Říjnové reportáže (riinove reportase) : TV - Nora | Reportéři vždy a všude! : Svet-Stranek.cz : osobní stránky zdarma snadno a rychle\nŘíjnové reportáže (riinove reportase):Reportéři vždy a všude!\nDeník Desmonda Forda - 21. kapitola\nMyslel, že si to všechno za ten rok pečlivě zjistil a naplánoval, že ví, o co v organizaci jde, že ji dobře zná, ale v tom se zásadně mýlil. Owen kráčel za recepčním sluncem osvětlenou chodbou. Kolem nich procházelo mnoho lidí, kteří vypadali, jakoby pracovali v běžné společnosti. Tohle ale normální společnost nebyla, jak Owen moc dobře věděl. Setkal se s mnoha lidmi, kteří o problematice něco vědí, s mnoha spoluzaměstnanci, tedy policisty, kteří už někdy měli s organizací něco společného. Zjistil si, že policie a organizace vlastně úzce spolupracují. Buďto pomáhají organizaci upíry vyhledávat nebo spolupracují tím, že vlastně vůbec nespolupracují. Když se někde něco stane a má v tom prsty organizace, policie nijak nereaguje. Stejně tak záchranáři. Ale když už organizace potřebuje někoho vypudit, těžkooděnci jsou vždy připraveni. Owena překvapilo, že za celou dobu co pracoval u policie nikdy neslyšel ani zmínku o téhle skupině, i když to byl oficiální útvar, který byl státem dokonce dotovaný a přesto nikdy nevyšlo na veřejnost ani slovo o společnosti.\n„Tudy prosím. Zde sídlí zástupce ředitele, k němu směřujte veškeré své prosby. Prosím,“ řekl muž a zaklepal na dveře. Zevnitř se ozvalo tlumené „Vsupte!“, recepční otevřel dveře a podržel je Owenovi, který vešel dovnitř. Dveře se za ním zavřely.\n„Dobrý den. Posaďte se. Kdo jste a co tu chcete?“ zeptal se pohublý muž sedící za stolem, který se na příchozího ani neotočil a dále se díval z obrovské prosklené stěny ven na celé město. Owena přístup místoředitele překvapil. Nikde nezažil takhle rázné uvítání. Vypadalo to, že muž sedící za stolem vždy přichází hned k věci. Owen se posadil za stůl do kožené židle. „Jmenuji se Owen McBrian. Jsem od policie,“ řekl. Čekal, že se muž proti němu hned vyděšeně otočí s tím, že za nimi přišla policie, ale to on ne. Místo toho se dále díval z okna. Možná sledoval letadlo, které přistávalo na letišti, možná snad Owena ani nevnímal, každopádně ho to, co Owen řekl, nechávalo chladným. McBrian pokračoval: „Víte, nemusíte se ničeho obávat, jdu jen na běžnou kontrolu, chtěl bych prověřit zaměstnance, finance, organizace a-“ Owen nedokončil větu, poněvadž ho muž přerušil.\n„Řekněte Owene, kdo vás poslal?“ řekl muž a konečně se otočil. Měl celkem pohublý obličej, temné černé oči, které vypadaly téměř jako nalíčené. Obočí a vlasy taktéž černé, špičaté uši. Vypadal vcelku mladý.\n„No... Samozřejmě policie. Jsem tu na oficiální kontrole,“ řekl Owen zmateně a značně znervózněl.\n„Vážně? Policie?“ zeptal se podezíravě muž a podivně se pousmál.\n„No ano. Policie. Kdo jiný?“ Owen byl nervozitou celý zpocený.\n„Víte, pane McBriane, řekl bych, že možná sice od policie jste, máte velice pěkný odznáček, ale rozhodně si nemyslím, že vás sem někdo poslal,“ dokončil větu a opět se otočil k oknu.\n„A-a proč si to myslíte?“ zakoktal Owen.\n„Protože stejně jako my jistě dobře víte, že městská policie se do našich věcí neplete a nechodí sem. To jste si jistě musel zjistit sám, když jste se tak pečlivě připravoval na tuhle vaši malou ,akcičku‘, která vám bohužel nevyšla. Takže pane McBriane, teď mám tři možnosti...“\nOwen seděl v křesle jako zařezaný. Nebyl schopný slova. Jak si mohl neuvědomit tak hloupou chybu? „Zde jsou tři možnosti. Buď vás teď nechám odejít, jako by se nic nestalo. Další možností je nechat si vás tu a poněkud vás...zmanipulovat. Třetí možnost je vás zabít. A vzhledem k tomu, že mi tu pod stolem visí zbraň, myslím, že odpověď už mám rozmyšlenou...“ muž se usmál a začal šátrat v šuplíku.\n„Já...No, víte...Radši půjdu...“ řekl Owen a pomalu se zvedl ze židle. Poté došel beze slova ke dveřím.\n„Ano. Radši běžte...“ řekl muž, opět zbraň schoval a zase se otočil k oknu. Owen mezitím rychle otevřel dveře a co nejrychleji se vydal zpět k otáčecím vchodovým dveřím, které pro něj nyní byly v podstatě záchranou. McBrian rychle proběhl halou a vyšel ven na čerstvý vzduch. Jeho první a poslední pokus o bližší seznámení s organizací dopadl naprostým fiaskem. Owen si ale přesto oddechl, že toto setkání vůbec přežil...\n„Proč s námi vlastně nejel i Brune?“ zeptal jsem se Carlose v letadle, když jsme opět vzlétávali.\n„Ptal jsem se ho, jestli chce s námi, ale říkal, že ne. Prý má jiné věci na práci. Nejspíš chce opět trénovat ten jeho box nebo co to je. Poslední dobou po mně pořád chce, ať ho trénuji.“\n„A trénuješ?“ opět jsem vyzvídal.\n„Pokud mám zrovna čas, tak ano. Ty by ses taky měl něco naučit,“ řekl a podíval se na mě.\n„Nechci. A co teda děláš, že tak často nemáš čas?“ dál jsem se ptal.\n„Jezdím za Miraltou. V poslední době ji potřebujeme víc než dřív,“ řekl mi a vyrovnal letadlo, abychom už nestoupali.\n„Proč zrovna v poslední době? A co spolu tak řešíte?“ Carlos k ní jezdil opravdu hodně často.\n„Protože v poslední době se toho hodně mění. A neptej se, co se mění. To se dozvíš jindy. A co spolu tak řešíme? No, rozhodně závažné věci. Většinou to neprobíráme sami dva, upírů k Miraltě chodí hodně. A probíráme spolu...no, hodně důležité věci,“ řekl.\n„Tak hele...Znám Tě něco kolem týdne? Asi tak. Za tu dobu jsi mi řekl pár vět o organizaci. Za to díky. Ale nepřijde ti to trošku málo? Už skoro rok jsem neviděl svou matku a to jen kvůli tomu, že můj otec je údajně mrtvý a organizace potřebuje náhradu. V té organizaci ale stejně nejsem, takže jsem vlastně bezdůvodně přišel o kontakt s matkou a vůbec s okolním světem a vlastně ani nevím proč! Já už potřebuji odpovědi! K-kdo to sakra je ta Miralta? A-a-a kde je můj otec? A co se to tu u všech čertů děje?!“ poslední větu jsem na Carlose přímo zařval. Ten se jen zaraženě díval dopředu na město.\n„Já chápu, že jsi asi zmatený a naštvaný, ale-“\n„To si piš, že jsem! A hlavně mi neříkej, že mi odpovíš potom! Chci odpovědi hned!“\n„Dobře. Uděláme to takhle. Odpovím ti jen na jednu tvou otázku,“ řekl mi a v klidu se nadechl.\n„Já nemám jen jednu otázku!“ zařval jsem na něj.\n„Mlč sakra!“ vykřikl na mě tak hlasitě, až mi zalehly uši. Potom pokračoval: „Jen na jednu otázku! Já jsem upír, nezapomínej na to! Upíři nesnáší, když na ně někdo řve...“ poslední větu řekl s klidem, stejně tak jako pokračování: „Pokaždé, když jsou upíři naštvaní, když jsou v nebezpečí a nebo když se jim prostě chce, zvýší se jim hladina adrenalinu v krvi, srdce začne tepat rychleji, smysly zbystří a prostě se upír stane plnohodnotným upírem. To se právě teď stává se mnou, takže jestli na mě teď budeš dál řvát, tak bych se mohl naštvat a tohle letadlo by klidně mohlo spadnout. Jasný?“\nTeď jsem se zeptal raději tišeji: „A co to má společného s mojí otázkou? Na nic takového jsem se tě teď neptal.“\n„Teď ne, ale tu otázku sis jistě položil už mockrát...“ řekl mi Carlos a podíval se na mě. Já jsem mu to oplatil pohledem tázavým. „No tak, přemýšlej...Zrychlení smyslů, svalů, pohybů, bystřejší vnímání, nepřipomíná ti to něco?“ já jsem dál nerozuměl. „Dobrá. Tak si vzpomeň na tvou první akci. Tam jsme se poprvé setkali. Mě a mého přítele pronásledovala Evelynn. Poté z budky přímo vyletíš neskutečnou rychlostí ty a trefíš mého přítele do kolena. Tak co, už si vzpomínáš? Další věc. Na Arlingtonu, další dva moji přátelé na vás míří pistolí, ty se naštveš a rychlostí blesku jednomu z nich vezmeš pistoli a zastřelíš ho. Pořád nic? Nebo když vás tam William nechal a poté chtěl zase odejít, ty ses opět nesmírně naštval a vyrazil si za ním rychlostí světla...Tak už to chápeš?“ Nebyl jsem schopný slova. Dával jsem si dvě a dvě dohromady. Vzpomínal jsem na to, jak jsem tehdy v té budce přestal vše ostatní vnímat a jen jsem střílel, to samé na hřbitově, kde se ze mě stalo zvíře. Nechápal jsem to...\n„Takže...Takže já jsem...upír?“\n„Juliet, je to pravda!“ křičel celý udýchaný Owen své snoubence do mobilu cestou domů. „U nás Ti všechno řeknu!“ opět křičel. Lidé kolem něj si museli myslet, že to je nějaký blázen.\n„Počkej, počkej. Uklidni se. Jak to myslíš? Co je pravda?“ mluvila příjemným a tichým hlasem Juliet do telefonu. Zrovna si doma vařila čaj.\n„No to, co jsem si myslel! Organizace opravdu nejspíš loví upíry!“ řval Owen opět a dal se vlevo.\n„Nebuď tak ukvapený, všechno mi to řekneš doma,“ odpověděla mu Juliet a sedla si s čajem k oknu. Mrzelo ji, že když je zrovna tak teplo, tak ona nemůže kvůli nemoci ven. Sněhu bylo ale venku stále dost na to, že byl začátek prosince. Venku zrovna pozorovala malé letadlo, které letělo nad řekou, které se zničehonic začalo třást. Poté to ale naštěstí přestalo. Juliet se napila z čaje.\n„Dobrá. Budu u Tebe do deseti minut,“ ozvalo se z telefonu. „Miluju tě,“ řekl ještě Owen. Poté ho přehlušil hukot metra.\n„Já jsem upír?!“ přímo jsem to na Carlose zařval. Bylo vidět, že značně znervózněl a určitě se přemáhal, aby nedostal záchvat vzteku.\n„Ne, nejsi upír,“ řekl s klidem.\n„Tak-tak co teda jsem? Co znamená to, co jsi mi tu právě řekl?!“ Vega už se neudržel, pustil řízení a praštil do sedačky. Letadlo lehce zakolísalo.\n„Znamená to, že jsi zčásti upír! Ty tvoje záchvaty jsou způsobené reakcí adrenalinu s tvou upíří krví!“ řval Carlos, poté hluboce oddechl a opět vzal řízení do rukou.\n„Aha...“ řekl jsem pro jistotu úplně potichu, aby letadlo opravdu nespadlo.\n„A kde jsem tu upíří krev vzal?“ odpovědí na jednu otázku mi jich Carlos přidal několik dalších. Opravdu super.\n„Od Tvého otce,“ řekl Carlos, jako by to nic neznamenalo.\n„Od-od mého otce?!“ zděšeně jsem se zeptal.\n„Ano. Tvůj otec je upír a tvá matka člověk. V žilách Ti koluje částečně upíří a částečně lidská krev. To způsobuje Tvou ,nadlidskost‘,“ říkal to, jako kdyby vyprávěl nějakou historku. Snažil jsem se reagovat s klidem.\n„Řekněme, že ti věřím. Že jsem z půlky upír, že můj otec je taky upír a že mi celý život lhal. Proč by pak pracoval v organizaci, která upíry zabíjí?!“\n„Dobře, měl bych ti to asi objasnit celé, protože jinak bychom tuhle cestu nemuseli přežít...Organizace se pod vedením Alana Blunca velice změnila. Přestala sloužit k utajování upírů, ale přímo k jejich vymýcení. Všichni upíří zaměstnanci byli brutálně zavražděni. Upíři byli vyhledáváni a ničeni, stejně jako teď. Jen hrstka upírů přežívá. Ti se snaží centrálu svrhnout, v horším případě zničit. Proto se všelijak pokoušíme infiltrovat do centrály. Tvůj otec je právě jeden z těch, kteří se nechali do centrály naverbovat. Trvalo nám velice dlouho, než jsme ho tam dostali, celých několik let. A bylo velice těžké utajit, že je vlastně sám upír. Ale povedlo se. Což byl pro nás velký úspěch,“ Carlos se na chvíli odmlčel a zmáčkl pár spínačů na desce. Poté pokračoval: „Tvůj otec byl úspěšnější, než jsme si vůbec mohli přát. Donášel nám mnoho informací o slabinách centrály, o tom, kdo je dotuje, kolik je v hlavním sídle centrály lidí a další podstatné věci. Díky němu jsme v jakési válce s centrálou opravdu hodně postoupili dopředu. Díky Christopherovi máme šanci,“ odmlčel se a nandal si sluchátka. Poté mi řekl ať mlčím, že už přistáváme.