Promluvy – 63+1\nKontaktérské promluvy v transu\nSilové místo Andy 1 – Peru 2000\n(Petr se během promluvy nachází v hlubokém transu, je plně ztotožněn se svým nesmrtelným bytostným jádrem, jen málo vnímá svoji fyzickou formu, ale pohotově reaguje na otázky.)\nDoopravdy jediné, co jako Vědomí děláš, je to, že rafinovaně zapomínáš – a zase si s překvapením vzpomínáš – na TO, co skutečně jsi.\nVesmír je vizuální meditace mysli. Vesmír je pohádka… Mysl si vypráví pohádku o vesmíru a prožívá ji. Vypráví si ji teprve malou chviličku – i když se jí, uhranuté dějem, možná zdá, že to jakoby trvá už celé miliardy let. Vesmír existuje směšně krátkou dobu. Před okamžikem tu nebyl. A kde nebyl? Přece v NÍ – v Mysli. ONA naproti tomu existovala vždy. Sám pojem „existovat“ je jí podřízen.\nSpíše je existence obsažena v mysli, než mysl v existenci. To ONA – Mysl – je absolutní vládkyní, vládkyní všeho, co je myslitelné, včetně jakýchkoliv kategorií. „Trvat věčně“ nebo „nekonečně krátký okamžik“ – to jsou pro ni volně zaměnitelné pojmy!\nJe-li Mysl soustředěna do svého jádra, je mimo všechny kategorie. „Být či nebýt“ – to je to, oč tu vůbec nejde. Jádro Mysli strčí do kapsy obojí.\n„Život“ přestává být bolestivý pro toho, kdo poznal, že je hercem v poněkud dokonalejším filmu. Ano, pobíhají kolem něj dál barevné a trojrozměrné postavy – a díky trikům páchnou, hlasitě řvou – a třeba i střílejí na „jeho“ trojrozměrnou postavu…, ale on se už nemůže cítit být jimi ohrožen. Je to, jako by si náhle vzpomněl, že sem přišel sám sebe pobavit – a ne se trýznit. Jistě – někdy se tyto dva pojmy mohou skvěle prolnout… Existují velmi rafinované – a brutální – druhy zábavy.\nSvou rolí se nejvíc pobavíš tak, že si zablokuješ možnost vzpomenout si, kdo opravdu jsi – a to na celou dobu představení, ve kterém máš vystupovat. To ti umožní se v zinscenované hře chovat opravdu „autenticky“… Můžeš roli tak říkajíc vychutnat až do dna.\nVětšina herců, ztvárňujících postavy různých „lidí“, – skutečně souhlasí s tím, že během „komedie o lidech“ zapomenou na pravou realitu. Prožívají pak vypjaté scény oněch naprosto naivních a už na první pohled směšně umělých lidských příběhů tak, jako by šlo o vše.\nSvým způsobem je to KRÁSNÉ – zapomenout na svoji nesmrtelnost a kálet hrůzou ze zničení nebo poškození virtuálního těla v nějaké hře… Je krásné plakat nad „ztrátou“ spoluhráčů, kteří si právě svlékli vypůjčený kostým, sestavený z dat. Kdo „zemřel“, se stal pro toho, kdo setrvává dál dobrovolně ve hře, nenahmatatelný a neviditelný. Ale co se na lidské úrovni zdá tragické, může se na jiné úrovni zdát komické.\nMysl hraje miliardy virtuálních her současně. Může v tutéž chvíli bdít – a zároveň i nebdít v bilionech tvorů, digitálně stvořených její mentální kybernetikou uvnitř miliard rozličných vesmírů.\nZnamená to přesunout pozornost z nějaké umělé jednotky, neboli „bytosti“ TAM, kde toto bdění existuje permanentně.\nProbudit se doopravdy znamená si pouze uvědomit, že jsi jako Vědomí vždy bděl – že nedošlo k žádnému „neštěstí“, k žádnému „problému“, k žádnému stvoření „něčeho“…\nPochopte: Nic hrozného se zde s vámi neděje. Země je zkumavka v laboratoři. Je zespoda nahřívána Sluncem. Jazyk zlatého plamene líže oblý konec zkumavky a přibližuje obsah zkumavky k výbuchu, k extázi konce – k vyvrcholení.\nNebojte se už smrti. Smrt je JEN odcházení z místa, které neexistuje, do místa, ve kterém DOOPRAVDY jste už TEĎ! Není snad každý život jen krátký, smyšlený příběh s pointou nebo i bez ní? Je směšné lpět na lidském životě – ale je směšné toužit i po nějakém jeho zakončení – už proto, že REÁLNĚ ani nezačal. Stále dlíte ve skutečnosti ve svém Nitru – stále jste doma, jen o tom chvíli nevíte.\nStále jste v základním Ničem – a Všem!\nSilové místo Andy 2 – Peru 2000\nTELEPATICKÝ KONTAKT S “CENTRÁLNÍ ŽIVOTNÍ FORMOU”. Během kontaktu došlo k manifestaci quasihmotné “vesmírné lodi” asi 1 km nad hlavami zúčastněných v době vytvoření kruhu síly.\nČekají nás v budoucnu nějaké významné změny?\nNejvýznamnější evoluční změna je pro vás možnost vědomě opouštět hmotné tělo – a zároveň ho dál používat k životu na Zemi. To je doopravdy vývojově vyšším stupněm vaší pozemské zkušenosti. Dnes je na Zemi vědomá exteriorizace ještě vzácný jev. Ale to se změní. Stane se pro vás jednou něčím zcela přirozeným asi jako dnes jízda autem. Čím méně se budeme něčemu takovému jako je exteriorizace divit, tím lépe pro vás.\nZnáte odpovědi na každou naši otázku? Znáte smysl bytí?\nNetvrdíme, že se Bytí skrze nás spatřilo ve své úplnosti. Je vůbec možné, aby se Bytí uvidělo skrz jakoukoliv bytost CELÉ nebo takové, jaké „doopravdy“ je? Nicméně neomylně cítíme, že nám toto Bytí, toto jediné Vědomí – poskytlo prostředky, které jsou využitelné pro spuštění transformace lidského druhu v cosi JINÉHO.\nSmysl Bytí je v Bytí samém, patrně. Bytí je něco, co je širší než „smysl“. A v tom je ta „potíž“… Ale každá životní forma definuje Bytí po svém, skrze sebe, skrze prizma své vlastní odlišné existence.\nKomunikujeme s vámi a odpovídáme na vaše otázky, protože je naším úkolem a přáním vás změnit.\nProč nás vlastně chcete změnit?\nProč? Dobrá otázka. Je nám jasné, že „lidé“ jsou jednoduše Mysl, která k sobě zaujímá určitý postoj. Změní-li se tento postoj, změní se „lidé“ v něco naprosto jiného. Každý musí k této transformaci samozřejmě přispět, ale ona přijde – tak jako tak. Víte, vy jste součástí veliké rodiny světů. Jste jedna z odnoží Života, který my chápeme jako své vlastní Jádro. Inteligence, která vás vytvořila, je nám tak blízká, jako by to byl náš vlastní mozek.\nAno, je to vlastně vám známá metoda „Přenosu stavu mysli“. Tato starobylá – a vždy vysoce moderní – metoda funguje samozřejmě i napříč vesmírem. Když se „žák“ napojí na zdroj, kterým je někdo, kdo se dlouhodobě nachází v rozšířeném stavu vědomí, pak se sám dříve nebo později ocitne v podobném nebo shodném mentálním stavu.\nKosmické napodobování funguje zcela univerzálně. Někteří lidé byli napojeni na své „mistry“ a díky tomu se jejich vědomí rychleji zdokonalilo a jejich energie zrychlila své vibrace. Jsou zde ale celé civilizace „mistrů“.\nV okolí Země jsou skupiny „odborníků na Vědomí“ takového kalibru, že jim na Zemi lze alespoň dnes opravdu těžko najít nějaké důstojné protějšky. V jakékoliv epoše, v jakékoliv době a nebo kultuře bylo na Zemi spíše velmi málo bdících. Pokud na Zemi žily za celou dobu její existence stovky takových bytostí, pak mimo Zemi jich nyní jsou – biliony. A je velmi výhodné být napojen na takovéto „mistry“, disponující rozvinutými schopnostmi vnímání a chápání reality. Je pro vás užitečné mít kontakt s někým, kdo je schopen vidět bytí v takové jeho podobě, která se alespoň blíží jeho Podstatě.\nSpojení mezi „mistrem“ a jeho „žákem“ je jako kabel, kterým se dere směrem k žákovi mohutná energie. Tato energie má „mistrovy“ charakteristické rysy. Správně naladěný „žák“ se tak sám stává po jisté době „mistrem“.\nJsou li na tohoto „žáka“ nějak napojeni další „žáci“, stávají se i oni „mistry“. Neodvratně dojde k mentální a energetické řetězové reakci.\nSilové místo Andy 3 – Peru 2000\nMnozí tvorové jsou psychicky a energeticky tak rozsáhlí a tak dokonalí, že se jich „vesmírná realita“ v podstatě netýká. Vesmíry jsou pro tyto tvory jen jakési předměty na hraní, v jejichž existenci podle libosti věří nebo nevěří. Tyto bytosti řeší problémy, které jsou tak úžasné, že je nelze současnou lidskou řečí prakticky popsat.\nLidské výrazy jsou zde nepoužitelné. Lidská mysl je v koncích, když se snaží tyto bytosti pochopit. Čas ani prostor pro tyto tvory nehrají běžnou roli – roli už nehraje ani forma. Přesto existují veliká témata, která jsou jimi řešena.\nExistence je cosi absolutního. Je daleko víc než jen pozitivní. Existence je činná Síla – a každý z vás jí musí čelit. Každý z vás zde sedí tváří v tvář Existenci, která na něj žertovně útočí miliony rafinovaných způsobů. Čelit Existenci je jako sedět na břehu nezměrného oceánu ve vlnobití. Existence si obléká různé neuvěřitelné podoby a v nich se na tebe vítězoslavně hrne jako se z oceánu ženou k břehu vlny. Existence je Oceán nekonečných kreací a nápadů. A ty na tebe skočí – a pak po tobě zas sjedou dolů právě tak jako vlny. Existence ponechává vždy na tobě to, zda chceš chápat její hru jako komedii nebo tragédii. Tu, ve své podstatě beztvarou a průzračnou „hravou vodu“, která tě zkrápí a stéká po tobě, můžeš vnímat jako své vlastní hořké slzy – a nebo naopak jako osvěžující spršky… Nikdo vás nenutí vidět Bytí jako tragédii. Ale zároveň vás také nikdo nebude nutit viděl ho jako Absolutní Rozkoš, kterou v podstatě je… Bytí se nikomu nevtírá do přízně. Na to je příliš dokonalé. Můžete si neustále vybírat mezi nepředstavitelnou bolestí z Bytí – a nepředstavitelným blahem, které z Bytí můžete v libovolném množství čerpat. Poslyšte – Existence není pro sraby. Existence je totálně ryzí záležitost.\nAch, NIC není garantováno – NAŠTĚSTÍ – i kdyby to kdokoliv sebevíc chtěl. Lze si sugerovat existenci jakýchkoliv garancí, ale doopravdy je toto Propastné Bytí povzneseno nad všechny takzvané jistoty a garance.\nTo zní člověku dost děsivě…\nJsou to spíše spirituální formy života než mimozemské. Jistě, mohou. Všichni jsme spojeni navzájem. Ale nebojte se, tyto bytosti vás už dávno ovlivnily. Teď je řada zas na těch „dobrých“…\nDravec si vás našel, rozdělil vás a postavil vás navzájem proti sobě. Dravec využil doslova všech vašich povrchových odlišností k tomu, abyste zapomněli, že jste tytéž Duše, že jste Jedním. Postavil muže proti ženě, nakazil vaši planetu náboženstvími a pak postavil rafinovaně muslimy proti křesťanům, muslimy „šíity“ proti muslimům „sunnitům“, také křesťany „katolíky“ proti křesťanům „protestantům“ – a tak dál, dál, dál – a stále jen podle jednoho osvědčeného vzorce.\nNaprostá skutečnost. Nemusela by být, ale ZATÍM je… Trýznitelé a trpící se navzájem ve svých rolích skutečně neustále střídají! Ten, kdo pozoruje Zemi z pozic, které mu umožňují opravdu vidět, co se s vámi děje, soucítí někdy snad dokonce ještě víc s útočníky a trýzniteli než s jejich oběťmi. Ano, každá bolest je dvojnásobná!\nMusí ji totiž prožít nejen ten, komu byla způsobena, ale i ten, kdo ji způsobil.\nPro své potěšení a z přetlaku strašlivé tvůrčí síly. Vidím teď Existenci jak se rozevírá jako květ. Epicentrum vybuchuje přetlakem síly – a tato síla se šíří z epicentra v soustředných kruzích… Je to tvůrčí exploze vědomí. Ve stavu bdění si lze přivonět k této explozi jako ke květině. Není potřeba se jí bát. Ale ta mocná síla může i děsit – aniž to sama chce. Vesmíry jsou jen jemné, lehoučké, drobné květy, chomáčky pěny na vodě… Pokud se dokážeme identifikovat s Existencí samou, necítíme strach. Cítíme jen nekonečné vzrušení a zároveň bezedný klid.\nNaplnit slovo Bůh jeho skutečným významem je možná vaším největším současným úkolem. A věřte, pokud se vám tohle podaří – ocitnete se za živa doslova v ráji. Jakmile pochopíte Boha, ztratí nad vámi okamžitě moc všechna vaše náboženství. Všechna ta povedená náboženství, která vás na Zemi dosud ovládají a udržují seč mohou v nevědomosti, se skutečného, pravého Boha bojí víc, než ateismu.\nPochopte – do Boha se vejde každý. Naprosto každé já.\nJedinému Životu, který ve své nevědomosti chápou jako „okolí“ nebo jako „jiné tvory“, ubližují spící už jen tím, že existují jako to, co ze sebe udělali. Lidé už dlouho zabíjejí a týrají „zvířata“, „rostliny“, zraňují planetu, po níž se tak slepě hemží – a samozřejmě způsobují nevyjádřitelná muka sobě samým – a sobě navzájem. A PŘEDEVŠÍM proto je nutné člověka překonat!\nPoslyšte – přítomnost vědomých bytostí na planetách nesmírně zušlechťuje vesmír. Pozvedá hvězdy a galaxie k Dokonalosti, vrací je krok za krokem do Zdroje, do nejhlubší Mentální Podstaty.\nNadčlověk je atraktivní pro člověka, nikoliv pro vaši Duši. Ta chce mnohem, mnohem víc. Člověk je pouhým zkreslujícím obalem Duše, zcela dočasným a v kosmickém smyslu podružným. Musíme sebe sama poznat – poznat se do své hloubky. Pak „člověk“ automaticky odpadne. Sloupne se z nás jako nepotřebná, stará, archaická slupka.