ŽENA-IN - „Na Moravu nedám dopustit,“ říká ředitelka České Miss Marcela Krplová\nMarcela Krplová (45) stíhá to, co by se mnoha jiným ženám zdálo nemožné. Má fungující rodinu a zvládá šéfovat několik vlastním firmám. Jedním z jejích velkých projektů je i Česká Miss, kterou v roce 2014 koupila od Michaely Maláčové. V čem bude soutěž krásy jiná, jak složité je vybrat tu pravou a proč se úspěšná podnikatelka nechce stěhovat do Prahy?\nLetos to bude už druhý rok, co bude zvolena Česká Miss pod vaším vedením. Došlo k nějakému vývoji či změnám v této soutěži? Na co se můžeme v dubnu těšit?\nZměn je spousta. Mezi nejvýznamnější patří jasný charitativní směr soutěže. V letošním roce věnujeme výtěžek z hlasování na boj proti rakovině prsu. Dvanáctý ročník soutěže Česká Miss má podtext Česká krása. Galavečer bude přehlídkou nejen krásných dívek, ale i českého designu v mnoha jeho podobách. Těšit se můžeme třeba na betonové šaty, poprvé uvidíme diamantovou korunku nebo také exkluzivní televizní uvedení písní od předních českých interpretů.\nZdroj foto: Jan Tůma/Česká Miss\nSpousta lidí vidí jen finálový večer. Za soutěží Česká Miss je ale mnohem více práce. Co všechno obnáší?\nSoutěž Česká Miss je celoroční projekt s mnoha dílčími událostmi. Zaměstnává stabilně několik lidí na plný úvazek a mnoho spolupracujících firem z různých odvětví. Je to firma jako každá jiná, prostoru na vydechnutí během roku mnoho není.\nPodle čeho vybíráte kandidátky? To musí být přeci těžké rozhodování, kdo postoupí a kdo ne…\nNejsem na výběr sama a rozhodně bych si to ani netroufla. Dívky vybírá mnohočlenná porota. Vždy pouze připomínám, že nehledáme jen krásu fyzickou, ale zejména dívku, která je silnou osobností s velkým charisma.\nMáte právo veta, co se výběru kandidátek týče? Případně – využila jste jej už?\nNe, nemám právo veta, tedy jsem ho nikdy nevyužila! Velmi si vážím času všech našich porotců a jejich názorů. Pohled na krásu je subjektivní. Proto například v semifinále zasedlo v porotě 38 osob. Na šesti dívkách jsme se shodli jednohlasně, o dalších čtyřech postupujících jsme vedli hodinovou diskuzi. Nakonec jsme museli rozhodnout hlasováním.\nJaká jste vlastně šéfová?\nMyslím, že přísná, ale snažím se být i férová. Je to se mnou zřejmě těžké. Díky své energii zvládám mnoho věcí, ale zároveň tím vytvářím jistý podvědomý tlak na tým a jeho výkonnost.\nJste krásná žena. Snila jste i vy někdy o kariéře modelky?\nDěkuji za kompliment! Každá dívka, tedy i já, chce být princeznou. Soutěžila jsem v Miss cvičitelka a v soutěži Miss fitness jsem se za Českou republiku dostala až do evropského kola. Trošku jsem si tedy tento svět užila i z podia. Jsem tělem i duší sportovec, a to se úplně na „haute couture“ předvádění nehodí.\nJe ženě v byznysu krása k dobru, nebo na obtíž?\nUrčitě je výhodou. Na druhou stranu krásná žena bez obsahu je pouze obrázek, který se brzy okouká. Do byznysu je nutno přidat ještě mnoho jiných vlastností a schopností, aby žena byla úspěšná.\nStojíte za celou řadou projektů a společností. Jak to stíháte a co je vašemu srdci nejbližší?\nPráce se nebojím, vlastně ji mám velmi ráda. Den má pro nás pro všechny jen 24 hodin, proto člověk nestíhá vše naplno. A vždy přijde chvíle, kdy se věnuje jedné věci na úkor druhé. Všechny aktivity mám ráda a vzájemně se doplňují. Účetní firma je základním stavebním kamenem, marketingová agentura zase klíčovým byznysem. Česká Miss a čokoláda Amali mi do toho hezky zapadají. Naše charitativní koncerty pořádané pro dětské domovy v prosinci Spolkem Madleine, letos jich bude dokonce šest, jsou skvělým završením celoroční práce. Podílí se na nich všichni lidé napříč firmami. Toto nás opravdu těší.\nJe ještě nějaký sen, který jste si nestihla splnit?\nJsou jich spousty. Například bych chtěla více cestovat. Také bych ráda postavila návštěvnické a školicí centrum s výrobou čokolády. Jakési moderní čokoládové muzeum, ČOKOATRIUM. Stačí se trošku zasnít a vymyslím toho spousty. To mi jde.\nŽijete na severní Moravě – nikdy vás nelákalo přestěhovat se za byznysem do Prahy? Jak často vlastně dojíždíte?\nNa Moravu nedám dopustit. Jednou jsem docela sebevědomě prohlásila, že kdyby každý dobrý člověk odešel do Prahy nebo do zahraničí, kdo by na Moravě zůstal! Teď vážně, i když do Prahy dojíždím každý týden na dva až tři dny, nejsem městský typ. Jsem závislá na přírodě, mám ráda ticho, vůni jarní hlíny… Hektické město mě dokáže úplně odrovnat.\nJak dokážete skloubit rodinu a práci?\nSnažím se, ale jak se říká, největším uměním ženy je najít si skvělého muže. Bez něj a bez babičky by to opravdu nešlo.\nKdyž už si uděláte čas na práci a rodinu, máte vůbec čas sama na sebe? Jak jej trávíte?\nUž dlouho se držím zásady mít alespoň hodinu denně zcela pro sebe! Tedy na sport, čtení nebo saunu. Někdy jen tak brzy ráno sedím u okna a zasněně se dívám na sněženky.\nFinále soutěže Česká Miss se bude konat 2. dubna v Obecním domě. Přímý přenos vysílá televize Prima.\nPředstavujeme vám finalistky České Miss 2016: Zpívající kráska Dominika Košťálová


