarta opinar sobre si ERC i Junts haurien de pactar una estratègia conjunta pels PGE al Congrés: “Els grups parlamentaris prendran les seves decisions”.\n“Com a Govern, el que volem és aconseguir és el que és nostre. Volem tots aquests traspassos i els volem ràpid”, i els volen aconseguir amb un treball intens per prioritzar els traspassos que estiguin més avançats, abordant-los un a un i sent exigents i ambiciosos, segons ella.\nEn ser preguntada pels fons europeus Next Generation, que no figuraven a l’ordre del dia de la comissió, ha explicat que el Govern va exposar al principi de la reunió la necessitat de cogestionar-los, i ha insistit que l’ordre del dia de la reunió va ser insuficient i que “quant a contingut, realment el balanç no és satisfactori”.\nSobre si el Govern es penedeix que Aragonès no acudís a la Conferència de Presidents, Vilagrà ha remarcat que el Govern va als fòrums als quals es discuteix informació rellevant, i que va veure aquesta cimera “més com una operació de màrqueting” que una trobada de feina.\nSobre els propers Pressupostos catalans, ha assegurat que la CUP “és el soci preferent i únic” per negociar-los, i ha avançant que han començat a abordar l’articulació interna dels departaments i que intensificaran les reunions amb els cupaires per plantejar les seves propostes.\nSobre el fet que la CUP rebutgi l’ampliació de l’Aeroport de Barcelona-El Prat que han acordat impulsar el Govern central i la Generalitat, ha assenyalat que aquest assumpte no figura en l’acord de governabilitat que van aconseguir ERC i la CUP, i ha assegurat que volen abordar tots els assumptes amb els cupaires: “El que farem sempre és complir l’acord que signem”.\n“Òbviament és el soci preferent, és un soci que dona suport a la governabilitat, i la nostra intenció és parlar de tots els assumptes importants”, tot i que no van poder tractar l’ampliació abans que es fes pública perquè es va conèixer abans del previst, ha dit Vilagrà, que va participar en les negociacions per aconseguir aquest acord amb la CUP.


"Carnaval penedesenc, un rua on tour"\nDilluns, 11 Març 2019 09:12\nLa gràcia de tot plegat és que hi ha un seguit de municipis relativament propers que es dediquen a muntar rues en uns dies i hores que són compatibles. Aquesta és la gràcia de tot plegat. Cada dia hi ha més localitats que se sumen a la proposta i ja celebrem el Carnaval dins la Quaresma i fins i tot una setmana abans de les dates protocol•làries, però clar tanta rua ja no hi cap en 5 dies entre laborables i feiners que marquen les tradicions.\nFa uns anys també s’havia treballat el carnaval 0.0 al Vendrell sense alcohol després d’algunes escenes molt lamentables provocades per alguns col•lectius que no havien controlat un dels elements clàssics per sort o desgràcia d’aquesta cita hivernal.\nMés en aquesta categoria: « "En defensa de l’apoderament de les dones" "Dones silenciades... Dones que criden" »


Educador@s de Girona: L'Acellec adverteix a la Consellera Rigau de les creixents dificultats que assetgen el model de colònies escolars\nL'Acellec adverteix a la Consellera Rigau de les creixents dificultats que assetgen el model de colònies escolars\nL'Acellec ha fet arribar una carta a la Consellera d'Ensenyament, Irene Rigau, advertint les creixents dificultats que assetgen el model de colònies escolars. El President de l'entitat, Pere Mulero, explica a la titular d'ensenyament la disminució de les reserves d'aquesta mena d'activitas per part dels centres escolars, que se situa més d'un 20% per sota de les daddes habituals en cursos anteriors.\nQuan anul·len les seves reserves, els centres escolars justifiquen la decisió amb l'absència de recursos humans suficients per atendre activitats fora de les aules, i atribueixen la situació a les reduccións pressupostàries del Departament d'Ensenyament.\nMulero demana a administracions, agents socials i institucions l'adopció de mesures per protegir el model de colònies escolars, unànimement defensat per docents i acadèmics per les seves virtuts pedagògiqes.\nLa carta, que ha estat enviada també a les federacions d'ensenyament i serveis de CCOO i UGT i a la FAPAC, es reprodueix íntegrament en el document adjunt.\na 10:44 Etiquetes de comentaris: Educació en el Lleure