\n„101666,“ řekl opět do sluchátek. Poté s lehkostí, jako by to dělal každý den, přistál na letišti a „zaparkoval“ své malé letadélko tam, kde jsme ho našli. Na hodinách svítilo 14:43. Vystoupili jsme z letadla a vydali jsme se zpět po kovových schodech. Jakýsi strážný, který tu stál už když jsme přicházeli nám pokývl na pozdrav. Carlos udělal totéž. Prošli jsme celým letištěm. Vyšli jsme z haly a poté jsme nasedli do taxíku, který zrovna přijížděl.\n„Máš nějaké dotazy?“ zeptal se Carlos jako učitel dětí ve škole.\n„No, pár by se jich našlo,“ řekl jsem. Můj „soukmenovec“ upír jen pokývl hlavou na znamení, abych se ptal. „Říkal jsi, že můj otec JE, ne že BYL, jeden z infiltrátorů. Copak on není mrtvý?“ zeptal jsem se, zatímco taxi vyrazilo z letiště zpět do středu města. Carlos se na mě s vytřeštěnýma očima otočil.\n„Můžeš mně to zopakovat?!“ zeptal se vyděšeně.\n„No...jestli je můj otec mrtvý?“ měl jsem co dělat, abych to řekl s takovým klidem. Zkuste si taky představit, že byste se někoho ptali na to samé, jako já tehdy Carlose.\n„Jestli je Christopher mrtvý?“ opět s vytřeštěným výrazem.\n„No, ano...“ trochu jsem sklopil uši.\n„To Ti řekla centrála?!“ Upír vypadal, jako by nemohl uvěřit svým uším.\n„Jo,“ odpověděl jsem jednoduše.\n„No to snad není možný,“ řekl. Já jsem se na něj vyjeveně podíval.\n„Proč, co se děje?“ Opět jsem začínal doufat v to, že mi lidé z centrály hned první den lhali.\n„Děje se to, že tvůj otec vůbec není mrtvý.“ Trochu mi to vyrazilo dech.\n„A co se s ním teda stalo?“ Divil jsem se, že mou otázku slyšel, poněvadž jsem to řekl hodně potichu.\n„S tvým otcem se stalo něco mnohem horšího...“ Carlos se jen díval z okna a mě jako by si nevšímal.\n„Tvůj otec bůhvíproč přestal dodávat upírům informace a....plnohodnotně se přidal k centrále s vyvražďováním upírů...“ zašeptal a povzdychl si.\nBy Mrs Mann - 19. 10. 2021!\nFakta - Bulvár 86\nŠli jsme s Williamem chodbou, kterou jsme chodili každý den. Tahle chodba vedla k posilovně, kde jsem trávil většinu času. Tentokrát ale William přešel dveře do posilovny a šel chodbou dál někam, kde jsem nikdy nebyl.\n„Kam to jdeme?“ zeptal jsem se ho zmateně. William mi neodpověděl a šel dál. Už jsem si zvykl na to, že mi někdy neodpovídal, tak jsem se ho dál neptal a jen šel za ním. Zahnuli jsme doleva do chodby, kde narozdíl od ostatních prostor nikdo nebyl. Docela mě to děsilo, i když jsem nevěděl proč. Nevím to ani teď. Pár minut jsme procházeli prázdnými chodbami, až jsme došli k velkým dveřím.\n„Vejdi,“ řekl mi William a pokynul směrem ke dveřím.\n„Ty tam se mnou nepůjdeš?“ za tu dobu jsme si automaticky začali tykat. Byl to jediný člověk, kterého jsem tam znal.\n„Já tam nesmím,“ řekl mi a opět mi pokynul ke dveřím.\n„Dobře,“ opověděl jsem mu, chytl jsem kliku, zabral za ni, otevřel dveře a vešel dovnitř. Dveře za mnou William zaklapl. A nejspíš je i zamkl.\nTo už jsem nevydržel a protože jsem byl za ty tři měsíce celkem dost vycvičený v boji, nohu jsem zachytil a otočil s ní, ve snaze vyvést útočníka z rovnováhy. Povedlo se. Viděl jsem ve slabém světle obrysy člověka, jak zavrávoral. Využil jsem toho a rychle jsem vstal a dal ruce před hlavu, jak mě to učili.\n„Jsi horší, než jsem myslela,“ ozvalo se najednou ze tmy.\n„Myslela?“ zeptal jsem se zmateně.\n„Jo. Klasická odpověď. Každý nováček si myslí, že jsem chlap. Doufala jsem, že se objeví někdo, kdo by mě tipl na ženskou. Jak se zdá, asi se nikdo neobjeví,“ mluvila ta neznámá vysokým hlasem, který mi k jejímu stylu boje vůbec neseděl.\n„Jak by tě někdo mohl tipnout na ženskou, když na něj takhle zezadu skočíš a celou dobu na tebe nevidí?“ otázal jsem se jí pohrdavě.\n„A to je právě to, čemu tě tady naučím. Budu tvá nová cvičitelka. Naučím tě tomu, co tě Will naučit nemohl. Zbystřím všechny tvoje smysly. Po pár měsících se mnou budeš někdo jiný.“ Těmihle slovy mě dostala. Už po několikáté jsem tu slyšel nějaký projev, který jsem slyšel leda ve filmech.\n„Proč se neukážeš? Proč pořád mluvíš ze tmy?“\n„Sama nevím. Tak pojď,“ řekla a stále šla ve stínech. Vydala se směrem ke středu místnosti, která byla naštěstí slabě osvětlená. Těsně před matrací se ale zastavila, takže jsem jí stejně obličej nespatřil. Řekla mi, ať zajdu pro nějakou zbraň. Jen jednu. Pro jakou chci. Chvilku jsem jen tak stál a pak se otočil a šel směrem k podstavcům, na kterých stály zbraně. Přišel jsem k nim a chvilku se rozhlížel po vhodné zbrani. Vzal jsem do ruky jakousi zahnutou šavli. Potěžkal jsem ji v ruce, ještě nikdy jsem takovou zbraň v ruce neměl. Otočil jsem se směrem ke středu místnosti a šel jsem tam se zbraní v ruce. Postavil jsem se přímo na matraci a otočil jsem se směrem k ženě, která pořád stála ve stínu. „Pojď blíž,“ řekla mi. Poslechl jsem ji. „Tak a teď mě sekni,“ další příkaz, který jsem opět nepochopil.\n„Jsi hluchej?“ zeptala se mě.\n„Tak mě sekni!“ zaječela na mě.\n„Věděla jsem to. Končíme. Nemáš na to,“ řekla, otočila se a došla ke dveřím. Pak vyšla z místnosti. Na chvilku jsem ve světle zahlédl její dlouhé tmavě hnědé vlasy. Stál jsem tam zmatený v té kamenné hale se zbraní v ruce a přemýšlel, co se to stalo...\nSomro, motto, zasedání Studenstské rady a spousta jiných věcí\n28. května 2010 / 2. tserventse 2\n205 - Zdravím u velmi dlouhého článku. Článku, který zrekapituluje poslední dva měsíce, připomene vše důležité. Všechny problémy i kratochvíle během nedávné uplynulé doby. Seznámí vás se somrem, připomene problematiku třídního motta, poodhalí roušku tajemství kolem zasedání Studentské rady... no a tak.\nStalo se toho hodně. Zmíním na začátek přednášku „Křižovatky“ o drogách 15. dubna 2010 / 19. kvetna 2. V Divadle U hasičů přednášel předseda strany Věci veřejné Radek John. 17. dubna / 21. kvetna se konal Žežulský maratón, 22. dubna / 26. kvetna se třídy našeho gymnázia fotily (fotky byly k dispozici už o necelý týden později).\nPodrobněji stojí za zmínku zasedání Studentské rady v greg. pátek 16. dubna / 20. kvetna. Těsně před začátkem přišel do naší domovské učebny během 5. vyučovací hodiny D. D. ze Sexty B, který měl celému zasedání předsedat a vyzval Kvartu A, aby na sněm vyslala dva své zmocněnce. Předseda V. Č. chyběl, proto se rozhodlo, že se uskuteční volby do Studentské rady. Každý napsal na kus papírku dvě jména (někteří jen jedno) těch, které chtěl na zasedání poslat. Očekávalo se vítězství E. Š., která je už léta známá svými řečnickými schopnostmi i zájmem o politické dění (nejproslulejší je její řeč z 28. listopadu 2007 / 1. letna -1), a L. L., jako druhého předsedy. Místo něho však po boku E. Š. skončila J. He., předseda zaujal až třetí místo. Volby do Studentské rady tedy znamenaly jasnou porážku kluků. Studentská rada však není zrovna oblíbeným orgánem, E. Š. na ní pobyla asi tři hodiny, J. He. o něco méně. Řešilo se tam víc problémů, byly vytvořeny skupiny pro jejich vyřešení. E. Š. je členkou oddělení pro sportovní výbavu tělocvičen. Jiné resorty v rámci mocného orgánu Studentské rady mají na starosti vyřešit problémy s boilery na vodu ve druhém patře, s nedostatkem místa ve skříňkách Prim (skříňka je vždy jedna pro dva studenty, velikost má však stejnou jako u předchozích ročníků) nebo s přezouváním, což je nevyřešitelný problém, ale zajisté ho spoustu lidí baví řešit. Na klidný průběh jednání dohlížel O. Š. z pedagogického sboru.\nZačátkem dubna / kvetna se ve třídě rozšířil nový pojem – somro. Somro má více významů: tím prvním a základním je vysomrované jídlo, v širším pojetí cokoliv vysomrované. Druhým významem je činnost, kterou somři provozují, tedy somrování. S tímto souvisí i třetí význam somra a to somro jako jev. Jako například inflace je nežádoucím jevem v ekonomice, somro je nežádoucím jevem ve společnosti. S pojmem somro souvisí již zmíněné pojmy somr a somrovat. Původní slovo této složité etymologie bylo právě somrovat, tj. žebrat. Somr je ten, co somruje, přesto se však somr nerovná žebrák. V nynějším pojetí je žebrák blízko bezdomovce, asi ten, co sedí na ulici s kelímkem před sebou a čeká na vhození. Somr mezitím aktivně běhá mezi lidmi a velmi nepříjemným způsobem – somrem ve druhém významu – je nutí, aby mu dali somro – v prvním významu. Somři jsou tak v somrování daleko úspěšnější než žebráci v žebrání.\nSomro jako jev způsobuje ochuzování těch vrstev obyvatelstva, které mají peníze na to, aby si své potřeby obstaraly sami. Somři odmítají obdržení stravy jako ostatní, ale naopak, snaží se jim jejich výdobytky brát. Zde už nejde o to, že chudým by se měla dávat almužna. Somro je velmi drsnou formou příživnictví, kdy se pod velkým (opravdu obrovským a náhlým) nátlakem somrů, oběť podvolí jejich naléhání, dá jim somro a samotné jí pak zbude méně. Somři jsou posíleni a mohou dále somrovat a ničit zdravou společnost, zatímco oběť trpí podvýživou. Je nutno však dělat jasné rozdíly mezi obětí a distributorem. Distributor somra je ten, kdo dává somrům somro už při nepatrném nátlaku, takže je zde patrna jeho vůle somro podporovat. Někdo by sice mohl říct, že když mu to nevadí, ať jim somro dává, ale pokud distributoři podporují somry, somro sílí a ničí i slušnou, nedistributorskou část společnosti. Speciálním typem distribuce je poskytování somra mezi somry navzájem. To je však vnímáno jako společnosti neškodné, neboť když zkažení kazí zkaženého, tak ho nemůže zkazit víc, než je on sám. Somrů naštěstí není v naší třídě právě obrovský počet, ale stačí to na to, aby se somro stalo vážným problémem současnosti. Za zmínku ještě stojí i somroking. Za krále somra, jak zní překlad je momentálně označován L. Kn., zejména díky svým somro schopnostem.