Koncepce budování informačních systémů veřejné správy - PDF Stažení zdarma\nDownload "Koncepce budování informačních systémů veřejné správy"\n1 NÁVRH Koncepce budování informačních systémů veřejné správy Obsah: Strana 1. Úvod 2 2. Problémy, cíle, podmínky a prostředky pro realizaci Koncepce Problémy ISVS Cíle ISVS Podmínky a prostředky budování ISVS Stanovení obsahu ISVS Zásady přístupu k řešení Problematika základních registrů Geografické informační systémy v rámci ISVS Metasystém ISVS Zajištění funkčnosti ISVS Zásady řešení Legislativní zajištění ISVS Organizační zajištění ISVS Finanční zabezpečení Zajištění bezpečnosti ISVS Standardizace ISVS Zajištění komunikační infrastruktury veřejné správy Další informační a komunikační technologie Vytváření kontaktních míst veřejné správy Systém vzdělávání pracovníků veřejné správy Poskytování informací veřejnosti - veřejné informační služby (VIS) Východiska Právo občanů na veřejné informace Analýza, vyhodnocení, organizační zajištění VIS Formy poskytování informací veřejnosti Předpoklady realizace funkčních VIS Partnerství veřejného a soukromého sektoru Přehled používaných pojmů.. 40 Seznam zkratek\n2 1. Úvod Koncepce budování informačních systémů veřejné správy navazuje na obsah dvou vládních dokumentů, a to na dokument Koncepce reformy veřejné správy (v působnosti Ministerstva vnitra České republiky) a na dokument Státní informační politika (v působnosti Rady vlády České republiky pro státní informační politiku). Koncepce reformy veřejné správy byla vzata vládou na vědomí usnesením č. 258 ze dne V souladu s tímto usnesením byla předložena Parlamentu k projednání. Na základě doporučení Poslanecké sněmovny, které bylo obsaženo v jejím usnesení č.268, vláda znovu projednala základní směry reformy veřejné správy a přijala k nim usnesení č. 511 ze dne Dokument Státní informační politika byl vládou přijat usnesením č. 525 ze dne Koncepce reformy veřejné správy předpokládá zpracování několika dílčích koncepcí zaměřených na řešení růstu efektivnosti veřejné správy a veřejného sektoru. Za jeden z nejvýznamnějších dílčích úkolů považuje informatizaci veřejné správy. Informatizací veřejné správy je rozuměna modernizace a racionalizace veřejné správy pomocí moderních technologií a postupů, včetně podpory koncepční činnosti správy, řízení veřejných služeb a usnadnění rozhodovacích procesů ve veřejné správě. Dokument Státní informační politika považuje zefektivnění veřejné správy a její zpřístupnění veřejnosti prostřednictvím moderních informačních a komunikačních technologií a metod za jednu z rozhodujících součástí státní informační politiky. Světové i české zkušenosti prokazují, že při současných nárocích na účinnou demokratizaci veřejné správy a při stávajících a prudce se rozvíjejících informačních technologiích by bylo velmi nerozumné, aby informační systémy veřejné správy byly budovány bez těsné vazebnosti na hlavní směry rozvoje veřejné správy, které sledují růst její účinnosti. Koncepce budování informačních systémů veřejné správy (dále jen Koncepce ) je pojata tak, aby to byly právě informační systémy, koncipované v souladu se stavem a vývojem informačních a komunikačních technologií, které významným způsobem přispějí k odstranění současných nedostatků veřejné správy. Konkrétní úkoly na konci každé kapitoly zpracuje a předloží v uvedeném rámcovém termínu Radě vlády České republiky pro státní informační politiku Úřad pro státní informační systém nebo uvedený správní úřad. U většiny úkolů se apriori předpokládá spolupráce s ostatními zainteresovanými resorty na úrovni Odborné pracovní skupiny Rady vlády České republiky pro státní informační politiku nebo jí zřízených expertních skupin. 2\n3 2. Problémy, cíle, podmínky a prostředky pro realizaci Koncepce 2.1. Problémy ISVS Stávající nedobrý stav ISVS je důsledkem především nekoordinovaného a prudkého vzniku IS jednotlivých resortů v předchozím období. Jsou pro něj charakteristické následující problémy a systémové chyby : neexistence koncepčního řešení veřejné správy s ohledem na možnosti, které informační a komunikační technologie a zejména datové sítě typu Internet poskytují pro procesy, činnosti a transakce, na kterých je činnost veřejné správy postavena, realizace koncepčních, rozhodovacích a kontrolních procesů bez dostatečné báze relevantních aktuálních informací a bez využití moderních prostředků, zúžený pohled na informační systém jako na prostředek úschovy dat v jinak konzervovaném prostředí veřejné správy a související nekoordinované zavádění IS ve veřejné správě, nepřítomnost závazných pravidel pro spolupráci stávajících resortních IS a pravidel pro výměnu a sdílení dat, nedostatečná legislativní podpora využití nových technologií, nedostatečná analýza procesů ve veřejné správě a z toho plynoucí pracnost, nedokonalost a neprovázanost postupů při výkonu veřejné správy, nízká úroveň horizontální i vertikální komunikace a spolupráce uvnitř subjektů veřejné správy, mezi nimi navzájem a ve vztazích veřejné správy k okolí, nedostatečná informovanost veřejnosti o činnosti a hospodaření veřejné správy a z toho plynoucí nedostatečná úroveň veřejné kontroly, nesystematické vzdělávání pracovníků veřejné správy zaměřené na využití nových technologií a postupů Cíle ISVS Hlavními cíli optimalizace a budování ISVS je přispět pomocí racionálního a účinného využívání moderních nástrojů a metod ke: a) zvýšení efektivity a autority veřejné správy - využíváním prostředků informačních a komunikačních technologií a vytvořením nových postupů v oblasti procesů, činností a transakcí veřejné správy, které budou založeny na efektivnější komunikaci a spolupráci na horizontální i vertikální úrovni, stejně jako uvnitř veřejné správy, meziresortně i směrem k dalším subjektům b) posílení důvěry občanů ve veřejnou správu - především samotným zvýšením efektivnosti a zkvalitněním činnosti veřejné správy, stejně jako koncepčním řešením procesů, o které se veřejná správa na bázi ISVS opírá, zajištěním věrohodnosti a aktuálnosti spravovaných informací/údajů a bezpečnosti systémů, dále pak veřejnými informačními službami zajištěním přístupu k informacím o činnosti veřejné správy, umožněním veřejné kontroly, zajištěním možnosti nepřetržité elektronické komunikace veřejné správy s veřejností aj. 3\n4 c) zvýšení transparentnosti a rozvoje ekonomického prostředí - zpřístupněním veřejných údajů o podnikatelských subjektech a o subjektech veřejné správy, jejich aktivitách a majetkových vazbách (včetně propojení s obdobnými systémy v zemích Evropské unie) umožnit veřejnou kontrolou a zajistit lepší podmínky pro zefektivnění boje s různými formami kriminality; vytvářením informačního zázemí podpořit rozvoj podnikání (informační služby pro podporu malého a středního podnikání, koordinace informačních zdrojů o/v regionech, zveřejňování informací souvisejících s evropskou integrací, tvorba a zveřejňování strategických plánů resortů i regionů ) Podmínky a prostředky budování ISVS Základními podmínkami pro funkčnost a další řízený rozvoj ISVS jsou přitom: úpravy, případně i vytvoření příslušné legislativy, včetně standardů a norem z právních předpisů vycházejících, zajištění spolehlivosti a bezpečnosti ISVS a ochrany neveřejných dat (přitom je nezbytné zdůraznit, že změny vyvolané budováním ISVS si vyžádají zásadní přepracování celé řady dalších zákonů), zkvalitnění obsahu ISVS, výměna informací mezi základními registry i dalšími IS prostřednictvím bezpečného a sdíleného rozhraní ISVS, vymezení služeb ISVS, které budou prostřednictvím tohoto rozhraní v rámci síťových služeb ISVS realizovány, vytvoření korektního tržního prostředí (volné veřejné soutěže, nemonopolní prostředí, zajištění systému atestací a zkvalitnění veřejné kontroly), znalost stavu a vývoje v zahraničí, obzvláště v zemích EU, včetně participace na mezinárodních projektech. Hlavními prostředky a aktivitami pro optimalizaci a budování ISVS jsou: a) analýza stávajícího stavu vycházející z již provedených studií a projektů, hlavní zaměření na funkčnost procesů, stanovení jasných odpovědností za jednotlivé části ISVS, b) podrobné rozpracování již rámcově navrženého cílového stavu ISVS včetně definování budoucí bezpečnostní struktury, pojmenování všech nejvýraznějších nedostatků stávajícího stavu, které musí být v procesu optimalizace odstraněny, c) systematický, koordinovaný přístup k tvorbě právních norem (novelizaci stávající i přípravě nové legislativy), využití ICT k řízené a efektivní přípravě vládních dokumentů, použití analytických možností informačních technologií, do přípravy legislativy zakomponovat poznatky z pilotních projektů, d) vytvoření podmínek pro průběžnou realizaci pilotních projektů včetně vytvoření metodických návodů a smluvních podmínek pro přípravu pilotních projektů pro ověřování stávajících i nově navržených postupů (které nutně předbíhají rámec stávající legislativy) pro účely porovnání jejich účinnosti a výhodnosti, e) vytvoření systému vzdělávání pracovníků veřejné správy s důrazem na využití moderních informačních a komunikačních technologií v činnosti veřejné správy a při komunikaci s veřejností, informační technologie jsou předmětem i nástrojem výuky, 4\n5 f) vytvoření referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní pro efektivní fungování ISVS, v cílovém stavu spolu všechny potřebné agendy bezpečně komunikují a je možná realizace kvalitních služeb veřejné správy i prostřednictvím dálkového přístupu, g) vytvoření podmínek pro funkční chod veřejných informačních služeb, např. prostřednictvím informačních středisek a kiosků, Internetu, metodické zajištění aktualizací zveřejňovaných informací, kontaktních míst veřejné správy. Principem pro budování ISVS v následujícím období by měla být: a) realizace zásadní změny zaměření ISVS z pouhé podpory evidenčních činností na přímou podporu procesů veřejné správy. Při této změně důsledně vycházet z analýzy administrativně právního fungování veřejné správy jako služby veřejnosti, neoddělovat data a funkce relevantní pro procesně právní vztahy a tyto vztahy plně respektovat, b) otevřenost a flexibilita vůči budoucím změnám územního členění i modelu veřejné správy, které vyplynou z probíhající reformy veřejné správy, c) projektové meziresortní řešení úkolů. Specifické požadavky na ISVS. Při vytváření ISVS je třeba zohlednit některé specifické požadavky související s charakterem veřejné správy. Jedná se o potřebu zajistit po poměrně dlouhé období kontinuitu procesů a zachování dokumentů (v čitelné podobě). Státní správa musí zajišťovat výkon správních činností po celém území státu v obdobném rozsahu a kvalitě. V evropském prostředí jsou aplikace ISVS hodnoceny na základě principů jako spolehlivost, dosažitelnost (geografická i demografická), možnost volby, efektivnost, racionalizace, informační otevřenost a ochrana před zneužitím. Vztah a návaznost Koncepce na aktivity Evropského společenství Návrh Koncepce není v rozporu s Evropskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Českou republikou na straně druhé publikované pod číslem 7/1995 Sb. Jiné mezinárodní smlouvy se na danou oblast nevztahují. Právní akta Evropského společenství problematiku informačních systémů veřejné správy jako celku neupravují. Některé dílčí oblasti jsou však upraveny směrnicemi, jež návrh Koncepce plně respektuje např: - dodržování technických norem a kontrola tohoto dodržování při zadávání podmínek pro veřejnou zakázku je vyžadováno Rozhodnutím Rady Evropského společenství o normalizaci v oblasti informačních technologií a telekomunikací č. 87/95/EC, - směrnice 97/66/EC se týká zpracování dat a ochrany soukromí v telekomunikacích, - směrnice 95/46/EC se zabývá ochranou jednotlivců ve vztahu ke zpracování osobních údajů a o volném pohybu těchto dat (mimo ni platí Konvence č.108 Rady Evropy na ochranu osob při automatickém zpracování osobních údajů z ). 5\n6 Problematika shromažďování a zveřejňování informací o ekonomických subjektech není na úrovni EC řešena, je upravena právními akty členských států. 