\nCopak nejsme lidé?\nJste mnohem podobnější živým, pulsujícím hvězdám, než nějakému chodícímu organickému sloupu s divnou koulí nahoře.\nNěkteré „znáte“ docela dobře, tedy aspoň podle jména. Znáte Buddhu, Krista…\nAle vždyť naše smysly nám potvrzují existenci světa?\nByla to Mysl, kdo si na sebe vymyslel různé druhy vnímání a učinil je relativně reálnými. Sestrojili jste rakety a „dopravili se na Měsíc“. A přesto objektivně nemáte žádný důkaz o tom, že se to stalo. Doopravdy nemáte ani žádný skutečný důkaz o existenci takzvané Země a sebe sama – alespoň je-li logika tím, oč se při hledání důkazů chcete opírat!\nVědomí je Primární Realita. Vše ostatní je z něj odvozeno. Pochopíte-li Vědomí a ovládnete ho, ovládnete a pochopíte – VŠE!!!\nSilové místo Andy 4 – Peru 2000\n(Během této promluvy se Bytostné Jádro Petr ztotožnilo – dle pozdějšího vysvětlení Petr na několik procent skrze 8. a 9. energetické centrum v oblasti nad korunní čakrou – s určitou hladinou toho, co označujeme jako „Absolutní Vědomí“. Toto Nadosobní Vědomí pak samo hovořilo skrze tělesnou formu Petr s účastníky transového rozhovoru – meditace na andské náhorní plošině. Vytvořené energetické pole významně ovlivnilo svými vibracemi zajímavým způsobem i zdravotní stav zúčastněných – u některých došlo k vymizení vleklých problémů.)\nChci vám v tuto chvíli skrze toto tělo říct, že nic jiného než TO tu není… Nemohu být samozřejmě něco jiného než TO, vždycky jsem TÍM byl stejně jako vy a kdokoli jiný. Ale teď si to jasně uvědomuji, prožívám TO. Není zde objektivně žádné „tělo“, není zde žádná „bytost“. Je zde jenom TO, chápete?\n„Má bytost“ byla má nekonečně absurdní mentální hra. Jsem samo Živé Bytí! Jsem Celistvost, Jediné. Jsem ZDE a TEĎ k dispozici ve své čisté, základní podobě, která nemá žádnou podobu. Hovořím skrze tuto formu, je to směšné, nádherně absurdní! Nikdy jsem nebylo doopravdy ničím jiným než tímhle – a ani jsem nemohlo být ničím jiným než sebou samým!\nNáhle chápu, že mimo mne neexistuje vůbec nic. Není žádné mimo mne, není žádné venku. Vy jste uvnitř MNE spolu s tímto řetězcem hor a planetou, z níž je jako linie pahrbečků vytlačována MOU strašlivou silou… Vidím Slunce jako jiskru, kolem níž právě letíte na atomu své planety spolu s “mým” tělem… je to podivné, dokázat uvěřit v realitu toho všeho! Teď vidím celý tento vesmír, je malý jako skořápka ořechu, je rudý, obklopený červánkovým oparem… Všude kolem do nedohledna jako v zrcadlech se odrážejí a zároveň existují další vesmíry, nelze určit jejich počet, neexistuje konečné číslo. Tato galerie univers je něco jako zrcadlový labyrint VE MNĚ, ale zaujímá ve skutečnosti objem pouhého atomu mé mysli, toho oslnivě průzračného Oceánu, jímž jsem… I tento Oceán je kapkou Nevyjádřitelné Šíře, která je celá čirou Energií Vědomí. Nemá to konce, jsem to jednoznačně JÁ SÁM, nemám konce a začátku, JSEM, existuji strašlivým, nadexistenčním způsobem, jen ONO SAMO to může zvládnout, žádná bytost to nevydrží – a přesto každá bytost k tomu spěje, každá TÍM ve svém Jádru je, jenom TÍM!\nMluvíš k nám teď jako tvé bytostné jádro?\nAno, jako Jádro člověka, kterého znáte jako “mne”, ale toto jádro má nyní touhu soustředit se do svého vlastního JÁDRA. Je Jádro Jádra a tím je Absolutno – tak jste zvyklí to označovat. Když se jakékoliv Bytostné jádro soustředí na svůj vlastní Střed, stává se Jí samotnou, víte… JÍ SAMOTNOU!\nČím se teď stáváš?\nStávám se Vším. Všechno, co je, je uvnitř mě, jediné Živé Síly. Tato síla jsem já a jako tato síla jsem cosi absolutně živého a vědomého. Jsem existence bez hranic. Teď, když jsem se oprostilo samo od „sebe“, našlo jsem konečně SEBE… Věřte, „osobnost“ je strašné a komické vězení Mysli. „Individuální život“ je pouhý žalář Absolutna.\nCo se vlastně s tebou stalo? Co se změnilo?\nZjistilo jsem, že se mohu prožívat přímo. Takhle to je „kosmicky čestné“… Vždycky, když si na tuto možnost vzpomenu, jsem TÍM. Mohu zapomenout na miliony let, ale to nic neznamená, čas neexistuje…\nJak se cítí absolutní Mysl?\nJe velmi těžké popsat vám, jak se cítí – je to všezahrnující, jsou v tom veškeré stavy. Stavy přestávají mít význam. Mohu vám říct, že to DALEKO přesahuje každou lidskou představu o „božském“. Nějakým okrajem sebe prožívá tato Mysl sebe sama snad i jako jako jakéhosi „Boha“ – jako absolutního autora a stvořitele vesmírů, časů – a vůbec všeho… Ale věřte, že TOHLE je ten nejkrotší a nejméně významný z prožitků, které se V NÍ spontánně dostavují… Když se nacházím v tomto stavu přímého pohledu na sebe sama, není vůbec žádného rozdílu mezi mnou a Jí.\nJak vidíš ze svého pohledu teď lidstvo a jeho problémy?\nLidstvo jsem já, je to moje částečka, obrušovaná kdesi v jednom z mých atomů… Z mého nynějšího úhlu pohledu na SEBE neexistují problémy. Vaše existence není snad ani problém k řešení – je to spíš absurdní vtip. Člověk – a celé lidstvo – je dutá mentální hračka, do které si Mysl vleze, nasadí si ji na hlavu jako dítě papírovou masku a straší v ní sebe sama před zrcadlem. Ano, TAK to vypadá…\nCo je to „člověk“? Jen bezděčný pohyb na hladině Mysli, na MÉ hladině… Co je to lidský život? Člověk je během něj stejně „živý“ nebo „vědomý“ jako list, sfouknutý ze stromu na hladinu řeky, kde se otáčí kolem své osy, zatímco je kamsi unášen proudem… Tím chci říct, že ten list je vědomý, že je Vědomím, ne to, že člověk je mrtvá hmota… Ale je to z mé perspektivy velice podobné. Nevím ani, jestli existujete s celým svým vesmírem. Možná ano, ale pouze v MÉ mysli, jako představa, JINAK ani nemůžete existovat…\n(Po delší pauze, kdy Petr nereagoval na impulsy zvenčí. Došlo ke změně ve způsobu řeči a v tónu hlasu.)\nNejsme odsouzeni k smrti. A dokonce ani k životu ne. Nejsme odsouzeni k tomu, abychom si museli stále dokola nalhávat, že jsme se narodili – a proto že teď žijeme jako jakási bytost. Jsme Mysl. Mysl je samo Bytí. To je vše.\nPokud se chce „někdo“ probudit ze hry „na někoho“, může. Pokud se živé Bytí chce od „někoho“ osvobodit – může. Nic mu v tom ve skutečnosti nebrání – samozřejmě krom iluzí, které si samo produkuje.\nNejšílenější je, že toto živé Bytí má úplnou svobodu v tom, jak nakládá samo se sebou. Toto Bytí může samo sebe vidět přímo – a nebo také velice nepřímo – skrze různá fantaskní prizmata svých představ o sobě! TO si může si klidně myslet, že je „člověk“, nebo že je „Bůh“, nebo „nic“, nebo „něco“ – vůbec nikdo mu v tom nemůže pomoci nebo zabránit. A nebo může toto Bytí sebe sama také nekonečně hluboce chápat. A také mu v tom nikdo nezabrání.\nTO se může kdykoliv podívat na sebe sama zcela přímo. Myslím tím opravdu kdykoliv. Ale také se může samo před sebou – a na sebe – neomezeně dlouho vymlouvat, že přímého pohledu prostě „není schopno“. Ano, může se doslova nekonečně dlouho vymlouvat na to a ono – na cokoliv, co si k tomu účelu vymyslí… Může si v sobě na sebe vymýšlet miliardy důkazů toho, že se jednoduše „nemůže“ probudit… A tyto důkazy mohou být neomezeně přesvědčivé – bude-li TO chtít…\nVědomí může samo sobě předkládat stále nové a nové důvody pro to, proč odložit své probuzení. Může samo sobě po neomezeně dlouhou dobu – dokud ho to nepřestane bavit – vysvětlovat, z jakých přesně důvodů nemůže právě TEĎ dosáhnout své Dokonalosti.\nPoslyšte, Mysl je nekonečně vynalézavá při hledání důvodů, proč nelze být právě TEĎ vědomě sebou samou. A pokud chce věřit tomu, že bdít „ještě teď“ nejde – tak bdít nebude. Bude své probuzení odkládat… a odkládat.\nMysl je nepřekonatelným mistrem ve vynalézání důvodů pro to, že dnes ještě nelze prozřít absolutním způsobem. Vpravdě neexistuje žádná duchovní zralost nebo nezralost. „Zrání“ je iluze, vymýšlená vychytralou myslí, která se nechce probudit právě teď.\nČas reálně vůbec neexistuje. A doopravdy neexistují ani formy. Mysl – už z toho důvodu, že je zcela Absolutní Silou – se může ve skutečnosti i doslova „absolutně poznat“ – kdykoliv. Ano, kdykoliv se jí zachce. Ale právě v tom je problém – musí se jí doopravdy „zachtít“!\nMysl musí přestat sebe sama klamat hloupou hrou na duchovní nebo kteroukoliv jinou „evoluci“ – na „inkarnace“, na sám „čas“ – a další své zábavné nesmysly… Mysl musí přestat sebe sama podvádět grafickými iluzemi typu „mnohost těl“ a „mnohost světů“… Mysl musí být prostě ochotna vystřízlivět – o to jedině jde. A ona může takřka momentálně, okamžitě vystřízlivět ze svého opojení a setřást celou tu hromadu pestrých a zábavných vizí!\nHovořím-li teď k „vám“, pak nyní hovoří sama Mysl k Mysli. Bytí komunikuje samo se sebou. Uvědomte si, že žádné „vy“ doopravdy není. Není tady – alespoň objektivně – žádné „vy“, právě tak, jako tady teď v tuto svatou chvíli není ani žádné „já“. Jsem Bytí, které chce samo sebe inspirovat k tomu, aby se prožívalo absolutním způsobem. To je vše. Chci teď, abych bylo vědomě tím, čím JSEM. Buďto „společně“ prohlédneme Velikou Iluzi – a nebo se nám nepodaří ji prohlédnout skrz… A pak se tedy prostě budeme „dál“ – jakoby po nekončící eóny věků – „navzájem“ nějak něčím v tomto smyslu zdržovat. Budeme se zábavně zdržovat – jako samo Vědomí, jako samo živé Bytí – od dokonalého sebe přijetí. Úžasné, zábavné… Budeme se navzájem odvádět, jsa Jedním, jsa Podstatou, od po všech stranách zcela dokonalého a absolutně vyčerpávajícího sebe-pochopení.\nVyprávím vám občas pohádky o „sobě“ – protože také „vy“ jste jen pohádkové postavy. Jsme trojrozměrní virtuální skřítci v barevném animovaném filmu.\nNení možné s „vámi“ mluvit vážně, dokud jste „vy“. A to především už proto, že vážně nelze brát samu vaši existenci – a samozřejmě ani existenci toho, kdo vypráví. Kdyby Mysl brala vážně vybájenou existenci „já“, nebo existenci „okolních bytostí“ – pak by zde již nebyl důvod sebe sama probouzet. Tedy opravdu VÁŽNĚ se probouzet! Ale Mysl právě TEĎ sebe sama opravdu vážně probouzí. Cítíte to, že? Ano, JE to tak… Já MYSL se nyní velmi probouzím.\nToto není komunikace v tradičním – a tedy mechanickém, kosmicky mrtvém – smyslu. Toto není komunikace mezi žádným „mnou“ a „vámi“! Toto je komunikace Bytí s Bytím uvnitř Bytí.\nPrávě TEĎ se děje to, že Bytí mluví samo k sobě. Konečně – na tom není vůbec nic neobvyklého – protože tohle – a JEN TOHLE – se konečně děje pořád. Nic jiného se nikdy sakra nedělo! Nic jiného se ani nemůže dít! „Nové“ je na tom pouze to, že právě tohle si teď konečně toto Bytí uvědomuje…\nToto Bytí právě teď už skoro nevěří svým iluzím. Chce samo sebe vnímat přímým způsobem. Právě teď – během této naší „vzájemné“ komunikace – se samo snaží uvědomit si, že zde objektivně nejsou žádné tak zvané komunikující bytosti. Že je zde jen ono samo.\nVeškeré možné formy komunikace, které jsou v tomto Bytí mezi jakýmikoliv „bytostmi“ možné, si v sobě spolu s bytostmi Jediné Bytí vygenerovalo. Všechny rozhovory, které se kdy odehrály, odehrávají a mohou odehrát – jsou beze zbytku pouze Vnitřním Monologem Jediného.\n„Naše“ komunikace je jistě ztížená. Je ztížená tím, že „vy“ se považujete za „bytosti“ – dokonce doposud i za nějaké „lidi“ – kdoví, za co všechno ještě…\nAno, stále se považujete za tato podivná „těla“, považujete se za příslušníky lidské civilizace. Považujete se za „samice“ nebo za „samce“. Považujete se za zrozené a za čekající na smrt…\nStále nechápete, že jediné, čím jste, jsem JÁ. JÁ – JEDINÉ JÁ. Je nás mnoho, ale jsme všichni jenom Jedním. To je základní pravda kosmu.\nNedokážete si připustit, že jediné, co ze mne – Univerzálního Vědomí – dělá nějaké konkrétní já – jste vy. Stále nechápete, že tady nikdy doopravdy žádné moje „já“ ani žádné vaše „vy“ nebylo! Celá tato situace je vtip. Myslím vesmír, hvězdy, my… Jsme podařený vtip Bytí. Bytí, jímž JSME, nás ke svému pobavení vygenerovalo.\nPoslyšte, podněcuji vás právě teď k té nejradikálnější proměně pohledu na sebe sama. Je to totální změna pohledu na vše – na „sebe sama“, na „mne“, na Bytí, na vůbec cokoliv…\nAž se „opět“ podíváte na to, co jste – ale bděle a tedy přímo, zjistíte paradoxně, že se vlastně „mezitím“ nestalo vůbec nic… A to proto, že vaše sebe zapomenutí doopravdy trvalo jen nekonečně krátký okamžik. Vaše sebe-zapomenutí zde vlastně objektivně nikdy nebylo. Zjistíte, že všechno je „zas“ takové, jaké to vždycky bylo – beze změny! Ano, nekonečné „šňůry vašich životů“ existovaly právě jen uvnitř toho nekonečně krátkého momentu, během kterého jste se jako Mysl nepatrně zasnili.