\nBylo by přínosné se zamyslet nad tím, kde se tu somro tak náhle vzalo. Můžeme říct, že somro je chybou ve správně fungující společnosti. Taková společnost je tedy špatně fungující. V našem systému je tedy něco v nepořádku, každý negativní jev je totiž odpovědí na chybné kroky v minulosti. Somro je zřejmě projevem špatné ekonomické situace naší třídy. Například Sexta má v poslední době dominantní postavení v obchodu s naším zbožím, z těchto obchodů však neexistuje celotřídní podíl. Obchod se zbraněmi nefunguje už dávno, i přesto, že by náš zbrojní průmysl mohl posloužit současným Primám jako vzdálený sen budoucnosti (nedávno se jistý občan Primy B podivoval nad naší zajímavou radou, že křídy se dají házet…). A nepochybně tu sehrává svoji roli i nedostatek surovin. Učebna 205 neskýtá zrovna ohromné zdroje, na to bychom potřebovali daleko větší území. Všechny výše uvedené ekonomické důvody ukazují na jednu věc – na absenci organizace, která by podobné věci kryla. Které by obchodníci odváděli poplatky, která by podpořila obchod se zbraněmi s méně rozvinutými třídami, která by pro naši třídu obstarala bohatší učebny, než je ta naše. Takovou organizací bývá většinou stát. Ekonomice naší třídy chybí funkční stát, který by ji zaštiťoval. Tímto státem byla v minulosti republika. Povšimněme si, že za Republiky Sekundy A byla naše ekonomika na absolutním vrcholu. Díky obrovskému rozsahu území se během asi dvou měsíců její existence podařilo nashromáždit pohádkové bohatství. To po ní také zdědila Republika Tercie A, které se však rozsah území ze Sekundy obnovit nepodařilo. Po jejím zániku před rokem jsme už žádných hospodářských úspěchů nedosáhli. Naopak během anarchie vše upadá pod vrstvami prachu a tedy i potenciál, který by naše třída jako republika měla, teď leží kdesi nevyužit. Úpadek ekonomiky sebou přináší i pokles životní úrovně. A zde po zpětné analýze narážíme na bod, ze kterého jsme vycházeli – společnost nesnesla tento posun z blahobytu do chudoby a projevem tvrdého dopadu je – somro! Takže s klidem můžeme říct, že za somro může anarchie! Anarchie může za ožebračování obyvatelstva naší třídy! A nyní samozřejmě není schopna vytvořit potřebné instituce a nařízení, aby somru zabránila.\nAle teď zpět. Somro se začalo vážněji řešit začátkem května / tservna. Například během posledního Primárního Preventivního Programu 6. května / 10. tservna. Ano posledního – ve Kvartě se už čtyřletý program končí a zůstalo nám už jen to, co nás Verča a Irča či později Míša a Verča (jiná než ta první), naučily… To by bylo také zajímavé téma k zamyšlení…\nDalší zmínění hodným celkem událostí je třídní motto. Motto je umístněno pod fotkou třídy na školní ročence. Třída si sama tohle motto zvolí. V Primě bylo naše motto velmi dobré, vystihovalo používané slovo v naší třídě (bylo oblíbeným slovem J. Fi.): „Karel karluje na Karla u Karla.“ Nikdo sice neznal význam slova karlovat, ale většině se líbilo, v té době ani nebylo označeno za trapné (jak by nyní něco podobné asi bylo). V Sekundě se projevila rozdílnost mezi kluky a holkami. Obě strany prosazovaly výroky profesorů. Kluci chtěli: „Tak vy tam máte knížku!“ od zástupce ředitele O. M., který se touto větou zděsil nad tím, že si P. Š. čte při hodině náboženství. Vtip byl v tom, že si P. Š. četl při hodině náboženství Bibli… Holky chtěly: „V sedm hodin rozcestí.“ To bylo „oznámení“ učitelky I. V. z lyžařského výcviku, kterým odsuzovala nežádoucí elementy na ranní „procházku“ (brutální běh střídaný s žabáky) kolem chaty (začínalo se na rozcestí). Kvůli dezerci několika kluků holčičí motto vyhrálo. V Tercii chtěla větší část holek a menší část kluků heslo obsahující nevhodné (ne však vulgární) výrazy. Heslo bylo mnohokrát upravováno, takže se nepodařilo ho v úplnosti zachovat. Proti tomuto stálo menšinové motto němčinářů „Nehmt bitte platz.“, což znamená doslova „vezměte si prosím místo,“ tedy „posaďte se“. Používala to němčinářka H. M. Tohle motto skončilo sice druhé, ale to vítězné bylo třídní učitelkou N. Ř. (která předtím poskytla třídě A4 návrhů na krásná a vznešená hesla) zamítnuto, takže se na ročenku dostalo motto až z druhého místa.\nLetos to také vypadalo podobně. Holky chtěly mít v mottu „Na Sr At“, s odůvodněním, že jde pouze o značky prvků sodík, stroncium a astat. Kluci podporovali heslo od L. Kn., který ho sám nepodporoval: „Když máš hlad, musíš somrovat.“ Motto bylo umělecké, nemělo vyjadřovat podporu somrů. Mělo pouze ztvárnit situaci z jejich života. Kromě toho, bylo to v době, kdy si ještě ne všichni uvědomovali, co somro způsobuje. Holky sice o jeden hlas vyhrály, ale N. Ř. jejich motto nepřijala. Problém však byl, že po delším zvažování zamítla i motto kluků. Na mimořádné třídnické hodině 28. dubna / 2. tservna vyzvala třídu, ať okamžitě navrhne nějaké lepší motto. Z řad holek zaznělo neoriginální a známé motto „Neuč se, život tě naučí.“ Motto třídu nevystihuje a spousta lidí jím byla pohoršena. N. Ř. ho samozřejmě přijala. Po osmi dnech od první výzvy k sestavení motta tak dopadl konflikt nerozhodně a nepřijatelně pro většinu třídy.\nPoslední věcí, o které se zmíním je nová zábava celé třídy. 29. dubna / 3. tservna vzala učitelka M. K. místo hudební výchovy němčinářskou skupinu na hřiště. Hřiště leží dvě zastávky tramvají od školy, ale chodí se tam většinou pěšky. Areál je ohrazený plotem, střežený kamerami. Má sociální vybavení, zásahovou jednotku, prolézačky, velkou vzduchovou trampolínu a hřiště na fotbal a basketbal. Během uplynulého měsíce sem kluci chodili velmi často, postupně se k nim přidaly i holky. Původně se nejdřív střídal fotbal s řetězovou vybíjenou na hřišti (i spolu s domácími) a poté šli všichni na trampolínu. V poslední době vybíjená mizí a schéma se omezilo na fotbal – trampolína.\nNa trampolíně se kromě skákání dají provádět souboje či hrát na babu po čtyřech (na rukou a na nohou), nebo také se jen tak shazovat. Všechny tyto činnosti, včetně skákání, jsou proti vůli některých dalších, kteří se ucházejí o své místo na trampolíně. Rodičům malých dětí vadí, když A-kvartáni skáčou příliš moc, naopak ale nesmějí ani ležet, protože překážejí už větším dětem, které je navíc obviňují, že když leží, tak se kvůli nim vyfukuje trampolína (ta se sama automaticky nafukuje). Před několika dny se tam A-kvartáni dokonce zapletli s romským gangem, kvůli mobilu L. Kn. naštěstí se mobil podařilo dostat zpátky.\n7. května / 11. tservna proběhlo poslední zvonění, tomu byl už však věnován samostatný článek. Přeji vám hezký zbytek večera a zůstaňte s námi, neboť se pokusím stihnout napsat ještě další článek, ale nevím, jestli to vyjde,\nSearched by potihcpd - 18. 10. 2021!\nDeník Desmonda Forda - 20. kapitola\n„Promiňte pane?“ upozornil na sebe Owen v policejní uniformě muže, stojícího za pultem. Vypadalo to jako v hotelové recepci. Muž za pultem se otočil a tázavě se na policistu podíval.\n„Můžu se na něco zeptat?“ popošel Owen o krok blíž k pultu.\n„Prosím,“ pobídl ho „recepční“.\n„Mám tu povolení k prošetření prostor této budovy a osob, které v ní pracují. Potřeboval bych tu trochu provést. Mohl byste mi pomoci?“ Recepční se na chvíli zamyslel a pak si Owena změřil pohledem. Poté řekl: „A smím to povolení vidět?“\n„Kde jste toto povolení sehnal?“ podezřívavě se zeptal recepční.\n„U soudu, samozřejmě,“ odpověděl mu policista. Ve skutečnosti ho sám v noci zfalšoval, aby se sem mohl dostat. Recepční ještě chvíli „povolení“ přejížděl očima, než řekl: „Dobrá, pojďte se mnou.“ Poté vyšel zpoza pultu a vyrazil ke dveřím v zadní části prosklené vstupní haly. Owena překvapilo, že to šlo tak lehce. Pro začátek to bylo velmi dobré. „Pojďte za mnou,“ řekl recepční u dveří. Owen vykročil směrem k němu a dveřmi prošel do zadní části haly.\nS Carlosem jsme na břehu přivázali člun ke kolíku. Myslel jsem, že jsme přistáli k neobydlené části, pak jsem si ale uvědomil, že to je nemožné, aby nebylo obydlené místo tak blízko D.C.. Nedaleko odtud byla vidět silnice a slyšet hukot projíždějících aut. Na břehu se Carlos opět oblékl a nandal si boty. I přesto, že chodil předtím bosý ve sněhu a plaval v ledové vodě na okraji zimy, nevypadal, že by mu byla zima. Upíři jsou nejspíš opravdu odolnější. I přesto, že mi bylo za ten zhruba rok, co jsem v organizaci předloženo mnoho důkazů, stále jsem nemohl uvěřit tomu, že by upíři opravdu existovali.\n„Máš zbraň?“ zeptal se mě Carlos mezitím, co se oblékal.\n„Co? Proč bych měl mít zbraň?“ zmateně jsem se otázal.\n„Tobě to vážně nedochází. Jde ti-“\n„No jo, no jo. Jde mi o život, já vím. To už si říkal. Ale nevím, proč bych měl mít zbraň?“\n„Nezlehčuj to. Zdá se, že si to neuvědomuješ. Ale to je jedno, promluvíme si o tom jindy. A zbraň by jsi měl mít stále u sebe. Proč myslíš, že jsem ti tam u sochy dal tu zbraň? Pro zábavu? To nemělo být jen na tu noc. U Christopha žádnou zbraň nedostaneš. Je to pro tvé bezpečí, musíš si jí brát všude. Nezapomínej na to.“\n„Ale já se zbraněmi neumím zacházet. A kdo je to vlastně ten Christoph?“\n„Christoph Schmankott je ten albín, který tobě a tomu Wayceovi tak velkoryse poskytl útočiště. A to, že se zbraněmi neumíš zacházet neznamená, že tě neochrání. To je jedno. Musíme vyrazit. Pojď,“ řekl mi a už oblečený se otočil a prošel mezi stromy na zasněženou pláň. Já celý zmatený vyrazil za ním.\n„Kam to vlastně jdeme?“ doběhl jsem Carlose a zeptal jsem se ho.\n„Za Miraltou,“ odpověděl\n„To už vím. Ale co tam budeme dělat? A kde to vlastně je?“ zeptal jsem se ho opět.\n„Potřebujeme se s ní poradit. A žije v jakési ,jeskyni‘ pod zemí.“ Zbytek cesty jsem radši mlčel. Ve velké vrstvě sněhu bylo velmi obtížné chodit, spíš jsme se brodili. Zajímalo mě, kdo to vlastně ta Miralta je a co Carlos tou jeskyní myslí. Poblíž D.C. jsem o žádných jeskyních, ve kterých by někdo mohl žít, nevěděl.\n„Tady to je?“ zeptal jsem se při rozhlížení po okolí. Carlos beze slova klekl na zem a začal čichat jako pes. Vypadalo to celkem komicky. Ale radši jsem se na nic neptal, jen jsem se snažil zadržet záchvat smíchu.\n„Odstup trošku,“ řekl Carlos, vstal a odsunul mě rukou. Postavil jsem se asi dva metry od něj.\nCarlos chvíli stál na místě. Čekal jsem, co zase provede. A opět mě překvapil. S ohromnou rychlostí si nejdřív přidřepl a poté vyskočil nesmírně vysoko do vzduchu, kde rozpřáhl ruce do stran a poté s obrovskou ránou dopadl na kolena opět do podřepu. Při dopadu na zem sníh kolem něj odletěl daleko do stran, čímž se odhalila travnatá země. Sledoval jsem to s úžasem, on to ale přešel bez jediného slova, jako by to dělal běžně. Až teď jsem si všiml, že pod sněhem byl v zemi i železný poklop.\n„Ty si věděl, že tu je?“ zeptal jsem se ho.\n„Ano. K Miraltě chodím často. Proto jsem tak čmuchal. Miralta má ve svém úkrytu speciální vonnou látku, kterou cítí jen upíři. Podle toho poznáme, kde je poklop.“\n„Moment. Říkáš, že sem chodíš často. Tak jak to, že tu leží čistý neporušený sníh bez stop?“\nůMyslíš, že k úkrytu nejhledanější osoby organizace by vedl jen jeden vchod?“ řekl s úsměvem Carlos.\n„Nejhledanější?“ zeptal jsem se ho mezitím, co otvíral železný poklop.\n„Proč se tu přede mnou sakra všechno tají?