3. Stanovení obsahu ISVS 3.1. Zásady přístupu k řešení Informační systémy veřejné správy představují souhrn technických, programových, legislativních a organizačních opatření, v nichž zejména intenzívní využívání výpočetní a komunikační techniky slouží k podpoře výkonu veřejné správy a k její obousměrné komunikaci s veřejností. Veřejnou správu je třeba chápat jako komplexní, v mnoha směrech provázaný systém. Jednotlivé informační systémy představují zdroje služeb (funkcí nad daty), které by měly být prostřednictvím společné komunikační infrastruktury veřejné správy a referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní poskytovány v souladu s platnou legislativou. V rámci referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní je přitom síťová služba z funkčního hlediska základní a referenční operace specifikovaná nad informacemi uloženými v jednom nebo více informačních systémech. Slouží jako základní operace zejména pro poskytování informací na základě vyžádání, poskytování informací na základě změny dat a pro pravidelné a systematické předávání dat mezi informačními systémy, kde tato operace specifikuje poskytované činnosti jako funkci sítí propojené soustavy informačních systémů, nikoli nutně konkrétních jednotlivých systémů v ní. Ve stávajícím evidenčním pojetí ISVS jsou pouze evidována data charakterizující jednotlivé entity, přičemž pořizování a aktualizace těchto dat probíhá izolovaně pouze v rámci jednotlivých správních agend a se značným časovým zpožděním od výchozích správních činností. Tuto situaci nevyřeší pouhé převedení registru či správní evidence z jednoho resortu na druhý nebo zavedení jinak organizačně vymezených základních registrů. Je nutno postupně analyzovat jednotlivé procesní normy veřejné správy, vybírat opakující se dílčí postupy a pro tyto stavebnicové postupy navrhnout (do značné míry zobecněné) automatizované služby, které je finančně i organizačně výhodné provádět společně. Jednalo by se například o podporu stanovení místní a věcné příslušnosti, identifikace subjektů, zjištění správní skutečnosti a podobně. rozpracovanou dle jednotlivých procesně právních norem. Znamená to neuvažovat o pouhém sdílení některých dat, ale o sdílení některých společných služeb nad těmito daty. Souběžně musí být připravovány změny procesně právních norem, které jsou spjaty s manuální formou práce s daty a jejich postupným nahrazování elektronickou formou, neboť nová forma přispěje k jejich zjednodušení, racionalizaci a vyloučení pro nepotřebnost či redundanci. Pravděpodobně se bude jednat o dílčí změny ve velkém množství předpisů (řádově několik stovek předpisů a několik tisíců norem). Jako jedno z nejdůležitějších a nejaktuálnějších opatření se jeví vyřešení problematiky základních registrů. 6\n7 3.2. Problematika základních registrů Účel a zásady řešení základních registrů V navrhovaném "Zákonu o informačních systémech veřejné správy, o působnosti Úřadu pro státní informační systém a o zřízení Rady vlády České republiky pro státní informační politiku" jsou ISVS pojímané jako souhrn jednotlivých informačních systémů vedených orgány státní správy, územní samosprávy a jinými orgány veřejné moci (dále jen orgány státu ) pro výkon veřejné správy. Součástí informačních systémů veřejné správy nejsou informační systémy, které neslouží pro výkon veřejné správy. Jednotlivé informační systémy přitom obecně představují zdroje dat, které by měly být prostřednictvím společné komunikační infrastruktury veřejné správy a referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní informačních systémů dostupné podle stanovených kompetencí jednotlivým orgánům státu. Za základní registry jsou nyní považovány: registr obyvatel, registr ekonomických subjektů, registr nemovitostí a registr územní identifikace. Zaváděním jednotlivých základních registrů, jejich údržbou, provozem, rozvojem a vytvářením vazeb na ostatní registry budou pověřeni správci, kteří mají největší předpoklady pro zajištění správnosti a aktuálnosti údajů. Z tohoto principu bude vycházet návrh kompetencí. Pro každý z registrů je nutné stanovit jediný zodpovědný orgán státu jako správce (ten sám pak rozhodne, zda bude současně zpracovatelem nebo zda zpracováním pověří jiný subjekt), a který také rozhodne o konkrétním způsobu provádění aktualizačních změn. Dále je nutné stanovit i kompetence dalších orgánů k souvisejícím činnostem, zajistit koordinační roli ÚSIS, vypracování řízeného projektu a zejména definovat institut a začlenění kontaktních míst veřejné správy. Základní registry budou přitom vytvářeny jako centrální s celoúzemní sítí pracovišť (kontaktních míst veřejné správy), která budou oprávněna provádět aktualizaci. Informace budou v systému základních registrů vedeny pouze na jednom místě (s výjimkou základních identifikačních údajů fyzických a právnických osob). Registry budou vedeny automatizovaně a informace v nich obsažené musí mít právní závaznost. Registry budou vzájemně provázány a budou si navzájem poskytovat informace. Datový obsah základních registrů bude referenčním zdrojem dat pro ostatní registry. Systém základních registrů tak přispěje i k integraci obsahu ISVS. Hlavním účelem základních registrů je soustředit datovou základnu veřejné správy, nahradit mnoho dosavadních neúplných, nepřesných a dublujících se registrů jediným úplným, věrohodným a aktuálním datovým zdrojem. Postup prací při vytváření a provozování základních registrů musí probíhat v souladu s připravovanou reformou veřejné správy. Zkvalitnění a lepší zpřístupnění dat zmenší nároky a zlepší styk veřejné správy s občany a ekonomickými subjekty a tím přispěje ke zvýšení efektivnosti a zkvalitnění činnosti veřejné správy a umožní i její lepší kontrolu. V maximální možné míře je třeba využít dostupné existující datové zdroje. Zajišťovat konzistenci dat, jejich integraci a integraci funkcí, zejména mezi oblastmi dosud spravovanými různými resorty. Specifikace základních registrů, vazeb a datových rozhraní se postupně stanou součástí soustavy standardů ISVS. Řešení musí vycházet z relevantních pozitivních i negativních našich i zahraničních zkušeností a je třeba jej navrhnout tak, aby vyhovělo potřebám praxe a současně aby nebylo překážkou začleňování ČR do evropských struktur. Rovněž je třeba zajistit nezbytné vazby na informační systém civilního nouzového plánování (databáze krizového řízení). 7\n8 V uvažovaném zákoně o základních registrech stanovit povinnost, aby ISVS, používající dat vedených v základních registrech, byly povinně na tyto základní registry komunikačně napojeny. Konzistence a referenční integrita základních registrů potom postupně přesáhne i do všech návazných ISVS. Jakýkoliv záznam o obyvateli, ekonomickém subjektu, nemovitosti a adrese v ISVS musí obsahovat identifikátor odpovídajícího záznamu v základních registrech. V té souvislosti zvážit i náhradu stávajícího rodného čísla občana jiným identifikátorem (např. číslem sociálního pojištění). Současný stav základních registrů V současné době nelze jednotlivé registry orgánů státu považovat za funkční kooperující celek. Činnost orgánů státu je spíše zabezpečována jednotlivými dílčími systémy. Komunikace mezi těmito systémy je na různé úrovni, celkově ji však nelze považovat za uspokojivou. Řada údajů je od občanů i právnických osob vyžadována opakovaně a s následnou komunikací mezi systémy (ať už písemnou či elektronickou) jsou problémy. Ve vedení základních registrů existují duplicity a stejná data do nich vstupují vždy z několika zdrojů. Nedochází ke kontrole správnosti vkládaných údajů, takže je například možné v registru ekonomických subjektů nalézt řadu podnikatelů s neexistujícími adresami, občany pracující v neexistujících ekonomických subjektech a podobně. Základní registry nejsou ve svém celku jako zdroje jedinečných údajů o fyzických a právnických osobách, nemovitostech a území státu deklarovány, nejednoznačně a omezeně jsou zákonem stanoveny možnosti orgánů státu na sdílení potřebných údajů z hlediska fungování státu, není stanovena povinnost správců registrů vést aktuální a správné údaje (s výjimkou údajů osobních a údajů stávajícího katastru nemovitostí) a tyto údaje poskytovat dalším orgánům státu. V současné době je tato úprava roztříštěna do mnoha právních předpisů, které se vztahují pouze k vedení vždy jediného registru, ale přitom by v rámci výkonu veřejné správy měla existovat pravidla společná. Právě nedostatečná legislativní podpora možnosti předávání a výměny informací mezi jednotlivými ISVS bude znamenat i největší obtížnost dosažení cílového stavu výměny informací v rámci ISVS. Při koncepčním řešení základních registrů je třeba rovněž zohlednit skutečnost, že v současné době katastr (registr) nemovitostí je v podstatě legislativně zajištěn, má zákonem stanoveného správce, resp. provozovatele, funguje stávající informační systém katastru nemovitostí a další skutečnosti. Cílový stav základních registrů Obsah ISVS je integrován využíváním základních registrů, z hlediska současného stavu poznání - obyvatel, - ekonomických subjektů, - nemovitostí, - územní identifikace, které jsou datově konzistentní, automatizovaně vedené, mají právní závaznost a jsou celoúzemně dostupné prostřednictvím společné komunikační infrastruktury veřejné správy. Základní registry umožňují rekonstruovat stav k libovolnému (existujícímu) datu v minulosti. 8\n9 Základní registry prostřednictvím referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní - si poskytují navzájem informace a obdobně jsou na ně povinně napojeny informační systémy veřejné správy, obsahující, resp. využívající, data totožná s obsahem základních registrů. Styk občanů a ekonomických subjektů s orgány veřejné správy probíhá prostřednictvím kontaktních míst, tj. pracovišť, spravujících více agend (nejen základních registrů, pro které slouží i jako vstupy dat) jednotlivých orgánů veřejné správy, kde lze na jednom místě vyřídit v záležitosti (viz. 4.9). Správnost všech zaváděných údajů je ověřována v příslušných registrech. Pravidla vedení základních registrů, pravidla poskytování údajů mezi registry (včetně kategorizace údajů zejména s ohledem na osobní údaje a údaje podléhající režimu mlčenlivosti) a povinnosti zúčastněných subjektů jsou legislativně zajištěny zákonem o základních registrech. Tato pravidla výměny a sdílení dat mezi orgány státu stanovená pro základní registry budou v odpovídající míře stejná i pro ostatní datové zdroje. 9\n10 Na následujícím obrázku je znázorněna obecná struktura ISVS a vazby na okolí. Pozn: RUI - registr územní identifikace RN - registr nemovitostí RES - registr ekonomických subjektů RO - registr obyvatel Referenční sdílené a bezpečné rozhraní - množina právních, technických, organizačních a jiných opatření, která umožní výměnu stanovených informací mezi jednotlivými informačními systémy orgánů státu, základními registry a dalšími subjekty (včetně veřejnosti) 10\n11 Schéma a vazby mezi základními registry Mezi základními registry existuje řada vazeb, například: obyvatel bydlí na adrese, ekonomický subjekt / pracoviště sídlí na adrese, nemovitost se nalézá na adrese, obyvatel je ekonomicky aktivní v ekonomickém subjektu / ekonomický subjekt zaměstnává obyvatele, obyvatel je vlastníkem nemovitosti / nemovitost je vlastněna obyvateli, ekonomický subjekt je vlastníkem nemovitosti / nemovitost je vlastněna ekonomickými subjekty, obyvatel je členem domácnosti (manžel/manželka, druh/družka, rodiče/dítě, ), ekonomický subjekt má pracoviště na adrese ekonomický subjekt je vlastníkem ekonomického subjektu obyvatel je vlastníkem nebo ve funkci v ekonomickém subjektu / funkci v ekonomickém subjektu zastává obyvatel Následující schéma přehledně znázorňuje některé důležité vztahy základních registrů: Obyvatel je členem Je ekonomicky aktivní zaměstnává Ekonomický subjekt má Domácnost Pracoviště bydlí Sídlí sídlí Územní identifikace je vlastníkem nalézá se Je vlastníkem je vlastněna Nemovitost Je vlastněna Předpoklady dosažení cílového stavu základních registrů Realizace výše uvedených záměrů předpokládá tyto kroky: Zpracovat studii realizovatelnosti záměru Legislativní zajištění vedení základních registrů zákonem - definování jejich správců, stanovení práv a kompetencí na všech úrovních, popis obsahu, způsobu využívání a závaznosti. Definování standardů, postupů, struktur, komunikačních rozhraní a ostatních provozních náležitostí podzákonnými předpisy. Zajištění legislativních úprav stávajících souvisejících právních předpisů a provedení 11\n12 takových systémových úprav, aby byla umožněna optimální funkce těchto registrů (např. v případě registru ekonomických subjektů na úseku podnikání), přitom však zohlednit stávající vyhovující legislativní úpravy. Definování datového obsahu, vstupů a výstupů registrů z pohledu odstranění duplicit, vymezení klíčových atributů (využití metainformačního systému ISVS) Optimalizaci správy číselníků tak, aby v max. míře byly vedeny správcem shodným se správcem daného registru Stanovení organizačních opatření a definování postupů k zajištění sběru a aktualizace dat Stanovení personálních opatření Stanovení způsobu sdílení a poskytování dat v závislosti na úrovních koncových uživatelů - požadavky veřejnosti - potřeby orgánů státu - vlastní potřeby správce Standardizace komunikačních rozhraní jednotlivých registrů Ochrana a bezpečnost přenášených dat, pravidla řízeného přístupu Zajištění společné komunikační infrastruktury Vytvoření kontaktních míst veřejné správy - vymezení působnosti - definování pravomocí - vybavení Financování provozu základních registrů ISVS jako společné datové základny ISVS. Návrh obsahu zákona o základních registrech V právním řádu dosud není jeden právní předpis, kterým by byla upravena jednotná pravidla pro vedení registrů (informačních systémů, rejstříků, evidencí, seznamů atd.) a poskytování údajů mezi nimi v rámci orgánů státu. Pouze pro vedení registrů obsahujících osobní údaje existuje z hlediska ochrany těchto údajů zákon č. 256/1992 Sb., o ochraně osobních údajů v informačních systémech; návrh nového předpisu plně nahrazujícího tento zákon je již vypracován. Jak vyplývá z předchozích odstavců, nutnost přijetí tohoto zákona pro efektivní fungování základních registrů je nesporná a prioritní. Zákon o základních registrech bude např. obsahovat: - popis účelu - stanovení okruhu působnosti a závaznosti - definice a výklad použitých pojmů - popis jednotlivých základních registrů - ustavení správců a jejich legitimity k vedení daného registru - odpovědnost za správnost a aktuálnost údajů - definování mechanismů (pravidel) pro vkládání, aktualizaci a výměnu informací - práva a povinnosti všech zúčastněných subjektů - povinnost vazby ostatních ISVS pracujících s údaji ze základních registrů - ochrana dat, zajištění bezpečnosti - komunikační rozhraní - zveřejňování údajů - kontrola a sankce - stanovení účinnosti a způsobu úprav stávajících registrů a ostatních ISVS - zmocňovací ustanovení - přechodná ustanovení. 