Taneční konzervatoř hl. m. Prahy - Pro studenty\nZačátek školního roku 2021/2022 proběhne dne 1.9.2021.\nProsím, věnujte pozornost vydaným informacím o plánovaném návratu do školy, který je dostupný ke stažení zde. Dle pokynů MŠMT je škola povinna provést testování žáků ve třech stanovených termínech. První testování proběhne 1. 9. pro každý ročník v předepsaný čas. Po testování se každá třída odebere se svým třídním pedagogem do určené třídy, kde proběhne třídnická hodina. Rodiče studentů 1. ročníku se smí zúčastnit třídnické hodiny za podmínky, že při vstupu do budovy předloží potvrzení o bezinfekčnosti (jedna z možností: potvrzení o negativním testu na covid-19, dokončené očkování, potvrzení o prodělání nemoci covid-19 v posledních 180 dnech).\nInformace o plánovaném návratu do školy povinném antigenním testování a následném procesu k 26.8.2021.pdf


Prodej bytu 2+1, OV, 68m2, betonová lodžie, komora\nZpětÚvodNemovitosti JihlavaByty JihlavaPronájem byty JihlavaPronájem byty 2+1 JihlavaProdej bytu 2+1, OV, 68m2, betonová lodžie, komora\nProdej bytu s lodžií a komorou v Jihlavě.\nS výhradním zastoupením nabízíme k prodeji útulný byt 2+1 s komorou a balkonem, který se nachází na ulici Březinova nedaleko lesoparku. Dům prošel celkovou revitalizaci (nová plastová okna, betonová lodžie, zateplení s probarvenou omítkou, výtah dle norem EU). Byt je po celkové rekonstrukci a prodáv...\nS výhradním zastoupením nabízíme k prodeji útulný byt 2+1 s komorou a balkonem, který se nachází na ulici Březinova nedaleko lesoparku. Dům prošel celkovou revitalizaci (nová plastová okna, betonová lodžie, zateplení s probarvenou omítkou, výtah dle norem EU). Byt je po celkové rekonstrukci a prodává se včetně vybavení (kuchyňská linka s vestavěnými spotřebiči.). Na podlahách nové PVC v imitaci plovoucí podlahy, plovoucí podlahy, dlažba. Byt se nachází v 5. NP s výtahem. Parkování před domem a veškerá občanská vybavenost poblíž domu (supermarket, lékař, zastávky MHD, lesopark, ZŠ, MŠ atd.). Nízké náklady na provoz bytu. PENB C. Na dotazy a prohlídky volejte realitního makléře.\n2.820.000 Kč(za nemovitost)


Rukavice na čištění bazénové folie | Bazénový specialista - Top-Bazény.cz\nPopis: Rukavice na čištění bazénové folie\nLatexová rukavice s houbičkou pro čištění bazénové folie a vodní linky. Ideální pro sklolaminátové, plastové, betonové a fóliové bazény.\nVelikost houbičky: 18×9,5cm bez palce. Šířka palce 3,5cm.\nVýška houbičky: 1,6cm\nBalení obsahuje 1 ks rukavice na pravou ruku.\nV obchodě bazenyshop.cz mají toto zboží Rukavice na čištění bazénové folie dnes za cenu 95 Kč. Snadno tak můžete objednat zboží přímo v e-shopu online. Produkt je skladem a je v kategorii Síťky a kartáče.\nNa webu je k dispozici popis a specifikace produktu. V katalogu si můžete přečíst i recenze Rukavice na čištění bazénové folie, popis o prodejci bazenyshop.cz a doporučení kde koupit Rukavice na čištění bazénové folie. Více podrobnějších informací o tomto výrobku naleznete níže.\nRecenze Rukavice na čištění bazénové folie a k e-shopu bazenyshop.cz\nObchod zboží Rukavice na čištění bazénové folie. rychle doručuje a to je moc fajn.\nPokud nakoupíte nad 5 000 Kč je doprava ZDARMA. Bazén je produkt, který potřebuje určitou péči a údržbu proto na bazenyshop.cz najdete celou řadu výkonných filtrů, chemikálií upravující vodu a nejrůznější folie a zastřešení pro váš bazén. Protože ne každý musí mít místo na bazen a taky nemusí mít v oblibě plavání pro příjemný relax je tu pro vás nabídka kvalitních vířivek na terasu i zahradu, které vám zpříjemní den a kde můžete pohodlně relaxovat. Pří nákupu Rukavice na čištění bazénové folie se proklikněte přímo do webu.\nPodrobnosti k Síťky a kartáče Rukavice na čištění bazénové folie Kokido\nznačení artiklu 844268004338 EAN.\nRecenze Rukavice na čištění bazénové folie heureka.cz - sortimen bazény\nO tomto výrobku Rukavice na čištění bazénové folie lze najít spousty ohlasů a zkušeností od zákazníků, kteří již toto zboží koupili. Internet je hodně obsáhlý tak se můžete podívat na velké diskusní servery, či se podívat na srovnávač zboží heureka a Zbozi.cz a podívat se na komentáře k výrobku nebo samotnému e-shopu bazenyshop.cz.\nInformace o tomto produktu Rukavice na čištění bazénové folie ze sekce bazény a příslušenství: Parametry zboží jeho specifikace se můžou změnit bez upozornění. Produktové obrázky mají pro návštěvníky katalogu bazénů a doplňků informativní charakter, aby si každý uživatel stránek lépe představil nabízený produkt . Aktuální cenu naleznete vždy na e-shopu bazenyshop.cz při objednání zboží v košíku.