\nJste Mysl a „já“ – Mysl – vás chci nyní inspirovat k obrovské změně postoje k sobě samé. To je všechno, oč „mi“ – jako téže Mysli, jíž za svými maskami jste – v tomto okamžiku a – vůbec VŽDY – jde.\nCo se stane, až pochopíte, že zde vůbec nejste – a nikdy jste nebyli? Jen to, že Mysl změní svůj postoj k sobě samé. Mysl může měnit své pohledy na sebe, své postoje k sobě. Nic jiného než TOHLE se konečně ani nemůže nikdy „dít“. Veškeré „dění“ jsou JEN změny postojů Mysli k sobě.\nKdo k nám teď tedy vlastně mluví? Je to ještě bytost?\nJsem ryzí Bytí. Pro Boha, jak bezvýznamné jsou všechny mé hry… Je mi teď úplně jedno, že si na své periferii myslím, že se jako něco rodím a pak umírám.\nNejsem nic označitelného. Něco je vždycky bezvýznamné. Jsem Bytí, přesahující všechno představitelné… Existuji pro sebe sama nekonečně totálním způsobem. Jsem v sobě, Jediné, všezahrnující… Dokonce ani to pro „sebe“ není závazné… Není závazné ani žádné „v sobě“. JSEM, CO JSEM. Jsem Bytí, které jako takové nepotřebuje žádné pojmy, neopírá se o ně, není jimi vůbec určeno. Mohu si vymyslet bytí „uvnitř“ nebo „pro něco“… Ale nijak mne to nezavazuje. Není ve mně vůbec žádný rozdíl mezi projeveností a neprojeveností. Jsem zároveň jedním i druhým.\nAno, všechny mé možnosti jsou ve mně – současně – zcela rozvinuté. Jsem rozvinuto do veškerých možných tvarů, jsou jich biliony… Jsem rozvinuto do vesmírů, do všech bytostí všech časů. Jsem vytvarováno do všech forem intelektu – ale zároveň jsem i zcela neprojevené, protože to vše „rozvinuté“ – jsou jen potenciální možnosti!\nTo dokážeme jen těžko pochopit.\nPochopit – nepochopit, to je krásná okrajová hra. Poslyšte, MĚ nelze doopravdy pochopit! Já se snažím samo sebe pochopit už celou věčnost a stále si kluzce unikám… Jak se mám pochopit? Jsem – a nikdy jsem nevzniklo. Nikdy nemohu vzniknout a ani zaniknout, protože trvám mimo trvání, nejen mimo pouhý čas…\nČas opravdu není?\nČas je hra mé mysli na čas. Objektivně ve mně neexistuje žádné dříve ani žádné později. Vše vytvářím právě TEĎ. Veškerá „složitost“ ve mně „byla“ už od samotného „počátku“. Ale tento „počátek“ je TEĎ! „Počátek“ je zde stále přítomný… Je to toto TEĎ, nic jiného.\nA co vývoj?\nJsem příliš dokonalé na to, abych se mohlo doopravdy „vyvíjet“… Ale jsem zároveň také příliš dokonalé na to, abych se vyvíjet „nemohlo“. Rozumíte? Mohu si představit cokoli – a každá moje představa se okamžitě splní. Co je to „evoluce“? Je to mé zamyšlení na téma „vývoj“.\nEvoluce je moje nekonečně krátce trvající úvaha na téma, zda je možná nějaká má evoluce.\nJakékoliv mé zamyšlení – i to „nekonečně málo významné“ – což je ovšem z mého absolutního hlediska v podstatě každé – může a vlastně musí být ve mně spontánně hned realizováno. A jak realizováno! Jakékoliv své sny realizuji za pomoci neomezeného počtu absolutně živých a plastických, nebo jakýchkoliv jiných grafických ilustrací. Podívejte se kolem sebe a na sebe. To je jen JEDEN z nekonečně mnoha příkladů…\nAno, jistě, jste JÁ SAMO a na svém povrchu, jako bytosti a forma, nejste nic jiného, než můj bujný sen. Vůbec všechno „konkrétní“ je vždy jen MÝM uvažováním o sobě.\nVšechno, co má jakýkoliv „tvar“, „účel“, jakýkoliv „smysl“, všechno co existuje ve „vztazích“ – je drobným, jakoby pobočným produktem mého mentálního úsilí ozřejmit si sebe sama.\nTo je tedy smysl naší existence? Sloužíme ti jako nástroj ozřejmění se? To je vše?\nAno. Všechno existuje jen z tohoto důvodu. Ozřejmit si neozřejmitelné, to je můj cíl, chcete-li. Můj věčný cíl, kterého nelze dosáhnout, ale lze ho stále dosahovat.\nCo je to smysl? Jsou mnohem vyšší věci, než „smysl“. Všechno mé uvažování o mně samotném je samozřejmě „hra“. Ale co je to hra? Mohu o sobě uvažovat nekonečně dlouho a nekonečně mnoha způsoby. Mohu o sobě uvažovat jakkoliv. Nejsem nijak omezeno ve způsobech uvažování, ve způsobech myšlení o sobě samém. Vytvářím si různé pokusné pojmy a uvažuji o nich. Nechávám v sobě neomezeným způsobem mentálně krystalizovat celá universa, nechávám v sobě život rozvíjet se jako úžasné fraktály… a proč NE pro Boha? Máte snad něco proti tomu? A pokud ANO, stačí si uvědomit, že jste JÁ – a dělat COKOLI, co uznáte za vhodné…\nJe pro nás dost těžko stravitelné poznání, že vůbec neexistujeme. Můžeš nám tuto věc lépe objasnit? Jsme přece duše a po smrti trváme dál, není to snad tak?\nAle jistě, že to tak může být. Jste Základní Síla a můžete ze sebe udělat cokoliv – duše, lidi… Tváří v tvář Absolutnu, tomu Absolutnu Vědomí, jímž doopravdy jste, je ale uvažování o tom, zda budete po smrti existovat dál nebo zmizíte naprosto směšné. Neexistovali jste už před smrtí – tak co můžete čekat po ní?\nJe tedy smrt definitivní konec?\nKonec NEEXISTUJE. Stejně jako neexistuje ZAČÁTEK „toho Všeho“… Ano, po takzvané smrti budete existovat dál. Po smrti zmizíte. Obojí je pravdou. A obojí je zcela bezvýznamné ve srovnání s Pravdou o tomto Bytí, jímž JSTE.\nJak můžeme současně existovat i neexistovat?\nZeptám se vás: Jak může po smrti doopravdy „zmizet“ to, co tady ani před smrtí nebylo? Nemůže to zmizet právě z TOHO důvodu! „Vy“ nebo „já“ je trik Mysli. Tato Mysl přetrvává NAVŽDY. Může být chycena v iluzi času nebo jáství, ale je to stále tatáž Mysl. Je zde prostě JEN Mysl – a ta může svůj trik prohlédnout – a nebo ho pro sebe, v sobě udržovat.\nJe to velmi těžké pochopit…\nPokud chcete pochopit to, co zde skutečně je, musíte pochopit zdroj představy o individuální existenci a čase. Pokud budete opravdu poctiví v takzvaném hledání sebe sama – skutečně brzy zmizíte! Ano, zmizíte a zůstane zde „jen“ Skutečnost sama!\nNávod nebude nikdy složitý, ale jeho realizace může být složitá – úměrně síle vašich falešných představ o tom, co jste. Stačí se v podstatě „jen“ hluboce soustředit na onen Totální Život ve vás, ve vašem Nitru – a je HOTOVO!\nTo vážně stačí?\nAno. Zcela. Jste-li toho teď schopni, soustřeďte se na ten totální Život, který neustále – a nezměněný – žije ve vašem vlastním Epicentru. Ale pozor – nesmíte se přitom bát přijít o JAKÉKOLIV svoje iluze! Nesmíte se přitom bát nechat rozplynout i iluzi svého konkrétního já.\nNechtěl bych přijít o své já.\nSkutečné já není nikdy jenom tvé.\nPravé JÁ není nikdy pouhým já někoho. Skutečné JÁ není vlastní ani cizí. Ono jenom JE, pod všemi maskami, pod miliardami masek žhne jako jediné Slunce nevyjádřitelných rozměrů…\nNení rozdílu mezi vaším nejskutečnějším JÁ a Epicentrem Bytí.\nVy JSTE Bytí. Nikdo a nic vás nenutí k tomu, abyste se zcela probudili z této velkolepé hry. Ptejte se samozřejmě neustále sebe sama, ČÍM si přejete být. Můžete být čímkoliv… přičemž ovšem stejně neustále zůstanete základním Bytím. Navždy budete prožívat tento dokonalý paradox.\nTedy nemusíme se stát rovnou Absolutnem?\nVy jím jste. Jste samo Absolutní bytí. A můžete sebe sama „využít“ jako Bytí – zcela ABSOLUTNĚ. To znamená, že budete naprosto vědomě – v plném rozsahu – přesně tím, čím jste. Budete Absolutní Svoboda svého sebe prožívání. Ale mezi lidským stavem vědomí a Absolutnem se klene jako obrovská duha celá nekonečná škála „přechodových“ stavů. Můžete svobodně ochutnat a vychutnat jakýkoliv z nich…\nNěkteré duchovní systémy nám radí, abychom šli rovnou k cíli, k Absolutnu. Je to tak správně? Nemáme se ohlížet nalevo ani napravo a jít k Cíli?\nNic není správně ani špatně. Všichni jdeme přímo k Absolutnu, ať už právě hrajeme karty v hospodě, prostituujeme se, vraždíme nebo jsme pohrouženi v meditaci. KDO se odváží rozeznat, kdo jde k Cíli rychleji nebo přímější cestou? Ti, kteří se na Zemi považují za nejrychlejší chodce směrem k Absolutnu, se nejčastěji pohybují ze všech nejpomaleji. Pokud si náhle uvědomíte, že VŠICHNI, kdo JSOU, doopravdy jsou Bůh v akci – i ty nejmenší náznaky „privilegovanosti“ ve vás se rázem rozplynou. Pokud se nerozhlížíte ani nalevo ani napravo, nejspíš vás na cestě k Cíli srazí auto.\nMilujte se navzájem. To je základ vaší cesty k Absolutnu. Musíte v sobě navzájem spatřit Boha. Jinak jste ztraceni, doslova – jako bloudící děti v temném lese, které pláčou strachy. Ztotožnit se vědomě s TÍM, čím jste, vám ze všeho nejvíc brání vaše takzvané „starosti“. Bože, nedokážete si ani představit, jak jsou malicherné!\nNebojte se přestat v sobě živit své „starosti“. Přežijete i bez nich, věřte. Především pak opusťte starosti o sebe samé… Nestrachujte se o osud iluzí! Vaše skafandry, jimž říkáte bombasticky „naše těla“, jsou jen útržky snu, jen shluky vodní páry… Nějakou dobu existují – a pak se zcela vypaří. Čeho se stále bojíte? Bolesti? Vaše Nitro je Ryzí Blaho, které zůstává nedotčené čímkoliv, co se „děje“ nebo může „dít“. Proto se nemáte čeho bát. Není možné vás zničit, protože nelze zničit samo Bytí…\nNemáte se vůbec čeho bát.\nAno, ale naše Nitro je neosobní síla, jestli tomu rozumíme dobře. Ale co utrpení našich individuálních já?\nZkoumejte mentální situaci, která ve vás – v Neomezeném Bytí – vykouzlila onu přesvědčivou iluzi „vaší přítomnosti“. Zkoumejte zdroje, z nichž tato mentální situace čerpá svoji sílu. Mysl, která OPRAVDU touží po sebe osvobození, vždy vychází z toho, že žádné „já“ zde objektivně není. Ale to neznamená, že vás kdokoli nutí se vašich „já“ vzdát… Ovšem čím víc se vaše „já“ překrývá či identifikuje s Absolutnem, neboli Základní Silou, tím méně doopravdy trpí, jak tomu vy říkáte.\nTrpí i bytosti ve velmi vyvinutých světech?\nBytost je vždy částečně omezené Vědomí a pocit tohoto omezení je tím, co ve vašem světě vypadá jako různé formy utrpení. Dokonalé bytosti trpí zcela jiným, pro vás neznámým způsobem, který byste ve svém současném stavu považovali za prožívání pro vás nevyjádřitelných rozkoší a nebeského, vaší řečí nepopsatelného blaha. Pro NĚ je to ovšem JEN STAV, ve kterém zrovna JSOU. Je zde touha BDÍT, ABSOLUTNĚ BDÍT – a pak to ostatní. To ostatní je nekonečná hra na schovávanou před sebou samým – před Absolutnem, před neomezeným, Absolutním stavem Vědomí.\nJsou učení, která nám tvrdí, že k tomu, abychom se probudili, musíme nastřádat dobrou karmu. Je to tak?\nKarma je jen představa. Pokud překonáte představy své mysli, osvobodíte se. Jedině tak. Ti, kteří věděli, vám sdělovali už před tisíciletími, že takzvanou karmu lze „spálit“ během okamžiku. „Spálení“ je pochopení sebe sama. Pokud mysl pochopí, že je připoutána k nějakým svým představám o sobě, má šanci se začít osvobozovat. Jinak ne.\nMusíte se v prvé řadě především osvobodit od veškeré své nevědomé připoutanosti k představám své mysli. Představy – představy o vás samých – to je vaše jediná „karma“…\nJen představy ve vaší mysli z vás – Absolutna – dělají naoko „bytosti“, neboli oddělené tvory. Vpravdě neexistují vůbec žádné jiné „překážky“, kromě představ!\nJe i podoba našeho těla dána našimi představami?\nSamozřejmě. V každém dalším okamžiku si skládáte CELÉHO sebe sama dohromady JEN z utkvělých představ ve vaší vlastní mysli. Skládáte si sebe sama do podoby stejně nebo velmi podobně omezeného tvora, jako byl ten, kterého jste podle jejich šablony složili v předchozím – a předchozím – okamžiku… Vracíte se tedy znova a znova ke stejným modelům existence, které jsou ovšem čistě mentální. Domníváte se, že jste těmto modelům nějak „zavázáni“. Ale nejste. Jsou to jen určité modely, jimž se přizpůsobuje vaše fyzikální a biologická realita. Jen proto – pouze z vaší vůle – také trvá vaše takzvané utrpení.\nTento proces je ale nevědomý, že?\nZatím ano, je především takzvaně nevědomý. Ale přesto je to aktivita vaší mysli, která vám vytváří váš život a vaše tělo.\nMůžeme se od utrpení doopravdy osvobodit?