“\nCarlos mou otázku nevnímal. Otevřel poklop a po žebříku vlezl do tmavého tunelu. „Pojď za mnou,“ ozvalo se. Na té louce jsem zůstat nechtěl, nezbývalo mi tedy, než vlézt za ním. Opatrně abych nepodklouzl jsem vlezl dovnitř a zavřel jsem za sebou poklop. V šeru jsme dolezli až dolů. Octli jsme se opravdu v jakési jeskyni. Ve vzduchu byla cítit vlhkost a provizorními stěnami stékaly pramínky vody. Divil jsem se, že to tu ještě nespadlo. I přes „prohnilý“ vzhled chodby tu však na stropě byly připevněné kabely, které vedly k žárovkám, díky kterým byl prostor slabě osvětlený.\n„Honem!“ opět mě přes rameno Carlos popohnal. Rozeběhl jsem se za ním.\n„Jak si myslel to ,nejhledanější‘?“ zeptal jsem se ho. Zahnuli jsme doleva. V podzemním komplexu bylo nejspíš mnoho chodeb.\n„Prostě nejhledanější. Centrála se ji snaží najít a zmocnit se jí. Nebo ji zabít,“ odpověděl jednoduše a zapnul si vrchní knoflík černé košile. V modrých očích se mu odráželo matné světlo.\n„A proč ji chtějí zabít? Čím je tak zásadní?“ měl oproti mně obrovské kroky, musel jsem kráčet velmi rychle, abych mu stačil.\n„Hodně toho ví. Byla to manželka Blunca a jakási zástupkyně svého manžela, tedy ředitele. Co dál chceš vědět?“ odpověděl otráveně.\n„Manželka? Aha. No, to je jedno. Dál... Proč už není zástupkyně? Co se stalo?“ Bylo pro mě těžké mluvit během tak rychlé chůze.\n„Jsi pěkně otravnej, víš to?“ řekl ještě otráveněji a podíval se na mě.\n„Pořád jsi mi neodpověděl.“\n„Dobrá. Miralta žila v organizaci po boku svého manžela velmi dlouho. Neuvědomovala si ale, že společně s novým ředitelem se změnil také způsob akcí organizace,“ upír se na křižovatce zastavil, poté se dal vlevo a pokračoval: „Centrála přestala sloužit k utajení upírů, ale k jejich hubení. Toho si Miralta všimla a tak se odpojila a přidala se k upírům. Hodně stručně řečeno. Ale teď už se mě na nic neptej. Jsme tu,“ řekl a zastavil se před ztrouchnivělými dřevěnými dveřmi. Poté třikrát jemně zaklepal na dveře.\n„Miralto? To jsem já, Carlos! Smím dovnitř?“ křikl přes zavřené dveře a nahlédl škvírou mezi prkny dovnitř.\n„Pojď dál,“ ozvalo se zevnitř milým ženským hlasem. Carlos pomalu klepl do dveří, které se otevřely se zaskřípáním. Do chodby, ve které jsme stáli, vniklo ostré světlo. Na chvíli mě to oslepilo. Zatímco mé oči si teprve přivykaly světlu, můj společník už vešel dovnitř.\nZamžoural jsem a udělal jsem totéž. Udělal jsem krok dovnitř a jemně jsem klopýtl o dřevěný práh. Úplně jsem otevřel oči a prohlédl jsem si místnost, do které jsme právě vešli. Byl to velice dobře zařízený byt. Vlastně mi až příliš připomínal ten pokoj, do kterého mě zamkli při mém prvním kontaktu s centrálou. Kuchyň byla na tomtéž místě, stejně tak jako postel uprostřed zadní stěny, zrcadlo, umyvadlo. Všechno na tomtéž místě, až na dveře v zadní stěně, které byly zavřené. Uprostřed místnosti stála asi čtyřicetiletá žena. Byla oblečená jako každá jiná žena, zelený nátělník, modré džíny, ničím by se od ostatních lidí nelišila. Carlos k ní přišel a objal ji.\n„Jak se vede?“ zeptal se jí, jako by to byli kamarádi, kteří se zrovna potkali na ulici.\n„Já se mám fajn. Vážně,“ řekla a usmála se. Carlos jí úsměv oplatil. Nejspíš to opravdu byli kamarádi. „Od čeho máš prosím tě tu jizvu?“ zeptala se upíra Miralta.\n„Kočkoval jsem se s organizací,“ odpověděl jí Vega a poté pokračoval. „Miralto, tohle je Desmond,“ řekl Carlos, otočil se a pokynul mi, ať přijdu blíž a postavil mě přímo před Miraltu. Byla zhruba stejně vysoká, jako já. Vypadala velice mladě, ale vzhledem k tomu, že Bluncovi bylo zhruba padesát a ona byla jeho manželkou, vůbec bych ji netipoval na to, kolik jí asi je.\n„Zdravím, Desmonde,“ řekla a potřásla mi rukou. Pak se opět obrátila na Carlose. A víc už mi neřekla ani slovo. „Pojď tam, Carle. Ty zůstaň tady,“ řekla a ukázala na mě, když už jsem se chystal vyrazit za Carlosem do těch zavřených dveří v rohu místnosti. Překvapil mě Miralty přístup ke mně. Přišla mi fajn, energická, pozitivní, ale když nás Carlos představoval, přišla mi chladná a jaksi... naštvaná, uražená. Nechápal jsem to. V životě jsem ji neviděl, nejspíš o mně ani neslyšela a stejně se chovala, jako bych jí bůhvíjak ublížil.\nMiralta vešla do dveří a hned za ní Carlos. Ten mi ještě přes rameno řekl, ať na sebe dávám pozor a ať nic neprovedu, že jsou hned zpátky. Začal jsem se procházet po tom bytečku. Jak už jsem řekl, vypadalo to tam téměř stejně, jako tehdy v centrále, když mě zavřeli. S tím rozdílem, že tady to bylo o trochu útulnější. Na stěnách visely obrazy, bylo tu vymalováno, prostřený stůl a mnoho dalších skvělých věcí. Začal jsem si prohlížet obrazy na stěnách. Byly to obrazy koní malovaných na stěnách. Vlastně to byly nástěnné malby, jako dělali pravěcí lidé. Ale byly to nejen koně. Byla tam zvířata, ale také pár budov v D.C., jako třeba Kapitol, různé památníky a další věci. Takovéhle výjevy byly na všech obrazech, až na jednom. Na tom bylo něco absolutně jiného...\nVrátil jsem se do bytu a začal jsem prohledávat jednotlivé šuplíky. Asi v pátém jsem našel to, co jsem hledal. Baterku. Opět jsem rychle vyběhl ven a posvítil jsem si na vlhkou zeď, poněvadž světlo z bytečku neosvítilo stěnu celou. Potřeboval jsem to vidět lépe. Postoupil jsem tedy blíže k obrovskému výjevu na zdi. Jak jsem si ho předtím, když jsme sem přicházeli, mohl nevšimnout? Nejspíš proto, že chodba byla slabě osvětlená. To ale teď bylo jedno. Já se soustředil jen na ten obraz. Bylo to tak neskutečně... skutečné. Vypadalo to tak strašně temně. Až strašidelně. Nedokážu to takhle psaním popsat, ale bylo to, nechci říkat fantastické. Protože to rozhodně fantastické nebylo. Ale absolutně poutavé.\nByl to obraz namalovaný pouze černou křídou, uhlíkem nebo něco takového. Byl velký asi metr jak na šířku, tak na výšku. To ale není důležité. Nejdůležitější byl obsah toho obrazu. To mě na tom tak upoutalo. Bylo to město. Celé D.C. na jednom obrázku, ale ne ze shora, ale ze strany. Byl tu vidět Washingtonský památník, tyčící se k Měsíci. Měsíc vypadal taktéž neuvěřitelně skutečně. Za památníkem se tyčil Kapitol, až na památník nejvyšší budova Washingtonu, byla vidět řeka Potomac proplétající se jako had městem, prostě absolutně všechno. To ale nebylo to, co mě tak omráčilo. To bylo něco, co se nacházelo nad městem.\nNevím, proč mě to tak zaujalo. Díval jsem se na to ale jako omráčený. Nevnímal jsem věci kolem sebe, jen jsem se vpíjel očima do té věci, co „letěla“ nad městem. Pokud se tomu dá říkat opravdu létání. Byl jsem tak zaujatý obrazem, že jsem si ani nevšiml, jak si Carlos stoupl vedle mě.\n„Zaujal Tě obraz?“ zeptal se mě až poté, co mi klepl do ramena, abych si ho všiml.\n„Co? Jo, no jo. Zaujal. Co to má znamenat?“ otázal jsem se ho, aniž bych nějak zareagoval na to, že si vedle mě stoupla Miralta, která mi odpověděla místo Carlose.\n„Nikdo ten obraz nechápe. Já sama ho nechápu,“ řekla. Všichni tři jsme výjev sledovali.\n„A kde se tu vzal? Kdo ho nakreslil?“ ptal jsem se jí.\n„Já,“ odpověděla jednoduše bez mrknutí oka.\n„Vy?!“ zeptal jsem se překvapeně. „Vy jste to kreslila a nevíte, co to znamená?“ samozřejmě jsem byl překvapený.\n„Ano. Kreslím takhle hodně obrazů,“ řekla a podívala se mi do očí. Sama je měla naprosto tmavě černé. Žádné „panenky“ nebyly vidět. Jen černé, uhrančivé oči. Jako vodní hlubina.\n„Vy takhle kreslíte hodně obrazů? Jako že je kreslíte a nerozumíte jim?“ zeptal jsem se a opět jsem se podíval na obraz.\n„Asi tak nějak,“ řekla opět. Podíval jsem se s údivem na Carlose, jestli mi to nějak nevysvětlí. On jen pokrčil rameny.\n„Tak teď jsem se do toho nějak zamotal,“ řekl jsem a podíval jsem se opět na ni.\n„Dobrá, vysvětlím ti to. Já... nechci říkat, že mám zvláštní schopnosti. To by znělo hloupě. Řeknu to takhle: Prostě jsem divná. Občas mívám takové záchvaty. Záchvaty, při kterých si na nic nepamatuji. Umím to sama vyvolat, někdy mě to ale chytne samo. Nevím, jak to dělám, ale při těchhle záchvatech začínám kreslit divné věci. Jako třeba tenhle obraz tady. Většině těch obrazů rozumím a mají smysl, ale pár z nich, jako třeba tenhle, ty mi nedávají žádný smysl. Snad je jednou pochopím. Tak, ještě něco?“ dokončila, shrnula si ramínko nátělníku zpět na rameno, obrátila se a odešla. Opět jsem další věci nerozuměl.\n„Nikdo tomu nerozumí,“ řekl zničehonic Vega a pokrčil rameny. „Viděl jsem všechny její obrazy a všechny jsou takhle... reálné. A jak už jsi ode mě slyšel, nikdo nechápe jejich význam. Ale teď pojď. Musíme už jít,“ otočil se a vyšel za Miraltou. „Odpusť, máme málo času. Musíme vyrazit,“ řekl jí. Miralta se otočila a odpověděla: „Chápu. Někdy se zase stav. Třeba i s Desmondem,“ usmála se a ukázala na mě.\n„Dobrá. Tak se měj a opatruj se,“ řekl Carlos a objal ji.\n„Vy také,“ odpověděla nám žena a přišla ke kuchyňskému dřezu, kde začala připravovat jídlo.\nBy Mrs Mann - 12. 10. 2021!\nFakta - Bulvár 85\n„Jste si jistý, že víte, co děláte?“ zeptal se náhle Kurda.\n„No, doufám, že to bude fungovat...“ odpověděl nejistě Hibernius a přidal do kroku. Gavner s Kurdou ho následovali chodbou. Každý z nich si nesl dřevěnou desku, asi 2x1,5 metru velkou, které vzali v jedné ze síní. Rychle se blížili k Popravčí síni.\n„Vůbec nechápu, k čemu nám tohle těžký dřevo bude!“ postěžoval si Kurda polohlasem Gavnerovi.\n„Taky nevím. Kam vůbec jdeme?“ zavolal Gavner na Hibernia, ten však neodpověděl. Gavner a Kurda se na sebe otočili a pochybovačně zakroutili hlavou. V tu chvíli narazili oba do Topola, který se na místě zastavil.\n„Jak se můžeš takhle zast-„ začal rozzlobeně Kurda, ale Topol mu dal ruku před ústa, aby mlčel. Všichni ztichli a poslouchali.\nKdyž už chtěl Gavner promluvit, uslyšel svištění křídel.\n„Rychle, pojďte se schovat sem!“ špitl Topol a ukázal na místnost vedle sebe. Kurda s Gavnerem se otočili a s údivem, jak se Hibernius objevil za nimi, rychle vběhli do místnosti. Byla to jedna z Tělocvičen. Schovali se za roh a jen opatrně nahlíželi do chodby. Po krátké chvíli před vstupem prošli dva Strážci a za nimi asi 10 démonů. Poté, co prošli, vzal pan Topol dřevěnou desku a chtěl jít dál, ale Gavner ho chytil za rameno a řekl: „Nechci vám kazit váš geniální plán, ale co kdybychom prostě ten průvod sledovali?“ Hibernius se otočil a poprvé po dlouhé době se trochu pousmál a řekl: „Ano, tentokrát máš pravdu. Můj plán uděláme potom, stejně jsem ho ještě úplně nedodělal. Tak za nimi vyrazme!“\n„Jste v pořádku?“ zeptal se Seba.\n„No, už mi bylo i lépe. Kdo jste? Předtím jsem vás tu neviděl,“ pravil muž.\n„Řekněme, že jsem se sem přišel mstít...“ nervózně odvětil Seba. Pak se podíval oknem do budovy a přitáhl si prostěradlo.\n„Tady máte tohle, nic lepšího není. Obvažte si to, snad přežijete. Já půjdu bojovat,“ dodal. „Tak hodně štěstí!