Wellness víkendové pobyty ve východních Čechách | Spa.cz\n7 340 Kč - 11 099 Kč\n11 100 Kč - 47 459 Kč\n47 460 Kč a více\nUžijte si třídenní odpočinek s krásným ubytováním a výborným jídlem. Využijte nabídky hotelového wellness a fitness. Jistě Vás potěší také voucher na kávu a zákusek a sleva na masáže a procedury. Odpočiňte si a naberte novou sílu.\nSpa.cz 2882 pobytů Východní Čechy 2 pobyty


Poslední krok | Časopis HOST\nParte deseti českých literátů\nSmuteční úmrtní oznámení (parte) literární historii mnoho nezajímají; zmínky o nich se příliš neobjevují ani v detailních monografiích. Text na toto téma bude proto puncovanými literárními historiky možná pokládán za nepatřičný a ve vztahu k literárnímu dílu irelevantní. Nanejvýš může být se shovívavým úsměvem posuzován jako zajímavý relikt literárněhistorického morbidního hnidopišství. Důvody tohoto postoje a ostychu k finální životní záležitosti literátů jsou zřejmě dvojí.\nPrvní důvod spočívá v mínění, že tato věc je příliš soukromá a náleží jen příbuzným a pohřebnímu průmyslu, nikoliv literární historii. Druhý důvod spočívá v domněnce, že parte — jakkoliv vypravené a promyšlené — s literárním dílem přímou souvislost nemá, protože to může být nanejvýš mínění někoho jiného a zemřelý za ně neodpovídá. Literáti jsou lidé jako všichni ostatní. Není nutné je obrozenecky přeceňovat, není nutné však jejich počínání ani podceňovat v duchu tržní ekonomiky bez přívlastků. Označením literáti myslíme lidi, kteří část své intelektuální kapacity (mnohdy celou) věnovali sestavování textů povětšinou uměleckého rázu s publikačním úmyslem. Pejorativní význam tohoto slova (neživotnost, papírovost, jalovost) ponecháváme stranou. Parte je sdělení jak soukromé, tak i veřejné, a literárním úvodním mottem opatřené může být poslední veřejnou prezentací literátů. Má proto svůj smysl se jimi obírat. Je v nich podle našeho mínění mnohdy gnómicky vysloveno životní resumé, poslední vzkaz čtenářům.\nKaždý, kdo učinil zkušenost se zařizováním posledních věcí v případě osob blízkých, ví, že při sestavování tzv. parte je mu pohřební služba apartně k službám nejen po stránce formální úpravy, ale i po stránce obsahové. Obvykle je zařizovateli předán seznam tzv. veršíků pro eventuální motto, pokud zařizovatel nepřichází s vlastním návrhem. Seznam někdy poskytuje docela široký výběr, je na něm vidět, že ho zpracovávali lidé literárně verzírovaní. Vzpomeňme, že například funkci řečníků ex offo v krematoriu vykonávali jako vedlejší výdělečnou činnost i lidé vysokoškolsky vzdělaní, lidé s vyššími ambicemi. Parte je vůbec novověký vynález jako tolik jiných vymožeností. Souvisí s rozmachem pošty, knihtisku, novin. Zvyk se masově rozšířil ve dvacátém století, i s tím, že v případě zemřelých celebrit jsou tištěna parte dokonce dvojí podle společenského postavení zemřelého. Společenská konvence úmrtních oznámení doznala a doznává, jako ostatně všechno na tomto světě, i své pokleslé podoby, buď kýčovitě sentimentální, nebo snobsky groteskní ve snaze o nadnesenou prezentaci osob. Parte však může v dnešní době ztratit i svůj původní smysl, pokud převládne zvyklost, že zemřelí lidé mizí bez obřadu anonymním rozptylováním na rozptylových loukách. Parte se pak stane pouhým reliktem minulosti. Vývoj evropské civilizace přes oslnivou fasádu v sobě nese i neklamné znaky degenerativní, které se projevují i v těchto finálních pozemských lidských záležitostech.\nParte v případě literátů je záležitost poněkud delikátnější, protože lidé publikující, nebo o publikaci usilující, dbají o svou prezentaci i v případě fyzického skonu. Pozůstalí povětšinou mají představu, jak by zpráva o skonu měla být formulována, eventuálně literárně uvedena. Mnohdy jsou pozůstalí od zesnulého dokonce předem instruováni. Jsou bohužel i případy rodin, kde z různých důvodů nevědí, s kým vlastně sdíleli jednu domácnost. Lidský skon si společenský kontext nevybírá, bývá nečekaný i očekávaný, aktér skonu bývá připravený, částečně připravený i zcela nepřipravený. Tomu pak odpovídá i způsob oznámení, včetně předznamenání, tedy motta. Tato motta, u literátů povětšinou literární, mají emblémovou hodnotu jakéhosi posledního životního i uměleckého shrnutí před nakročením do oblasti, kterou označme pomocným durychovským tam. Zvolená motta na parte jsou dobrým důvodem k zamyšlení o autorovi a k bližšímu poznání jeho díla a životního úsilí. Z našeho výběru je apelativní stručný vzkaz zvláště patrný a očekávaný.