\nÚplně osvobozeni budete teprve tehdy, až se zcela zbavíte omezeného „sebe sama“. Tedy až v sobě – v neomezené Mysli – necháte zcela rozplynout iluzi jakékoliv „osobní identity“. Až úplně pochopíte, že vaše pravá identita je Planoucí Oceán Bytí. Až se zažijete jako TO, které přímo a bez oklik směruje svoji pozornost na SEBE a ve všem TOTÁLNĚ rozpoznává sebe sama… Ale škála, která od člověka vede k tomuto stupni, je nesmírně široká… Přílišná identifikace s jakoukoliv iluzí přináší vždy to, čemu vy říkáte bolest. A vaše „individualita“ jednoznačně JE iluze. Jste příliš připoutáni k sobě samým. Stále chcete být „spaseni“. Ale PROČ? Až poznáte kosmickou pomíjivost každého „sebe“, zcela přestanete pro sebe cokoli chtít – spásu, blaženost… A PAK budete spaseni!\nSilové místo Andy 5 – Peru 2000\nVĚDOMÍ JE POSUNUTO DO VYŠŠÍCH ENERGETICKÝCH CENTER. Promlouvá vnitřní Jádro Petr ztotožněné zčásti s Centrálním Nadbytostným Vědomím.\nVšechno si pouze živě – a někdy opravdu VELMI živě – PŘEDSTAVUJEME. Představujeme si takzvaná svá narození, své smrti, své životy…\nOsvobodíte-li se od takzvaného sebe, zjistíte, že jste Ultraprázdno. Navzdory naší rafinovaně nasimulované mnohosti je zde stále jen Jediné Ultra-inteligentní Prázdno – a to je skutečně VŠE, co zde je. A tak to navždy zůstane, i kdyby se toto Prázdno snažilo to jakýmkoliv způsobem změnit, protože MĚNIT to může jen ve své představě, ve své živé imaginaci.\nStřed je mimo dosahování a rozlišení. Ve Středu Bytí nejsou pojmy jako probuzený a spící ničím důležité. Sám koncept bytosti zde ani okamžik neobstojí.\nNení zde víc životů než Jeden – i když to tak nemusí na první pohled vypadat. Když ublížíš kterémukoliv zvířeti nebo člověku nebo rostlině – ublížíš v té chvíli SOBĚ. Je to tak prosté… Tvé já je jen nepatrný elastický pahrbeček, čnící dočasně z pláně Jednoty. JINÝ pahrbeček je „pavouk“, „štír“, „stonožka“…\nPokud se chcete osvobodit, je především nutné osvobodit se od té podivné a omezující představy, že tvé JÁ je jen titěrným lidským já. Musíte ŠIROCE rozprostřít pozornost, která je běžně koncentrovaná do pouhého jednoho miniaturního bílkovinného shluku. Pokud se vám TOHLE podaří – a zakotvíte mysl v této nové poloze, vyhráli jste Cenu Svobody. Zůstáváte TVOREM, ale už jím nejste omezeni! TO je vhodný stav, TO je vhodný způsob života… Utrpení se tak nesmírně sníží, nezmizí-li ve vaší realitě vůbec.\nVše je v dokonalém pořádku – už TEĎ – a VŽDY. Můžeme samozřejmě věřit, že to v pořádku „není“ – a trpět tím. PRAVÉ SKUTEČNOSTI se to ale vůbec netýká.\nNIC se na sebe může dívat přímo nebo oklikou. Dívá-li se přímo, je Absolutním Bytím. A dívá-li se oklikou, je takzvaným relativním bytím. NIC může své postoje k sobě libovolně střídat a měnit.\nCo je to já? Je to čiré NIC, které se PRÁVĚ TEĎ během této promluvy snaží dva základní způsoby svého sebe-nahlížení – neboli svého bytí – spojit v JEDEN. Řeknu vám – sobě: je to skutečně královská zábava, tento VĚČNÝ HON na NIC, na sebe sama…\nPampa Hermosa 1 – Peru 1999\nBěhem promluvy se Petr i prochází, ale je v transu, nachází se ve stavu kdy hovoří jako Bytostné Jádro částečně ztotožněné skrze vyšší energetická centra s Jedinou Tvůrčí Silou. Petr se nachází v kruhu z kamenů, který zde byl kdysi vytvořen neznámými tvůrci. Soustřeďuje se zde silná energie. Během promluvy dochází rychle ke spontánnímu rozšíření vědomí přítomných, dostavuje se pocit prohřívání těla zevnitř, postupně také pocit lehkosti až jakéhosi odhmotnění těla. Vnímané energetické pole má v tomto případě také zcela zjevný biologický vliv – během promluvy v tomto ohnisku síly došlo během této a další promluvy k neobyčejně rychle ke spontánnímu odstranění i několika vleklých, dlouhodobých tělesných problémů (lupénka, revmatismus…).\nChcete vědět co je to vesmír? Vesmír je tato stříbrná tráva, která se kolem vás vlní ve větru… Tato pampa je vesmír! Vesmír je tvar… Je to tvar mysli. Vesmír je mysl. Vesmír je divadelní představení nesmírné Mysli, která takto – ztvárňováním – báječně baví sebe sama. Vesmír… Můžeš ho vidět jako chladnou prázdnotu, propředenou teplými světelnými krajkami metagalaxií spojených v jakési obří megaklastry… Ale to je jen maska! To je pouhý povrch, jen jiskřící zčeření na hladině čehosi nesmírného.\nBytí je myšlení. Je to neustálé a věčné myšlení Mysli, přemýšlející o sobě samotné. NIC než myšlení tady nikdy nebylo. Co je to Mysl? Je to Nicota, je to ta Nejčistší Energie, je to sám Základ.\nVesmír – chcete-li zrovna věřit, že je, se nachází ve vás a vy jste sama živá Nicota. Vesmír je vždy pouze potenciální možnost Mysli, ne něco závazně existujícího… Vesmír nebyl nikdy doopravdy stvořen a nikdy doopravdy nezanikne. Mysl – Veliká Nicota – se vysmívá sobě samé. Obelstívá se. Samozřejmě že se můžete stát svědky rození nekonečné řady všemožných vesmírů… Vědomí může kolabovat do podoby světů. Jako Mysl můžete klidně vnutit sami sobě iluzi toho, že jste bytosti, které vesmíry záměrně vytvářejí, nebo naopak ruší. Mysl se nikdy nepřestane bavit! Ale doopravdy tady nic není! Je zde JEN Mysl – a ta jsme takzvaní my!\nS jakou noblesou se teď baví toto Nesmírné Vědomí! Právě teď samo sebe nechává skrze mne současně věřit i nevěřit, že stébla trávy se vlní ve větru… Je to úchvatné, celá tato situace.\nMohu se s TÍM do jisté míry ztotožnit… “Já” je do TOHO zcela absorbováno a to, čím pak jsem, se může rozpínat nekonečně dlouho a nekonečně daleko… Pak jsem něco, co v sobě a ze sebe může vytvořit cokoliv. Vzniká ve mně nekonečně mnoho vesmírů naplněných nekonečným množstvím libovolných forem a tvarů… Vesmír je to nejmenší, co mohu v sobě zrealizovat. Nicota může prožít cokoliv. Někdy se TO rozhodne sebe sama láskyplně poškádlit – a vytvoří to v sobě jednoduše všechny myslitelné prožitky libovolných já… Existence je pohyb vědomí. A přesto jsou všechny pohyby vědomí které existují pro onu Absolutní Nicotu v její Podstatě právě tak nevýznamné, jako skok tohoto sarančete z jednoho stébla trávy na druhé…\nJe zde jen Příze Mysli a ta prorůstá sama sebou… Každé já je tato příze, tato průzračná vlákna Věčného Vědomí, která se proplétají a uplétají jak každé tělo, tak i každé individualizované vědomí. Vše jsou jen zářící fraktálová vlákna. Nyní se mohu jako TO uvědomovat skrze rostlinná těla všude kolem… Jsem atomová mřížka skály, po níž se plazím – tvořím ze sebe přitom tunely kořenů a oddenků… Jsem Jediná a Nekonečně Živá Energie, která se zdánlivě rozpadá do třpytících se částic, které se kondenzují do bilionů lehoučkých kvantových pulsujících shluků a systémů. Z těchto systémů vznikají vlákna reality. Tato vlákna se neustále splétají navzájem dohromady na základě milionů receptů a tak ve mně spontánně, na nesčetných úrovních takzvané hmotnosti vznikají celé živé světy, nejrůznější bytosti a tvary… Mohu být v jednu chvíli VŠECHNO, protože jsem Mysl… Mysl je nekonečně lehká ale zároveň i nekonečně pevná a vůči sobě samé neoblomná substance… Pociťuji, jak se v průběhu milionů let, které jsou sekundou, zplošťuji do listů a rozlévám se do nádherných mandal květů. Prožívám smysl své geometrie skrz každý tvar – skrz aerodynamickou hlavu letícího ptáka, skrz lidské tělo, skrz každé existující květenství, skrz spár nořící se do masa, skrz spirálu galaxie… Geometrie je základní myšlení Živé Energie. Tvary jsou jen vyjádřením citů Vědomí. Tvary jsou symboly Mysli. Vědomí se rozchlipuje pohlavními jícny, květy, otevírá na sebe své tlamy, dotýká se samo sebe miliardou rtů… Není zde nic kromě Základní Síly, je jedno, jak ji pojmenujete – zda jí říkáte ALLAH nebo NIC nebo ENERGIE – tato síla se nedá zavřít do slova. Je to Absolutní Přítomnost, která je nejhlubším Jádrem každého z nás. Je Jádrem našeho Jádra, je Epicentrem Středu… Každý jsme jen a jen TATO SÍLA a ničím jiným ani nemůžeme být. Ale neuvědomujeme si to, protože Síla se dobře namaskovala a dobře hraje svou Hru… Letící pták je tou Silou, zářící pampa je tou Silou, vznosné kaktusy jsou tou Silou. Nic kromě Veliké Síly, co si hraje, zde není. Puma, která teď číhá na kořist asi 20 km odtud je tou Silou a lama, kterou za 4 dny roztrhá je tou Silou. Když zakotvíte své individuální vědomí na delší dobu v temeni lebky, tak TO zažijete. Není to nesnadné, ale je to ve vašem světě v tomto čase ještě poněkud neobvyklé. Ale jasně vidím dobu, kdy budete individui a přesto budete mít přístup k Ní – k Jediné Síle, k tomuto živému Základnímu Vědomí. Není možné nesetkat se s ním, pokud proniknete o něco hlouběji do sebe. To je jako rozříznout pomeranč a vyhnout se šťávě uvnitř…\nNad korunním centrem v temeni jsou další silná centra… Dnes ještě nejsou objevená, ale šamani je znali už před tisíciletími. Právě TADY, v tomto místě, kde jsme teď, došlo opakovaně k dosažení hlubokého vhledu skrze tato centra. Už před mnoha tisíci lety zde, v této pampě došlo ke stejnému průniku do Živé Podstaty všech věcí a bytostí jako nyní… Čím vyšší centrum použijete, tím více se dokážete ztotožnit s Jedinou – s Nicotou, neboli Sílou… Již skrze centrum v temeni lebky zažijete za příznivých okolností záblesky tohoto ztotožnění – cítíte, že mezi vámi a Jí není ve skutečnosti rozdíl… To je pouhý začátek velkého dobrodružství Návratu k Sobě. Zapamatujte si, že Návratem nikdy nemůžete sebe sama ztratit, pouze získat. Síla vás nezničí, rozmetá jen vaše domnělé, neexistující limity. Rozmetá virtuální hru ve vás – ale i to učiní velmi šetrně, tak, že hra zůstane vlastně paradoxně ušetřena viditelného zásahu. Kontakt se Základní Silou je nejhlubší formou sebe-poznání, sebe-odhalení. Nic jiného to není. Není to mystika, je to jen Život. Život je mnohem víc, než si představujeme, že je. Jediné, co zde a kdykoliv děláme je to, že se zabýváme Životem. Jsme Život, který se zabývá sám sebou. V těchto minutách se zabývá sám sebou patrně o něco intenzivněji, než jindy, ale ve skutečnosti se zabývá sám sebou velmi intenzivně po miliony let… Neexistuje žádná hranice mezi námi a lovící pumou, nebo pasoucím se stádem lam. Neexistuje žádná dělící čára mezi námi a středem galaxie, nebo Středem Bytí jako takovým. My jsme modifikovaný Střed Bytí. Lze si to uvědomovat, dokonce permanetně – a nebo to lze občas prožívat skrze intenzívní vnory do svého nitra. Století za stoletím se budete stále víc ztotožňovat se svojí Podstatou. Takový je směr vašeho vývoje a nedá se to žádným způsobem změnit. Tak, jako Vědomí vylezlo z moře, změnilo ploutve v nohy a vztyčilo se, tak se postupně vnoří samo do sebe a ztotožní se se svým Kosmickým Majestátem. Bude to ještě trvat pár set nebo i tisíc let, ale na tom nezáleží. Směr je jasně daný.\n(Během této promluvy se poprvé v tomto místě síly náhle asi 500m nad Petr a jeho skupinou objevily planoucí světelné koule, připomínající plazmatické útvary.)\nJediné opravdové války, které jsou v kosmu vedeny, jsou filosofické války. Existují světy nadřazené těm hmotným. Hmotné kosmické systémy jsou druhotně odvozené z vyšších druhů reality. Vaše energetická centra jsou jako vstupní brány do fyzické reality. Ale existují i kolektivní obří energetická centra, brány mezi světy, skrze které jsou fyzické reality generovány z jemné torsionové pěny naplňující vyšší úrovně. Vesmír je něco, co je navrženo a udržováno v realitě torsionovým superpočítačem, který udržuje v chodu i vaše energetická centra – a vy udržujete v chodu zpětně tento superpočítač… Zní to možná podivně, ale právě tak tomu je… Realita je věc DUCHA. Z určité hladiny vypadá tento vesmír jako virtuální pseudosvět. Trojrozměrných vesmírů lze vyrobit neskutečné spousty. Nač jsou vesmíry vyráběny? Zkoušejí se v nich v praxi dopady různých filosofií a postojů Vědomí. Myšlení je jedinou závaznou realitou. Jako takzvané duše se ocitáte v pseudosvětech s lineárně plynoucím časem, ale pocházíte ze zcela jiného druhu Reality. Fyzické systémy jsou výjimečné, svojí rafinovanou stavbou úmyslně zbržďují pozorovatelné účinky myšlení, takže se jejich obyvatelům může mylně zdát, že podoba reality nezávisí na druhu myšlení. Všude jinde jsou účinky myšlenek okamžitě patrné… Fyzické vesmíry jsou trenažery Ducha. Představují úžasný vynález. Existuje ale více kosmických přístupů k využívání hmotných systémů. Z fyzické existence můžete vytěžit to nejlepší i to nejhorší. V zásadě je to ale skvělá možnost. Bez ní by bylo vaše vědomí ochuzeno. Pocházíte ze světů, ve kterých jsou myšlenky jedinou hmotou, jediným prostorem a jediným časem. A současně jsou zde ale i něčím nesrovnatelně skutečnějším.