12\n13 3.3. Geografické informační systémy v rámci ISVS Prudký rozvoj informačních technologií geografických informačních systémů (IT GIS) přinesl v devadesátých letech i nebývalé možnosti práce s daty a informacemi, které jsou vztaženy k prostoru a území s tzv. geodaty a geoinformacemi. Spolu s rozvojem možností taková data získávat a pořizovat (nové možnosti digitalizace, automatizovaných postupů geodetických měření a kartografických zpracování, fotogrammetrie, dálkového průzkumu Země apod.) nastal rychlý rozvoj informačních systémů, které s těmito daty pracují a umožňují jejich využívání tzv. geoinformačních systémů. Geoinformace a geoinformační systémy jsou dnes široce využívány ve všech oblastech včetně oblasti veřejné správy. V rámci obecné informatizace mají vzhledem ke svému významu a četnosti využívání mimořádně významné postavení. Za příklad mohou např. sloužit oblasti ochrany životního prostředí, regionálního a územního rozvoje nebo rozvoje podnikání. Rozvoj je podmíněn zejména vytvořením podmínek pro volný přístup ke geodatům a geoinformacím, zajištěním informovanosti o zdrojích dat, standardizací apod. V této oblasti mají nejen v ČR významné postavení orgány veřejné správy jako tradiční zdroje velkého počtu geodat (prostorově vztažené údaje včetně statistických údajů, mapové podklady apod.). Konkrétní akce, které by měly realizovat orgány veřejné správy nebo které by měly být realizovány ve vzájemné spolupráci se soukromým sektorem a profesními organizacemi představují zejména: - podpora rozvoje informačních systémů v rámci ISVS využívajících IT GIS, - zajištění volného a efektivního přístupu ke zdrojům geodat veřejné správy, - urychlení tvorby potřebných digitálních map, zejména Digitální katastrální mapy, jako podkladů pro tvorbu informačních systémů veřejné správy a efektivní využívání IT GIS a pro tvorbu map velkého a středního měřítka, - zajištění vazeb na základní registry, které mají bezprostřední význam pro oblast geoinformací - příprava a uplatňování jednotných standardů ISVS v oblasti geoinformací a geoinformačních systémů zejména v oblasti terminologie, výměnných (přenosových) formátů, mapových podkladů pro výkon státní správy apod., - podpora převodu a aplikace evropských a světových norem a standardů v předmětné oblasti do soustavy českých technických norem, - řešení specifických podmínek práce s geodaty v rámci autorského zákona, - podpora a pořádání odborných akcí v ČR k rozšíření znalostí a zkušeností mezi širokou uživatelskou obec se zvláštním zaměřením k oblasti veřejné správy, 3.4. Metasystém ISVS Cílem je vytvořit komplexní systém popisu procesů, vazeb a metainformačního systému datového obsahu ISVS. Úřad pro státní informační systém ve spolupráci s ostatními orgány veřejné správy bude vytvářet, provozovat a zajišťovat aktualizaci tohoto komplexního systému z hlediska obsahového, technologického a organizačního. Systém bude sloužit jednak pro poskytování informací o ISVS, jednak jako nástroj pro provádění analýz (např. stanovení datového obsahu základních registrů podle předchozích odstavců) a zajišťování aktuálních podkladů pro tvorbu koncepcí a projektů v rámci ISVS, včetně optimalizace vlastní struktury a činností veřejné správy. Celkově systém svým obsahem o aktuálních informačních procesech a informačních tocích ve státní správě, jejich prezentací a poskytováním informací 13\n14 zejména pro řešení meziresortních projektů podpoří i integraci ISVS. Systém popisu procesů, vazeb a metainformační systém datového obsahu bude obsahovat informace - o organizačních jednotkách (ústředních orgánech státní správy, gestorech a provozovatelích ISVS) - o informačních procesech (informačních činnostech) - o informačních vazbách (informačních tocích) - o informačních zdrojích (struktuře a obsahu dat). Konkrétní úkoly ÚSIS ve spolupráci s MV, MPSV, MMR, ČÚZK, ČSÚ, MF,MPO, MSp Na základě podrobné informační analýzy jednoznačně definovat obsah uvedených základních registrů (jako celek, i ve vertikálním a horizontálním členění) (T: 03/2000), stanovit a legislativně zajistit vždy jediného odpovědného správce registru, stanovit jejich odpovědnost a pravomoci, podmínky sdílení dat a pravidla pro jejich využívání (vše v rámci zákona o základních registrech), datová rozhraní (standardy) pro propojování s resortními, popř. dalšími, informačními systémy (T: 06/2000). Zpracovat věcný záměr zákona o základních registrech (T: 06/2000) a následně jeho paragrafové znění (10/2000). Vytvořit metainformační systém o ISVS a zajistit jeho efektivní využívání (T: 12/2000, postupné naplňování datového obsahu). 4. Zajištění funkčnosti ISVS 4.1. Zásady řešení ISVS pojímané jako souhrn jednotlivých informačních systémů vedených orgány státu budou vytvářeny s vědomím zásady, že identifikační údaje fyzických a právnických osob již jednou těmito osobami poskytnuté, by neměl jiný orgán po fyzických a právnických osobách opět vyžadovat, ale pouze si od nich nechat odsouhlasit platnost těchto údajů. Na nutnost opravy nepřesných údajů zjištěných na jiném úřadě, než který je oprávněn ke sběru dat, upozorní úřad, který změny zjistil, zpracovatele (případně správce). Má-li tento úřad k dispozici autorizovaný doklad o změně, požádá sám o provedení změny, s výjimkou aktivit, kdy je nutná fyzická přítomnost občana nebo existují další legislativní omezení. Úřad pro státní informační systém stanoví technické a organizační podmínky pro realizaci služeb potřebných pro spolupráci jednotlivých ISVS a bude je zveřejňovat ve Věstníku ÚSIS. Možnost vybudování jediného, jednolitého a jednotného informačního systému (státního), který by byl založen na společné databázi, jednotné technologii a nástrojích a spravován z jednoho centra byla definitivně zamítnuta. Pro zajištění integrace stávajících registrů a informačních systémů a pokračování jejich rozvoje se navrhuje vytvoření referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní informačních systémů veřejné správy pro poskytování služeb ISVS a pro předávání informací mezi jednotlivými registry a informačními systémy. Způsob budování musí být plně flexibilní a otevřený, aby umožňoval postupné zapojování jednotlivých složek do tohoto rozhraní v souladu s platnou a případně postupně upravovanou legislativou. Takové propojení bude sloužit jak pro vzájemnou výměnu dat mezi dosud zcela nezávislými, vzájemně nesourodými a bezprostředně nepropojitelnými agendami, tak v rámci jedné agendy a v případě potřeby i s externími 14\n15 subjekty mimo veřejnou správu. Předávání informací je zamýšleno horizontálně i vertikálně v rámci územních orgánů. Referenční sdílené a bezpečné rozhraní by zahrnovalo široce koncipovaný komplex nástrojů zahrnující i dále specifikované společné oblasti komunikační, bezpečnostní a datovou. Vhodným logickým uspořádáním musí být zajištěno, že případná změna ve fyzické implementaci (např. v komunikační infrastruktuře) neovlivní referenční sdílené a bezpečné rozhraní jako celek ani funkci jednotlivých registrů a informačních systémů. Zajištění předávání a poskytování dat. Výměna dat prostřednictvím referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní bude probíhat ve třech principiálně odlišných režimech vyžádání a poskytování informace. Poskytnutí informace na základě vyžádání (synchronní výměna dat: dotaz odpověď), poskytnutí informace na základě změny dat (synchronní výměna dat bezprostředně vyvolaná událostí u zdroje, data jsou poskytována všem registrovaným subjektům) a pravidelná výměna dat (asynchronní princip: dávky denní, týdenní, nebo dle určeného rozvrhu). Na základě analýz provedených v souladu s požadavky na komunikační infrastrukturu, bezpečnost a obsah dat bude nutné navrhnout (ve formě studií a následných projektů) jednak funkce, které bude referenční sdílené a bezpečné rozhraní plnit, dále rozsah a obsah vyměňovaných dat, pravidla pro export a import datových struktur a konečně minimální požadavky na jednotlivé informační systémy, resp. registry, které bude řešení zahrnovat. Referenční sdílené a bezpečné rozhraní bude rovněž prostředkem k zvyšování integrace jednotlivých informačních systémů, optimalizace vazeb mezi nimi. Umožní zajistit jednoduchý a rychlý přístup k informacím, přičemž zpracování a aktualizace dat bude probíhat na příslušných úrovních v potřebném čase a sběr dat v místech jejich vzniku, možnost vyvolání všech potřebných dat, jednoznačnost, správnost a aktuálnost dat, bezpečnost a ochranu dat. Referenční sdílené a bezpečné rozhraní bude naplňováno podle potřeb stávajících informačních systémů a jejich vazeb. Současně je nezbytné je postupně využívat při tvorbě integrovaného řešení ISVS, kde by tvořilo jednak vnitřní vazby uvnitř jádra ISVS představovaného základními datovými registry, jednak vazby mezi jádrem a ostatními složkami ISVS a v neposlední řadě i vazby vně celého ISVS. Stavebnicové modulární řešení může dovolit postupné budování referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní a postupné nasazování na těch úsecích ISVS, které na to budou připraveny. Bude přitom nezbytné dodržet základní principy bezpečnosti a funkčnosti. Řešení musí být v souladu se standardy ISVS; je velmi pravděpodobné, že se ukáže potřeba tvorby nových standardů, příp. novely (upřesnění a doplnění) standardů stávajících. Je nepochybné, že celý proces tvorby a naplňování referenčního sdíleného a bezpečného rozhraní shodně s celým ISVS je neuzavřený a trvale podléhající evoluci souběžně s požadavky plynoucími z neustálého rozvoje informačních a komunikačních technologií, vývoje legislativy, potřeb společnosti a z dalších možných vlivů. 