\nOkolnosti předčasného odchodu Jana Zahradníčka (1905–1960) dne 7. října 1960 bychom z venkovsky prostého parte nepoznali. Jeho pohřeb v neděli 9. října 1960, vypravený z uhřínovské chalupy, kde uprostřed dvora bylo po starém způsobu hnojiště (naturalisticky vzpomenuto Jakubem Demlem), na místní venkovský hřbitov, byl ohlášen smutečním oznámením s verši z pera Josefa Václava Sládka, a to v malém zkrácení — tři verše z devíti byly vypuštěny: V náruči Boží, odkud jsme vyšli / večer se všichni sejdeme zas: / Kdo by se děsil, kdo by se třás? / Po trapné pouti navždy zas domů / již nikdy v tu chladnou dál, / v náruči Boží, kdo by se bál? Tato Sládkova báseň o třech slokách pochází ze sbírky Za soumraku z roku 1907. Marně ji budeme hledat v jakémkoliv výboru z básní J. V. Sládka po roce 1948, ačkoliv jde o báseň, která se na parte zvláště venkovských lidí často vyskytuje. Ať už toto motto na Zahradníčkovo parte volil kdokoliv, zadávalo se jistě narychlo, stejně jako byl po venkovském způsobu vypraven do třetího dne pohřeb; vystihovalo nejen tragické rodinné události dané dobou, ale také Zahradníčkův vztah k Sládkově poezii, které si velice vážil. Viz například báseň ze sbírky Rouška Veroničina „Nad knihami J. V. Sládka“, věnovaná editoru Sládkova díla Albertu Vyskočilovi: Všude tam, kde se nelže / všude tam, kde přes jícnový kouř nevražení / v oko člověka pohlédnout může / a zachvět se netušenou vzájemností — / tam všude ještě zaznívá, tam zní / úporná poctivost mateřštiny / do šlechtického stavu poezie / tímto básníkem povýšená.\nJe známo, že Jakub Deml(1878–1961), žijící v nedalekém Tasově, se pohřbu ze zdravotních důvodů nezúčastnil. V kondolenci z 12. 10. 1960 psal o Zahradníčkovi jako o svém čtenáři a zakončil větou, že v neděli mívají pohřeb jen lidé vyvolení. O pohřbu byl obsáhle informován, protože se větší část pohřebních hostů odebrala po pohřbu Jana Zahradníčka navštívit churavějícího Demla. Ten zemřel o několik měsíců později dne 10. 2. 1961 v Třebíči a byl pohřben za veliké účasti u tasovského kostela sv. Petra a Pavla v blízkosti Pavly Kytlicové. Na Demlově parte se objevila stejná Sládkova báseň „V náruči boží“ ze sbírky Za soumraku: V náruči boží, odkud jsme vyšli, / večer se všichni sejdeme zas — / kdo by se děsil, kdo by se třás? / Z oteckých paží, z otcova domu / byli jsme na mžik posláni v svět — / kdo by se obával vrátit se zpět? Po trapné pouti navždy zas domů, / nikdy, už nikdy v tu chladnou dál! / v náruči boží kdo by se bál? Snad byla shodná motta volena už pro onu časovou blízkost skonu těchto dvou literátů záměrně.\nV sobotu dne 7. 4. 1962 zemřel v PrazeJaroslav Durych (1886–1962). Podle svědectví nejbližších osob byl velmi vyrovnaný, na smrt připravený a spokojený s tím, že mu byla dána dostatečná pozemská lhůta k dokončení velkého románu Služebníci neužiteční a rodinné kroniky Kouzelný kočár. Pohřeb se konal ve středu 11. 4. 1962 na bubenečském hřbitově do rodinného hrobu, kde byla v roce 1955 pohřbena Durychova první manželka Marie Durychová. Obřad bez jakýchkoliv světských proslovů vykonali tři kněží. Tak jako byl pohřeb bez jakýchkoliv „světských“ proslovů, tak i Durychovo parte žádné motto neobsahovalo. Svou prostotou připomínalo parte jeho otce Václava Durycha z roku 1897. Oznámení Durychovy smrti bylo formulováno takto: Oznamujeme, že se Bohu zlíbilo odvolati z tohoto světa spisovatele MUDr. Jaroslava Durycha. Formulace oznámení smrti Durychova otce Václava Durycha (na parte psáno Věnceslav) z roku 1897 v Pardubicích zní: Hlubokým žalem sklíčena dávám všem přátelům a známým truchlivou zvěst, že se Všemohoucímu zalíbilo na věčnost povolati Věnceslava Durycha, redaktora a spisovatele. Božena Durychová, vdova. Vzhledem k tomu, že podobně bylo formulováno i oznámení smrti Durychovy manželky v roce 1955, vycházeli pozůstalí zřejmě z přání zesnulého, vyjádřeného za života.\nU literáta a velkého solitéra z Petrkova Bohuslava Reynka (1892–1971) je text pohřebního oznámení o jeho smrti 28. září roku 1971 jakoby z jiného světa. Musíme si uvědomit společenský kontext onoho podzimu a právě naplno začínající „normalizaci“. Parte uvádí citát z Evangelia svatého Matouše, kap. 5. Verše z takzvaného kázání na hoře jsou uvedeny v nepatrně pozměněném pořadí: Blahoslavení tiší, neboť oni zemi vládnouti budou. / Blahoslavení čistého srdce, neboť oni Boha viděti budou. / Blahoslavení pokojní, neboť oni synové Boží slouti budou. / Blahoslavení, kteří lačnějí a žíznějí pro spravedlnost, neboť oni nasyceni budou. Bohuslav Reynek byl pohřben na hřbitově ve Svatém Kříži u Petrkova v pondělí 4. 