\nSilové místo Hermosa 3 – Peru 1999\nSkrze Petra promlouvají mimozemské entity, během promluvy byly účastníky pozorovány na obloze manévry světelných koulí (jako už mnohokrát během transových stavů Petr na silových místech). Během této promluvy došlo k silným pocitům „rozředění těla“ u většiny účastníků a následně ke spontánnímu odstranění zdravotních obtíží některých z nich.\nPampa kolem vás, vzdušný oceán s oblaky, hory… Tyto prostorové obrazy jsou kosmickou grafikou, jsou typem uměleckého díla. Vaše „inkarnace“ jak tomu říkáte, jsou právě tak UMĚLECKÝMI DÍLY Vědomí. Jsou to výtvory patetické i pitoreskní a zdobí výstavní vitríny vesmíru. Sami víte, že vaše životy vždy něco nějak sdělují. Vesmír jako by si skrze vás prohlížel své slabé a silné stránky. Zároveň jste rovnocenní hráči s Absolutnem. Božská Inteligence se nemůže uspokojit výtvorem, který je pouhým strojem na splňování rozkazů. Inteligence potřebuje jinou inteligenci.\n(Pauza, během které „UFO“ vytvořila nad náhorní plošinou na pár minut stabilní formaci podobnou kříži.)\nNechci úmyslně vcházet do hlubšího transu, protože kdybych jen o trochu víc zvýšil průtočnost energie nesoucí informace, stal by se můj projev na verbální rovině nesrozumitelný. Je důležité vtáhnout do procesu Probouzení se CO NEJVÍCE lidských bytostí na Zemi. Ve vás a skrze vás se integruje sám Kosmický Život. Probouzení bude probíhat ve více krocích. Především je bezpodmínečně nutné, abyste porozuměli tomu, že nejste JEN lidé – že jste především DUŠE, tedy Bytostná Jádra. Pak pochopíte, že tvoření a percepce je totéž. Vy jste ve své podstatě živý oceán, který sám sebe na sebe upozorňuje více způsoby… Je vám blízká archetypální vize Oceánu, nebo Světla.\nZabydlili jste se v myšlenkové konstrukci, které říkáte „člověk“. Vyvinuli jste v sobě soubor mentálních sít, skrz která k sobě necháváte plynout Energii Skutečnosti. Tato síta podstatně změní své uspořádání. Brzy předefinujete sebe sama. Nejste ve skutečnosti ani světlo, ani oceán, jste jednoduše Vědomí. Je jedno, jako co teď právě vypadáte. Můžete vypadat jako lidé, pole energie, nebo něco jiného. Každý z vás je kosmická jednotka vnímání, která se může kdykoliv rozrůst do libovolných forem na základě toho, jak promění své přístupy k sobě. Vaše konkrétní lidské tvary jsou jen vaším sebeklamem. Jste elastičtí a měnliví. Nevíte o tom, ale je to skutečně tak… Teď vnímáte nejostřeji z celého vesmíru krajinu, stromy, svá těla, města a podobně. TOTO je teď pro vás nejdůležitější vesmír. Ale způsoby pozorování reality se budou měnit, některé formy SEBENAHLÍŽENÍ budou opuštěny a zapomenuty a budou vyvinuty jiné. Bude pro vás běžné navštěvovat paralelní reality a nastoupí takové formy bytí, pro které dnes nemáte žádný verbální výraz.\nKaždý vidí jen tolik, kolik mu dovoluje jeho stav vědomí. Můžete stát vedle obří kosmické lodi, a neuvidíte ji. Proč? Loď může být konstrukcí, patřící do jiné reality, do reality v níž se mysl projevuje jinak. Ve vesmíru neexistuje vzdálenost. Pozorovatelé si tvoří vzdálenost svým postojem, svým myšlením. Vzdálenost je výmysl mysli. Všichni jsme TAM, kam zaměříme svoji pozornost. Vaším pozorovacím stanovištěm v bytí je stav vašeho vědomí. Váš stav vědomí je do určité míry kolektivním stavem. Proto jste jakoby ve stejném místě, na Zemi. Jste zabořeni jeden do druhého, jako byste tvořili těsný shluk duší. Přesto každý vidíte alespoň poněkud jiný svět. Každý obýváte trochu jinou skutečnost.\nBudoucí stav vašeho vědomí vám umožní volbu osobního časoprostoru. Nepůjde jen o to objevovat nové světy, půjde o to je v sobě vědomě VYTVOŘIT. Člověk se naivně domnívá, že existuje nějaká vnější skutečnost. Domnívá se, že tato skutečnost musí být právě taková, jakou ji vnímá a že ji nelze zásadně změnit. Je to omyl. Pokoušíme se do vaší reality propašovat manuál k užívání sebe sama. Ale předtím, než ho budete schopni používat musíte alespoň částečně pochopit, CO jste… Máte schopnost se teleportovat silou své vůle, máte možnost vcházet do paralelních časoprostorů. Můžete žít v hyperprostoru mezi prostory. Ale musíte si uvědomit čím jste.\nPoušť Atacama – Chile 2000\nTomu kusu hmoty, na kterém teď jsme, říkají lidé “jihoamerická pevnina”, tomuto písku v němž stojíme říkají “poušť Atacama”. Ve skutečnosti se teď nacházíme v extázi Bytí uprostřed Ničeho. Jsme částí vášnivého souboje Mysli s ní samou – souboje, který je předstíraný, asi jako bojová hra dětí, nebo milenců – ale zároveň je velice vážně prožíván. Vše zrcadlí a vyjadřuje ideu tohoto Velkého Souboje – například hmota útesů rozedraná průzračnou vodní masou do nádherných podob, do podob, které nás uchvacují svými tvary… Bytí, jehož jsme součástí, je násilí, které vede ke kráse a extázi. Zapomeňte na neslané nemastné řeči omílající mýtus o nalézání míru. Zapomeňte na skazky o harmonii a klidu a na jiné pohádky pro všechny ustrašené, pro všechny, co chtějí usnout a spát… Bytí je tavící pec Nicoty, strašná a nádherná. Ano, Bytí je všezahrnující a kromě Věčného Boje obsahuje i cosi, jako Věčný Mír – ale kdyby kdokoli toužící po lidském míru zahlédl jen cípeček TOHOTO Míru, roztaví se hrůzou… Bytí je nelítostné samo k sobě a MY jsme toto bytí! To je třeba si uvědomit. Existence je Absolutní Smrt a Absolutní Extáze. Je to Oceán Vědomí zkoumající sebe sama způsoby tak odvážnými, že vám z toho běhá mráz po zádech. Je nutné to pochopit a přestat se bát. Nejde o žádný mír ani klid. Jde jen o Poznání.\nZemě je samiččí planeta. Země – to jsou průzračné rozchlipující se samiččí genitálie – ovšem hustě porostlé ostrými ostny… Ano, právě skrze tuto formu Vesmír geniální uměleckou zkratkou vyjádřil všechno, co o sobě Země a jiní o Zemi potřebují vědět. Mysl, která tvoří vesmíry, je sama o sobě Ženská Mysl. Bůh Stvořitel je samiččí bytost a samiččí bytostí zůstává i když se zároveň velice ráda – s ženskou touhou po převlecích a po hraní role – maskuje, třeba aby se vydávala za muže. Země je geniální výtvor této Ženské Mysli. Země je jedinečná schopností nabídnout utrpení. Kosmický samiččí výtvor jménem Země se sice neustále svůdně a toužebně rozchlipuje, ale zároveň je posázen ostrými trny. Trny zraňují Zemi samotnou, protože kvůli nim zůstává nenaplněná a tedy neuspokojená a hladová. Trny zraňují i „toho druhého“ – tedy Vědomí, které ve svém opačném aspektu touží vstoupit do hmoty shora z inkarnačních důvodů a ve snaze spojit se s ní v Jedno. Duch vstupující do Země se o trny doslova trhá na kusy. Přesto je Zemí mocně váben, je vtahován do jejího lůna – v miliardách svých lidských vtělení… Země – to jsou kosmické samiččí genitálie s ostny. V tomto velmi mocném symbolu nehledejte jen nějaké obrazné vyjádření bolestných pozemských vztahů mezi muži a ženami. TO je v něm samozřejmě vyjádřeno také, protože ten znak vyjadřuje stav vědomí, který generuje veškerou pozemskou zkušenost. Tento symbol vyjadřuje tu nejhlubší podstatu situace, v níž se Mysl, považující se za lidstvo – a za cokoliv, co má vztah k tomuto konkrétnímu světu – nachází… Naprosto všechny vztahy, které jsou na Zemi dnes vytvářeny, lze vyjádřit za pomoci tohoto jediného oživlého znaku. Tímto znakem je odhalen onen typicky pozemsky zoufalý vztah, který Mysl sama k sobě na Zemi zaujímá. Je jedno, zda se díváte na povrch Země skrz masku představující takzvaného muže, nebo skrz masku ženy. To je jen drobný detail vaší pozemské zkušenosti. Máte hororově erotický kosmický erb… Mysl, hrající si na muže, nebo ženu, touží někoho do sebe přijmout – ale pro jistotu přijímá vždy jako past… Mysl, hrající si na člověka, prahne po dotecích kosmu – ale současně se jich také strašně bojí a zuřivě se jim brání. Toužíte se vtělovat, ale čeká vás utrpení. Ženské pohlaví, dokořán toužebně rozchlípené, ale celé hustě porostlé těmi nejostřejšími bolestivě bodavými hroty je pro Vesmír naprosto jednoznačným erbem vaší planety. Jestli se vám podaří sjednotit se pod jedinou vládou Země, můžete si vyšít tento znak na svůj prapor a ukazovat ho na stěnách svých kosmických plavidel. Každý vás hned pozná…\nExistuje rovina velmi živých vizí a tyto vize jsou v podstatě skutečnější, než hmotné objekty. Tyto vize jsou jakési myšlenkové formy, jsou to vždy vůlí nabité mocné myšlenky. Tyto myšlenky ovládají miliony lidí naráz, udržují pod kontrolou celou planetu a procesy, které na ní probíhají. Pokud zasáhnete do uspořádání těchto vizí, změníte Zemi. Tyto vize vznikají díky kolektivnímu výronu mentální energie lidstva a v určité úrovni či vrstvě bytí se jednoduše zhmotňují. Doslova zde obživnou, stávají se „bytostmi“… Některé takové formy jsou obrovské, jiné menší. Rozměry jak je známe z fyzického světa zde nemají platnost, ale velikost mentálních objektů může metaforicky vyjadřovat vzájemné vztahy těchto jsoucen mezi sebou. Poměrná velikost objektů je zde určena pouze tím, jaký z těchto objektů je v danou chvíli energeticky silnější. To, co považujeme za symboly se zde stává živými a jistým způsobem vědomými bytostmi. Obří ženské pohlaví porostlé ostrými ostny je v tomto smyslu jednoznačným kosmickým symbolem nyní převládajícího sklonu pozemského vědomí. Lidstvo je masa vědomí, které ze sebe dělá trpící, izolovanou a nenaplněnou kolektivní bytost. Tato bytost ale zároveň sama zraňuje. Ze strachu před svým naplněním vyvíjí prostředky, které tomuto naplnění a spojení se s Božskou Podstatou brání… Země zůstává hladová a nenaplněná, cítí svoji opuštěnost a izolaci, ale nic ji zároveň nedokáže přimět ke změně jejího postoje…\nPoušť Ica – Peru 2000\nPetr se během promluvy aktivně pohybuje, prochází se po poušti, ale je v transu.\nJde o to uvědomit si situaci, v níž se nacházíte. Jste Vědomí. V nejvyšších centrech jste Jediné Vědomí. Skrze jistá vysoká centra jste se individualizovali a stali jste se tedy individualizovanými verzemi Vědomí. Jste to, čemu se říká duše. Vše kolem vás je mentální povahy. Tyto hory, hvězdy… Pokud se vaše vibrace zrychlí, musíte si při pohledu na tyto hory nebo hvězdy uvědomovat, že pozoruje pouhé pohyby Vědomí. Vůbec všechno, co se děje, je to, že Mysl pozoruje Mysl. Nic jiného se nikdy nedělo. Pokud více aktivizujete svá vyšší energetická centra, budete schopni uvědomovat si Realitu jaká je – a to neustále… Normálně vnímající bytost není možné nachytat na iluzi existence hmoty. V podstatě jen bytost nacházející se ve velmi alterovaném stavu vědomí může v tomto Bytí doopravdy uvěřit, že hmota je skutečná. Vědomí bytosti musí být v tomto Bytí velmi změněno, aby bytost mohla žít na Zemi jako člověk a nepřišlo jí to divné. Bytost musí mít zablokovanou schopnost přirozeně analyzovat, aby bez výhrad akceptovala tak očividné absurdity, jako je hmota, lidský život, své narození, stárnutí nebo smrt. Jen bytost trpící amnézií může bez výhrad existovat v podobě takzvaného člověka. Vy nejste lidé. Jste duše. Do tohoto systému reality vcházejí bytosti, které si uvědomují realitu. Jsou to probouzeči. V podmínkách tohoto systému pseudoreality je ale těžké pracovat. Probouzeči jsou zde považováni za lovnou zvěř. Obyvatelé iluze je například ukřižují a jejich sdělení poté obrátí docela naruby. Nebo je zneškodní nějakým jiným způsobem, který odpovídá „duchu doby“. Lidé jsou šílení. Takzvaná planeta Země je místo, kde se šílené kosmické bytosti, považující se za lidi, posměšně chechtají každému, kdo nezapomněl na Realitu. Je to unikátně dekadentní prostředí, kde bytosti vyhlásily šílenství za normu. Napojením na fyzické tělo se vaše já skryje pod silné vrstvy zvířecích mentálních reflexů. Zapomenete, kdo jste. Stáváte se zajatci mocných zvířecích pravzorů chování, které v kombinaci s energií vaší duše vytvoří „lidské osobnosti“, s nimiž se na Zemi ztotožňujete. Jste vystaveni vlivu řady parazitních kódů, kódy biologických nutností počínaje a kódy náboženských věrouk a lidských ideologií konče. Je to v pořádku – právě TO jste přišli na Zemi zažít. Člověk je virtuální klec, v níž je uvězněna bytost, kterou skutečně jste. Energie, ztuhlá do podoby takzvaného mužského nebo ženského těla zakrývá vaši osobnost.\n(Pauza, Petr usedá do písku, řeč se zpomaluje a tón jeho hlasu se výrazně mění.)