15\n16 4.2. Legislativní zajištění ISVS Základním předpokladem pro naplnění koncepce budování ISVS je vytvoření právních podmínek. Potřeba úpravy konkrétních zákonů byla specifikována v jednotlivých částech Státní informační politiky a této koncepce budování ISVS. Právní řád České republiky vyžaduje revizi i z hlediska možností legálního využívání nových informačních technologií. Je nutné zajistit, aby nově zpracovávané právní normy i novely stávajících norem obsahovaly řešení slučitelná s běžným používáním nových informačních technologií místo tradičních forem. Pro vytvoření těchto právních podmínek musí v podstatě proběhnout analýza celého právního řádu České republiky. Stěžejním je vypracování zákona o informačních systémech veřejné správy. K tomu se váže legislativní zajištění vedení základních registrů a vybraných ISVS formou zastřešujícího zákona o základních registrech. Dalším je přijetí zákona o ochraně osobních údajů a o působnosti Úřadu pro dohled nad ochranou osobních údajů, který nahradí stávající zákon č. 256/1992 Sb., o ochraně osobních údajů v informačních systémech. V dalším je možné uvést nutnost vytvoření zákona o elektronickém podpisu a dalších legislativních úprav podporujících rozvoj a spolehlivost elektronického obchodu, vypracování nového telekomunikačního zákona, odstranění barier v současném právním řádu, které brání efektivní výměně dat mezi orgány státu a se zahraničím, zakotvení bezpečnosti informačních systémů a ochrany dat, certifikace a autentizace, novelizace autorského zákona, vytváření nové knihovnické legislativy, novelizace daňové soustavy, změna spisové služby ve veřejné správě a další. Je třeba vytvořit legislativní podmínky, které umožní využívání informačních technologií ke snižování všech forem ekonomické kriminality, včetně daňových a celních úniků a neplacení odvodů sociálního a zdravotního pojištění. Zároveň zjednodušit, zprůhlednit a zefektivnit systémy sociálních podpor, zdravotního pojištění a systému státních dotací přidělovaných různými subjekty veřejné správy. Konkrétní úkoly Úřadu pro státní informační systém: Sledovat přípravu nových zákonů z hlediska souladu se Státní informační politikou, resp. i Koncepcí budování ISVS (T: průběžně). Spolupracovat na nových návrzích zákonů uvedených v jednotlivých kapitolách této koncepce (T: průběžně) Organizační zajištění ISVS Práva a povinnosti orgánů působících v oblasti informačních systémů veřejné správy musí být specifikovány zákonem o informačních systémech veřejné správy. Vláda ČR zřídí zákonem jako svůj odborný a poradní orgán pro oblast státní informační politiky, včetně informačních systémů veřejné správy (dále jen předmětná oblast ) Radu vlády České republiky pro státní informační politiku (dále jen Rada ). Předsedu Rady jmenuje a odvolává vláda na návrh předsedy vlády. Předsedou Rady je člen vlády. Další členy jmenuje a odvolává vláda na návrh předsedy Rady. Způsob jednání Rady a další náležitosti upravuje Statut a Jednací řád Rady, který předkládá předseda Rady vládě ke schválení. S odkazem na připravovaný návrh zákona o informačních systémech veřejné správy a o působnosti Úřadu pro státní informační systém a o zřízení Rady vlády České republiky pro státní informační politiku: 16\n17 Rada vlády České republiky pro státní informační politiku zejména vyjadřuje se k návrhům právních předpisů týkajících se předmětné oblasti, které jsou předkládány vládě; vypracovává návrh rozdělení účelových finančních prostředků státního rozpočtu určených na financování předmětné oblasti a předává jej v rámci rozpočtového procesu Ministerstvu financí; posuzuje návrh rozpočtu Úřadu, materiály týkající se předmětné oblasti předkládané orgány státu před jejich projednáním ve vládě a schvaluje a předkládá vládě strategické dokumenty v oblasti informačních systémů veřejné správy zpracované Úřadem; posuzuje účelnost využití finančních prostředků státního rozpočtu v předmětné oblasti; schvaluje technická a organizační pravidla sdílení informací mezi jednotlivými informačními systémy veřejné správy; podmínky sdílení informací zveřejňuje ve Věstníku Úřadu; v součinnosti s Ministerstvem zahraničních věcí koncepčně koordinuje nadresortní mezinárodní spolupráci v oblasti provádění státní informační politiky, zejména v oblasti harmonizace aktivit s Evropskou unií, Organizací pro ekonomickou spolupráci a rozvoj, Organizací spojených národů a dalšími mezinárodními organizacemi; předkládá vládě ke dni 31. května zprávu o činnosti za uplynulý kalendářní rok. Na základě poznatků a zkušeností vyplývajících a ověřených v minulé praktické činnosti Rada pracuje na principu třístupňového systému: - Rada vlády ČR pro státní informační politiku v čele s předsedou byla ustanovena z členů na úrovni náměstků ministrů, resp. místopředsedů vybraných ústředních orgánů a s předsedou Úřadu pro státní informační systém jako sekretářem. Tím by měla být zajištěna kompatibilita státní informační politiky s koncepcí a realizací reformy veřejné správy včetně odborné úrovně projednávání daných problematik z hlediska širších aspektů celkových koncepčních záměrů ústředních orgánů státní správy, - Odborná pracovní skupina Rady vlády byla ustanovena z odborných pracovníků z oblasti informačních technologií (většinou ředitelů útvarů informatiky) vybraných ústředních orgánů a je vedena sekretářem Rady vlády s tím, že jejími členy mohou být i zástupci dalších zainteresovaných orgánů (např. Národní bezpečnostní úřad, Česká národní banka, Svaz měst a obcí), - Odbornou pracovní skupinou zřizované dočasné nebo trvalé expertní skupiny budou pak složené z předních odborníků veřejné správy, akademické i podnikatelské sféry a dalších. Uvedený princip by měl zaručit, že vládě předkládaná odborná stanoviska k těmto problematikám budou kvalitativně na vyšší úrovni, než kdyby prošla pouze obligatorním připomínkovým řízením. Rovněž zařazení expertní úrovně do systému umožní společné posouzení materiálů odborníky ze státní správy a z akademické obce i podnikatelské praxe. Administrativně a organizačně zabezpečuje činnost Rady Úřad pro státní informační systém, který plní funkci sekretariátu Rady. Celospolečenská diskuse o otázkách SIP, včetně ISVS, bude dále završena v připravovaném Českém fóru pro informační společnost. Úřad pro státní informační systém zejména předkládá Radě návrh svého rozpočtu a v termínu k 1. dubnu zprávu o činnosti za uplynulý kalendářní rok; koordinuje vytváření a rozvoj informačních systémů veřejné správy; zpracovává nebo koordinuje zpracování strategických dokumentů v oblasti informačních systémů veřejné správy, předkládá tyto dokumenty ke schválení Radě a koordinuje realizaci 17\n18 těchto dokumentů; zpracovává ve spolupráci s příslušnými orgány dokumenty na úseku bezpečnostní politiky státu v oblasti informačních systémů veřejné správy; navrhuje a spravuje ve spolupráci s orgány státu referenční rozhraní informačních systémů orgánů státu; vydává a vyhlašuje po projednání s orgány státu standardy a zveřejňuje je ve Věstníku Úřadu; stanovuje systém atestací a pravidla pro pověřování atestačních středisek k výkonu atestací v rámci informačních systémů veřejné správy; pověřuje atestační střediska k výkonu atestací a tato pověření zveřejňuje ve Věstníku Úřadu; vyhlašuje ve spolupráci s orgány státu v zájmu získávání obchodních výhod veřejné soutěže na výběr obecně využitelných produktů a služeb v oblasti informačních systémů veřejné správy v případě předpokládaného využití těchto služeb větším počtem těchto orgánů nebo pokud to tyto orgány požadují 1) ; vytváří ve spolupráci s orgány státu systém obsahující informace o informačních systémech veřejné správy; tento systém je veřejně přístupný, a to i způsobem umožňujícím dálkový přístup; vydává Věstník a současně dokumenty publikované ve Věstníku zveřejňuje způsobem umožňujícím dálkový přístup; zajišťuje pro orgány státu zprostředkování informační služby z komerčně dostupných informačních zdrojů tak, aby bylo dosaženo efektivního využití sdílených prostředků orgánů státu v oblasti jejich informačních potřeb; zřizuje a zabezpečuje provoz veřejně dostupných informačních systémů poskytujících informace obecného charakteru a podporuje dostupnost těchto informací veřejnosti v rámci informačních systémů veřejné správy; spolupracuje se zahraničními partnery v rozsahu své působnosti a v souladu se zásadami státní informační politiky a koncepčními pokyny Rady vykonává koordinační činnosti v oblasti provádění státní informační politiky; administrativně zajišťuje činnost Rady. Orgány státu v rozsahu své působnosti zajišťují soulad svých koncepčních záměrů v oblasti informačních systémů veřejné správy se zásadami strategických dokumentů v oblasti státní informační politiky; provádějí výběr technických a programových prostředků a služeb pro zabezpečení provozu svých informačních systémů veřejné správy; předávají Úřadu podklady pro Evidenci. Při vytváření, provozu a rozvoji svých informačních systémů v rámci informačních systémů veřejné správy jsou orgány státu povinny: dodržovat standardy; zahrnovat požadavky vyplývající z dodržování standardů a výsledků atestací vztahujících se k informačním systémům v působnosti tohoto zákona do požadavků výběrového řízení podle zvláštního zákona 1) ; zveřejňovat číselníky datových prvků, pokud jsou správci těchto číselníků a není zákonem stanoveno jinak, a to i způsobem umožňujícím dálkový přístup; zajišťovat ochranu a bezpečnost informací v rámci provozovaných informačních systémů; udržovat informace vedené v jimi provozovaném informačním systému ve správném stavu a stanoví-li tak zvláštní zákon, poskytovat je jinému orgánu státu nebo jinému subjektu, a to i způsobem umožňujícím dálkový přístup; zveřejňovat bez zbytečného odkladu informace o datových prvcích v jimi provozovaných informačních systémech, pokud zvláštní zákon nestanoví jinak 2) a to i způsobem umožňujícím dálkový přístup. V souladu s probíhající reformou veřejné správy specifikovat působnosti, práva a 1) Zákon č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek, ve znění pozdějších předpisů. 2) Např. zákon č. 148/1998 Sb., o ochraně utajovaných skutečností, zákon č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 89/1995 Sb., o státní statistické službě, zákon č. 256/1992 Sb., o ochraně osobních údajů v informačních systémech, č.106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím nebo v obecnější rovině i obchodní zákoník č. 513/1991 Sb. 18\n19 povinnosti příslušných vznikajících orgánů v oblasti organizačního zajištění vytváření ISVS. Ministerstvo vnitra zejména koordinuje aktivity související s budováním ISVS v rámci probíhající reformy veřejné správy, které je gestorem. Řídí činnost útvarů informatiky okresních úřadů. Ochranu osobních údajů a zřízení nezávislého orgánu pro ochranu osobních údajů řeší zákon o ochraně osobních údajů, který nahradí dosavadní zákon č. 256/1992 Sb., a doplní kompetence dohlížecího orgánu. Postavení odborných útvarů informatiky lze označit za jeden ze současných podstatných problémů; jejich začlenění (na centrální i nižší úrovni) je velmi různorodé a jeho důsledkem jsou těžkosti se vzájemnou komunikací, koordinovaným postupem atd. Často je pozice těchto útvarů a jejich zaměstnanců uvnitř jednotlivých organizací i resortů značně podceněna ve srovnání s možnými přínosy informatizace. Podle průzkumů, provedených v roce 1998, se vedoucí pracovníci útvarů informatiky ve veřejné správě nepodílejí na vrcholovém řízení. Změna zařazení útvarů informatiky v rámci orgánů veřejné správy musí být součástí reorganizačních opatření v rámci reformy veřejné správy. Jedním z účinných způsobů zajišťování rozvoje ISVS, zejména pro ověřování možností realizace navrhovaných řešení, jsou pilotní projekty. Je třeba zpracovat přehled současného stavu pilotních projektů v oblasti informatiky ve veřejné správě, navrhnout jejich další rozvoj, organizaci, způsob financování (např. Phare, Světová banka), vypracování metodik pro přípravu zadání, řízení a kontroly projektů, pro jejich vyhodnocování a využívání výsledků, zajištění evidence projektů a dalších opatření pro jejich efektivnější využívání. Za nutnou podmínku při vyhlašování pilotních projektů je považován předchozí souhlas zhotovitele se zveřejněním jím dosažených výsledků. Každý pilotní projekt musí být minimálně po jeho dokončení, ale u rozsáhlejších projektů i v jeho průběhu, podrobován nezávislé odborné oponentuře. Konkrétní úkoly Úřadu pro státní informační systém: Vypracovat zákon o ISVS (T: 09/1999). Zajistit efektivní využívání a financování pilotních projektů (T: průběžně počínaje 2000). Konkrétní úkoly Ministerstva vnitra: Navrhnout změnu postavení útvarů informatiky jako součást reorganizačních opatření reformy veřejné správy (T: 06/2000). Navrhnout metodiky a postupy pro řízení příslušných útvarů informatiky (přechodné řešení T: 06/2000, cílové řešení T: podle průběhu reformy VS minimálně 3 měsíce před datem skutečného zahájení fungování nových úřadů) Finanční zabezpečení Financování informačních systémů veřejné správy se provádí prostřednictvím rozpočtových kapitol ústředních orgánů státní správy České republiky v souladu s 19\n20 rozpočtovými pravidly 3. Finanční prostředky poskytnuté v souladu s rozpočtovými pravidly jsou účelovými prostředky. Pro potřeby Rady povede Úřad pro státní informační systém evidenci finančních požadavků na vytváření a rozvoj informačních systémů financovaných ze státního rozpočtu (dále jen Evidence ). Evidence bude veřejně přístupná, a to i způsobem umožňujícím dálkový přístup. V souladu s v současné době platnými Pravidly pro financování informačních systémů veřejné správy musí být zajištěno efektivní a průhledné vynakládání finančních