10. 1971 za značné účasti literátů z různých míst země české i moravské.\nTragický úděl emigranta Jana Čepa (1902–1974) s dvojdomým chápáním skutečnosti a světa byl na jeho parte v roce 1974 vystižen neokázalou citací z Janova evangelia (kap. 11, verš 25), pro tyto příležitosti často používanou: Kdo věří ve mne / i kdyby umřel, bude žít. Přes všechny známé okolnosti Čepových posledních let, která byla po mozkové mrtvici utrpením pro něho samého i okolí, toto konstatování prostě a neokázale vystihuje Čepův život i smysl jeho slovesného úsilí. „Dvojdomost“ Jana Čepa je dotvrzena i tím, že datum úmrtí 24. 1. 1974 existuje na dvou pomnících. Jednak na hrobce rodiny Du Bos (tedy rodiny jeho ženy) na hřbitově v Celle — St. Cloud u Paříže, jednak na spisovatelově rodinném hrobu v Cholině u Litovle. Poslední rozloučení se konalo při obřadech v katedrále Notre‑Dame.\nBedřich Fučík (1900–1984) má na úmrtním oznámení citát z Otokara Březiny: Setkání naše odloučením jest, / a odloučení naše setkáním, / a v setkání i odloučení bolest jediná, / jíž nejvyšším jest výkřikem / mlčení. — Je to sedmá sloka z básně „Stráž nad mrtvými“ ze sbírky Ruce z roku 1901. Tento citát byl použit i při knižním vydání Fučíkových pamětí Čtrnáctero zastavení. Vybrán byl velmi příkladně a adekvátně zvláště poslednímu období Fučíkova života, které věnoval téměř beze zbytku stráži nad dílem zemřelých přátel Jakuba Demla, Jana Zahradníčka a Jana Čepa; jejich díla se mu s přáteli podařilo textově (edičně) připravit k vydání. Velkým nakladatelem tak zůstal i v době, kdy toto povolání nemohl vykonávat. Bedřich Fučík zemřel 2. 7. 1984, rozloučení s ním mělo dvě části. Konalo se 9. 7. 1984 ve velké obřadní síni krematoria ve Strašnicích v 15.00, zádušní mše byla sloužena téhož dne v 18.00 hodin v kostele sv. Michaela v Praze v Podolí. Ostatky byly uloženy do rodinného hrobu na vyšehradském hřbitově.\nU skromného překladatele z francouzštiny, prozaika, fejetonisty Josefa Heyduka (1904–1994) je zvolené motto nepochybně vystižením celoživotního usilování a příkladného života, který skončil na malém venkovském hřbitůvku poblíž rodného Netušila u Kutné Hory. Citát francouzského myslitele Jacquesa Benigne Bossueta (1627–1704) Jediná cesta, která vede k Bohu, je láska byl pro Heyduka žitou skutečností. Rozloučení s Josefem Heydukem (zemřel 29. 1. 1994) se konalo 7. února 1994 ve velké obřadní síni krematoria v Praze Strašnicích. V podání Radovana Lukavského při něm zazněly ukázky i z Heydukovy knihy Fragmenty. K poslednímu odpočinku byl uložen na vesnickém hřbitově v Rašovicích u Kutné Hory. Rodný Netušil je nyní místní částí obce Rašovice.\nLadislav Jehlička (1916–1996), sršatý publicista, překladatel a novinář, zemřel 11. 2. 1996, rozloučení s ním se konalo 19. 2. 1996 ve strašnické velké obřadní síni. Na jeho parte najdeme zřejmě záměrně a předem dobře volený citát z veršů Vladimíra Holana: Kdy asi udeří ta rána, / mnou odmítána a přec zvána… / až se tak stane, vzpomeňte si, / že nikdy zde, já býval kdesi, / a vroucně ubližuje vám, / já, zde jsa, ubližoval tam.\nJde o neúplnou citaci básně „Nedorozumění“ z Holanova cyklu Strach, který byl zařazen do sbírky Trialog (1964). Vyřazeny jsou dva verše — ta rána srdce, která přec / udělá konec nakonec? Tyto Holanovy verše vznikaly v padesátých letech souběžně s verši sbírky Bolest. Obsahově korespondují s Jehličkovou situací účastníka procesu se skupinou katolických intelektuálů a následným mnohaletým vězněním. Domnívám se, že korespondují i s faktem osobitých a kontroverzních Jehličkových pamětí, dosud knižně nevydaných.\nKarel Křepelka (1946–1999), básník, publicista a kulturní redaktor revue Proglas, zemřel 13. 4. 1999 a pohřben byl na Ústředním hřbitově v Brně dne 22. 4. 1999 v rodinném hrobě v blízkosti velkého památníku sovětských vojáků z druhé světové války. V čase jeho pohřbu zrovna krásně kvetly sakury. Křepelkovou snad poslední básní je „Sonet“, uvedený v posmrtně vydaném shrnujícím Básnickém díle. Jde o skutečný epilog k básníkovu dílu: O lásce Boží povolán byl jsem zpívat. / Chtěl jsem se jen dívat, dívat. / Svět mi dal proutek z hloží. / Snad i on byl stvořen ke chvále Boží. / Čas od času tápavě sahám na krásu. / Němý jsem a trvám v úžasu. / Vzdaluje se nám do divých temnot. / Čadivé svíce ohořelý knot. / Nechť se má státi, ať se stane. / Ty pak nad námi smiluj se, Pane! Na parte však rodina umístila jako motto citát z Evangelia svatého Jana (kap. 3, verš 6): Neboť Bůh tak miloval svět, že dal svého syna, aby žádný, kdo v něho věří, nezahynul, ale měl život věčný.