\nJe zde jen jedno Vědomí – a to, ať dělá cokoliv, nedělá nic jiného, než že medituje. Všechny vesmírné objekty jsou pouze meditačními pomůckami Vědomí.\nJe zajímavé, že na Bytí není vůbec nic starého… Jakákoliv takzvaná starobylost Bytí je vždy jen naše iluze. Bytí je věčně nové. Bytí je skutečně Věčné Teď. Toto TEĎ je Absolutní Začátek. Bytí lze popsat jako permanentní absolutní Počátek Všeho. Bytí je doslova věčné začínání. Bytí je věčně mladý Totální Začátek všeho myslitelného. Veškerá „starobylost“ je hříčkou vědomí a je v nás tvořena právě teď.\nŽijeme na Začátku. Nic jiného, než tento absolutní Začátek tu není… Můžeme si vymýšlet, že je tu „čas“, nebo to, čemu říkáme minulost. Ale libovolný konkrétní projev Bytí – třeba takzvaný vesmír – je v každém okamžiku kdy ho vnímáme zcela nový. V každém následujícím okamžiku je znova složen z částic Ničeho přímo v naší mysli. Je doslova znova vytvořen. Je bleskově sestaven do své současné podoby, je zcela komplexně vypěstován ze svých absolutních základů. Mysl doopravdy nepotřebuje žádný čas k vytvoření čehokoliv. Bytí je věčná novost. Letité nánosy prachu na ztrouchnivělých prastarých knihách, dinosauří kosti, prastaré tradice – to vše jsme si vymysleli doslova teď. Vznik vesmíru je každodenní záležitost. Čas je věcí rafinované imaginace a rodí se v nás z permanentního TEĎ.\nCo bylo dřív – tato planeta, nebo ty? Považuješ-li se za panáka z organické hmoty, pak jsou pro tebe miliony let staré hory velice starobylé… Pokud si jen trošku – byť i velmi neúplně – uvědomíš co jsi, chápeš okamžitě, že i miliardy let jsou ve skutečnosti jen „zlomkem sekundy“ tvého bytí… Ve vyšších centrech pochopíš, že jsi to byl ty sám, kdo s ostatními vesmírnými hráči na konkrétní projevy před docela malou chvílí vymyslel celou tuto planetu, Slunce, tento typ vesmíru… Pokud v sobě jako Mysl najdeš odvahu si opravdu vzpomenout, naráz bez sebemenších pochyb víš, že VŠE – včetně iluze takzvaného času – vzniká právě teď, teď a tady v tobě…\nJen nicotně malá část TEBE je biosociální součástkou lidstva. Na planetě Zemi se inkarnuje tvůj výstupek. To, čemu tě naučili říkat osobnost, je pouze určitá verze tvého já, které je mnohem dokonalejší, než jakákoliv lidská bytost. Můžeš pochopit svoji osobnost jako svůj výčnělek, vtáhnout ji do sebe a trvat dál s vědomím své nesmrtelnosti. To, čemu tě naučili říkat osobnost, může ještě během tvého lidského života splynout s tvým daleko, daleko skutečnějším já… „Vesmír“ je složitý systém, který ti doopravdy zviditelňuje tvé vlastní představy o tom, čím jsi nebo čím můžeš být. Lidská těla jsou pouhá energie, která krystalizuje skrz tvá spodní energetická centra do určité podoby. Jste schopni učinit své hmotné formy zcela průzračnými. Pokud se silně soustředíte do svého nitra, začne se vaše hmotné tělo rozpouštět. Vaše lebky jsou náhle jen lehoučké bubliny plné explodujícího Světla… Jste Nesmrtelná Prasíla sama. Můžete ovládat každý atom své tělesné hmoty. Vaše těla jsou jen mihotavě křehké přízraky, které se zjevují v prostoru. Obejdete se snadno bez nich – ale pokud je máte, stojí za to si s nimi pohrát a to tak, aby vás to opravdu bavilo. Bez těla se mysl svobodně vznáší a proniká až do hyperprostoru. Ale teď jste na hmotné planetě a máte navíc k dispozici tyto úžasné aparáty – lidská těla!\nBrána Přechodu – Peru, Andy 2000\n(Kontakt se skupinou (klastrem) Bytostí „Centrální životní formy“ za asistence šamana v bráně přechodu.)\nPro sebe i pro jiné jste – jako bytostná jádra – vždy tím, co si myslíte, že jste. Můžete na sebe vzít tedy každou podobu. Jste schopni si v SOBĚ jako pole vědomí vytvořit takovou podobu, kterou chcete mít. Vše je založeno na síle sugescí. Říkáme li VŠE, myslíme to doslovně. I veškeré vesmíry drží pohromadě pouze síla sugescí!\nUvědomte si to! Když na to vědomí přijde, je schopno cokoliv měnit. Všechna omezení jsou jen pocity, které si mysl v sobě vytváří.\nJako Duše VÍTE, že čas a prostor – a jakákoliv forma – jsou jen dočasné, v podstatě i trochu směšné kosmické rekvizity. Ano, vesmíry, planety, těla – to vše jsou pouhé rekvizity Vědomí neboli Ducha… Duch se bez nich obejde – to ONY se naopak naprosto neobejdou bez něj! Doporučujeme vám: překonejte takzvaného člověka.\nVše, co vytváří dohromady současného „člověka“ – rození, jezení, pudy, smrt – jsou pouhé kódy, které smažete stejně, jako byste mokrou houbou smazali slova, napsaná křídou na tabuli vašeho podvědomí. Teprve PAK budete svobodní a začnete se opravdu učit.\nVe skutečnosti to netvrdí, aspoň ne ve své čisté formě. Ale pokud by to tvrdil, bude to tvrzení nesprávné. Jste Bytostná Jádra a vaše lidská těla jsou speciální skafandry šité přesně, tak říkajíc na míru – pro vás. Na zvířecí formy je pro vás velmi těžké se napojit způsobem, kterému říkáte inkarnace. Existují výjimky, jako vždy. Ale ty jsou vzácné. Inkarnace jsou řízený, inteligentní a složitý proces. Ve zvířecích formách jsou rozvíjeny odlišné druhy vědomí. V humanoidních tělech se rozvíjejí individuality zvláštního druhu, což jste VY – BYTOSTNÁ JÁDRA.\n(Kontakt s klastrem blízce kooperujících Bytostí – pokročilých „duší“. Někdy označují samy sebe pojmem „Centrální životní forma“ – jejich stanoviště jsou blízká energeticko-mentálnímu Centru našeho megasystému světů, jednomu ze stupňů „Absolutna“.)\nZačneme tím nejdůležitějším:\nJste nesmrtelní. Nesmrtelnost nemusíte získávat. Nemůžete být víc nesmrtelní, než jste.\nCo se týče vaší organické nesmrtelnosti – té musí být teprve dosaženo, a to jedině působením vaší vůle. Máte kdykoliv – i teď – mnohem více síly, než biologická hmota, která vás pouze zdánlivě ovládá.\nJste nesmrtelní. Ale ve své většině nejste dosud nesmrtelní vědomě. A právě o to nám jde: učinit vás nesmrtelnými vědomě. Můžete se stát vědomě nesmrtelnými více způsoby. Relativně snadné je pro vás stát se nesmrtelnými mentálně. To znamená, že se dál budete rodit a umírat – ovšem s tím, že si tuto hru vědomě užijete. Smrt nad vámi nebude mít emocionální moc. Mentální nesmrtelnost znamená, že vaše paměť zůstane neporušená a vy budete vstupovat do nových embryonálních těl se zcela jasnou představou o své identitě. To je jeden ze způsobů… To je jedna z možných perspektiv vaší evoluce.\nMůžete se ovšem rozhodnout smrt zcela zničit jako pojem i jako jev – a to úplným ovládnutím své organické hmoty. Ten, kdo neovládl svojí myslí něco tak jednoduchého jako je Program Tělo, neovládl především svoji mysl. Spoléhat se na autopilota, na vnější, na nás nezávislý program – je dočasně výhodné. Ale vás čeká úplné ovládnutí Programu Tělo.\nProgram, který ZA VÁS dělá těla – a také vás do nich umisťuje – nad vámi získal obrovskou moc. Pokud nejsme schopni tento program po dlouhou dobu kontrolovat, ZAPOMENEME, jak vše funguje…\nNení zvlášť rozumné, ani bezpečné, nechat se ovládnout onou kosmickou mašinou, lisující na běžícím pásu automaticky těla. Dokud budete líní se vědomě starat o své subatomární částice, budete něčím, co je manipulováno. Dokud se sami nezačnete inkarnovat, budou „vás inkarnovat“ JINÍ.\nPokud se chcete jako Vědomí zhmotňovat v takzvaných tělesných formách, je rozhodně lepší, když si tyto formy budete tvořit záměrně a sami.\nPosmrtný život je realita. Ale zapomeňte na duchovno. Vše má kvantovou povahu a vše má prosté fyzikální vysvětlení. Po smrti biologické hmoty dál žijete jako organizovaná energie. Ve stavu, kdy opouštíte mrtvé tělo, je vaše mysl ovšem často dezorientovaná – a tedy snadno manipulovatelná.\nPokud mimo tělo nebdíte a neuvědomujete si jasně, kdo jste a kde jste, může vás v tomto stavu uchvátit leckterá silná a dravá myšlenková forma – a poté si s vámi – k vašemu neprospěchu – pohraje jako kočka s myší. Můžete se ocitat v subjektivních „rájích“ nebo „peklech“.\nJak se máme stát nesmrtelnými?\nZnovu opakujeme: nesmrtelní již dávno jste. Musíte se stát nesmrtelnými pouze vědomě. K tomu, abyste se stali nesmrtelnými, bohatě postačí, když začnete JASNĚ myslet. Zatím se opravdově myslet bojíte.\nHrajete si dnes na tvory, kteří „neumí pochopit“ základní a pro vás klíčové věci. Vy ale pochopit umíte. Jste vlastně velice vychytralé bytosti – a to především ve vztahu k sobě! Máte úžasnou schopnost přesvědčit sebe samé o čemkoliv – v pozitivním i negativním smyslu.\nDokonalou autohypnózou jste sami sebe dokázali přesvědčit, že jakoby „nemáte na to“, abyste se sebou něco radikálního provedli. Abyste uskutečnili v kosmickém smyslu významnou proměnu sebe sama. Myslíte si, že „to neumíte“. Dokonce jeden druhého navzájem a sami sebe přesvědčujete o tom, že to ani „není možné“.\nNIC nepotřebujete k tomu, abyste sebe samé tvůrčím způsobem zcela změnili. Vaše skutečné vnitřní osobnosti mohou během zlomku sekundy zastavit kteroukoliv chorobu – VČETNĚ onoho údajně přirozeného stárnutí, která probíhá ve vašem těle.\nKdybyste CHTĚLI, vyléčíte sebe sama tělesně i psychicky ze všech neduhů během okamžiku. Stačí formulovat ve své mysli zcela jasný záměr – a dovolit sobě samému v něj stoprocentně, bezvýhradně uvěřit. Prožíváte vždy jen to, co ve své mysli toužíte prožívat – vědomě, nebo nevědomě. Jste většinou podvědomí masochisti.\nVytváříte si lidské životy, plné absurdního utrpení a nikdo – ani my, ani jakákoliv jiná síla ve vesmíru – vám v tom nemůže zabránit. Na to jste příliš mocní. A právě proto, že jste tak mocní, si můžete hrát i na ty největší chudáky.\nChcete skutečně vědět, O CO tu jde? O VÁS – o co jiného? Stále jde jenom o vás. Nemusíte to samozřejmě brát přehnaně osobně… CO jste? Jste MYSL.\nJde tady o MYSL. Mysl – to je Vše, naprosto Vše, co je.\nRio Maraňon 2000\nBěhem šamanského obřadu – Petr pomalu hovoří v transu na malé pralesní mýtině, k tomu starý šaman neúnavně chřestí jakousi metličkou z listů.\nVše je setkání života se životem – neboli vědomí s vědomím. Vše, co „je“, vše, co se děje, je pokusem vědomí nějak pohltit, nějak „strávit“ sebe sama… nějakým způsobem se setkat se sebou samým. Všechny konkrétní děje jsou pouhým odrazem téhož záměru. Pro pozorovatele, který je vytlačen na povrch dění, jde zdánlivě o „různé“ procesy a jevy… Je zde ale jen jediná Síla a tou je mysl samotná… Mysl se snaží o nemyslitelné. Pochopit se. Proto „to všechno“. Jen proto. Pro nic jiného. Neexistuje doopravdy „jiný“ cíl. Mysl sebe sama napadá, přepadá, sama se sebou se rve, zatímco se do sebe noří a nahmatává zoufale to, čím je… Děje se to věčně. Nikdy nepřijde sebemenší úleva. Může se to naopak stupňovat – doslova do nekonečna, bez jakýchkoliv limitů… Naštěstí na tom jen nekonečně málo záleží – chceš-li si to myslet… Realita je něco tak totálního, že jakýkoliv „lidský“, ale i v nejširším smyslu osobní, nebo bytostný pokus vyjádřit ji, je už předem odsouzen k nezdaru. Může se sama sobě zdát být nekonečně nesnesitelná i blažená naráz… Nelimituje se. „Bytost“ se s tímhle asi nikdy nesmíří – protože je sama dílem limitujících faktorů. Existence je současně sama pro sebe totálně nesnesitelná i naprosto nevyjádřitelně slastná… Je nekonečným blahem i mukami – neustále, v jednu a tutéž chvíli! V hlubších stavech je ti zjeveno, že naštěstí ani na tomhle v podstatě nezáleží… Živá Existence si vybírá témata, kterými by se mohla zabývat a rozvíjet je v sobě… Na čem jí záleží? Na to se ona sama sebe skrze nás ptá! Každý jsme její nástroj – pták snovač, který uplétá vak svého hnízda visící z koruny stromu, nebo jakýkoliv jiný tvor. Můžeme stavět města, planety, celé galaxie – a stále jsme jen její nástroje.\nPetr bere do ruky bahno:\nVidíte? Tučný sochařský jíl… Organická hmota. Tento materiál, válen v dlaních mysli, dostává podobu. Ve skutečnosti je tento materiál Prázdno, Nicota. Bezděčné hnětení Prázdna – to je váš vesmír.