Mon Planeta | El paper clau de les ciutats en la lluita contra el canvi climàtic | Actualitat\nEl paper clau de les ciutats en la lluita contra el canvi climàtic\nEls Estats que vulguin controlar les seves emissions per arribar als compromisos de l'Acord de París han de tenir com a prioritat la reducció de la pol·lució a les grans urbs, que tenen una influència cabdal\nperRedacció 10/07/2018 15:45 | Actualitzat a 11/07/2018 13:14\nMolts països del món tenen entre els seus objectius principals l'acompliment de l'Acord de París sobre les emissions de diòxid de carboni, per tal de limitar l'escalfament global. Per assolir aquesta fita, però, hauran de tenir especialment en compte la pol·lució emesa a les ciutats. Ara, un grup d'investigadors de la Universitat d'East Anglia, a Anglaterra, han elaborat un marc de treball que permet recollir i estudiar informació a nivell local per veure quina és la contribució de les ciutats als nivells de pol·lució globals i fer servir els resultats que se n'obtinguin per prendre les mesures més eficients per reduir-los el màxim possible. L'estudi que ha dut al seu desenvolupament, que ha estat publicat a la revista 'Science Advances', va fer servir la Xina com a model. Comparant les dades de les emissions de 180 ciutats, van mirar quin nivell d'industrialització hi havia a cadascuna, el seu perfil socioeconòmic i les fonts d'energia que es feien servir més habitualment.\nAixí, les dades obtingudes es van fer servir per establir diversos perfils de ciutat segons el seu nivell de desenvolupament industrial i veure quin era el potencial de reducció d'emissions que tenia cadascun segons les seves característiques. Les ciutats productores d'energia i amb molta manufactura, per exemple, tenen nivells d'emissions de CO2 molt més alts que les ciutats basades en la indústria tecnològica i els serveis. A través d'aquests perfils i establint diversos models de desenvolupament econòmic diferents, els investigadors van veure quines ciutats podien tenir una influència més gran en la reducció d'emissions i quines decisions es podien prendre en aquest sentit. Per exemple, la identificació de les plantes energètiques o les fàbriques més contaminants d'una ciutat pot permetre reduir les emissions sense destruir l'economia a través d'una reconversió a tecnologies més noves i més respectuoses amb el medi ambient. Trobar el lloc on atacar és, segons aquest estudi, la forma de tenir més èxit en un dels reptes més grans a què els humans ens hem enfrontat com a espècie. En el cas estudiat, fixar-se en el 5% d'elements que més contaminen a cada ciutat podria reduir les emissions a nivell de tot el país en un 30%. Fent-ho de la manera adequada, aquesta reducció es podria aconseguir sense crear conflictes amb la necessitat de creixement econòmic, l'estabilitat social ni la protecció del medi ambient.\nSegons els responsables de l'estudi, tot i que la Xina ha estat el seu camp de treball perquè és un dels països amb un creixement més ràpid del món i que més contaminen, el model que han desenvolupat també es podria aplicar a altres països de la zona, com ara Laos, Tailàndia o el Vietnam.\n#canvi climàtic #ciutats #reducció d'emissions


En què consisteix? Conclusions principals Quina eficàcia té? Disminuir la bretxa del desavantatge Com ho pots implementar al teu entorn educatiu? Cost Quina fiabilitat tenen les evidències?\nLa idea sobre la qual es recolzen els estils d’aprenentatge és que tots els individus tenen una metodologia o un estil d’aprenentatge concret. La teoria és que, per tant, l’aprenentatge serà més eficaç o més eficient si s’ensenya l’alumnat utilitzant aquest estil o metodologia específic que s’ha identificat com a estil d’aprenentatge propi.\nPer exemple, a l’alumnat classificat dintre del grup d’aquells que tenen un estil d’aprenentatge basat en la “comprensió oral” se’l podria ensenyar millor mitjançant la narració i el debat que amb els exercicis tradicionals escrits.\nEl nombre d’estudis de qualitat sobre estils d’aprenentatge és summament baix, i per això no es mostra cap impacte. Els centres educatius que implementen metodologies amb evidències molt escasses s’han de plantejar detingudament de quina manera supervisaran els efectes de la metodologia i mitigaran el risc que tingui conseqüències negatives.\nÉs molt poc probable que tot l’alumnat tingui un únic estil d’aprenentatge, per la qual cosa restringir les activitats a les que coincideixin amb les preferències que hagin expressat pot danyar el seu progrés. Això passa especialment amb l’alumnat més jove que cursa educació primària, ja que les seves preferències i la manera d’abordar l’aprenentatge encara són molt flexibles.