\nIvan Slavík (1920–2002), básník, překladatel, editor, esejista, jenž sám sebe a své generační druhy stejného smýšlení označil jako rozptýlenou generaci, zemřel v Hořovicích 24. 12. 2002. Rozloučení s ním se konalo v sobotu 4. 1. 2003 v chrámu sv. Jiljí v Hořovicích na Vísce. Na úmrtním oznámení byly zveřejněny jeho verše: Dej mi Pane nemuset se / s Tebou rozloučit. / Jednou s drahými svými / na věky před Tebou být. Pohřben byl na hřbitově v Hořovicích. Autorovými verši bylo také doprovozeno rodinné poděkování za projevené kondolence: Buď se můj život dovršil / a ještě jsem třebaže / mi nezbývá než zemřít / Pak mé čekání je sbírání sil / k tomu poslednímu dějství / Anebo zdánlivé nedění / anebo neviditelné trvání / anebo neslyšitelné zrání / je předehrou k čemusi o čem sám nevím / k přesahu nad pomyšlení / co ještě nedokážu vyslovit / Anebo?\nSmysl posledního vzkazu vybraných deseti českých literátů katolického přesvědčení je jednoznačný a plně ve shodě s jejich celoživotním literárním uměleckým úsilím. Kéž by tomu tak bylo i u všech ostatních českých literátů!\nAutor (nar. 1946) je středoškolský učitel a regionální historik. Žije v Pardubicích.\nHOST, 2007, roč. XXIII, č. 9, s. 35-37


Dobrý večer, vážení diváci televize Barrandov, vítejte u pravidelného čtvrtečního Týdne s prezidentem, který tentokrát natáčíme v Lánech. Dobrý den i Vám, pane prezidente.\nPane prezidente, jako obvykle pojďme začít rozhovor diskuzí o aktualitách, to co přinesl tento týden, respektive ten minulý týden od posledního vysílání Týdne s prezidentem. Začnu logickou otázkou. Tento týden jste se viděl se dvěma ministry, Danem Ťokem a Miroslavem Tomanem, na jejich žádost, co jsem tedy vyrozuměl z médií. O čem jste mluvili?\nJak víte, podle ústavy jednak si prezident může sám pozvat na konzultaci jakéhokoli ministra, a naopak, když ministr o konzultaci požádá, tak je povinnost prezidenta mu vyhovět. S Miroslavem Tomanem, tedy s ministrem zemědělství jsme mluvili především o suchu a kůrovci a obecně o vodním hospodářství, což s tím suchem samozřejmě souvisí. S Danem Ťokem o výstavbě dálniční ale i železniční sítě.\nMiroslava Tomana, to sucho, o kterém jste hovořili, tak já jsem vyrozuměl, že oni teď vytipovávají místa, kde by měly být přehrady, protože logicky Česká republika je země, která je umístěna tak, že všechna voda z ní odtéká, to znamená jediná možnost, jak ji zadržet, jsou tedy přehrady. Problém je, že o tom se hovoří už od sedmdesátých let. Za posledních třicet let se žádná přehrada nepostavila. Je tam něco konkrétního?\nJe tam konkrétní, kanál Dunaj-Odra, protože, pane Soukupe, to je de facto velká přehrada, jenomže roztažená do veliké délky. To znamená úzká a dlouhá.\nNo dobře. A zdroje financování na výstavbu silnic, dálnic a železnic, protože to, že ministři chtějí stavět dálnice, to slyšíme léta letoucí, problém je, že se žádné nestaví. Minule jsme hovořili o tom, že bylo slíbeno jaksi krajům na opravy silnic, krajských silnic z Ministerstva dopravy, až na to, že na to zase nejsou peníze. Bylo to něco konkrétního, anebo zase obecné deklarace ministra?\nJak jste si možná všimnul, tak já ve svém projevu před Poslaneckou sněmovnou jsem navrhoval, aby ty čtyři miliardy šly z prostředků, které jsou původně určené na inkluzi, protože inkluzi pokládám za projekt velmi škodlivý postiženým dětem. To je můj názor. Jinak už moje vláda zřídila Státní fond dopravní infrastruktury a mimo jiné i z něho, tedy ne jenom z rozpočtu, by se měly financovat dopravní investice.\nPane prezidente, další otázka k těm aktualitám je tedy taková poloaktualita, ale 17. listopadu bylo v sobotu, je to výročí událostí 17. listopadu 1989, samozřejmě i 39, ale já bych chtěl hovořit o roce 89. Jako skoro každý rok se ty oslavy, a opravdu oslavy, protože 17. listopadu 89 jsme opustili svět socialismu a vydali jsme se normální západní cestou a stali jsme se normální zemí, takže toto je datum, které máme opravdu slavit z mého pohledu, se tak trochu zvrhly v demonstrace proti aktuální politické situaci. Upřímně řečeno je to docela pravidlo. Já bych se chtěl zeptat ne ani tak na hodnocení těch demonstrací. Pokud chcete odpovědět, zhodnotit je, budu rád, ale na to, co pro Vás znamená 17. listopad 1989?