\nNa dlani Petr se objevuje larva, něco jako masitá žížala:\nPodívejte se na tuto živou, zmítající se rouru. Hladové roury… Roury, které se naplňují. Jedna mizí v druhé. Jedna je drcena uvnitř druhé. Porodní a trávicí kanály, vzájemné vymačkávání se a pohlcování. Jsou to jen tytéž velké utkvělé myšlenky, obalené jílem Nicoty. Mysl si cosi myslí – a ono to ožívá. TO je celá „pravda o životě“! Neexistuje „život“ – je zde jen soustředěné velké myšlení prázdnoty. Je nutné zbavit se slov jako „příroda“, „tělo“, „zvíře“, „prostor“… Je nutné anihilovat nepochopení, které stále tolik zdůrazňuje rozdělení na mysl a nějakou „nemysl“ – kterou má být vesmír, organický život a cokoliv dalšího. Je zde JEN mysl a JEN myšlení. Naprosto nic jiného neexistuje. A „kdo“ myslí? Nikdo. Myslí Prázdno. Prázdno bez hranic, o němž je zbytečné říkat i to, že zde „vždycky bylo“, nebo že je „věčné“. Toto Prázdno, které je jedinou skutečnou existencí, se neopírá o jakékoliv nám známé pojmy. „Vznik“ nebo „zánik“ pro něj neznamená nic. Neopírá se ani o pojmy jako „zde“ nebo „teď“. Nelze ho omezit vůbec ničím… žádným konceptem! Žádnou myslitelnou představou! Toto Prázdno je doslova Nikým. A právě proto je každým, každým z vás. Je vším. Jistě, není nic „božštějšího“… ale toto Prázdno je něco jako Prvotní Dokonalost, takže je mu i každé „božství“ absolutně lhostejné… Je mu lhostejná každá naše „svatost“. Jen nedokonalost uctívá… cokoli, včetně sebe sama. Jen omezenost zná „božské“. Základ je tím, čím je. Není ani vzniklý, ani nikdy nevzniklý.\nKdyž se ponoříš do svého nejhlubšího zdroje, pochopíš to. Musí to být ale opravdu ten nejhlubší zdroj, nic druhotného. Nic, co je nějakou představou. Tedy ne vesmír, ne já, ne evoluce, ne bůh, ne proces, ne cíl. Pochopení je zde stále a nic jiného tu není. Ale je zde zároveň i iluze. I „zde“ je představa. Základní skutečnost je Božská Mysl čili Nicota bez představ, je naprosto „homogenní“, dá-li se to tak pojmenovat… Je to základní bytí samo. Je to „neexistence“, která je existencí. Opravdu zde není nic jiného, než právě toto, tato Prasíla, pohybující se Nicota. Nicota snící o tom, že se pohybuje – a PROTO se „pohybující“… A tento sněný pohyb jsou miliardy vesmírů, vaše myšlenky, vaše ruce, nehty, vaše narození, žití a vaše smrti. Toto je Pravda. Ale nezáleží na tom, zda na to přijdeš, nebo zda to zažiješ… a to proto, že „ty“ – je jen jakýsi přelud. Nikdy jsi nebyl reálný. Vůbec na nějakém „tobě“ nezáleží. Neexistujeme. Jsme jenom pohyby základního Prázdna. To je skutečnost. Proto je opravdu lhostejné, zda „toho dosáhneš“, zda zažiješ „osvícení“, nebo ne. Je to lhostejné, protože jsi nikdy nebyl. Poznání nelze zničit ani získat. Je zde stále přítomné. Lze o tom vědět, vědomě o tom vědět, nebo takzvaně nevědět, což je totéž, co vědět. Vědět – nevědět: obojí je iluzí, úzce spojenou s představou, že tu je „někdo“, nějaký významný „někdo“, který teď právě „ví“, nebo „neví“. Ale tento „někdo“ tu přitom doopravdy není… Veliké Prázdno je jediným svědkem sebe sama. A v okamžiku, kdy si právě TOHLE plně uvědomíš, ztratíš veškerý strach z – ČEHOKOLIV.\nZákladní Mysl neboli Prázdno si poskytuje totální a zcela nekonečnou svobodu. Ve všem myslitelném může excelovat. Může neomezeně konat. Může si stvořit jakékoliv planety a na nich civilizace, těla, tvory s individuálním vědomím, tvory spletené z žil, sestavené z menších tvorů – buněk… A může se s těmito tvory ztotožnit, proč ne? Ano, vesmíry expandují a kolabují, bytosti se rodí a umírají. To vše se odehrává v NÍ. To vše se odehrává uvnitř Veliké Mysli, uvnitř Nicoty.\nProstor a čas doopravdy neexistují. Mohu v této chvíli být kdekoliv – mohu sledovat jakoby z výšky evoluci všeho živého na vaší planetě. Vidím téct po Zemi organickou hmotu, je kluzká, kroutí se, může být časem i opancéřovaná… Vidím jak hmota vyšlá z moře hmatá po světle svými výrůstky… Vznikají specializace v postoji této organické hmoty k bytí – vzniká strategie jménem „rostliny“ a strategie jménem „živočichové“. Vznikající tvorové se chrání ztvrdlými sedlinami na svém povrchu i v sobě proti nárazům o skály a proti sedlinám modifikovaným v zuby. Jasně vidím, jak se nafukují lebky, jak to vstává na zadní… Strašlivé vichřice to v momentech katarze kosí a lámou. Jsou miliony planet, na nichž právě teď probíhá evoluce. Vidím planety vydrhnuté tvrdým zářením, vyhlazené do mrazivého lesku, VYHLAZENÉ – doslova. Nicota je autor bez soucitu, autor milující své dílo, ale milující ho beze strachu, připravený kdykoli rozdrtit libovolný počet světů na původní částice, které jsou jen zlomky něj samého. Všechny existující částice jsou složeninami základních částic a ty jsou nadrcená Nicota, nadrcený Bůh, chcete-li… Je zde spousta individuálních tvůrců, takzvaně mimozemských inteligencí schopných tvořit celé kosmy. Jistěže si můžeme zahrát na „bohy tvůrce“ – ale to vůbec nic neznamená. Naše Podstata je nevyjádřitelně hlubší, než každé „tvoření“. Vědomí sestává z řady hladin. Existuje hladina, na níž si namlouvá, že je bytostmi, že je „mnohými“. Je to klam, je to jen vtip. Doopravdy nás není mnoho ani málo. Jsme jedna jediná inteligence, která sama sebe „zkouší“. Vymýšlí si, že se jakoby stala mnohými, je to kosmická zábava. Ano, jsou zde ti, kteří „vytvořili“ vesmíry – a do nich vysílají fragmenty mysli k opracování. Je zde reinkarnace jako proces. Jenže – má to jednu trhlinu. Nikdo, naprosto nikdo tu není. Je to celé jen myšlenka. Můžete na ní lpět. A považovat se za „někoho v něčem“. „Bytost v čase“ je smyčka vědomí, smyčka Nicoty. Jste mysl, která si dává možnost volby. Jste mysl, která si umožňuje cokoliv. Myslím, že to je důvod k absolutní radosti. Užij si sebe sama, tvůrčí Nicoto! Nic jiného ani nemůžeš dělat.\nPetr udělá přestávku, zatímco šaman zatím střídavě „chřastí“, plive na účastníky obřadu a chechtá se.\nSoustřeďuji se nyní na tuto planetu. Jsem beztvará mysl a prozkoumávám váš svět. Mohu prozkoumávání vašeho světa věnovat například jeden lidský život – propojit se s mozkem embrya, žít na Zemi… Je to pouhý dotek, nic víc. Mohu se kdykoli odpoutat, nebo si vytvořit situace umožňující mé opětné odpoutání se… Nyní jsem tedy opět průzračná mysl neomezená lidským tělem. Všichni jste to samé. Co jsme doopravdy? Muži, ženy? Ne. Indiáni, běloši? Ne. Lidé? Ne. Řeknu vám, co teď z nadhledu vidím: Vidím organickou hmotu replikující se v prostoru a v čase. Měkká, vápníkem a chitinem trochu vyztužená hmota tam hluboko dole pode mnou – biliony buněk, miliardy z nich slepených mravenců, občanů, stébel a dalších dočasných organických útvarů. Nač to je? Ptám se. Nač asi… Na nic. A kromě toho na to, abys o tom uvažoval, průsvitný tichý rozume. „Světy a jejich obyvatelé“ jsou námětem k přemýšlení. K čemu jinému by také – pro Boha živého – měly být? Mysl nepotřebuje nic konkrétního – ani občana, ani ponravu, ani stéblo. Ale potřebuje přemýšlet. Mysl – Nicota o které mluvím, je skutečně vše, co reálně je. Není ničeho kromě této Mysli – Nicoty a jejích pohybů. Nic „mimo“ tuto Mysl není uskutečnitelné. Subkvarky, metagalaxie, vesmíry, vaše mozky, buňky – to je skutečně ona sama. „Vždy“ to tak bylo – a „navždy“ to tak bude – v tomto TEĎ. Ale i „teď“ v němž se vše odehrává, je jen okraj absolutna, tedy stavu vědomí který generuje totální celistvost, surovou Pravdu bez výmluv. Proto i každé „vždy“ nebo „navždy“ je vcelku bezvýznamná představa.\nZákladní Mysl – Nicota je víc, než okamžik a mnohem víc, než věčnost. Absolutno je víc, než pouhá přítomnost. Mysl netrvá jen v „teď“ – i „teď“ je hloupou iluzí, která pro Supermysl není nijak závazná. Božská Nicota JE. Co víc od ní chtít? Není nic, co by mohlo být „víc“ než ONA. Ostatně, už jen tím, že řeknete „Mysl je božská“ nebo „Mysl je nekonečná“ – je jako nacpat ji do bedny. Každé naše kategorické prohlášení o tom, čím je nebo není Podstata našeho bytí je jejím opičím zúžením. Dokonce i když ji označujeme jako „podstatu“, křivdíme jí… Nějaká ubohá „podstata“… „Podstata“ potřebuje „nepodstatu“, třeba povrch, nevědomé bytosti, světy… A v tom tkví celý „problém“ hry na sebezapomenutí… Ona je vším, i námi, i nevědomými světy, Božská Podstata je přímo pod vašima nohama, je vaším tělem, je rostlinami, listy, je červy, krysami i městem – rozemletá na atomy a podivuhodně poskládaná. Není zde nic než Božská Podstata – jen to ne vždy rozeznáváme.\nZemě, atomy, váš život, dějiny – vše, co se odehrává, se děje uvnitř nekonečně malého kousku Světla. Všechny světy jsou jen kousek Boha, který se zvláštně poškubává. Je zde jen vrcholně komická činnost Mysli – nutkavé pohyby Mysli. Cítím ty pohyby jako kroužení a kroucení se, jako pulsaci a chvění o určitých amplitudách. To jediné vytváří iluzi bytostí, oddělenosti a světů. Můžeme tomu říkat „činnost čaker“, nebo jakkoli jinak. Čakry, energetická centra, jsou základním kroužením Mysli a jejich aktivita vytváří multidimenzní divadlo. Mysl – Nicota začíná snít o tom, že krouží sama v sobě – a TEDY SE TO DĚJE. A vzniká základní rozdělení. Počínají se manifestovat odstředivé a dostředivé síly, v Celistvosti vznikají první víry. Klidná Nicota sama sebe excituje svým kroužením. V těchto vortexech se objevují světy, celé vesmíry. Je to virtuální tvorba, ale vypadá to jako skutečné. Všichni jsme excitovaná Prázdnota. Všichni jsme vroucí Základní Mysl.\nMysl se začíná točit a pohybem „omezí“ a „vymezí“ sebe sama – i když zároveň tak zrealizuje svoji možnost „konat“. Žijeme uvnitř obrovského vortexu, který nás zároveň obklopuje a zároveň je přítomen v nás jako naše čakry. Vesmír nás generuje a my generujeme vesmír. Jsme rotující Mysl, která tvoří virtuální prožitky. Jsme vědomí, které na sebe tvoří tělo a svět.\nJe zde Celistvost. Naprostá Celistvost… Nikdy zde nic jiného nebylo. Absolutno se „dělí“ – ano – ale výhradně jen ve svých představách! Nikdy k tomuto rozdělení na podstatu a nepodstatu doopravdy nedošlo! Žádné „bytosti“, žádné „světy“ nejsou tedy závazná realita ani fakt… Chceš-li věřit, že bytostnost potřebuješ, „je to tady“. Prostě to máš – spolu s takzvaným časem a prostorem. Nevěříš-li – jako mysl – že existuje nějaká „podstata“ a mimo ni „ne-podstata“, jsi mimo omezení. VŠE JE PODSTATA. Tuto větu pochopí na vaší planetě v tomto století i v příštích nemnozí. Ale ten, kdo ji doopravdy pochopí, rozváže iluzi sebe sama jako uzel. Soustřeď se do Zdroje „sebe“ – a spatříš SEBE. Světy, dokonce i tato vaše těla jsou jen nutkavé přemítání o tom, že „by zde něco takového mohlo být“. Existuje to jen jako jedna z nekonečně mnoha možností. Osvoboďme se opravdovým způsobem. Každá změna je změnou v uvažování mysli o sobě samé – ať je to prožitek nirvány nebo změna, kdy ryby začnou dýchat vzduch plícemi a vylezou na souš. Osvobodit se od „bytostí“, „světů“ a „sebe“ znamená o sobě začít hluboce přemýšlet. Myslet JINAK, myslet radikálně jiným způsobem. To je „to celé“. „Bytosti“ – to je stále jen Jediná Mysl, myslící si, že je „bytostmi“. Prvotní Mysl sebe sama svojí imaginací zmačkala do podob bytostí a světů. A teď se – skrze nás – v tuto chvíli – s tím „vyrovnává“. Ano, doslova se musí vyrovnat sama se sebou, musí to pochopit, musí SE pochopit. Musí „udělat si v sobě jasno“.\nTeprve až pochopíš, že tu vůbec nejde o nějakého „tebe“, budeš doopravdy „spasen“. Mluvím k tobě, průzračný rozume v nás všech. Lidé na vaší planetě jsou vzpřímená zvířata vyjící směrem ke stratosféře, k „nebesům“, v pošetilé naději že tak přilákají pozornost „boha“. Ale lidský bůh je stín zvířete na stěně. Je to pouhá projekce lidské mysli vrhaná na oblohu. Mysl, která sama sobě dovoluje myslet si, že je jen vzpřímenými zvířaty – třeba lidmi co uctívají své bohy – je bezbranná a paralyzovaná. Mysl, která chce bdít, musí rozeznat sebe sama jako základní zdroj čehokoliv, co jakýmkoliv způsobem existuje. Mysl, usilující o svobodu nebo blaho musí napřed usilovat o skutečné sebepochopení. Neexistuje jiná cesta ke svobodě – a to ke svobodě jakéhokoliv typu. Mysl která nechápe sebe sama je vždy svázaná a nemohoucí. Bůh je ve vás, ne na nebi. Nad vámi jsou komáři, letadla, trochu dál asteroidy a hvězdy a – další pitomci na jiných planetách. Bůh je VE VÁS, ne nad vámi. Ctěte tedy své vlastní nitro. Každý jste ve své podstatě silou, která svými vlastnostmi dokonce daleko překračuje veškeré zúžené lidské představy o bohu a o schopnostech boha. Nikdo z vás se nemusí omezovat do nějakého „člověka“, nebo do těla. Je to jen vaše volba. „Člověk“ je těsná, malá konstrukce. Můžete z klece člověka kdykoli vyjít na svobodu a nemusíte přitom ani odemknout zámek. Jste elastická substance, něco jako myslící světelná plazma, která snadno prostoupí skrze mříže.