“ pokusil se muž o úsměv. Seba se rozeběhl směrem k „náměstí“, pokud se rozbořené kašně tak dalo říkat. Stále zde bojovalo asi 50 přeživších. Démonů již moc nezbývalo, asi tak 5. Vypadalo to, že tady byli lidé vítězi.\nSeba běžel dál městečkem hlavní ulicí směrem k lesu. Předpokládal, že Leonard bude utíkat právě sem. U posledního řadového domku u lesa jeden člověk ošetřoval raněnému ruku, vedle nich ležel mrtvý démon. Seba tam doběhl a zeptal se: „Neviděli jste tu takového divného kluka?“ Ten zraněný odpověděl: „Jo, jeden tu byl. Byl hodně zvláštní, ale zachránil nám život. Došla nám munice a tak jsme mysleli, že nás tenhle hajzl - kopl do démona vedle sebe - určitě zabije. Ale pak sem strašnou rychlostí přiběhl ten kluk, zařval na něj, vzal kus plotu a probodl mu krk.“\n„A kam běžel nevíte?“ otázal se jich Seba.\n„Asi běžel do většího města, co je cca 10 km daleko po téhle stezce. Ptal se nás na cestu. My jsme mu řekli, že tam půjdeme taky po lepší silnici, až tu všechny démony zabijeme, ale on poděkoval a utíkal do lesa. A proč se ptáte, vy ho znáte?“ dovyprávěl druhý muž.\n„On je můj velmi dobrý přítel...a nechci, aby se mu něco stalo,“ dusil v sobě nenávistný smích Seba. Pak pokynul na pozdrav a rozeběhl se do lesa.\n„A-ale ty si přece mrtvý...“ prolomil po minutě hluboké ticho překvapený Vandža. „Viděl jsem tě umírat!“ dodal. Chvíli bylo strašné ticho a pak Larten promluvil: „Tohle je skutečně vyprávění nadlouho a vy mi taky máte určitě co říct.“ Darren se šťastně usmál a objal Lartena: „Já jsem skutečně myslel, že už tě neuvidím.“ Larten odstrčil Darrena od sebe a řekl: „Tak dost tohohle úchylného objímání a řekněte mi, kde to jsem!“\n„Vždy mi-lý Larten, to se...pozná,“ řekl Harkat a všichni se rozesmáli.\n„Jsme v takový hoře a nikdo vlastně neví kde. Je strašně vysoká a před chvílí tu byla ještě spousta démonů. Takže bych šel někam jinam, než se vrátí,“ řekl Vandža.\n„Můžeme jít do chodby, co je támhle naproti,“ navrhl Darren a ukázal směrem napravo od velké brány.\n„Předpokládám, že za tou bránou není nic hezkého, že jo?“ zeptal se Vandža Lartena.\n„Tak to máš pravdu. Tam bych už nikdy být nechtěl, jsem rád že jsem zpátky,“ odpověděl Hroozley.\n„No, na druhou stranu, kdybys viděl, co je venku, tak nevím, jestli bys byl tak nadšený,“ opanoval Vandža.\n„Myslíš ty démony, červy a podobný potvory? Tak ty přišly právě tudy, jako já,“ ukázal Larten na zavřenou bránu. Když došli k tmavé chodbě, Larten se vyděšeně zeptal: „A kde je vůbec Arra?! Až teď jsem si uvědomil, že jste jen 3!“ Vandža nervózně začal vysvětlovat: „Víš, jak my jsme sem přišli, tak se tu objevilo mnoho démonů. A my jsme museli utíkat tou chodbou támhle,“ ukázal Vandža na chodbu naproti, „a při rychlém běhu jsme Arru tak trochu ztratili...“ Vandža se na Lartena smutně podíval a chtěl pokračovat, ale někdo ho hlasitě přerušil: „...a nechali jste mě tam napospas démonům!“\n„Tak, jakpak jste se nám vyspal?“ zeptal se mě ironicky.\n„Takže můžeme začít?“ zeptal se mě.\n„S čím?“ otázal jsem se ho zmateně.\n„No s vaším výcvikem přece. Copak jsem vám o vašem výcviku ještě neříkal?“ Na to jsem mu neodpověděl, jen jsem se na něj podíval jak nejnaštvaněji jsem uměl. „Asi ne.Tak vám to říkám teď. Jdeme,“ řekl mi a vydal se dlouhou chodbou nalevo od mé cely. Zřejmě už jsme byli jinde, než mě předtím zbil. Chodbo byla lemována okny, takže jsem poprvé za nevím jak dlouhou dobu viděl sluneční světlo. Bylo mi to ale vcelku jedno.\n„Teď jsem si vzpomněl, co to mělo být s tím pokojem? Jak jste mě tam zamkli a pak jste to tam vyhodili do vzduchu. Co to mělo znamenat?!“ zeptal jsem se Williama, který kráčel rázným krokem přede mnou.\n„To byla zkouška, Desmonde,“ odpověděl mi.\n„Zkouška vaší reakce na neznámé prostředí,“ řekl mi William.\n„A jak jsem uspěl?“ zeptal jsem se znovu.\n„Jsme tady,“ řekl najednou William a zastavil se u nějakých dveří. Vytáhl z kapsy saka klíče, strčil je do zámku a odemknul. Potom zmáčkl kliku a otevřel. „Prosím, pane Forde,“ řekl mi a pokynul, ať jdu první.\n„Běžte radši Vy,“ řekl jsem mu.\n„Jak myslíte,“ odpověděl a vešel do místnosti. Vešel jsem hned za ním a zaklapl jsem za sebou dveře. Byli jsme v jakési posilovně. Všude bylo posilovací nářadí, uprostřed místnosti ring, činky a pár namakaných chlápku, kteří zvětšovali objem svých svalů. Nevypadali ale, že by to potřebovali. „Tak pane Forde, začněme s vaším výcvikem.“\n„A v čem mě budete vycvičovat?“ zeptal jsem se ho.\n„Neměl jste těch otázek už moc, Desmonde?“ řekl na to.\n„No jo, už mlčím.“\n„Takže posiloval jste někdy, pane Forde? Dělal jste někdy nějaký bojový sport?“\n„Hmm, asi ne,“ odpověděl jsem mu.\n„Asi?“ zeptal se.\n„No, určitě ne.“\n„Pral vy jste se vůbec někdy? Víte jaké to je, dát někomu pěstí?“ pokládal mi další a další otázky.\n„Dobrá, praštěte mě,“ řekl mi.\n„Cože? Jak to myslíte, praštěte mě?“\n„Copak vy nevíte, co to znamená do někoho praštit?“\n„Prostě mi dejte pěstí, jakou největší umíte, nebo já dám jednu vám,“ řekl mi. To mě přesvědčilo. Napřáhl jsem se a dal jsem mu největší ránu, jaké jsem byl tehdy schopný. Vrazil jsem mu pěstí přímo do tváře. Ozvalo se ostré křupnutí, ale ne z jeho tváře, ale z mojí ruky. Luplo mi v kloubech a vytryskla mi z nich krev. S ním to ani nehnulo. Stál dál stejně nehybně jako předtím.\n„To muselo bolet...“ řekl mi.\n„Nechte si toho! Víte, jak to bolí?!“ ječel jsem na něj.\n„Věřte mi, že za tu dobu, co tu budete zažijete mnohem více bolesti, než jen odřené klouby,“ odpověděl mi na to.\n„Ano. To tedy Ou.“\n„Takže. Už víme, že jste nikdy nebojoval. To hned napravíme,“ řekl mi.\n„Tak moment, moment. O bojování nebyla vůbec řeč! Neříkali jste mi náhodou, že můj otec jen seděl a vyhledával upíry?“ zeptal jsem se jich zmateně.\n„Tohle že jsme vám řekli?“ odpověděl otázkou a usmál se. „No, jste až moc důvěřivý, pane Forde. To se vám snadno vymstí. Jednou,“ otočil se a šel směrem k ringu uprostřed místnosti. Tak jsem šel za ním. Došli jsme až k prázdnému ringu. Došlo mi, na co teď dojde řada. Jen jsem doufal, že nebudu muset bojovat s jedním z těch namakaných chlápků. Ale kdopak by tam potom zbýval? Náš milý „malý“ William. A s ním jsem měl docela špatné zkušenosti. No, neměl jsem tehdy moc dobrý vyhlídky.\n„Takže, sundejte si prosím vrchní část oblečení a běžte do ringu,“ řekl mi a začal si sundávat svoje sako.\n„A to jako proč?“ zeptal jsem se ho opovržlivě.\n„Protože jinak dostanete opět pěstí, milý Desmonde.“ To mě zase přesvědčilo. Sundal jsem si tu svou košili a vlezl si dovnitř. Stoupl jsem si doprostřed a čekal jsem, co se bude dít. Pak si za mnou vlezl William, taky jen v kalhotách. „Takže...“ začal William, prokřupal si prsty a krk, pak mi dal jako vždy pěstí, která mě svalila na zem.\nSearched by potihcpd - 11. 10. 2021!\nDeník Desmonda Forda - 19. kapitola\nOwen seděl u počítače už asi hodinu a snažil se zjistit něco o Fordovi starším. O jeho povolání nic nezjistil, jeho záznamy byly smazané. V jeho složce byla jen kopie rodného listu.\nKaždý normální člověk ve městě měl svůj záznam. Ford senior ne. Nic. To Owena zmátlo. Vstal od počítače, nasadil si mikinu a odešel z místnosti ven do noci.\nZavolal tuhle novinku Juliet. Její reakce byla samozřejmě překvapená. Stejně tak jako jeho. Na jeho novinku mu řekla, že v bytě se nic nenašlo. Až na převržený stůl nic. Dveře nebyly vypáčené, ani okna, nic co by nasvědčovalo násilnému vniknutí. To Owena zklamalo. Došel až domů, kde zalehl do postele a usnul. Zítra bude znovu pokračovat ve vyšetřování.\nBrune z našeho nynějšího útočiště odcházel často. Tvrdil, že se chodí procházet, trénovat nebo něco v tom smyslu. Věděl jsem, že lže, ale nevadilo mi to. Nechtěl jsem se plést do jeho záležitostí. Bylo mi to jedno.\nPo prvních pár dnech jsem si začal zvykat. Na vzduch sycený kouřem, na nedostatek kvalitního jídla a čerstvého vzduchu. Moc často jsem ven nevycházel, žádné tréninky nebyly, bojovat jsem se neučil. Jediná má činnost byla čtení knih a povídání si s ostatními lidmi. Tedy hlavně s Carlosem. Řekl mi toho o sobě hodně, ale o organizaci jsem se dozvěděl také pár zajímavostí. Tak nejdřív k Carlosovi.\nJeho celé jméno je Carlos Vega. Narodil se v Evropě v České republice, ale jeho matka pocházela ze Španělska a otec z Itálie. To způsobovalo jeho snědou kůži a uhlové vlasy. Dozvěděl jsem se také jednu zásadní skutečnost a to, že je to Williamův velmi dobrý přítel. To mě překvapilo. Samozřejmě jsem čekal, že se znají, ale ne až tak osobně. Často jsem se ho na Williama ptal. Zjistil jsem, že se narodil ve Vancouveru a že se do centrály dostal už jako pětiletý, jak se dostal k upírům mi Carlos neřekl, prý by to pro mě bylo moc informací najednou. Vyptával jsem se ho taky na organizaci. Čekal jsem, že na ni bude nadávat, ale to on ne. Tvrdil, že kdysi (asi tak před sto lety) už organizace existovala, ale jen proto, aby se na povrch nedostalo, že upíři opravdu existují. Lidé by se začali bát, vyhledávat je a zabíjet je. Organizace vlastně upíry chránila, až poté, co nastoupil další šéf společnosti, Marcus Blanc, otec nynějšího Alana, ten nastolil „krutovládu“. Tvrdil, že upíři jsou hrozba pro společnost a snažil se je eliminovat. Tuto lež rozšiřoval po celé společnosti, takže se tento pojem v organizaci vžil do paměti. Takhle nějak mi ji Carlos popsal. Ptal jsem se ho také na schopnosti upírů, jestli opravdu musí pít krev a nesmí na slunce. Ptal jsem se ho na to všechno, co se o upírech zná. To co mi na tohle řekl mě překvapilo. Nic takového prý nedělají. Upíři můžou vycházet ve dne, sluneční světlo jim nic neudělá, mají stín i odraz v zrcadlem dají se zaznamenat na kameru i fotoaparát, mají větší sílu než lidé, jsou rychlejší, hbitější a mají zbystřené smysly. Krev ale pít musí. Proto byli nejspíš ve středověku tak nenáviděni. Krev upíři k životu potřebují. Musí ji pít.\nTo je asi tak vše, co jsem se během těch pár dnů dozvěděl o upírech a organizaci. Poté jsem se samozřejmě toho dozvěděl mnohem víc, ale to předbíhám. Ptal jsem se Carlose také, kdo je to Miralta. Odpověděl mi, že mě za ní zavede. Další den jsme vyrazili. Vyšli jsme kolem poledne. Brune zůstal v bunkru. Často tam trénoval boj. Posiloval, učil se střelbu, box a další věci, zatímco já jsem si četl. Dnes jsem čtení zanechal a vyrazil jsem s Carlosem do jeskyní. Nevěděl jsem, kam mě to chce zavézt. Poblíž D.C. jsem o žádných jeskyních nevěděl. Čekal jsem tedy, kam mě zavede. Na silnici jsme nasedli do taxi a jeli jsme na jih, jak jsem poznal.\nOpět jsem jel v autě. Užíval jsem si každou chvíli strávenou uvnitř. Díval jsem se z okna na běžný lidský život a tiše jsem záviděl. Chtěl jsem se vrátit domů. Opět jsem zatoužil po tom znovu vidět mou matku, znovu ji obejmout a popovídat si s ní. To ale teď už nejspíš nešlo.\nPodíval jsem se na Carlose a uvědomil jsem si, že se mu jizva na tváři stále ještě nezahojila.\n„Od čeho to máš?“ zeptal jsem se ho a ukázal jsem na jeho obličej.\n„Včera tě hledalo pár lidí z centrály. Byli celkem blízko podzemního bunkru, kde přebýváme. Nejspíš o nás opět vědí. Ale nedělej si starosti, už jsou mrtví. Prozatím jsme v bezpečí,“ řekl mi. Částečně mě uklidnil.\nKam přesně jedeme jsem si uvědomil, až když jsme přijeli před pro mě dobře známou halu. Byla to odletová hala letiště. Moc dobře jsem tu budovu znal. Před svým „naverbováním“ jsem totiž pracoval jako bezpečnostní kontrola u přepážek na letišti. Prohlížel jsem lidem batohy přes rentgen. Na letišti jsem byl téměř každý den. Dobře jsem to tu znal. Byl jsem rád, že jedeme právě sem. Připadalo mi to, jako bych opět jel do práce. Divil jsem se ale, proč jsme jeli sem.\n„Desi! Pojď!“ zařval na mě Carlos. Došel jsem až k němu a vešli jsme do velké haly se žlutým prohnutým stropem. Přímo před námi byla cedule s nápisem Reaganovo letiště\ncelkem 344 666\ntento týden 1 491