\nTo je krásná otázka a děkuji Vám za ni. Doufám, že mně na to dáte trošičku více času než obvykle. Nuže, pro mě, před 17. listopadem 89 jsem se učil demonstrovat a sice tak, že mě Petr Kučera, což byl pozdější spoluzakladatel Občanského fóra, pozval na demonstraci na Václavské náměstí k výročí 21. srpna. Tak jsem tam přišel a naučil jsem se, že úkolem demonstranta není nechat se zmlátit nebo nechat se zatknout, pane Soukupe. Úkolem demonstranta je chovat se podle vzoru Járy da Cimrmana, to znamená vynořit se, zanořit se a opět se vynořit. Takže my z toho Václavského náměstí pronásledovaní takovými dědky, kteří vždycky zařvali, obušky k nasazení připravit, a byly bílý ty obušky. Tak oni si je kupodivu dali na prsa a rozběhli se. S tím se dost těžko běží a já byl tehdy mladší, tak se ustupovat dalo, tak jsme se zanořili do uliček Starého Města. Když už to vypadalo, že ta demonstrace je potlačená, tak jsme se opět vynořili, ale tentokrát Na Příkopech, kde demonstrace pokračovala. To byla první zkušenost.\nDruhá zkušenost byl samozřejmě ten vlastní 17. listopad. Šli jsme z Albertova na Vyšehrad. Tam jsme se dozvěděli, že byl zadržen Alexander Dubček, a větší část těch demonstrantů pak sestupovala z Vyšehradu a šla na Národní třídu. Když jsme šli kolem Palackého pomníku, tak jsme volali: „A 10. prosince zase tady!“, protože to byl Den lidských práv, a přiznávám se, že jsme neočekávali, že to praskne tak rychle.\nKdyž jsme tedy přišli k té Národní třídě, tak policie tam vzadu otevřela takový průchod. Řada lidí jím odešla, někteří tam zůstali, bylo nás tam zhruba dva tisíce. Částečně jsme stáli, částečně seděli na zemi, drželi v ruce svíčky, takže já si to pamatuju proto, že jsem si voskem pokapal zánovní kabát. Pak, protože jsem tam měl s sebou i přítelkyní, tak jsme se zanořili se skupinou dalších lidí do Mikulandské ulice, to je příčná na Národní třídu. Tam jsme vyběhli v jednom činžáku až do čtvrtého, pátého patra, prostě k půdě. Přežili jsme to a pak jsme se opět vynořili.\nPoslední vzpomínka, která je možná důležitější. Pak následovalo ne jenom to vystoupení na Letné, které se tak často připomíná, ale například doslova desítky besed na vysokých školách, na fakultách. Řada a řada besed v divadlech, kde si bohužel vzpomínám na to, že denně jsme absolvovali tak pět besed v divadlech a ta pátá, poslední, protože se tam kumulovalo časové zpoždění, tak do Smetanova divadla jsme přijeli o hodinu později a už jsme viděli diváky, jak odchází. Dodnes mě to mrzí.\nTakže abych to shrnul, byla to vzrušená a krásná chvíle zahrnující snad týden, snad dva, možná tři, zpočátku hlavně v Praze, později se vyjíždělo i do okolí Prahy. A teď se dostávám k tomu, co jsem tedy říkal na Letné jako tu poslední větu. Poslední věta zněla, chceme svobodné volby.\nA když se mě ptáte na hodnocení toho, co teď proběhlo v Praze, tak budu velice příkrý. Vyjdu z citátu Tomáše Masaryka, který říkal, tož demokracii již máme, teď ještě mít nějaké demokraty. Demokrat, pane Soukupe, je ten, kdo respektuje výsledky svobodných voleb. Ten, kdo je nerespektuje, pokud nejsou podle jeho přání, není demokrat. A jestli dochází i k takovým excesům jako házení kytek do koše, tak to už hraničí s fašismem. A já bych tady rád připomněl, on to uváděl Jan Keller, kterého jsme minule zmiňovali, v jednom článku, případ, kdy doslova fašistická skupinka pražských řvounů udělala takovou uličku hanby, bylo jich asi třicet, před Pražským hradem vůči těm, kdo tam procházeli do Vladislavského sálu, což bylo zvlášť odporné, uvážíte-li, že tam byli i příbuzní těch vojáků, kteří padli v Afghánistánu. Protože za demokracii se má bojovat, tak jsem se rozhodl, že příště tam bude špalír Hradní stráže. Hradní stráž vzdá čest těm, kteří jsou vyznamenáni a jejich příbuzným. Ti fašističtí křiklouni budou vytlačeni někam jinam.\nJá tu mám několik poznámek, pane prezidente, tedy tou uličkou hanby jsem procházel taky, a protože s Vámi dělám rozhovor, lidé mě poznávají, tak jsem si tam tedy vyslechl taky své, ale já jsem na to celkem zvyklý. Chápu, že někdo, kdo není zvyklý čelit…\n…jaksi nevůli jenom proto, že jde na Pražský hrad, tak pro něj to musel být nepříjemný zážitek. Pane prezidente, já jsem zvyklý na to, že nejste nijak zvlášť sentimentální, proto jsem tak, vidíte, nechal jsem Vás mluvit…\nNebylo to zase tak dlouho.