\nEtiquetar l’alumnat segons un estil d’aprenentatge determinat pot perjudicar la seva convicció que és capaç de prosperar en els estudis amb esforç i li ofereix una excusa per al fracàs.\nSembla més prometedor centrar-se en altres aspectes de la motivació i l’autoregulació per aconseguir que l’alumnat participi en activitats didàctiques.\nL’objectiu del professorat ha de ser fomentar que l’alumnat es responsabilitzi de l’èxit del seu aprenentatge i desenvolupi les seves pròpies estratègies i modalitats per aconseguir-ho.\nLa falta d’estudis identificats que provin les metodologies d’estils d’aprenentatge de manera rigorosa, com s’observa a través d’una cerca sistemàtica, implica que no hi ha prou garanties per determinar el progrés en mesos que es podria assolir.\nHi ha molt poques evidències sobre l’existència d’un conjunt coherent d’estils d’aprenentatge que es pugui utilitzar per identificar de forma fiable les diferències genuïnes en les necessitats d’aprenentatge dels i les joves, i les dades disponibles suggereixen que no resulta útil assignar l’alumnat a grups o categories sobre la base d’un suposat estil d’aprenentatge. És especialment important no etiquetar l’alumnat de primària, ni permetre que cregui que el seu estancament es deu al seu estil d’aprenentatge.\nLes preferències d’aprenentatge varien en diferents situacions i al llarg del temps, i hi ha dades que indiquen que la preferència cognitiva i el tipus de tasques poden estar connectats (per exemple, la visualització resulta valuosa especialment per a alguns àmbits de les matemàtiques). Però els estudis en què les activitats docents s’adrecen a un alumnat determinat basant-se en un estil d’aprenentatge identificat no han demostrat cap benefici significatiu de manera convincent, en especial per a l’alumnat amb resultats més modestos. Generalment, l’impacte registrat és poc o negatiu.\nEls estudis en què les activitats pedagògiques s’adrecen a un alumnat determinat basant-se en un estil d’aprenentatge no han indicat cap benefici en el rendiment de l’alumnat i, per tant, és poc probable que agrupar l’alumnat segons estils d’aprenentatge sigui una estratègia eficaç per disminuir la bretxa de rendiment.\nSembla improbable que les metodologies pedagògiques adaptatives siguin valuoses si el professorat estableix expectatives més baixes per a alumnes determinats. És important no etiquetar l’alumnat de menys edat ni atribuir un rendiment baix al seu estil d’aprenentatge, ja que pot tenir un efecte negatiu en la seva motivació i autoeficàcia. Això planteja un risc especial per a l’alumnat d’entorns desafavorits que, en general, és més probable que tingui un rendiment previ més baix.\nHi ha molt poques evidències sobre l’existència d’un conjunt coherent d’estils d’aprenentatge que es pugui fer servir per identificar de manera fiable les necessitats d’aprenentatge dels i les joves. En lloc d’això, el professorat que vulgui dirigir l’aprenentatge de manera eficaç podria tenir en compte altres pràctiques docents i d’aprenentatge, com per exemple:\nEntendre les diferències de l’alumnat, incloent-hi els diferents nivells de coneixements previs i les barreres a l’aprenentatge.\nGarantir a tot l’alumnat un ensenyament receptiu, que inclogui demostracions, explicacions i bastida i feedback de qualitat.\nProporcionar suport acadèmic dirigit quan s’identifiquin necessitats d’aprenentatge.\nAjudar l’alumnat a planificar, supervisar i avaluar el propi aprenentatge.\nA l’hora d’agrupar l’alumnat, cal supervisar minuciosament l’impacte en el progrés, la motivació i la conducta.\nCom que es tracta d’una metodologia basada en l’aula, les activitats les imparteix el professorat titular o el professorat auxiliar.\nEls costos es consideren molt baixos, i normalment impliquen la preparació de més varietat de materials d’ensenyament i aprenentatge. Algunes de les proves disponibles d’estils d’aprenentatge són de pagament i és important ser conscients de la falta de validesa i fiabilitat d’aquestes proves, ja que no hi ha dades que indiquin l’existència dels estils d’aprenentatge indicats abans.\nLa falta d’estudis identificats que provin les metodologies d’estils d’aprenentatge de manera rigorosa implica que la solidesa de les dades entorn dels estils d’aprenentatge es considera molt baixa. En el cas de temes amb dades molt escasses, no es mostra un progrés en mesos. No es van identificar estudis que complissin els criteris d’inclusió indicats prèviament.