Leonardo DiCaprio - To zmákneš, brácho! Internet šílí z této fotky Leonarda DiCapria a Brada Pitta na Oscarech - Super.cz\nA kámoši jak hrom jsou Leo a Brad. Profimedia.cz\n12. února 2020 17:09\nPři letošním udílení Oscarů byla fotografy zachycena řada skvostných okamžiků. Z jednoho snímku šli ale fanoušci Brada Pitta (57) a Leonarda DiCapria (46) opravdu do kolen. Fotografie pořízená Michaelem Yadou zachycuje herce v první řadě během udílení. Mezi nimi sedí DiCapriova přítelkyně Camila Morrone, po boku Pitta pak jeho managerka Cynthia Pett-Dante. Leo se natahuje přes Morrone a chytá kolegu za ruku. U toho mu věnuje pohled, z něhož fanoušci šílí.\n„Buď s tím, kdo se na tebe dívá jako Leo na Brada,“ reagoval okamžitě jeden z nich v komentářích na instagramovém profilu E! News, kde se fotka objevila. „Leo projevil víc lásky Bradovi než svojí holce,“ poznamenal další fanoušek. „Představte si, sedět mezi nimi,“ rozplývala se jiná fanynka. „Ale nakreslí ho jako jednu z těch francouzských dívek?“ přidal vtipnou narážku na scénu z Titaniku další.\nNení jasné, k jaké situaci se kontakt mezi herci váže, ale přátelství, náklonnost a obdiv, které si během letošní sezóny udílení filmových cen herci projevují, fanoušky nesmírně baví. Brad, který na rozdíl od kolegy z filmu Tenkrát v Hollywoodu letos posbíral všechny ceny, na něž byl nominován, zahrnul DiCapria snad v každé děkovné řeči.\n„Je to skutečná hvězda, je to gentleman. Nestál bych tady, kdyby tebe nebylo, chlape. Díky,“ vzdal mu například hold v lednu na Zlatých glóbech. A soudě podle této fotografie, náklonnost nejspíš bude vzájemná. ■\nBrad a Leo se netají tím, že jsou blízcí přátelé. ■\nNa udílení Oscarů zasedli v první řadě. Místo mezi nimi zaujala DiCapriova přítelkyně Camila Morrone. ■\nV první řadě bylo veselo. ■\nFanoušky dojímá přátelství dvou nejžádanějších hollywoodských hřebců. ■\nV rolích Cliffa Bootha a Ricka Daltona v Tenkrát v Hollywoodu excelovali. ■


Dlouhodobá předpověď počasí kralupy nad vltavou\nPočasí Kralupy nad Vltavou aladin - předpověď počasí dnes\nKralupy nad Vltavou Středočeský kraj Poslední aktualizace dat 8.48 hodin Příští aktualizace dat 15.48 hodin Výhled dle dlouhodobého normálu Předpověď po hodině\nyr.no Kralupy nad Vltavou, dlouhodobá předpověď počasí\nPodrobná předpověď počasí pro Kralupy nad Vltavou Podívejte se, jaké bude počasí v Kralupy nad Vltavou dnes, zítra a jaká je dlouhodobá předpověď počasí pro Kralupy nad Vltavou Pocitová teplota, srážky, tlak a vítr. Počasí na Blesk.cz\nDlouhodobá předpověď počasí - Kralupy nad Vltavou\nPočasí Kralupy nad Vltavou. Podrobná hodinová předpověď počasí, dnes 6.11.: oblačno, 12 °C, zítra 7.11.: oblačno, 12 °C, pozítří 8.11.: zataženo, 11 °C, výhled počasí na 10 dnů Kralupy nad Vltavou (od 9.11. do 15.11.): nejvyšší teplota přes den 5 až 10 °C, nejnižší teplota v noci -2 až 6 °C. Předpověď\nPředpověď počasí - Kralupy nad Vltavou - Meteocentrum.cz\nPředpověď počasí na více než týden je pouze výhledem a lze očekávat její upřesňování v průběhu dalších dní. Předpověď počasí (vývoj srážek, teplot, větru nebo oblačnosti) na mapě si můžete prohlédnout na našem portálu Ventusky - Kralupy nad Vltavou.Informace o městě Kralupy nad Vltavou nalezenete na stránce Wikipedie.\nPočasí Kralupy nad Vltavou, předpověď na 5 dní a RADAR\nPočasí v Kralupy nad Vltavou dnes, zítra, dlouhodobá předpověď počasí. Přesná předpověď počasí v Kralupy nad Vltavou. Aktuální teplota, přesné počasí v Kralupy nad Vltavou (ČR) When you browse on this site, cookies collect data to enhance your experience and personalize the content and advertising you see.\nKralupy nad Vltavou, počasí z YR.no\nAktuální předpověď počasí pro město Kralupy nad Vltavou je přebírána z norské služby YR.no. Předpověď počasí se aktualizuje každou hodinu. Ýr - Norské počasí pro Českou republiku a město Kralupy nad Vltavou je bezplatně poskytováno pro potřeby přehledné předpovědi aktuálního počasí v …\nPočasí Kralupy nad Vltavou - aktuální i dlouhodobá\nSouřadnice místa výpočtu uvedené předpovědi pro Kralupy nad Vltavou: 50° 13 s.š., 14° 19 v.d. (50.233 LAT 14.317 LON) Zkontrolovat souřadnice Kralupy nad Vltavou na Wikipedii nebo Kralupy nad Vltavou na mapách Google. Nahlásit chybné souřadnice výpočtu předpovědi počasí Kralupy nad Vltavou.\nKralupy nad Vltavou počasí dnes i předpověď\nPočasí Libčice nad Vltavou. Dlouhodobá předpověď počasí Libčice nad Vltavou od 14.10. do 18.10. - nejvyšší teplota přes den 16 až 20 °C, nejnižší teplota v noci 6 až 9 °C. Předpověď z yr.no. Teplota, srážky, tlak, vlhkost, rosný bod, oblačnost, východ, západ slunce a měsíce, interaktivní meteogram. Počasí v okolí, interaktní mapa.\nNejnavštěvovanější předpověď počasí v ČR ☀ Předpověď počasí Kralupy nad Vltavou. Na Seznamu zjistíte jak bude a kolik bude stupňů v Česku, zahraničí i na horách. Počasí Kralupy nad Vltavou, předpověď na 5 dní a RADAR | Seznam.cz\nImages of Dlouhodobá předpověď počasí Kralupy nad Vltavou\nDesetidenní předpověď počasí pro Kralupy nad Vltavou z yr.no, norské počasí česky. Aktuální počasí z yr.no, norské počasí na deset dní a podrobná předpověď po hodinách pro libovolné místo.\nPočasí - Kralupy nad Vltavou, předpověď na 10 dní | In-počasí\nKralupy nad Vltavou - Přesná česká předpověď počasí\nAktuální počasí pro město Kralupy nad Vltavou pro dnešní den i předpověď počasí na zítra i dlouhodobá předpověď počasí města Kralupy nad Vltavou na následující týden.. Kralupy nad Vltavou počasí dnes i zítra. Krátkodobá předpověď počasí pro dnešní a zítřejší den v obci Kralupy nad Vltavou.\nKralupy nad Vltavou - podrobná předpověď počasí | …\nAktuální i dlouhodobá předpověď počasí.Přesné české počasí. Počasí ve Vašem městě hodinu po hodině.Velmi podrobné předpovědi počasí pro ČR. Přesná česká předpověď počasí. Aktuální počasí (09:00 - 12:00) Kralupy nad Vltavou (11°) 0 mm\nuzavřené silnice aktuálně\nletak polsko kaufland\nletak billa prerov\nprani k narozeninam 70


Jak vybrat správnou velikost pracovního oblečení - Magazín pro muže FirstMan.cz\nPracovní oblečení je specifické spoustou věcí a jednou z nich je i velikost ve kterém je potřeba jej pořizovat. Ne vždy se totiž řídí standardními velikostmi a rozměry a často je potřeba zkoušet a procházet tabulky rozměrů. V čem by vás mohl pracovní oděv a pracovní obuv nepříjemně překvapit?\nPracovní oděvy a pracovní obuv berte vždy větší\nJako první pravidlo se dá podotknout, že se s největší pravděpodobností budete v pracovním oblečení velice často pohybovat a spousta řemesel dokonce vyžaduje pohyb hodně fyzicky náročný. Je proto důležité, abyste nebyli v oblečení natěsnaní, ale naopak měli volný prostor a cítili se dokonale příjemně. Větší rozměry oblečení navíc mohou fungovat jako prevence proti prošoupání, popraskání a roztržení oděvu v momenty, kdy jste nucení svoji práci provozovat v mírně akrobatických polohách. Zároveň i značení velikostí mívají pracovní oděvy a pracovní obuv dost odlišné oproti civilnímu oblečení a je proto dobré oblečení buď zkoušet, nebo se snažit sledovat specifické tabulky s rozměry v centimetrech.\nPři výběru obuvi buďte maximálně pečliví\nPři výběru pracovní obuvi je pak potřeba dávat opravdu pozor. I jen pár hodin v práci, ale neustále na nohách se může stát dost nepříjemných, pokud si zvolíte špatnou velikost a u obuvi se zpevněnými špicemi a podobnými vylepšeními to platí více jak dvojnásob. Pokud půjdeme od zadní strany chodidla, tak bychom se měli zaměřit na patu. Ty nesmí být v botě zmáčknutá jinak riskujete velice nepříjemné otlačeniny. Pata by měla být mělce zasazená uvnitř boty, a především nesmí při přenášení váhy vypadávat a škrábat tak o zadní část. Palec by měl být ke špici boty, aby nenarážel a zároveň se nesmí dotýkat a důležité je prozkoumat i pocit na nártu při zašněrované botě. Kvalitní pracovní obuv z tvrdých materiálů totiž není ani zdaleka tak poddajná jako plátěné boty a nesmíte od ní čekat příliš prostoru navíc.


Venku je sychravo? Pusťte si 10 filmů, kde šli kluci úplně donaha! - Magazín - NaKluky.cz\nMagazín › Film • Gay › Venku je sychravo? Pusťte si 10 filmů, kde šli kluci úplně donaha! 22. 08. 2014 / Autor: psv\n1. Sexual Chronicles of a French family\n2. Letní bouře (Sommersturm)\n3. Kluci (Jongens)\n4. Jak na věc v LA (Going Down in LA-LA Land)\n5. Snílci (The Dreamers)\n6. Mexická jízda (And Your Mother Too)\n7. Another Gay Movie\n8. Špatná výchova (Bad Education)\n22. 08. 2014 v 13:02 somerone (33/180/80)\n22. 08. 2014 v 13:31 THX1188 (38/183/90)\n22. 08. 2014 v 15:02 normalboy (38/-/-)\n23. 08. 2014 v 22:46 a.h.o.j (24/177/72)\n14. 07. 2015 v 17:43 colombo (100/192/90)\n22. 02. 2016 v 23:33 netusim666 (20/-/-)\n06. 05. 2018 v 01:53 Robr (29/186/140)\nNe! Tak přesně tohle jsem nechtěl! Já se těšil, že vybrali 10 NORMÁLNÍCH filmů, kde se kde šli nějaký kluci úplně donaha. Třeba nějaký slavný, nebo zajímavý herci. (Jakože je takových spousta, kteří do naha šli) a né že nám tu sepíšou deset gay porno hnusfilmů!\n17. 12. 2018 v 03:18 Tom.CL (64/-/-)\nViděl jsem všechny, jo jo, být mladší, tak nevím - nebo vlastně vím :)\n17. 12. 2018 v 03:21 Tom.CL (64/-/-)\nDodatek "prudičům" - buďte na věcí, nei***ujte se "redakčním" výběrem, taky bych to dal jinak, nejenom pořadím, ale i jinými tituly, o tom to naštěstí není!\n17. 12. 2018 v 03:26 Tom.CL (64/-/-)\nZa týden máme nejkrásnější svátek roku - mluvím za sebe! Proč - pro někoho třeba alespoň na chvíli - nebýt na sebe příjemní, slušní, milí, stejně tak se "nepodkopávat", naopak stát ze sebou, dokonce si pomáhat... Přejme si to! Všem přeji vše krásné, hlavně ve zdraví, pohodě, spokojenosti a vzájemném porozumění a toleranci!