prostředků na informační systémy veřejné správy. Pravidla financování stanoví metodický postup podání žádosti, její náležitosti, způsob vyřizování, přidělování a kontrolu vynakládání finančních prostředků určených na nadresortní a meziresortní potřeby rozvoje informatiky státu dislokovaných v kapitole Všeobecná pokladní správa státního rozpočtu. Dále stanoví okruh zúčastněných subjektů, role těchto subjektů, jejich práva a povinnosti. Pravidla schválená Radou vlády ČR pro státní informační politiku jsou závazná pro členy Rady a další orgány státu, které žádají o zařazení jimi navrhovaných záměrů do plánu práce Rady na další kalendářní rok (plánované záměry) nebo o zajištění finančních prostředků mimořádně v průběhu kalendářního roku (aktuální záměry). Hlavní zásady pro postup uplatňování záměrů a kontrolu - předkládané záměry (předané prostřednictvím Sekretariátu Rady) projednává Rada, - ÚSIS podle potřeby předkládá Radě stručné zhodnocení záměrů z hlediska strategických a koncepčních záměrů Státní informační politiky a koncepce budování ISVS, - Rada sdělí své stanovisko předkladateli (pro posouzení si může vyžádat vysvětlení a další podklady) a záměry se svým vyjádřením postupuje MF, - MF sdělí Radě své stanovisko (pokud není dosaženo shody, může být záměr znovu předložen Radě k projednání), souhlasný záměr promítne MF do Registru investic MF či rozhodne o uvolnění mimořádných finančních prostředků z rezervy VPS, - po schválení státního rozpočtu Rada posoudí výši disponibilních finančních prostředků na informatiku ve VPS a stanoví priority řešení záměrů, schválené záměry Rada zveřejní, - Rada kontroluje naplňování záměrů, k tomuto účelu si může vyžádat od předkladatelů informace a podklady, - ÚSIS připravuje podklady pro kontrolní činnost Rady, - MF kontroluje hospodaření s finančními prostředky v rozsahu svých kompetencí daných zákonem, se závěry své kontrolní činnosti seznamuje Radu, - po ukončení záměru se předkládá Radě zpráva o realizaci záměru, včetně vyúčtování, - Rada předkládá vládě jedenkrát ročně souhrnnou informaci o realizaci záměrů. státu. Rovněž je třeba stanovit finanční pravidla pro vzájemné poskytování dat mezi orgány Konkrétní úkoly Úřadu pro státní informační systém: Postupovat podle schválených Pravidel pro financování informačních systémů veřejné správy do doby přijetí zákona o ISVS, poté zpracovat nová Pravidla financování jako součást rozpočtových pravidel, respektující návrh rozdělení finančních prostředků Radou a jejich zařazení do rozpočtových kapitol jednotlivých orgánů státu (T: 06/2000). Zajistit veřejně přístupnou evidenci finančních požadavků na vytváření, rozvoj a provoz informačních systémů financovaných ze státního rozpočtu (T: 12/2000). 3 Zákon č. 576/1990 Sb., o pravidlech hospodaření s rozpočtovými prostředky České republiky a obcí v České republice, ve znění pozdějších předpisů. 20


LiStOVáNí - Český ráj » Knihovna Třinec\nNacházíte se zde: Domů » Události » LiStOVáNí – Český ráj\nV pondělí 9. září 2019 od 20.00 ve velkém sále knihovny nás čeká další LiStOVáNí. Spolu s herci z projektu LiStOVáNí zalistujeme knihou Jaroslava Rudiše Český ráj. Nenechte si ujít scénické čtení z knihy o partě chlapů ve staré sauně za městem.\nNAVÍC: Zalistovat knihou nám přijedou naši oblíbení Pavel Oubram, Tomáš Drápela a Alan Novotný (alt. Lukáš Hejlík).\nParta chlapů se pravidelně schází ve staré sauně za městem. Potí svoje těla i duše. Nemají jména, jen staré indiánské přezdívky. Tady je nikdo neruší, tady se cítí svobodní a mohou být těmi, kým doopravdy jsou. Jejich sebestředný svět rámují tragikomické vzpomínky na minulost i nejistota z vlastní budoucnosti. Radost a smutek mezi kapkami vody. Novela o současných mužích, jejichž touhy a sny se soustředí na tajemný svět za vysokou zdí, který možná obývají ženy… (zdroj: listovani.cz)


Děti strávily noc v knihovnách - Plzeňský deník\nDěti strávily noc v knihovnách\nPlzeň – Spacáky rozložené mezi regály s knihami, hry na motivy knihy Zahrada od Jiřího Trnky a stanové městečko na noční čtení. Tak vypadala páteční Noc s Andersenem v obvodní knihovně Doubravka.\nNoc s Andersenem v doubravecké knihovně | Foto: Deník/Hana Pražáková\n„Půjdete spát, nebo si ještě budete číst?“ ptá se knihovnice Lenka Kotroušová. Je půl jedenácté a děti už za sebou mají razítkování triček, slalom na tříkolce kolem svazků novin a výrobu vlastního leporela s tématem knihy Zahrada. „Číst!“ zní jednohlasná odpověď třinácti dětí ve věku od šesti do třinácti let. Pokud by bylo na nich, spát by nejraději nešly vůbec. Čtveřice milých knihovnic, které pro děti netradiční nocování připravily, souhlasí. Podmínkou jsou ale vyčištěné zuby a rozložené spacáky připravené k přenocování. Největší zájem je o místa mezi regály s knihami, pohodlný gauč, který se v dětském oddělení nachází, nikoho neláká.\nZájem je za to o noční čtení ve stanovém městečku, které dočasně vyrostlo v čítárně časopisů. Nejvíc narváno je ve stanu, kde předčítá jedna z knihovnic. „Já chci ty horory na dobrou noc. Tohle není strašidelný,“ ozývá se ze stanu krátce poté, co knihovnice začne číst z knížky Kostík Billy. Té nezbývá nic jiného než sáhnout po „atraktivnějším“ titulu.\nJe po půl dvanácté večer. Některé děti už sice ulehly do spacáků, ale kdy nakonec všechny usnou, nelze předvídat. „Loni to bylo dobré, děti překvapivě zalehly už v jedenáct, ale byly i ročníky, kdy usnuly až ve tři,“ vzpomíná jedna z organizátorek Eva Zikmundová. Pro místní knihovnice však Noc s Andersenem víceméně znamená noční. I ony si však tuto akci evidentně užívají. Svědčí o tom i fakt, že se letos v doubravecké knihovně nocovalo už po deváté.\nNaopak Ústřední knihovna pro děti a mládež se k celostátní akci letos připojila poprvé. Mezi knihami se zde však nenocovalo. „Protože máme v sobotu otevřeno, tak by to ani nebylo dost dobře možné,“vysvětluje knihovnice Petra Pekárková, která přesto se svými kolegyněmi pro děti připravila zajímavý program. Na návštěvu totiž přišel sám pan Andersen zahalený v dlouhém černém plášti a širokém klobouku. Do známého pohádkáře se přehozením pláště převtělily i samotné děti, které předčítaly jednu ze známých Andersenových pohádek.\nV obou knihovnách byla akce především odměnou pro pilné čtenáře, kteří pobočku pravidelně navštěvují.


Drew Gentner - Právě dnes\nPasivní kouření známe. Jenže škodí i kouření z třetí ruky\n12.March » Xman.cz\nMůžete být v nekuřáckých prostorech, kde si už roky nikdo nezapálil, například v kině. Vaše plíce přesto mohou dostat tolik zplodin, kolik by jim při filmu uštědřilo až deset pasivně vykouřených cigaret. Kuřáci je totiž přinesou na šatech, kůži, vla…\nPokud se někdo domníval, že zákazů a opatření namířených proti kouření už bylo dost, zřejmě se zmýlil. S nadsázkou řečeno totiž možná přijde doba, kdy bude kuřákům zapovězen vstup do veřejných prostor i bez cigarety. Podle vědců totiž z nekouřícího …\nPasivní kouření známe. Jenže škodí i kouření z třetí z ruky\n7.March » Xman.cz\nTato informační stránka o Drew Gentner zobrazuje poslední internetové články, ve kterých se výraz "Drew Gentner" vyskytuje. Výsledný seznam není redigován.


Teleskopie X: Astronom amatér a jeho zrak – Jihlavská astronomická společnost, z. s.\nPro astronomy amatéry, kteří se věnují pozorování oblohy, jsou hlavní dalekohledy. O jejich kvalitách a o přednostech jednotlivých systémů astronomických teleskopů se vedou dlouhé, vášnivé debaty. Většinou se při tom zapomíná na skutečnost, že ani nejlepší dalekohled nám nebude nic platný, když nebudeme mít zdravé oči a dostatečné zkušenosti, jak při vizuálních pozorováních správě postupovat.\nLidské oko mělo v astronomii velký význam hlavně do roku 1610, kdy Galileo Galilei poprvé použil k astronomickému pozorování dalekohled. Do té doby byly oči jediným optickým nástrojem hvězdářů. I dnes obdivujeme poznatky, ke kterým se na základě svých pozorování dopracovali. Význam oka se však v této vědecké oblasti nesnížil ani dnes. I když velké astronomické přístroje pracují často s citlivými elektronickými snímači světla, které jsou mnohokrát citlivější než naše oko, nebo používají fotografické záznamy obrazu při pozorování, při jejichž přípravě a řízení se bez očí neobejdou, a tak i konečné vyhodnocení je závislé na zrakových orgánech. Aby mohl astronom amatér dobře využít svůj přístroj a použít účelně svoje oči i k zajímavým pozorováním bez dalekohledu, musí být dobře informován o funkci a fyziologických schopnostech svého zraku. Na důležité skutečnosti z této oblasti chceme upozornit v následujících řádcích.\nAnatomie lidského oka a jeho funkce\nLidské oko má přibližně tvar koule o průměru 24 mm s nápadně vyklenutou přední částí. Stěna oční koule se skládá ze tří vrstev. Vnější obalová vrstva je poměrně pevná a představuje jakousi kostru oka. Je bílé barvy a nazýváme ji proto bělima. V oblasti vyklenutého předního pólu oka je oční obal průhledný a vytváří rohovku. Její průměr je asi 12 mm, síla 0,5 mm. Rohovka je složená z pěti nestejně hrubých vrstev, povrchová vrstva je ideálně hladká a stále vlhká, proto odráží každý světelný zdroj. Je velmi citlivá na poranění, které může způsobit její zákal.\nObr. 10.1: Řez okem ve vodorovné rovině: 1 – zradový nerv, 2 – sklivec, 3 – vnitřní přímý sval, 4 – bílek, 5 – zadní komora, 6 – duhovka, 7 – čočka, 8 – zornice, 9 – rohovka, 10 – přední komora, 11 – řasnaté těleso, 12 – boční přímý sval, 13 – sítnice, 14 – cévnatka, 15 – žlutá skvrna.\nPod bělimou se nachází další vrstva – cévnatka. Přiléhá z větší části na bělimu a obsahuje rozvětvené cévy zabezpečující výživu celého oka. Směrem dopředu za rohovkou se cévnatka klínovitě rozšiřuje a vytváří útvar nazývaný řasnaté těleso. Jeho největší část vyplňuje sval, na kterém závisí zaostřování zraku při pozorování různě vzdálených předmětů (akomodace zraku). Z povrchových výběžků tělesa vystupuje mnoho vláken, které se spojují v síť závěsného aparátu čočky.\nObr. 10.2: Řez okem a jeho okolím ve svislé rovině: 1 – zrakový nerv, 2 – dolní přímý sval, 3 – dolní šikmý sval, 4 – spojivka, 5 – spojivkový vak, 6 – kruhový sval řas, 7 – doní řasa, 8 – plotnička dolní řasy, 9 – plotnička horní řasy, 10 – zdvihač horní řasy, 12 – horní řasa, 13 – horní přímý sval.\nSměrem dopředu v prostoru za rohovkou přechází řasnaté těleso v duhovku, která je tedy další přeměněnou částí cévnatky. Je to jakási clona uprostřed s otvorem proměnlivého průměru. Pigmentové barevné tkanivo duhovky má paprskovité uspořádání a je v oku velmi nápadné. Největší množství barviva obsahují duhovky černě a hnědě zbarvené, menší množství pigmentu mají duhovky sivé a modré. Barva duhovky určuje i barvu očí. Duhovka bez pigmentu září červenou barvou. Otvor v duhovce, nazývaný zornice, je neustále černý, dokud z vnitřku oka nevystupují žádné světelné paprsky. Zornice zdravého oka je neustále v pohybu, zužuje se a rozšiřuje, což má rozhodující význam při adaptaci oka na různě silné osvětlení a také při akomodaci zraku na různé vzdálenosti.\nTěsně za duhovkou najdeme čočku, která vzniká na začátku embryonálního vývoje z pokožkového tkaniva. Je tvořena z více průhledných vrstev obklopujících jádro čočky. Mladá plastická čočka snadno mění zakřivení působením svalů řasnatého tělesa. Tím se mění ohnisková vzdálenost čočky, a tak se zaostřuje obraz různě vzdálených předmětů na zobrazující vrstvě oka – na sítnici. U starších lidí se pružnost čočky postupně ztrácí a tím se snižuje akomodační schopnost oka, oko se stává nejčastěji dalekozrakým.\nProstor mezi rohovkou a čočkou vytváří přední oční komoru; zadní komora zabírá prostor mezi duhovkou a systémem vláken, na kterých je zavěšena čočka. Obě komory jsou vyplněny tzv. komorovou vodou, která vzniká z řasnatého tělesa, proudí nejprve do prostoru za duhovkou a potom přetéká zornicí do přední komory. Tím se zabezpečuje výživa oka a také stálý tlak uvnitř oka, který podmiňuje napětí oční koule a udržuje zároveň tvar oka.\nCelý prostor za čočkou je vyplněn sklivcem, rosolovitou hmotou, která obsahuje 99% vody. Sklivec je sice dokonale průhledný, ale přitom má svou určitou strukturu. Tvoří ji systém jemných vláken, které se síťovitě proplétají. Když se ve sklivci objeví drobné nehomogenní místo, vidíme ho při pohledu na rovnoměrně osvětlenou plochu jako sivý, nebo tmavý bod, případně jako zpřehýbané vlákno, které se pohybuje při změně polohy oka. Tyto tzv. “létající mušky” nás v podstatě při koukání neruší a nepředstavují žádný chorobný jev.\nObr. 10.3: Průřez sítnicí: 1 – pigmentová vrstva, 2 – oblast pravého neuronu se smyslovými buňkami (T – tyčinky, Č – čípky), 3 – oblast druhého neuronu (sítnicový ganglion), 4 – oblast třetího neuronu (zrakový ganglion), 5 – neurity vedoucí do mozku.