Presentació del llibre de fotografies "Pasqual Maragall. Sense Protocol", de Pepa Álvarez. | Fundació Pasqual Maragall\nEl proper 11 de març, a les 18:00h a l’espai 4 del Palau de la Virreina (La Rambla, 99). L’acte comptarà amb les intervencions d’ Isidre Molas, president de la Fundació Rafael Campalans i del PSC; Pepa Álvarez, fotògrafa autora del llibre; Jordi William Carnes, tercer tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona i Pasqual Maragall. […]\nL’acte comptarà amb les intervencions d’ Isidre Molas, president de la Fundació Rafael Campalans i del PSC; Pepa Álvarez, fotògrafa autora del llibre; Jordi William Carnes, tercer tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona i Pasqual Maragall.\nEls beneficis obtinguts de la venda d’aquest llibre de fotografies es donaran a la Fundació Pasqual Maragall per a la recerca sobre l’Alzheimer.


Remediació del sòl\nHome Indústria Descontaminació i Remediació del sòl\nEl Reglament relatiu als Sòls contaminats defineix les activitats que són més susceptibles d’introduir contaminants al sòl, es tracta d’una relació merament orientativa, car moltes activitats que poden afectar la qualitat del sòl no estan incorporades. La identificació de les activitats efectuades sobre el sòl o l’existència de dipòsits, soterrats o aeris, de productes amb propietats tòxiques poden determinar la presència de contaminants al sòl i ser necessari el seu tractament.\nDavant qualsevol fuita d’un producte que pugui afectar a la qualitat dels sòls o les aigües superficials o subterrànies és prioritària la intervenció immediata per part dels equips de resposta a emergències. Aquesta primera actuació té com a objectiu la retirada de tot el producte fuitat recuperable de la superfície del sòl o les aigües superficials i valorar l’àrea d’intervenció, establint les mesures de contenció més adequades per a limitar l’expansió.\nParal·lelament s’inicia el disseny de les mesures de recuperació, desplaçament els equips de tractament per iniciar un tractament que permeti reduir el temps necessari per a la futura descontaminació.\nUn estudi de l’escenari en el qual ha succeït la fuita i de les característiques del medi, permet proposar les tècniques de tractament més adequades per a la restauració del medi i minimitzar els riscos ambientals i sanitaris derivats.\nL’aplicació d’una tecnologia o altra dependrà de nombrosos factors, inclòs el cost del tractament, per això li convidem a sol·licitar informació sobre la més adequada a la seva situació.\nSol·licita informació sobre els nostres skimmers per a la remediació de les aigües subterrànies


Sánchez, Junqueras, Rull, Turull i Romeva guanyen escons però hauran de demanar permís al TS per prendre'n possessió\nPublicat 29/04/2019 09:52CET\nEl Congrés permet que un tercer reculli les credencials dels diputats, mentre que al Senat fins i tot aquest trmit és presencial\nEls cinc dirigents independentistes presos que s'han presentat a les eleccions generals del 2019 han obtingut escó, quatre d'ells al Congrés dels Diputats --Jordi Sánchez, Jordi Turull i Josep Rull per Junts per Catalunya i Oriol Junqueras per ERC-- i Raül Romeva al Senat, per la qual cosa ser la sala que els jutja per la seva presumpta implicació en el procés al Tribunal Suprem qui haur de decidir si se'ls permet prendre possessió dels seus nous crrecs legislatius.\nJunqueras ha resultat electe per ERC a Barcelona, encapalant una llista que ha obtingut un total de 712.822 vots (22,95%) i aconsegueix una representació de 8 escons al Congrés dels Diputats. La llista de Jordi Sánchez, candidat per Barcelona de JxCAT, ha aconseguit 314.583 vots (10,13%).\nLa llista de JxCAT encapalada per Turull a Lleida ha obtingut 46.499 vots (20,73%), per la qual cosa l'exconseller aconsegueix l'únic escó; mentre que a Rull per Tarragona li han donat suport 51.021 ciutadans (12,25%), també l'únic escó de l'antiga Convergncia per a aquesta província. Pel que fa a Romeva, obté el seu escó al Senat amb més de 750.000 vots.