Úvodní stránka Výrobky Výstražné majáky\nVýstražné majáky HELLA jsou sázkou na jistotu\nVýstražné majáky jsou nezbytností nejen při záchranářských zásazích, nýbrž i v situacích, v nichž je zapotřebí zvlášť varovat před nebezpečím. Takové situace často nastávají při práci s těžkými zařízeními v terénu. Výstražné majáky a výstražná zařízení HELLA jsou první volbou profesionálů, kteří se potřebují spolehnout na techniku.\nNový maják HELLA K-LED 2.0 nabízí nejlepší možný výstražný účinek, a tím i optimální bezpečnost, neboť přes den automaticky vydávají světlo, které je 2,3× jasnější než v noci. Mimoto se jedná o vůbec první výstražný maják HELLA, u kterého můžete přepínačem nebo naprogramováním volit mezi signalizací otáčivým světlem nebo záblesky. Za každé situace tak získáváte vhodný výstražný signál. Světlo je chráněno proti korozi a vyznačuje se extrémně plochým designem, nárazuvzdorným krytem a odolností proti vibracím. Zvláštní předností je stupeň krytí IP 67: Výstražný maják je díky němu nejen odolný proti vniknutí prachu, ale krátkodobě bez úhony snese dokonce i ponoření pod vodu.\nTechnické údaje: vícenapěťové provedení 10–32 V; hmotnost: 850 g (pevná montáž) / 1025 g (montáž na trubkový nástavec) / 1185 g (magnetická montáž).\nMaják HELLA KLX 7000 nabízí všechny přednosti xenonové technologie, zejména podstatně vyšší světelné hodnoty než běžné výstražné majáky. Složitá vnitřní čočka mění světlo v nepřehlédnutelný signál s optimálním rozložením svítivosti. Hliníkové pouzdro majáku KLX 7000 je nejen trvale odolné, ale zároveň zajišťuje účinné stínění elektroniky. Maják má minimální nároky na údržbu a velice snadno se čistí; nabízí dvě roztečné kružnice (130 mm / 107 mm), díky čemuž je prostřednictvím zásuvného systému kompatibilní s běžnými způsoby upevnění.\nTechnické údaje: 12 V; hmotnost: 1119 g (pevná montáž) / 1382 g (flexibilní montáž) / 1481 g (magnetická montáž).\n2RL 008 181-101 KLX 7000 F, žlutý, 12 V\n2RL 008 183-101 KLX 7000 FL, žlutý, 12 V\n2RL 008 182-101 KLX 7000 M, žlutý, 12 V\nVýstražný maják HELLA KL 7000 LED představuje důsledné zdokonalení široce rozšířených a osvědčených majáků řady KL 700 a KL 7000. Výstražný maják se vyznačuje zejména plochým a kompaktním designem, dlouhou životností a vysokou účinností přeměny elektrického výkonu na světlo. Umožňuje snadný přechod z halogenové technologie na LED diody.\nTechnické údaje: vícenapěťové provedení 10–32 V; hmotnost: 650 g (pevná montáž) / 815 g (montáž na trubkový nástavec) / 1072 g (magnetická montáž)\n2RL 011 484-001 KL 7000 LED F, žlutý\n2RL 011 484-011 KL 7000 LED R, žlutý\n2RL 011 484-021 KL 7000 LED M, žlutý\nVýstražný maják HELLA Rota LED vás přesvědčí vysokou účinností, plochým a kompaktním designem a funkcí rotujícího LED světla. Díky pryžové patce, která pohlcuje nárazy, se vyznačuje velice vysokou odolností proti vibracím. Je tak mimořádně vhodný pro náročné oblasti použití. Různé varianty upevnění znamenají maximální možnou flexibilitu pro všechny požadavky.\nTechnické údaje: vícenapěťové provedení 10–32 V; hmotnost: 850 g (pevná montáž) / 970 g (flexibilní montáž) / 930 g (magnetická montáž).\n2RL 010 979-001 Rota LED F, žlutý\n2RL 010 979-011 Rota LED FL, žlutý\n2RL 010 979-021 Rota LED M, žlutý\nVšechny informace k VÝSTRAŽNÝM MAJÁKŮM HELLA


Jiřina Rybáčková | Encyklopedie Prahy 2\nRedaktorka, překladatelka, historička, v roce 1968 aktivní v KAN, po roce 1968 emigrovala do USA.\nJiřina Rybáčková se narodila 20. dubna 1942\nJiřina Rybáčková se narodila 20. dubna 1942 v Praze. Základní školu, tzv. jedenáctiletku, absolvovala na Náměstí Míru. V roce 1959 byla přijata na studium teologie na Teologické fakultě UK, kterého nakonec zanechala. Mezi lety 1959-1962 pracovala v zahraniční redakci Mladé fronty. V letech 1962-1967 vystudovala obor španělština-angličtina na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy. V roce 1968 byla členkou hlavního výboru Klubu angažovaných nestraníků. Roku 1969 společně se svým pozdějším manželem Ludvíkem Rybáčkem emigrovala do Spojených států amerických. Poté vystudovala obor moderní evropské dějiny na Rutgers Univeristy, New Jersey.\nV lna konci 70. let působila jako redakční asistentka a vedoucí hispánských a španělských sbírek v knihovně Princeton University, New Jersey. Od roku 1976 až do roku 2004 byla redaktorkou na volné noze spolupracující s předními americkými nakladatelstvími (Scribner´s, Macmillian, Oxford Universtiy Press a další). V roce 1993 se společně s manželem a synem vrátila zpátky do Československa. Pro Americké listy psala pravidelný sloupek "Malé dopisy z Prahy". Je autorkou tří knih (Upheaval in Europe 1991, Amerika v zrcadlech 1995, Svět zvaný Amerika 2004, řady encyklopedistických textů a spolupřekladatelkou dvou publikací (Přicházeli z daleka 2008, Sunlovers 2017).\nV roce 2014 ovdověla, žije na Náměstí Míru v Praze. Miluje knihy a cestování, podnikla přes sto zahraničních cest.\nDatum poslední aktualizace: 15.12.2019 14:31\nDatum vytvoření: 4.1.2019 17:27\nJako dítě v 50. letech odebrána rodičům do dětského domova. Kvůli zanedbání zdravotní péče trvalé...


PLC FATEK » Jaký je rozdíl mezi registry R a D?\n15. 1. 2011 v rubrice FAQ\nRegistry R a D se liší pouze pojmenováním a tím, zda se jejich stav pamatuje či nepamatuje i po vypnutí PLC, a to v paměti SRAM. Viz tabulka na stránce 2-2, kapitola 2.2 dokumentu\nR0000 ~ R3839 … registry konfigurovatelné jako Non-retentive nebo Retentive\nD0000 ~ D3999 … registry pouze Retentive\nSRAM je běžná statická RAM operační paměť v PLC, která je v době vypnutí PLC zálohována z vnitřní baterie PLC.\nRetentive ~ Hodnota v registru se pamatuje i po vypnutí a zapnutí PLC. Výrobce uvádí dobu několik měsíců. Pak je PLC nutno znovu zapnout.\nNon-Retentive ~ Hodnota registru se nepamatuje, resp. je vynulována po zapnutí PLC.\nMy konkrétně odlišujeme registry R a D pro svoje účely z programátorského pohledu. R registry využíváme pro hodnoty spojené s hardwarem a výpočty v programu. D registry využíváme pro tabulky, ASCII řetězce, …..V podstatě pro informace, které se nesmějí zapomenout při vypnutí PLC, nicméně se nejedná o žádný standard.\nJe důležité nezaměňovat D registry a 32 bitový přístup k registrům též označovaný písmenem D!\nR0000 znamená 16 bitový přístup k registru R0000\nD0000 znamená 16 bitový přístup k registru D0000\nDR0000 znamená současný 32 bitový přístup k registrům R0000 a R0001\nDD0000 znamená současný 32 bitový přístup k registrům D0000 a D0001\nVyzkoušejte v programu WinProLadder[Menu] -> Projekt -> Status Page -> NewPage\nV PLC řady FBs jsou i další oblasti registrů:\nROR – (Read Only Registry) … R5000 a vyšší, které jsou zamýšlené pouze pro čtení. Při kontrole syntaxe programu v PLC je každý pokus o přímý zápis do této oblasti hlášen jako chyba. V případě použití nepřímého adresování, ale lze do této oblasti registrů zapsat (většinou nechtěně).\nFile registry … F0000 až F8191 jsou registry, do kterých lze zapisovat a vyčítat je pouze pomocí speciální funkce FUN160 (zde nechtěné přepsání při nepřímém adresování nehrozí)\nFBs-PACK … (podrobnosti zde) je speciální paměť typu flash. Zápis a čtení do této paměti si řídí uživatel pomocí dvou speciálních funkcí FUN161, FUN162 z PLC programu. Tuto paměť lze do PLC kdykoli dokoupit. Doba uložení dat v paměti FBs-PACK není omezena.