\nZ hlediska zrakové funkce je nejdůležitější částí oka sítnice, která vytváří nejvnitřnější vrstvu oční koule. Vlastní smyslové buňku (receptory) přijímající světelné podráždění se nacházejí v nejhlubší vrstvě sítnice, v tkanivu, obsahující pigment. Zrakové receptory jsou dvojího druhu – čípky a tyčinky. Čípků je v sítnici méně (4 – 7 milionů) a jsou nejvíce soustředěné v oblasti zadního pólu oka. Na ploše tzv. žluté skvrny a obzvlášť v její ústřední jamce jsou jen čípkové buňky. Čípky zprostředkovávají získávání barevných vjemů, pracují však jen při dostatečně intenzivním osvětlení. V periferních oblastech sítnice čípků ubývá a je více tyčinek, v obvodových částech čípky téměř chybí. Tyčinek je oku 110 – 130 milionů, pracují hlavně při nízké intenzitě osvětlení (za soumraku, v noci). Zprostředkovávají nám však jen jednobarevný obraz v různých odstínech sivé barvy. Významnou úlohu při vidění za tmy mají i některé látky, hlavně zrakový purpur (rodopsin), který se obnovuje při dotyku tyčinkových buněk s pigmentovým epitelem sítnice.\nNa světle se purpur rozkládá, za tmy se intenzivně tvoří. Bez jeho přítomnosti je vidění za tmy velmi omezené. Předpokladem tvorby purpuru je dostatek vitamínu A v organismu.\nNervové vzruchy z tyčinek a čípků se přenášejí do další vrstvy nervových buněk (oblast 2. neuronu), které je předávají do oblasti tzv. zrakového ganglia (oblast 3. neuronu). Z některých buněk této vrstvy vychází nervová vlákna, která se spojují do zrakového nervu. Touto cestou potom postupují nervové vzruchy do mozku, kde dochází k uvědomování si zrakových vjemů.\nV části zadního pólu oka, kde se spojují vlákna zrakových buněk, vzniká terč zrakového nervu. Je to disk o průměru asi 1,5 mm, uprostřed prohloubený. Na této ploše nejsou žádné smyslové buňku, sítnice tu chybí. Tato část oka je fyziologicky slepá, označujeme ji jako slepá skvrna. Nervové dráhy očí jsou uspořádané tak, že podněty z levé poloviny sítnice obou očí přicházejí do levé poloviny mozku a podněty z prvé poloviny do pravé poloviny mozku (zkřížení zrakových drah).\nPohyby oka zabezpečují dva páry svalů (obr. 2): pohyb do stran umožňuje prostřední a boční přímý sval, pohyb ve vertikální rovině zabezpečuje horní a dolní přímý sval. Kromě toho se při pohybu očí uplatňují ještě šikmé svaly.\nOční víčka uzavírají oční štěrbinu a zároveň roztírají po rohovce slzy a zachycují drobné nečistoty. Slzy se tvoří v slzní žláze u horního vnějšího okraje oka a shromažďují se v dutině spojivkového vaku.\nOko je možné přirovnat k fotografickému přístroji se vstupním průměrem objektivu 12 mm (přední plocha rohovky) a výstupním průměrem 6,8 mm (zadní plocha rohovky). Samotná rohovka má optickou mohutnost 43,05 dioptrií. Čočka je druhou optickou částí “objektivu” oka. Poloměr křivosti její přední plochy je 10 mm, poloměr křivosti zadní plochy je 6 mm (index lomu čočky je 1,406 – 1,386). Optická mohutnost čoček v dioptriích je 19,11, optická mohutnost celého oka je potom 58,64 dioptrií, což odpovídá ohniskové vzdálenosti 17,06 mm. Když vycházíme z poznatku, že průměr “irisové clony” oka (zornice) se může měnit v rozpětí 2,5 – 8 mm, má oko světelnost 6,8 až 2,1.\nOstrost zraku se při astronomických pozorováních uplatňuje jako velmi významný faktor. Je určována především hustotou uspořádaní čípků na sítnici a také vzdáleností sousedních dvou buněk. Průměr čípků je 0,00487 mm. Zdravé oko rozezná dva body od sebe tehdy, když jsou od oka vzdáleny nejvíce o 3438-násobek jejich vzájemné vzdálenosti. Jejich úhlová vzdálenost je tedy 1´. Zjistilo se, že dva světelné body může lidské oko rozlišit tehdy, když jejich obraz dopadne na sítnici tak, že mezi podrážděnými čípky zůstane alespoň jeden nepodrážděný. Když se zobrazí dva body na dvou sousedních čípkách, vnímáme je jako souvislou čárku.\nObr. 10.4: Obrázek pro testování ostrosti zraku (bližší informace v textu).\nPodle obrázku č. 4 si můžete otestovat ostrost svého zraku. Máte-li tento obrázek šachovnice před očima ve vzdálenosti 25 cm, strany jednotlivých čtverců vidíte pod úhlem 0,4° a celou šachovnici pod úhlem 4°. Když zvětšíme vzdálenost obrázku od našeho oka, bude ho vidět pod menším zorným úhlem a při určité vzdálenosti nebudeme už schopni rozlišit jednotlivé pole šachovnice, celá nám splyne v jednu sivou plochu. U zdravého oka a při dobrém osvětlení je tato kritická vzdálenost přibližně 6 m. Zorný úhel, pod kterým potom vidíme jeden malý čtverec je přibližně 1´.\nUž od dob arabských hvězdářů, kteří dovedli pozorování okem k neobyčejné dokonalosti, je zkušebním kamenem zrakové ostrosti dvojice hvězd Mizar s jasností 2,4m a o něco slabší Alkor v oji Velkého vozu, které mají úhlovou vzdálenost 11´. Arabové nazývali Alkor Sailak, takže Zkoušeč. Už Robert Hooke v r. 1674 zjistil, že když jsou hvězdy tak blízko sebe, že jejich úhlová vzdálenost je menší než 1´, splývají oku v jeden bod, ať je jich jakýkoli počet. Omezená rozlišovací schopnost oka je příčinou toho, že vidíme planety na obloze jen jako body, podobně jako výrazně vzdálenější hvězdy – stálice. Jen Slunce a Měsíc, jejichž zorný úhel je dostatečně velký (přibližně 30´), vidíme jako kruhové plochy. Je dobře známo, že různí lidé se vyznačují odlišnými schopnostmi např. v oblasti fyzických výkonů (sportovci). To platí i o zrakových schopnostech. Proto je možné, že výjimečně schopní jedinci můžou okem pozorovat za zvlášť příznivých podmínek fáze Venuše, jejíž zdánlivý průměr může při dolní konjunkci dosáhnout víc než 1´. Podařilo se to např. anglickému astronomovi J. A. Prostorovi v r. 1881, podobně i Gillisovi v Jižní Americe r. 1849 – 52. Pozorování fází Venuše volným okem prováděli v letech 1929 – 35 další astronomové (P. Moor, C. Reinhardt, D. Howell, F. W. Wood). Pro lidi s výjimečně ostrým zrakem se naskytují podobné možnosti i při pozorování tří největších měsíců Jupitera, které dosahují jasnosti 5,1 – 5,7m a mohou se od planety vzdálit na 2,5 – 7´. Tyto údaje značně převyšují rozlišovací schopnost lidského oka, musíme zároveň brát v úvahu i to, že bezprostřední blízkost intenzivně zářícího kotoučku planety velmi znesnadňuje vidění slabých měsíčků, i když jsou od sebe nebo od planety dostatečně vzdálené. Existuje několik zpráv o takovýchto pozorováních, ale většinou k nim chybí věrohodné důkazy. Máme tu mnoho možností pokusit se o ověření těchto schopností lidského oka, hlavně při práci s dětmi v astronomických kroužcích.\nJiž jsme si řekli, že stlačením a napínáním čočky se mění její optická mohutnost a tím je umožněno zaostřovat oko na blízké a vzdálenější předměty. Akomodační schopnost nám dovoluje ostré vidění jen v určité rovině – buď vidíme ostře blízké předměty a pozadí je “rozmazané”, nebo naopak. Při přibližování předmětu se naše akomodační schopnost omezuje, nejbližší bod, který ještě můžeme vidět je u zdravého oka mladého člověka ve vzdálenosti 10 – 15 cm. Nejvzdálenější bod, který může zdravé oko vidět je v nekonečnu. Pro akomodaci zraku potřebujeme určitý čas, který se pohybuje od setin sekundy až přibližně po jednu sekundu, závisí to jednak na rozdílech ve vzdálenosti pozorovaných předmětů, jednak na světelných podmínkách a také na naší okamžité kondici. Akomodační schopnost člověka se s věkem snižuje.\nTab. 10.1: Závislost akomodační schopnosti oka na věku člověka.\nI když se nachází všechny astronomické objekty z hlediska našich oči v nekonečnu, dochází při pozorováních často k akomodaci zraku. Když obrátíme svoje oči např. od okuláru dalekohledu na hodinky nebo na hvězdnou mapu, musí se zrak přizpůsobit změně vzdálenosti např. mezi hvězdou a mapou, kterou držíme v ruce. Situaci tady komplikuje ještě ta skutečnost, že pracujeme při slabém osvětlení. Abychom akomodaci usnadnili a neunavili příliš svůj zrak, držíme používané pomůcky dále od očí a při pozorování si zabezpečíme dostatečné pohodlí. Když zaměřujeme dalekohled podle jednoduchých měřidel (mušky), zrak akomodujeme na příslušný objekt, i když měřidla vidíme neostře, jinak svůj cíl snadno ztratíme z dohledu. Jestliže chceme pozorovat planety nebo jiné jasné objekty na obloze za denního světla, akomodujeme zrak nejprve na vzdálené předměty na obzoru a potom hledíme do směru, kde se na obloze nachází planeta. Bez akomodace zraku na nekonečno bychom nenápadný objekt, jakým je planeta na denní obloze, těžko uviděli.\nVlákna, kterými se svaly řasnatého tělesa upínají na čočku, umožňují akomodaci zraku a jsou zároveň příčinou pro astronoma zajímavého jevu. Napětí v čočce není ve všech místech stejné, což se projeví v malých rozdílech optických vlastností těchto oblastí. Bodový světelný zdroj, zvlášť na tmavém pozadí (jako je tomu v případě hvězd na noční obloze) vidí oko jako bod, obklopený radiálně uspořádanými paprsky. Obraz hvězdy se odlišuje od bodu tím víc, čím je jasnější. Neinformovaní pozorovatelé se domnívají, že aureoly okolo hvězd jsou jejich skutečnými součástmi a bývají často předmětem obdivu hlavně náhodných laických účastníků pozorování. Když otáčíme hlavou, můžeme snadno zjistit, že systém paprsků se otáčí spolu s ní. To je důkazem, že paprskovité útvary nejsou součástí příslušných objektů, ale že vznikají v našem oku. Když pozorujeme hvězdy dalekohledem při větším zvětšení, paprskovité výběžky okolo bodových obrazů hvězd mizí. Vysvětlujeme si to tím, že malá výstupní pupila dalekohledu propouští jen úzký svazek světelných paprsků, který prochází středem čočky a který je poměrně opticky homogenní na rozdíl od obvodových částí, které nejvíce podléhají deformacím. Příčinou podobných jevů, o kterých jsme právě hovořili, bývají i optické systémy dalekohledů. Zde musíme tedy rozlišit nedostatky našeho oka od optických vad teleskopu.\nObr. 10.5: Obrázek pro testování rozměru zrakového pole ostrého vidění (bližší informace v textu).\nKaždé zdravé oko registruje jevy v prostoru, který se rozkládá přibližně v kruhu o průměru 80°, jehož středem je optická osa našeho oka. Podrobnosti však v tak velkém prostoru nedokážeme rozeznat. Oblast tzv. ostrého vidění má zorný úhel jen 1 – 2° okolo optické osy oka. Vzhledem k tomu, že je oko schopno velmi rychle měnit směr pohledu, tyto rozdíly mezi kvalitami vidění v celém zorném poli a v oblasti ostrého vidění si většinou ani neuvědomujeme.\nKdyž pozorujeme obrázek 5 jedním okem ze vzdálenosti přibližně 25 cm a svoji pozornost soustředíme na bod uprostřed, křížky v kruhu, které obklopují střed, uvidíme neostré, dokonce nám bude dělat problémy určit jejich orientaci. Když obrázek vzdálíme od očí na délku paže, vidíme i značky v prvním nebo i v druhém kruhu zřetelně. Z toho můžeme usoudit, že rozsah ostrého vidění je poměrně malý a omezuje se skutečně jen na, již zmíněný, úhel 1 – 2°.\nJestliže se díváme stále na jeden bod (např. na hvězdu), ať už dalekohledem, nebo přímo očima, naše oči se stále pohybují. V prvních sekundách pozorování oči kmitají jen v malém rozsahu, takže tento jev ani není možné zpozorovat. Po tomto čase však narůstá rozsah kmitavých pohybů až na hodnotu 5´, při ztížených podmínkách vidění (např. ve tmě) oči kmitají ještě ve větším rozsahu. Přesto si neuvědomuje žádný pohyb nebo neostrost obrazu.\nPodobně jako se umí oko přizpůsobit pro vidění na různé vzdálenosti, dokáže se ve velkém rozsahu adaptovat i na různě intenzivní osvětlení prostředí nebo pozorovaných světelných zdrojů. Proces adaptace je závislý na dvou druzích reakcí oka.\nKdyž přicházíme z osvětleného prostředí do tmavého, přizpůsobuje se tomu zároveň duhovka i sítnice oka. Adaptace duhovky na tmu spočívá v tom, že její otvor (zornice) se zvětšuje, takže z průměru okolo 2 mm (stav za jasného dne) její průměr postupně vzroste až na 7 – 8 mm. Přestože množství světla vstupujícího do oka je závislé na ploše zornice, ve tmě dovoluje její průměr vstup přibližně 10 x většímu množství světla, než při denním osvětlení.\nTab. 10.2: Maximální průměr zornice při slabém osvětlení (v mm).\nPrůměr otevřené zornice má rozhodující význam při konstrukci dalekohledů. Výstupní pupila dalekohledu může mít totiž nanejvýš průměr otevřené zornice. Když by byl průměr výstupní pupily větší, část světla by se nedostávala do oka a ztrácela by se bez účinku. Proto u světelných dalekohledů s nízkým zvětšením volíme poměr mezi průměrem objektivu a zvětšením (D:Z = výstupní pupila) tak, aby nebyl větší než 7, což představuje průměr zornice za tmy u většiny lidí. Podle pokusů, při kterých se sledovali změny v průměru zornice při různém osvětlení u lidí s normálním zrakem i se zrakovými vadami se zjistilo, že v oblasti slabých intenzit osvětlení, které mají význam při astronomických pozorováních (0 lux, 0,1 lux a 1 lux) se mění průměr zornice od 7,79 mm po 5,40 mm.