\nTambé ha resultat electe l'advocat Jaume Alonso Cuevillas, que representa legalment l'expresident de la Generalitat de Catalunya Carles Puigdemont, en obtenir 85.433 vots (22,44%) com a cap de llista de Junts per Catalunya per Girona.\nEls reglaments de les cambres legislatives estableixen una diferncia essencial a l'hora de marcar els requisits d'adquisició de la condició de diputat i senador. En el Senat s'exigeix, per acreditar la condició de parlamentari, l'entrega "personal" a la Secretaria General de la Cambra de la credencial expedida per la corresponent Junta Electoral Provincial (article 1 del Reglament), mentre que la norma que regula l'activitat de la cambra baixa no esmenta aquest requisit, per la qual cosa s'entén que no és preceptiu.\nSegons estableix l'article 20 del Reglament del Congrés, el diputat proclamat electe ha de presentar la credencial, emplenar la seva declaració d'activitats, encara que no especifica que aquests trmits s'hagin de dur a terme en persona i per tant podran gestionar-se per les persones que els presos designin.\nHAURAN D'ESTAR PRESENTS EL 21 DE MAIG\nUn altre punt és la constitució de les cambres, que tindr lloc el 21 de maig, un acte formal en qu hauran d'estar presents de manera obligatria els cinc presos independentistes si volen adquirir la seva condició de diputat o senador.\nEl més previsible és que al llarg dels propers dies les defenses dels cinc acusats sollicitin el permís al tribunal perqu els seus defensats puguin abandonar la presó i poder acudir, almenys, a les sessions del 21 de maig per jurar o prometre l'acatament a la Constitució -encara que sigui fent servir la fórmula 'per imperatiu legal'-- i adquirir així formalment la seva condició de diputats.\nEs tracta d'una petició que podria rebre el vistiplau per part del tribunal, perqu la legislació electoral autoritza els presos preventius a formar part de les candidatures electorals.\nSegons les fonts jurídiques consultades per Europa Press hi ha un precedent que juga al seu favor, perqu quan l'instructor de la causa, Pablo Llarena, va impedir en el seu moment a Sánchez i als altres presos acudir al Parlament, el Reglament no exigia la seva presncia física i es va optar per la delegació. Aquesta possibilitat no existeix ara, per la qual cosa els magistrats hauran de valorar fins a quin punt les seves decisions poden afectar els drets polítics dels presos preventius.\nFins ara, els set magistrats que componen la sala que jutja el procés independentista han denegat totes les peticions de les defenses de Rull, Turull, Sánchez, Romeva i Junqueras per obtenir la llibertat i participar en la campanya electoral, malgrat les allegacions de les defenses allusives als seus drets polítics.\nEn l'última d'aquestes resolucions, el tribunal recordava que la Llei General Penitenciria no contempla permisos extraordinaris per raons diferents d'esdeveniments que afectin la vida familiar de l'intern, com una defunció, i fora d'aquest context, només tenen cabuda en la clusula relativa els "importants i comprovats motius", que no concorren quan est absent la nota d'excepcionalitat.\n"La proclamació com a candidat d'una persona privada de llibertat, quan aquesta restricció no és sobrevinguda, sinó preexistent, obliga el partit polític que així ho decideix acceptar la singularitat que aquest fet determina", afegien els magistrats, si bé amb aquests arguments únicament es referien a la participació dels presos en la campanya electoral.\nUna altra variable que cal tenir en compte és la de les substitucions en el cas que el Tribunal Suprem denegui un permís per acudir a les sessions constitutives de les Corts. Al Congrés hi hauria la possibilitat de córrer un lloc en la llista d'electes, mentre que al Senat el lloc de Romeva per ERC correspondria al primer dels seus substituts en la papereta electoral, sempre que compleixi els requisits que exigeix el Reglament.