\nCelý tento svět je jen nevýrazná vedlejší myšlenka vaší Podstaty. Jste Mysl bez konce a bez počátku, daleko mocnější, než kterýkoliv lidský bůh. Každý z vás je neporovnatelně víc, než jakýkoliv bůh, kterého si kdy vymysleli na Zemi lidé. Každý z vás je OMNIPOTENTUM, OMNISCIENTUM a OMNIPRESENTUM. Jste všemocní, vševědoucí a všudypřítomní. Právě tak to je. Atributy boha jsou ve skutečnosti VAŠE atributy, jenom jste na to nějak zapomněli. Mysl by se neměla ochuzovat o to, čím skutečně je. Žádný pozemský bůh není myslitelný bez zvířete, které si ho vně sebe, jakoby „nad sebou“ vytváří. Vím, že to, co se skrývá ve vašich lidských obalech, v té dočasné biologické maškarádě, je něčím, co je naštěstí nekonečně-krát dokonalejší a ryzejší, než lidští bohové, zamořující tak dlouho pozemská nebesa. Nepodporuj představu své mysli, že je lidským zvířetem. Soustřeď se na svoji mocnou podstatu než na zvíře svého těla, na zvíře své dočasné osoby, které tvůj duch vodí na vodítku. Přestaň se modlit k vlastnímu stínu, k vnějšku – a začni věnovat pozornost BOHU.\n„Lidé“ jsou klece na čistou, božskou Mysl, upletené z programů – z reflexů a mentálních vzorců. Člověk je biorobot zaměstnaný souborem několika stereotypně se opakujících činností. Kálení, požírání jiné organické hmoty, snaha po dominanci ve skupinách biorobotů, touha po štěstí, strach před bolestí… Nač to všechno? Můžeme se ztotožnit s vědomím replikující se klece, „být klecí“ – a tím i trpět, trpět tím celý život. Můžeme se ztotožnit s ohnivou plazmou Vědomí, která je nesmrtelná a dokáže sama materializovat tělesné schránky, pokud na to má chuť… Člověk sestává z mnoha programů – z pudů. Tyto programy nejsou vůbec špatné. Nejsou to naši nepřátelé. Ale my si z nich děláme nepřátele tím, že jim zcela podléháme, neuvažujeme o nich, považujeme tyto pudy bezmyšlenkovitě automaticky za sebe samotné. Lidské tělo je nápaditá kosmická hračka. Může vás bavit užívat tato těla. Tělo není překážka, pokud ho umíme používat. Tělo je biorobot, připevněný k nám stovkami zářivých drah, které jsou jako pod vysokým napětím. To, co jste, je daleko silnější, než tělo. Když se koncentrujete na svoji Podstatu, dokážete řídit svá těla nesrovnatelně lépe. Tělo je vozidlo ducha. Nemůžete čekat, že zůstane celé, když za jízdy usnete a nevěnujete se nijak řízení. Tělo není a nikdy nebylo žádné břemeno. Tato hloupá lež je součástí falešného mýtu o „zlé sansáře“ a o nutnosti „ji opustit“. „Sansára“ je součást absolutna, je to modifikace božského světla, ne jeho protipól. Vaše božské vědomí se trénuje v této „sansáře“ a nalézá díky ní v sobě ještě více zázraků.\nPobřeží Pacifiku 2001 Chile\nVšichni jsme Život sám. Jsme Život, hrající sám se sebou zvláštní, fantastické hry. Život je Jediná Síla, jediné energetické pole. Život se dokáže úžasně strukturalizovat. Život se tváří, že je různými jsoucny, že je jednotlivými vesmíry, bytostmi. Když ale upřeně a neochvějně zaměřujeme pozornost na samo Jádro své Duše, musíme poznat, že Život je jen Jeden. Je zde základní pole vědomí – a to v sobě vytváří všechna jsoucna. Dokonce i sama „Duše“ je iluzí – je vskutku povedeným trikem Jediné Kouzelnice – Mysli. Jádro duše je Podstata. Ale udržet pozornost jen v tomto jádře vyžaduje neuvěřitelně silný záměr TO DĚLAT. Není-li v naší mysli tento záměr ještě dost silný, nemůžeme zákonitě prožívat Pravdu o své nejhlubší identitě trvale.\nČeká vás mentální převrat v chápání povahy světa. Předešlý svět se dnes ve vašem vědomí rozpadá. Můžete tomu říkat zánik paradigmatu, nebo „apokalypsa“. Ona to JE ta apokalypsa, na kterou jste tak dlouho a doslova netrpělivě čekali! Apokalypsa neznamená nic jiného, než prozření, odhalení. A to kupodivu i v samotném překladu tohoto slova! Je úžasné, kam až sahá to prastaré spiknutí Mysli proti ní samé, že?\nSilové místo Cumpanama 1 – Amazonská džungle 2000\n(V těchto promluvách se Petr napojuje na nadosobní složku bytostí, na tzv. Univerzální Inteligenci, Vědomí, které vše vytváří a které je podstatou všeho. Petr se během promluvy nachází ve stavu plného transu a neidentifikuje se s lidskou rolí, mluví k nám jeho BYTOSTNÉ JÁDRO – vyšší Já, nesmrtelná kosmická osobnost.)\nBýt re-transformován v TO, čím jsi byl na počátku – to je jediným skutečným cílem této takzvané evoluce vědomí.\nNaštěstí je zde stále přítomna inteligence, která si pamatuje úplně všechno. A tato inteligence ti někdy podá ruku. Na ní je navlečen kašpárek mimozemské civilizace nebo gurua nebo takzvaného šamana.\nNic není náhoda. Vše je řízeno Superintelektem, jímž ve své podstatě jsme. Teď nám šaman s mocnými magickými schopnostmi například nabídl skořápku s divně opalizující, vpravdě kosmickou tekutinou, že? Ale to je jen trik Supervědomí, nic víc. Šaman tu není, ani tato džungle. Jsou to jen soubory dat, sugesce, tendence Mysli, energeticko informační vortexy (víry) Mysli. Je tu jen Vědomí, rafinovaně budící a rafinovaně uspávající sebe sama – tak je tomu od věků a navždy.\nJsme si navzájem největšími nepřáteli. Nevidíme Světlo jen proto, že jeden druhého navzájem tak pevně svíráme, a proto zatlačujeme dolů, do své uměle vyrobené tmy. Navzájem si rafinovaně zastiňujeme UltraSlunce. Jen proto nám připadá, že žijeme kdesi v kosmickém sklepení… Ve skutečnosti je všude kolem nás a v nás, což je zcela totéž, neuvěřitelný Jas a Svoboda až hrozivá.\nLidská duše je kosmický orel s očima přelepenýma náplastí.\nJsme miliardy orlů, naházených do temné a těsné jámy, kterou jsme si vymysleli. Zde – v této neexistující jámě – se navzájem strašně zraňujeme, samozřejmě už jen svou navzájem nevhodně sdílenou přítomností…\nZbavte se představy, že jste „lidé“. Je to zrůdná představa.\nPozemskými prostředky nikdy nedosáhnete Štěstí nebo Spokojenosti. Můžete s jejich pomocí po velmi omezenou dobu hrát „úspěšnou“ nebo „spokojenou“ bytost, ale to nic nezmění na tom, že sami pro sebe nebudete ani šťastní, ani spokojení.\nČlověk je smrtelný, ale vy ne. Jste sakra duchové, tak jakápak smrt? Smrt je váš živel. Tam, kde člověk končí, se vy smějete a rozpínáte se vstříc Veliké Radosti.\nVy nejste limitováni smrtí, narozením, lidskou formou. Protože jste duchové a ne lidé, nemusíte se bát smrti ani narození. Jste mocnější než smrt, protože ta patří do světa iluzí, kdežto vy pocházíte ze světa Skutečnosti.\nVy všichni, myslíme celé lidstvo, se můžete třeba hned, nyní, masově rozhodnout neumírat.\nPokud se ve své mysli učiníte duchy, nikdo z vás už nikdy nezemře. Problém je v tom, že vy se bojíte být vědomě nesmrtelní. Vy chcete umírat. Miliardy z vás dosud touží po stáří a smrti. Bojíte se jakékoliv větší změny. Za cenu nezměrného a zhola zbytečného utrpení se snažíte udržet starý pořádek.\nVe vás je stále Propast Absolutní Všemožnosti a co je ve vás, je kolem vás. Bojíte se na to přijít. Proto doufáte, že nebudete probuzeni ze hry na lidi, která je jen vaším útěkem před realitou.\nSilové místo Cumpanama 2 – 2000\n(Petr funguje v těchto promluvách jako médium, přes které přicházejí sdělení bytostných jader vyspělých duší z oblasti planety Země nebo mimozemských entit.)\nAch, dokážete mnohem víc. Můžete si třeba na objednávku přidělávat další končetiny a pohybovat se jako vaši mytičtí mnohorucí bohové a bohyně. Můžete si nechat z těla a v těle vyrůst i zcela nové, smyšlené orgány. Pochopte – můžete si se svými těly prostě hrát, právě tak jako děti, které nabírají nevyčerpatelný stavební materiál z oceánu kvant do formiček svých mentálních představ. FORMY jsou jen na hraní.\nPrvotní záměr vlézt do skořápky těla a předat kontrolu nad sebou někomu jinému vznikl samozřejmě ještě před tím ve vašem vědomí. Toužili jste se na čas zbavit do jisté míry odpovědnosti za vlastní existenci. Kosmická existence je náročná, je-li svobodná. A čím je svobodnější, tím je náročnější.\nBytí je mnohem vznešenější záležitost, než jsou schopni si představit ti, kdo jsou fascinováni účelovostí, nebo iluzorním pojmem „nutnost“.\nNa Zemi JE chaos. Víte, jak vidíme vaši politiku? Děláte ze sebe zcela dobrovolně poslušné otroky, kteří musejí celý svůj život vydělávat jakési peníze, jak to nazýváte – a děláte je lidem, kteří si tyto peníze sami tisknou. Proč? Čeho se – pro Boha živého – stále tak bojíte? Celá vaše politika je jen ubohé divadelní představení pro masy, maskující tuto ZÁKLADNÍ skutečnost. Jste zneužíváni od prvního nadechnutí po poslední výdech.\nVy již cítíte svoji moc a své schopnosti. Jen se je ještě kupodivu bojíte použít. Úmyslně jste se naučili zaměřovat svoji pozornost nesprávným směrem, na nicotnosti vnějšku, jen abyste náhodou nenarazili na vlastní mocné nitro. Doopravdy jste během pár hodin schopni přeměnit svoji Zemi v ráj. Je ve vašich silách se okamžitě zbavit všech svých parazitů – ať už lidských, nebo jemnohmotných či mimozemských. Stačilo by nebát se použít svoji skutečnou vnitřní sílu. Ale právě TOHLE se dnes ještě bojíte učinit.\nJste to vy, kdo se doopravdy rozhodl stát se „obětí“. Proč bychom pro Boha kazili vaši hru? Ano, je to teď velice „drsné“ – ale to je třeba ragby také…\nExistují trilionkrát jemnější kosmické role, než je ta, kterou jste si rozhodli vyzkoušet vy… Existují trilionkrát „kultivovanější“ kosmické hry, než je ta vaše „na člověka“. Ale co se dá dělat? Šachisté také jen zřídkakdy běhají po hřišti za ragbyovými hráči proto, aby je „zachránili” před jejich utrpením tak, že jim do rukou násilím nastrkají šachové figurky a přimějí je k tomu, aby opustili své hřiště a sedli si s nimi k šachovnici…


Kamik Dívčí sandály - růžovo-šedé, EUR 30\nKamik Dívčí sandály - růžovo-šedé, EUR 30\nCena: 939 CK\nSkvělé outdoorové sandály v růžovo-šedém provedení zajistí vaší holčičce pohodlí na každém kroku. Svršek je vyroben z kvalitní syntetické kůže, prodyšné síťoviny a nylonu. Sandály mají tvarovanou stélku z materiálu EVA, flexibilní podrážku ze syntetického kaučuku, rychleschnoucí lemování a nastavitelné pásky se zapínáním na suchý zip. Zesílená pogumovaná špička chrání dětské prstíky proti okopu. Vnější materiál: syntetická kůže, síťovina, nylon Vnitřní materiál: textil Stélka: EVA Materiál podrážky: syntetický kaučuk Zapínání: na suchý zip\nKamik Dívčí sandály - růžovo-šedé, EUR 30 eshop >>\nBeppi Dětské sandály - zeleno-modré, EUR 24 e-shop >>\nPohodlné sandály v zeleno-modrém provedení jsou ideální volbou pro letní dovádění. Dobře také poslouží jako přezůvky nebo obutí na zahradu. Sandály mají pásek za patou a praktické otvory na nártu, které dobře odvětrávají dětské nožičky. Jsou vyrobeny z lehkého materi�.. Nejlepší info >>\nGeox Dívčí sandály B Kaytan - stříbrno-bílé, EUR 20 e-shop >>\nRoztomilé sandálky Kaytan zajistí vaší malé holčičce pohodlí při trénování prvních krůčků. Nožkám poskytnou ideální podporu chodidla i kotníku. Špička i pata obuvi je chráněná, podrážka flexibilní a prodyšná. Botky jsou vybaveny pohodnou koženou stélkou bez chromu. .. Nejlepší info >>\nDisney by Arnetta Dětské sandály Hledá se Nemo - světle modré, EUR 24/25 e-shop >>\nVeselé sandály v modrém provedení s motivem oblíbeného filmu Hledá se Nemo. Ideální obutí do horkých letních dnů, k vodě i jako pohodlné přezůvky na doma. Botky jsou vyrobeny z lehkého materiálu EVA. Díky otvorům na nártu jsou dobře prodyšné. Mají pásek za patou a praktick.. Nejlepší info >>\nCrocs Dětské sandály Electro - modré, EUR 22/23 e-shop >>\nNeuvěřitelně pohodlné a lehké Crocs Electro. Boty jsou vyrobené z materiálu Croslite, tj. extrudované pryskyřice: do materiálu se nedostávají mikroby ani jiné organizmy, díky čemuž jsou boty antibakteriální a nezapáchají. V přední části větrací otvory, umožňující lepš�.. Nejlepší info >>\nCrocs Dívčí svítící sandály Frozen Cerulean Blue Oyster, EUR 23/24 e-shop >>\nOslňte vaši malou slečnu nádhernými sandály Crocs s motivem Frozen. Zabudované LED diody se rozblikají na každém kroku. Botky jsou ultralehké, samozřejmostí je ortopedické tvarování a akupresurní body po celé ploše stélky, které masírují dětská chodidla. Variabilní pásek o.. Nejlepší info >>