ZÁKLADNÍ INFO DENNÍ MENU JÍDELNÍ LÍSTEK ( 0 jídel ) NÁPOJOVÝ LÍSTEK ( 0 nápojů ) AKCE, AKTUALITY ( 31 akcí, aktualit ) PRACOVNÍ POZICE ( 2 příležitosti ) FOTOGALERIE ( 2 fotky ) SOCIÁLNÍ SÍTĚ ( 2 stránky ) KONTAKTY\n20. - 26. 07. 2020\nAKCE, AKTUALITY ( 31 akcí, aktualit / 0 aktuálních )\n_ZAHRÁDKY OD PÁTKU 15.5._ Rádi bychom Vás informovali, že se na Vás těšíme již od tohoto pátku 15.5., od 11:00h, na našich zahrádkách. Děkujeme za pochopení a přejeme pevné zdraví. Kolektiv Statku Svaté Pole a rodina Hoffmanova. ... akční nabídka již neplatí ... ... platnost: 12. - 15.05.2020\nSvatomartinský víkend Svatomartinské hodování - rezervace nutná ... akční nabídka již neplatí ... ... platnost: 08. - 10.11.2019 DEN BERNARDA_čtvrtek 3.10._od 17h Jako každý rok i tento si pro Vás Bernard přichystal jedinečnou akci, na které bude jeho lahodný mok jen za 15,-. Těšíme se na Vás na našem Statku, kde tento Pivovar máme na čepu v plné kráse a kvalitě. Letos, budeme nabízet stupňovitost 10°-14° a samozřejmě nebude chybět světoznámý ALE. To vše … ... akční nabídka již neplatí ... ... platnost: 16.09. - 03.10.2019


Oslavy 200 let Moravského zemského muzea | Moravský národ\nOslavy 200 let Moravského zemského muzea\nV Brně tak roku 1811 vznikla po fúzích svých předchůdkyň Moravská společnost pro zvelebení hospodářství, přírodoznalství a vlastivědy, známá jako Hospodářská společnost. Přítomnost vzdělaných osobností v jejím vedení, šíření vzdělanosti a pokroku ve všech oblastech hospodářství a nový vědecký duch, požadující práci s prameny, vedl k postupnému vytváření sbírky nerostů, živočichů, zemědělského nářadí a samozřejmě odborné literatury. Tak se začaly základy Františkova muzea rodit ještě dříve, než se myšlenka jeho vzniku dostala „na papír“. Memorandum navrhující založení moravskoslezského národního muzea podepsali osvícenští moravští aristokraté František Hugo Salm-Reifferscheidt, hrabě Josef Auersperg a moravskoslezský zemský guvernér hrabě Antonín Bedřich Mitrovský. Odpovědí na toto memorandum bylo „nejvyšší rozhodnutí“ císaře Františka I. z 29. července 1817. Panovník schválil vznik muzea, propůjčil mu svoje jméno a také pochválil Hospodářskou společnost za úsilí o jeho založení.\nPři oslavách na Zelném trhu se od 13 do 18 hodin uskuteční zábavné odpoledne s aktivitami odborných oddělení MZM. Příznivci hudby si mohou poslechnout od 13 hodin Big Band – Mr. Swing Brno, od 15 hodin rockovou kapelu Tibet a od 16 hodin Horňáckou cimbálovou muziku Petra Galečky z Lipova.\nV Dietrichsteinském paláci bude v předpremiéře k vidění nová stálá expozice Středoevropská křižovatka: Morava ve 20. století a výstava Chvála sběratelství: 200 let služby moravské kultuře a vědě. Program nabídne i Anthropos (od 13 do 18 hodin ukázky hudby na pravěké nástroje), Palác šlechtičen (ve 14 hodin vystoupí Slovácký krúžek) a Památník Leoše Janáčka (13 – 18 hodin klavírní vystoupení Patrika Červáka). Vstup do všech objektů muzea je volný.\n← Shrnutí 8. ročníku vlajkové iniciativy\nProč jsou Moravané jiní než Čechové? →


Rostlinné produkty proti stárnutí. Produkty Pyratine proti vráskám a rosacee - rozhovor s profesorem Miroslavem Strnadem\nRostlinné produkty proti stárnutí, Jak se vyznat v produktech proti stárnutí pleti?\nZajímavý rozhovor o produktech Pyratine, cytokinech, volných radikálech a jejich účincích na stárnutí organismu a mnohém dalším. O krémech Pyratine očima vědce Prof.\nProdukty proti vráskám jsou zpravidla zaměřené na konkrétní problém - vrásky. Jak název napovídá, tyto produkty se starají zejména o redukci už vzniklých a předcházení vzniku vrásek. Vedle toho péče proti stárnutí pleti je více komplexní a řeší mimo jiné i základní potřeby pleti jako je pevnost, pružnost, našedlost či skvrnky.\nTakzvané anti-age péče bývají obohaceny o hydratační, vyživující a antioxidační přísady. Zároveň působí proti každodenním vlivům, jimž naše pleť čelí, jako je značištěné ovzduší, smog, slunce a další. Působí tedy i jako ochranný štít. Jaká péče je nejlepší pro můj typ pleti?\nStav vaší pleti se v průběhu života mění. Nejlepší prevencí před vznikem vrásek a stárnutí pokožky je pravidelná péče už v mládí a především pěstování návyků rostlinné produkty proti stárnutí vyvážená strava i životní styl, pravidelný pohyb a samozřejmě pečující rituály, které minimalizují proces stárnutí pleti. Ještě předtím, než zvolíte péči vhodnou pro vaši pleti, je důležité zaměřit se na rostlinné produkty proti stárnutí věci: čištění a hydratace.\nPokud je vám kolem dvaceti, máte štěstí a my vám závidíme : Vaše pokožka stále produkuje dostatečné množství kolagenu, takže není třeba užívat péči proti stárnutí pleti. Ale klidně můžete do své rutiny začít řadit třeba péči o oční okolí, které je na vznik vrásek nejvíc náchylné. Postupem času kolagenu v pokožce přirozeně ubývá a jeho produkce se zpomaluje.\nAquaxyl, Pedikúra, Prevence stárnutí pleti, Rostlinné oleje | mskssnina.sk\nV další fázi naše pleť dozrává, objevují se méně či více hluboké vrásky a na dotek je pleť méně pružná a přizpůsobivá.\nDozrávání se projevuje i na jejím vzhledu.\nRedukuje známky stárnutí, předchází jejich vzniku a také skvěle voní! A co poté? Zralá pleť si už žádá opravdu pravidelnou a cílenou péči. Pleť totiž přirozeně slábne a je náchylná na vnější vlivy i další faktory, nově proti stárnutí krém recenze denně čelíme.\nPomaleji regeneruje a stává se povadlejší.\nPoužívání péče proti stárnutí pleti a proti vráskám je velmi individuální záležitostí a záleží především na stavu vaší pleti, ale i na stavu vaší mysli, genetice i životním stylu. Každá pleť se přirozeně vyvíjí a stárne. Někteří z nás mají štěstí a jejich pleť v průběhu let produkuje dostatečné množství kolagenu, někteří z nás tomu musíme jít trochu naproti.\nDůležitá je hydratace v každém věku a pravidelná péče dle specifických potřeb.\nA nezapomínejte ani na séra a pomocníky v rostlinné produkty proti stárnutí o oční okolí či pigmentové skvrny. Jednoduše si dopřejte to nejlepší!


Základní informace k týdnu od 31. 1. do 4. 2. 2022 – ZŠ Chvaly\nZŠ Chvaly > Novinky > Základní informace k týdnu od 31. 1. do 4. 2. 2022\nZákladní informace k týdnu od 31. 1. do 4. 2. 2022\nAktualizováno 1. 2. 2022:\n28. 1. – 5. 2. – karanténa třídy 9. A. PRODLOUŽENO! Žáci jdou do školy v pondělí 7. 2. 2022. Podrobnosti opět v systému Bakaláři.\n28. 1. – 2. 2. – karanténa třídy 9. B. Žáci jdou do školy ve čtvrtek 3. 2. 2022. Podrobnosti opět v systému Bakaláři.\nAktualizováno 31. 1. 12:00:\n28. 1. – 2. 2. – karanténa třídy 6. A. Žáci jdou do školy ve čtvrtek 3. 2. 2022. Podrobnosti opět v systému Bakaláři.\nAktualizováno 30. 1. 22:00:\n27. 1. – 1. 2. – karanténa třídy 4. A. Žáci jdou do školy ve středu 2. 2. 2022. Podrobnosti opět v systému Bakaláři.\nAktualizováno 30. 1. 12:00:\n27. 1. – 1. 2. – karanténa třídy 3. B. Žáci jdou do školy ve středu 2. 2. 2022.\n27. 1. – 1. 2. – karanténa třídy 6. B. Žáci jdou do školy ve středu 2. 2. 2022.\nAktualizováno 27. 1. 22:20:\n26. 1. až 31. 1. – karanténa třídy 4. B. Podrobnosti naleznou zákonní zástupci žáků z této třídy v systému Bakaláři.\nDěkujeme za spolupráci v prvním pololetí školního roku 2021/2022! Snad to druhé pololetí bude klidnější a škola se bude moci vrátit do běžného režimu a všem aktivitám školy.\nPro vaši informaci: Čtenost článku na webu: průměrně 21%\nČtenost pokynů v systému Bakaláři: průměrně 54%\nVe škole každé pondělí působí psycholog MČ: Mgr. Jana Malíková, tel.: 724 946 707, email: Jana_Malikova@pocernice.cz\nPsycholog je k dispozici Vám i Vašim dětem. Pokud o jeho služby máte zájem, je nutno třídním učitelům doručit souhlas.\nAktuální informace k počtu žáků a zaměstnanců pozitivně testovaných RT – PCR testem v období 25. 1 až 27. 1. 2022:\nVeškeré RT – PCR pozitivní testování je vzhledem k předchozí absenci pozitivně testovaných bez vlivu na chod školy.\n9. A – 3x\nPed. prac. – 5x\n5. B – 1x\n2. A – 2x\n1. A – 2x\nPokud je žák testován pozitivně RT – PCR testem, je na základě mimořádných opatření povinností zákonného zástupce neprodleně informovat vedení školy a v kopii třídního učitele.\nPozn. Karanténu nařizuje HSHMP na základě podkladů od školy. Od obdržení informace od školy a informace od HSHMP může proběhnout delší doba; v této době však je nutno dodržovat pravidla karantény. V případě karantény obdržíte do emailu tento text:\nVZOR – VZOR – VZOR Vážení rodiče, VZOR – VZOR – VZOR\npo konzultaci s KHS bylo zjištěno, že Vaše dítě bylo ve škole v rizikovém kontaktu s covid pozitivní osobou. Osobní údaje dítěte a kontakt na zákonného zástupce jsme v souladu s mimořádným opatřením Ministerstva zdravotnictví předali KHS. V nejbližších hodinách byste měli obdržet SMS s nařízenou karanténou v délce pěti dnů ode dne rizikového kontaktu XX.YY.2022 a dalšími informacemi. Do doby nařízení karantény doporučujeme preventivně omezit kontakt dítěte s dalšími osobami, sledovat případné příznaky onemocnění a dodržovat preventivní protiepidemická opatření.\nNyní platí, že pokud rodinný příslušník je covid 19 pozitivní, jedná se o rizikový kontakt a na ostatní členy rodiny platí karanténní opatření. Tedy dítě nejde do školy, když má například pozitivního sourozence. Uvedené platí, pokud rodina žije ve společné domácnosti.\nPokud žáci třídy mají nařízenu karanténu, automaticky je nastavena distanční výuka skrze MS Teams. Pokud je pouze několik žáků individuálně nepřítomno, musí se aktivně zajímat o doplnění učiva; konzultací s vyučujícími, pohledem do systému Bakaláři, pohledem na stránky třídy na webu školy a kontrolou úkolů v MS Teams. Aktivita tedy vychází od žáka (úměrně jeho věku).\n31. 1. Testování všech žáků a zaměstnanců školy v již nastaveném režimu. Pro připomenutí rozepsáno níže.\nVydání výpisu z vysvědčení – hodnocení prvního pololetí školního roku 2021/2022. Třídní učitelé poskytují žákům zpětnou vazbu a komentář k hodnocení v rámci třídnické hodiny. Vysvědčení se vydává poslední vyučovací hodinu.\n1. 2. Začíná plavecký výcvik 4. ročníků. Plavání a doprava je plně hrazena z rozpočtu školy. Třídní učitelé Vás budou informovat o podrobnostech.\n3. 2. Sběr starého papíru. Kontejner bude ve čtvrtek u hlavní budovy. Sběr je možno uložit u školy s předstihem.\n3. 2. Od 14.00 přijímací zkoušky nanečisto – určeno 9. ročníkům\n4. 2. Pololetní prázdniny. Pro nutné případy je centrálně zajištěna družina ve FZŠ Chodovická. Podrobnosti naleznete na webu školy.\nUpřesnění k jednotlivým bodům:\nŽáci všech tříd se budou testovat testy SEJOY. Testy založené na přítomnosti antigenu SARS-Cov-2 v nosní sliznici. Odkaz na testování: https://www.youtube.com/watch?v=_Fa0bnGd8fA\nTestování bude probíhat od 8:00 ve třídách. Přípravná třída a první ročníky se testují v tělocvičně:\nPokud má zákonný zástupce zájem, může se společně se svým dítětem testování účastnit za dodržení platných opatření.\nTestovat se nemusí žáci s doloženým PCR testem či antigenním testem z odběrového místa. (Platnost 72 h u PCR a 24 hodin u antigenního testu).\nIzolace je nařízena osobám s pozitivním PCR testem nebo osobám, které mají pozitivní AG test provedený poskytovatelem zdravotních služeb a zároveň příznaky onemocnění covid-19, a to v délce min. 5 dnů. Izolace se ukončí osobě nevykazující klinické příznaky onemocnění covid-19 po uplynutí minimálně 5 dnů ode dne odběru prvního pozitivního testu, a to bez provedení „ukončovacího“ RT-PCR testu. U osoby vykazující klinické příznaky onemocnění covid-19 izolace trvá po dobu výskytu klinických příznaků onemocnění a ukončuje se po uplynutí alespoň 2 dnů, kdy daná osoba klinické příznaky onemocnění covid-19 nevykazuje nebo pokud lze přetrvávající klinické příznaky vysvětlit jinak, přičemž celková doba izolace nesmí být kratší než 5 dnů ode dne odběru prvního pozitivního testu a ukončuje se bez provedení RT-PCR testu.\nKaranténa je nařízena osobám, které s pozitivně testovaným byly v rizikovém kontaktu, a to v délce 5 dnů. Za rizikové kontakty jsou považovány osoby, které byly v úzkém kontaktu s pozitivně testovanou osobou v průběhu dvou dnů před objevením se příznaků nebo před provedením testu. V prostředí škol je za rizikový kontakt považována osoba, která měla s pozitivně testovaným fyzický kontakt bez použití respirátoru, měla s pozitivně testovaným kontakt tváří v tvář ve venkovním či vnitřním prostředí nebo s ním pobývala v jedné uzavřené místnosti ve vzdálenosti menší než 1,5 m po dobu minimálně 5 minut bez použití respirátoru.\nKaranténa se vztahuje na dítě, nikoliv na rodinné příslušníky. Zásah pro rodinu je až v případě pozitivity dítěte v rodině.\nKaranténu můžete trávit mimo bydliště – ovšem na adrese, kterou uvedete hygienické stanici.\nPo ukončení izolace či karantény se doporučuje nosit respirátor min. třídy FFP2 bez použití výdechového ventilu, a to následujících 5 dní od ukončení izolace všude i nad rámec mimořádného opatření na ochranu dýchacích cest. Nezbytné je i pečlivé sledování zdravotního stavu.\nProjekt Školní ulice – prosíme o spolupráci. Děkujeme předem za naše žáky! NYNÍ JE V NĚKTERÝCH DNES SITUACE VELMI DOBRÁ. Děkujeme.\nPřipomínáme, že v rámci platného dopravního opatření je do ulice Stoliňská zakázán vjezd v době od 7:30 do 8:00. Nyní došlo opětovně k prudkému nárůstu vjíždějících vozidel a MP ve spolupráci s PČR bude nárazově opatření kontrolovat. Využívejte, prosím, přilehlá parkoviště, ať je minimalizován střet projíždějících vozidel se žáky školy. Opatření chrání Vaše děti, takže předpokládám, že budete opatření respektovat. Stojící vozidla skutečně vytvářejí velmi nebezpečné situace. Stávající úprava ulice skutečně není koncepčně připravena na průjezd vozidel v době příchodu žáků do školy.\nV Praze dne 27. 1. 2022