\nTab. 10.3: Závislost maximálních a minimálních rozměrů zornice na věku.\nPro svůj dalekohled zvolíme proto při pozorování mlhovin, komet, Mléčné dráhy a podobných objektů okulár s takovou ohniskovou vzdáleností, aby výstupní pupila nebyla větší než 7 mm. Výstupní pupilu uvidíme a změříme snadno jako světlou kruhovou plošku, která se nám objeví na oční čočce okuláru, když je dalekohled zaostřený na nekonečno a namířený na světlou plochu. Na okulár dalekohledu se přitom díváme trochu šikmo asi ze vzdálenosti 30 cm. Schopnost adaptace oka je závislá na věku člověka, podobně jak tomu bylo při akomodaci.\nAdaptace sítnice spočívá ve změně délky čípků a tyčinek a dále v produkci a rozkladu zrakového purpuru (rodopsinu). Když vstoupíme z dobře osvětleného prostředí do tmavého, tyčinkové buňky sítnice se zkracují a čípky se prodlužují. Tím se zlepšuje výkonnost na světlo citlivějších tyčinek. Za tmy potom nastává intenzivní tvorba rodopsinu, který zvyšuje citlivost zrakových buněk. Tento pochod je však závislý na dostatečné zásobě vitamínu A v těle, jelikož ten je součástí zrakového purpuru. Důležitá je i celková úroveň energetických pochodů a stav enzymatických systémů, které podmiňují syntézu rodopsinu. Zrakový purpur se nejrychleji rozkládá žlutým, žlutozeleným a modrým světlem, nejpomaleji mizí působením červeného světla. Chceme-li si zachovat adaptaci na tmu při současné orientaci zrakem, použijeme slabého červeného osvětlení nebo brýle s červenými skly. To má svůj význam při volbě osvětlení hodin, map a jiných pomůcek používaných při astronomických pozorováních.\nAdaptace ze tmy na světlo probíhá poměrně rychle, opačný proces je však pomalý. Když v noci vyjdeme z osvětlené místnosti a díváme se na oblohu, vidíme nejprve jen nejjasnější hvězdy. Za 10 minut se nám objeví nápadně více hvězd, ale adaptace na slabé světelné zdroje není ještě stále skončena. Rychlost adaptace se podstatně snižuje až po 30 minutách. Křivka zobrazující narůstání citlivosti lidského oka ve tmě má nápadný vrchol, který zaznamenává konečnou fázi nárůstu citlivosti čípků a přechod k postupnému narůstání citlivosti tyčinek. Tento bod představuje významnou kvalitativní změnu v procesu adaptace.\nObr. 10.6: Křivka narůstání prahové citlivosti oka po dobu adaptace ve tmě pro čípky (Č) a tyčinky (T). Na svislé ose je práh dráždivosti v kandelách na cm2, na vodorovné ose je čas v minutách.\nKdyž zkoušíme citlivost svého zraku na stále slabších hvězdách, můžeme se ještě po 30 minutách přesvědčit o tm, že vidíme stále další, méně jasné hvězdy. V následujícím období už stoupá citlivost oka jen nepatrně. Při pozorováních hvězd, když nám jde o to uvidět i nejslabší z nich, je tedy nutné adaptovat svůj zrak ve tmě alespoň po dobu 30 minut, aby byli naše oči připraveny podat co nejlepší výkon. V takovýchto případech je potom oko asi 200 000 x citlivější na světlo, než za jasného dne.\nObr. 10.7: Narůstání schopnosti oka uvidět hvězdy vyšších hvězdných tříd. Na svislé ose násobky citlivosti oka a hvězdné třídy, na vodorovné ose pobyt ve tmě v minutách.\nZ uvedených skutečností vyplývá, že možnost uvidět slabé hvězdy na obloze volným okem závisí na jeho adaptaci. Podmínkou však zároveň je, aby byl zrak dokonale ostrý. Když oko nevytváří přesně bodový obraz hvězdy (např. při krátkozrakosti, astigmatismu, zákalech rohovky) je světelná energie rozptýlena na sítnici do určité plochy. Světlo sice dopadá na více zrakových buněk, ale intenzita připadající na jednu buňku je velmi nízká, a proto nezpůsobí její dostatečné podráždění. Hvězdu potom vůbec nevidíme. Zákaly v oku mohou zároveň absorbovat část světelné energie, a tak snižovat viditelnost nejslabších hvězd. Korekce refrakčních vad oka – i když slabých – brýlemi přináší podstatný zisk v tomto směru. Nesmíme zapomenout na to, že otevřená zornice dává možnost více vyniknout vadám oka, které se za denního světla částečně korigují malým průměrem zornice, tedy vlastně snížením světelnosti oka. Proto se oční vady ve tmě projevují nápadněji. Podobně jako v jiných druzích schopností lidského organismu, i ve výkonnosti oka při vidění slabých zdrojů světla jsou velké rozdíly, takže viditelnost slabých hvězd může snad až o 2 hvězdné třídy překročit tradičně uváděnou hranici 6m. Podstatnou úlohu tu však hrají zároveň stav atmosféry a naprostá temnota okolí při pozorování. Každý z nás si pamatuje na příležitosti (v horách, daleko od civilizace) kdy jsme měli možnost přesvědčit se o tom, jak tyto dva faktory ovlivňují viditelnosti slabých objektů na obloze.\nCitlivost zraku na rozdíly v intenzitě zdrojů\nPředpokladem toho, abychom rozeznali určitý objekt je, aby se odlišoval od svého prostředí. Pokud jsou tyto rozdíly jen v jasnosti objektu, měření nám ukazují, že za příznivých okolností je možné okem rozeznat rozdíly v jasnosti, které představují 2% jeho intenzity, při slabých objektech musí být tento rozdíl alespoň 10%. Když přepočítáme takto udávané rozdíly na hvězdné velikosti, zjistíme, že dvě hvězdy se musí od sebe odlišovat o 0,02m až 0,1m, pokud máme rozeznat rozdíly v jejich jasnosti. Jestliže se jasnost objektu stále zvyšuje, vnímavost na světelný kontrast se snižuje – dochází k oslnění oka. Oslnit nás může např. pohled směrem k Slunci, jeho následkem je bolestivý pocit, někdy i poškození zraku. Reakcí na oslnění je odvrácení hlavy a zavření oči. I svit Měsíce nás může oslnit, když se díváme do tmy a potom náhle pohlédneme na Měsíc. Takové oslnění není sice nebezpečné, ale slabě svítící objekty můžeme zase vidět až po uplynutí určité doby (po adaptaci zraku). Efekt oslnění je do značné míry příčinou toho, že nevidíme volným okem měsíce Jupitera, který v tomto případě oslňují oko a snižují jeho citlivost na slabé světelné zdroje.\nPři pozorování dalekohledem např. některé hvězdokupy zjistíme, že její nejméně jasné hvězdy vidíme jen tehdy, když objekt nesledujeme přímým pohledem, ale svůj zrak namíříme trochu stranou. Místo, kde je oko nejcitlivější na světlo se totiž nenachází v jeho ose, v oblasti, kde převažují na světlo málo citlivé čípky, ale je umístěno po stranách okolo zadního pólu oka, kde se nachází hustěji rozmístěné na světlo citlivé tyčinky.\nRozeznáváme tedy přímé vidění, kdy je sledovaný objekt ve středu zorného pole a nepřímé (periferní) vidění, při kterém se pozorovaný objekt nachází v okrajových oblastech zorného pole. Tento způsob pozorování si vyžaduje určitý cvik, je však velmi důležitý při sledování slabých objektů (mlhovin, hlav komet a pod.).\nBarevné vidění astronomických objektů\nBarevná fotografie nás přesvědčila o tom, že mlhoviny se většinou vyznačují velmi nápadnými a pestrými barvami. Při pozorování dalekohledem však tyto barvy nemůžeme uvidět, protože na plošnou jednotku tohoto objektu připadá záření velmi nízké intenzity, která nestačí na podráždění čípků, které jsou zdrojem barevných vjemů. Drážděné jsou jen tyčinky, které jsou sice schopné víceméně zachytit vzhled mlhoviny, na barvy však nereagují. Celkem jiná situace je u jasných hvězd a u planet. Jejich světlo je koncentrované prakticky do jednoho bodu, který má dostatečnou světelnou intenzitu. Proto můžeme u jasných hvězd zřetelně rozeznávat jejich barvy.\nProč je Měsíc nad obzorem zdánlivě větší\nZpracování zaznamenaného obrazu v našem mozku je příčinou všeobecně známého jevu, který bývá často předmětem diskusí. Když se Slunce nebo Měsíc nachází nízko nad horizontem, zdají se být větší, než když jsou vysoko na obloze. Měřením se můžeme sice přesvědčit, že je vidíme stále pod stejným zorným úhlem, ale zmíněného dojmu se nemůžeme zbavit. Také zapadající a vycházející souhvězdí se nám zdají být větší, než když jsou kdekoli jinde na obloze. Při vysvětlení tohoto jevu nám pomůže analogie. Jestliže stojíme na cestě lemované stromy a díváme se ve směru jejich osy, úhlový rozměr stromů se směrem do dálky zmenšuje. Naproti tomu se nám vzdálenější stromy nezdají menší, než blízké. Náš mozek totiž koriguje velikost stromů na sítnici úměrně ke známe velikosti těchto objektů – tento jev označujeme jako konstantnost velikostí. Když je Měsíc poblíž horizontu, náš mozek použije stejnou korekci jako při jiných objektech viditelných při obzoru, a proto se nám zdá být větší.\nObr. 10.8: Dioptrické zrakové vady. A – krátkozraké oko (obraz vzniká před sítnicí); B – normální oko (obraz vzniká na sítnici); C – dalekozraké oko (obraz vzniká za sítnicí).\nVelmi rozšířenou vadou zraku je astigmatismus, při kterém oko není schopno správně zobrazit bodový objekt. Nejčastěji je tato vada zaviněna rohovkou, výjimečně může mít původ i v čočce oka. Světlolomná plocha rohovky není přesně úsekem koule, ale má tvar jiného tělesa, které má v různých rovinách různý poměr křivosti. Za normálních okolností je rohovka méně zakřivená v horizontální rovině a více ve vertikální rovině. Horizontální paprsky se lámou více než vertikální. Vznikají potom dvě ohniskové roviny, jedna pro horizontální, druhá pro vertikální paprsky. V různé vzdálenosti mezi sítnicí a čočkou potom vznikají obrazce různého tvaru. Svítící bod se při astigmatismu jeví oku jako čárka, nebo protáhlá ploška. Kdo tedy nevidí jasné hvězdy jako body, případně se mu zdají být obklopené asymetrickou aureolou nebo protáhlé do tvaru čárky, ten pravděpodobně trpí astigmatismem a měl by si opatřit odpovídající brýle. Pozorovatel postihnutý astigmatismem neuvidí ani v nejlepším dalekohledu zřetelné podrobnosti např. na Měsíci a také od sebe těžko rozezná těsnější dvojhvězdy. Již několikrát se stalo, že noví majitelé dalekohledu nebo triedru reklamovali své přístroje a potom zjistili, že vada byla v oku a ne v přístroji. V takových případech musíme používat při pozorování brýle nebo namontovat do okuláru malá korekční skla. Jsou to příslušná brýlová skla, obroušená na potřebný menší průměr, která upevníme za oční čočku okuláru.\nKrátkozrakost a dalekozrakost jsou refrakční vady, které jsou způsobeny nevhodným poměrem mezi lámavostí optického aparátu oka a délkou očí koule. U normálního ostrozrakého oka se paprsky při koukání do dálky (bez akomodace) zbíhají přesně na sítnici, takže obraz nekonečně vzdáleného předmětu vzniká na této citlivé vrstvě oka (obr. 8A).\nU krátkozrakého oka se paprsky vycházející z nekonečna spojují před sítnicí (obr. 8C). Na sítnici se potom vytvoří neostrý obraz. Oko je totiž delší, než je potřebné, a vzhledem ke své délce má příliš velkou lámavost dioptrického aparátu. V rovině sítnice se spojují jen paprsky dopadající do oka rozbíhavě, to jsou ty, které vycházejí z bodu blízko oka. Oko tedy vidí zřetelně jen blízké předměty, pro kompenzaci vady a pro ostré vidění vzdálených předmětů musíme před oko vložit rozptylnou čočku.\nDalekozraké oko (obr. 8B) má opačný nepoměr mezi délkou oka a světlolomným aparátem. Na sítnici se tvoří ostrý obraz jen paprsky dopadajícími do oka sbíhavě, zatímco rovnoběžné paprsky vytvářejí obraz až za sítnicí. V mládí se tato vada kompenzuje akomodací čočky, ve starším věku musíme použít spojné čočky, jinak oko vidí dobře jen vzdálenější předměty.\nObě refrakční vady si vyžadují při pozorování dalekohledem jinou vzdálenost okuláru od objektivu, než normální oko. To je možné snadno zabezpečit posunem okuláru (”doostřením obrazu”). Pokud je dioptrická vada větší a okulárový výtah nestačí při korigování její délky (např. u triedru), pozorujeme s použitím brýlí nebo namontujeme příslušné brýlové sklo přímo do očnice okuláru.\nTakto upravený triedr má poměrně vysoké zvětšení a je proto při práci s ním nutné použít stojan. Potom nám může při trošce skromnosti nahradit malý astronomický dalekohled. Jde tu především pro pozorování planet, Měsíce a některých dvojhvězd. Musíme však počítat s určitými nedostatky, které se projevují nejvíce na barevné vadě, nebo možností neostrosti. Těmto chybám můžeme často zabránit tím, že zacloníme průměr objektivu triedru vložením papírového mezikruží (viz. předešlé díly). Můžeme vyzkoušet i zařazení žlutého barevného filtru za okulár nástavné trubičky.\npůvodní článek byl publikován v Astronomické ročenke (SK) v roce 1989\nČlánky ze seriálu TELESKOPIE byly v minulých letech postupně uveřejňovány v Astronomické ročenke vydávané Slovenskou ústrednou hvezdárňou v Hurbanove (www.suh.sk). Děkujeme vedení tohoto ústavu za souhlas se zveřejněním těchto aktualizovaných příspěvků na webu Jihlavské astronomické společnosti (www.jiast.cz) a České astronomické společnosti (www.astro.cz).


Anketa Zlatý Ámos vstoupila do 18. ročníku – Novinky.cz\nAnketa Zlatý Ámos vstoupila do 18. ročníku\nPořadatelé ankety o nejoblíbenější učitelku a nejoblíbenějšího učitele ČR Zlatý Ámos vyhlásili její již 18. ročník „Oslavíme plnoletost,“ říká ředitel ankety Slávek Hrzal a dodává: „Jako správní rodiče máme pro oslavence přichystán i pěkný dárek.“\nVítězka Ámose 2010 Martina Čiklová z MŠ a ZŠ Ostrčilova v Ostravě.\npondělí 11. října 2010, 10:00\nDárek dostane v pořadí již osmnáctý Zlatý Ámos a děti, které ho do ankety přihlásí. Je to zájezd do Legolandu.\nPřihlášky do 18. ročníku ankety se scházejí už od 11. září. Pravidla jsou stejná jako před 18 lety. Přihlašovat své oblíbené učitelky a učitele mohou pouze děti - žáci a žákyně základních a středních škol. Do přihlášky je nutné napsat stručnou charakteristiku navrhovaného pedagoga, popsat jednu společnou příhodu a připojit podpisy sta osob, které s nominací souhlasí. Čas na odeslání přihlášky je do 31. prosince 2010.\nV lednu a únoru 2011 budou navrhovatelé, tedy děti, nominované pedagogy obhajovat na regionálních kolech. Začátkem března se vítězové regionálních kol setkají na semifinále a v pátek 25. března 2011 z nich porota na veřejném finále vybere osmnáctého Zlatého Ámose a výherce zájezdu do Legolandu.\nPravidla ankety a přihlášku najdou zájemci zde.


Mafia remake: Jízda, next-gen verze, změna postav - INDIAN\nDalší drobky a informace ohledně remaku Mafie\nJak to tak vypadá, o Mafia: Definitive Edition toho budeme ještě slýchávat hodně. Teprve včera se nám dostal první pořádný pohled na gameplay záběry pořízené převážně z mise Výlet do přírody. Obrázek o tom, jak vlastně remake naší klasiky vypadá, si určitě utvořil každý z vás.\nV rámci celého vydání ovšem došlo i na několik rozhovorů s kreativním ředitelem Hangar 13 Hadenem Blackmanem a hlavním producentem Devinem Hitchem. Oba se pro několik zahraničních magazínů podělili o pár dalších zajímavých informací.\nVětšinu času bylo opakováno to, co už víme delší dobu - co je cílem studia, že se zachovají všechny mise, že dojde na rozšíření příběhu zejména u Sáry a podobně. Přesto se mezi řádky najde pár drobků - pár střípků - něčeho nového.\nPro PCGamesN Devin Hitch prozradil hlavně dvě věci. Velmi zběžně se zaměřil na postavu Vincenza, o kterém se doteď moc nemluvilo. Toho v originále popisuje jako vážnou postavu, zatímco v remaku spíše jako „vtipálka” a velmi sympatického drsňáka.\n„Je to ten typ chlápka, se kterým bych si rád dal pivo a poslouchal jeho příběhy, a takhle v originále moc nepůsobí,” dodává Hitch.\nDruhou věcí, kterou mezi řádky potvrdil, je přítomnost regenerace zdraví. Tedy… tak nějak. Zmiňuje, že ve hře je v rámci nastavení obtížnosti několik možností. Už dříve byla prozrazena simulační jízda nebo agresivnější policie, která vás bude pokutovat podobně jako v originále; nyní jsou ale zmíněny i možnosti asistence míření (aim assist) a „více odpouštějící regenerace zdraví”.\n„Fanoušci originálu, kteří si libovali v té náročnější klasické obtížnosti, budou [i zde] mít něco, čím se mohou zabavit. V týmu to byla čest, pokud jste dokončili závod [na závodním okruhu v rámci mise Fairplay] na klasickou obtížnost!”\nV rozhovoru pro Gamespot zase přišla řeč na další věci, o které se Haden Blackman podělil. Prvně je krátce zmíněn Paulie, v jehož případě zaznívá, že „[...] má sny, má plány a nemyslím si, že to bylo v originále úplně vidět.”\nMnohem zajímavější je ovšem malé zaměření na celé město Lost Heaven. To, jak víme, nebude úplně totožné s původní vizí, ale měly být zachovány všechny podstatné části, čtvrti a ikonické budovy a místa. Změna je například v tom, že jsou silnice širší, máte větší pocit, že jedete nahoru nebo dolu, nebo že je tam větší přímá viditelnost na zajímavá místa.\nDále byl také mezi řádky potvrzen mód Jízda. V rozhovoru je totiž zmíněno, že se v týmu necítili, že museli jakkoliv výrazně rozšiřovat pocit průzkumu. Přidali například sběratelské předměty, ale Blackman celou Mafii popisuje jako „lineární příběhovou hru”. Vypadá to tedy, že město nebude o nic otevřenější než v původní hře a pro skutečný open-world bez závazků budeme muset hrát v rámci módu Jízda tak jako kdysi.\nAby toho nebylo málo, zmíněn byl i důvod odkladu hry z 28. 8. na 25. 9. Důvodem je stále pandemie koronaviru; hra je nejspíš hotová, ale co si ještě vyžaduje další čas, tak jsou dodatečné překlady a dabingy hry. Haden Blackman speciálně zmiňuje hlavně český dabing.\nNo a v neposlední řadě, v rámci ještě dalšího rozhovoru, tentokrát pro SirusGaming, bylo zmíněno, že se remake Mafie nedočká (alespoň zatím) dedikovaných verzí pro PlayStation 5 a Xbox Series X. Hra bude hratelná na obou platformách, ale kromě práce s SSD nenabídne vyloženě exkluzivní funkce v rámci nové generace konzolí.\nZdroj: SirusGaming, GameSpot, PCGamesN\nTagy: 2k czech, 2K Games, Akce, Hangar 13, Mafia, Mafia Definitive Edition, mafiáni, Open-World, Otevřený svět, Remake


Recenze label.m Brush Paddle kartáč na vlasy\nlabel.m Brush Paddle kartáč na vlasy . label.m Brush Paddle nejlepší cena. label.m kup teď.... Zobrazit celý popis produktu >>>\nE-shop Notino.cz prodává toto zboží label.m Brush Paddle kartáč na vlasy, za výhodnou cenu 269 Kč. Tento výrobek je od prověřeného a známého výrobce a tak si můžete býti jistí, že zakoupený produkt bude kvalitní. Podrobnosti recenzovaného produktu EAN a produktové označení ID produktu LBMPDLW_KCOM10. Pro inspiraci a recenze podobných produktů, se podívejte do kategorie Ploché kartáče kde je tento výrobek zařazen.\nHeuréka label.m Brush Paddle kartáč na vlasy\nZkušenosti label.m Brush Paddle kartáč na vlasy na zbozi.cz\ndTest label.m Brush Paddle kartáč na vlasy testy a hodnocení\nKiepe Lady Butterfly kosmetická sada II.\nikoo Metallic Pocket kartáč na vlasy Soleil White\nKiepe Lady Butterfly kartáč na vlasy Silver\nDessata Original Prints kartáč na vlasy Leopard


Nudle po italsku | Dům a zahrada - bydlení je hra\nNudle po italsku\nCelník, který si v papírech přečte „pasta“, dnes už dávno nevyděsí dovozce potravin, když jim omylem sdělí, že jim přijel k proclení kamion zubní pasty. Dnes už dobře chápe, že přijely nudle. Dnes už také dávno nekupujeme jen těstoviny (příliš dlouhé jméno) – ale pastu, kterou nakupujeme po pytlích ve všech možných...\nCelník, který si v papírech přečte „pasta“, dnes už dávno nevyděsí dovozce potravin, když jim omylem sdělí, že jim přijel k proclení kamion zubní pasty. Dnes už dobře chápe, že přijely nudle.\nDnes už také dávno nekupujeme jen těstoviny (příliš dlouhé jméno) – ale pastu, kterou nakupujeme po pytlích ve všech možných tvarech a s původními jmény, které nám vštípili Italové. A vaříme také pastu, i když všechno ještě někdy stále shrnujeme pod jeden název - špagety. Špagety v sáčcích byly na našem trhu totiž nejdříve. Vařily se na jeden způsob – tak, aby pokrm byl co nejmasitější, ani stopa po pikantní tomatové či sýrové chuti, ani stopa po česneku. Přidávaly se kousky masa nebo masové konzervy, někdy salám, příliš výrazný a kyselý kečup, zahuštěno škrobem. Navíc příliš rozvařené nudle. To byly začátky, kdy chyběly originální recepty - a tak příliš velká láska v dětech ke „špagetám“, tak jako dnes, nevznikala.\nDneska už dávno víme, jak se mají správně uvařit i jak mají chutnat nepřeberné původní recepty. Typické je, že třeba Italská kuchařka z konce 80. let uvádí veškeré recepty jako „těstoviny“, případně „špagety“. V nových kuchařkách už jsou uváděny originální tvary, např. canneloni, tagliatelle…Ty už si totiž také můžeme koupit,zatímco dříve to byly jen ty špagety.\nJak se italské těstoviny dělí? Především na plněné a neplněné a dále podle tvarů:\nFettucine – široké nudle\nTagliatelle – širší dlouhé nudle\nCanelloni – závitky z nudlového těsta naplněné různými náplněmi\nMakkaroni – široké roury\nLasagne - asi 2,5 cm široké a 8 cm dlouhé obdélníky\nTortellini – taštičky ve tvaru prstýnků, plněné masem nebo sýrem\nRavioli – malé plněné těstovinové taštičky\nCappelleti – plněné těstoviny ve tvaru malých kloboučků\nStelline –malé hvězdičky, zavářka do polévky\nKromě základních těstovin se vyrábějí zelené, obarvené špenátovým koncentrátem a těstoviny obarvené rajčatovým protlakem na růžovo.