\n…tak dlouho, jak jste potřeboval, a jsem docela rád, že jaksi jste hovořil o svých osobních zážitcích a nezobecňoval jste tak příliš vzletně odkaz 17. listopadu. Ale to‚ chceme svobodné volby, to je pravda, to bylo jedno z hlavních hesel.\nMimo jiné já jsem tehdy pracoval jako aktivistický student v Koordinačním centru Občanského fóra v bývalém kině Aurora a my jsme s ostatními studenty Vám ty besedy domlouvali. Možná už jsme se tehdy viděli.\nTak vidíte, svět je malý.\nTy události 17. listopadu tedy letos vyvrcholily z mého pohledu opravdu takovou událostí trošku za čáru, což bylo to hození květin do popelnice. A upřímně řečeno i ten důvod demonstrací proti Andreji Babišovi byl z mého pohledu trošku za čárou. Na druhou stranu lidé demonstrovat právo mají. Myslíte si, že se podaří tu společnost trošičku spojit, trošičku méně rozpoltit?\nVíte, pane Soukupe, já nejsem Edvard Beneš. Nehledě na to, že on už byl v únoru 48 velmi nemocný, a tak podlehl tlaku pražského hulákajícího davu, Lidových milicí a tak dále. Mojí úlohou jako prezidenta je respektovat výsledek svobodných voleb, ať se to komu líbí, nebo nelíbí. Přece nemůžeme mít volby každý rok, stojí to miliardu. Vyčkejme tedy dalších voleb a nechť ti, kdo jsou nespokojeni, tak ať jdou k volbám a ať, pokud budou mít úspěch, tak ať vznikne nová vláda, a já samozřejmě opět jmenuji vítěze voleb. Ale do té doby, pane Soukupe, zvláště když vláda získala důvěru, se rozhodně nenechám vláčet tímto hulákajícím davem a nebudu dělat kroky, které by popíraly výsledky voleb.\nAno, to je obecně platné pravidlo, respekt k výsledkům voleb, to nás spojuje, to je naprosto v pořádku. Já jsem trošku možná smířlivější k těm demonstrantům. Oni mají z mého pohledu právo vyjádřit svůj názor. To, že ho vyjadřovali někdy skutečně nedemokratickým způsobem, skutečně se jaksi, pokud se narušuje osobní integrita a využívá se rodina a pak se to propírá na demonstracích. Mluvím samozřejmě o situaci Andreje Babiše, tak je to prostě velmi nepříjemné a to by se dít nemělo. Mně tam trošku chyběl odstup těch politiků, těch ostatních konkurentů. Víte, i v boxu se boxuje, je to tvrdé, bolí to, ale nebije se pod pás. Tady mně přišlo, že se bilo pod pás, a to by se prostě stávat nemělo. Upřímně řečeno já jsem měl Andreje Babiše včera v debatě a přišlo mně, že lidsky je toho plný, lidsky ho to ponižuje, a mně ho bylo svým způsobem, já vím, v politice lítost neplatí, ale lidsky, když ne líto, tak jsem to minimálně chápal.\nPane prezidente, pokud se podívám tedy na těch posledních třicet let politiky, a Vy jste tím vzpomínáním mě k tomu de facto vyzval. Jaký největší problém politiky vidíte teď obecně?\nVidíte, já to mohu spojit s tím aktuálním tématem, protože on ten problém politiky tady vlastně celých třicet let existoval. Vezměte si to počáteční heslo, ‚nejsme jako oni‘. No a pak se z toho stalo heslo, že se těm předchozím dosti podobáme a to především v netoleranci a ve snaze prosazovat jediný správný uniformní názor, nepřipouštět věcnou oponenturu a vytvářet jakési pseudoelity, které si o sobě myslí, že zrovna jejich názor je nadřazený názorům ostatních. Toto je po celou dobu a dokonce bych řekl, že to spíše zesiluje, než slábne, ten problém naší politiky. Já bych jenom dodal ještě jeden Masarykův citát, ten si přál, aby Československo mělo padesát let klidného vývoje, mělo dvacet. My máme třicet, tak doufejme, že těch dvacet let bude trochu lepších.\nJá Vám rozumím, já tomu říkám takovým termínem lepšolidé. Já to prostě nemám rád nadřazování názorů jedněch nad názory druhé a ještě to dávat do té obálky demokracie a tak dále, a všechno co se mi nelíbí je nedemokratické. Já to určitě rád nemám a snažím se proti tomu nějakým způsobem vystupovat, ale asi se nám to příliš nedaří. Každopádně já trošku odejdu od filozofické části a naznačím Vám svůj názor. Není největším problémem nebo jedním z největších problémů české politiky to, že od roku 89 je spojováno volební vítězství, politická moc s přístupem k veřejným penězům, veřejným zakázkám, rozhodování o privatizaci a tak dále. Není, nepovedlo se nám málo oddělit chod státu od politiky samotné, jestli mi rozumíte?\nVíte, zní to hezky a na první pohled je to možná i pravda, ale on je i v politice, pane Soukupe, někdy nezbytný ten druhý pohled. Co jsou to veřejné peníze? Veřejné peníze stručně řečeno jsou peníze, které získáme výběrem z daní. Tento výběr z daní, jako v jakémkoli jiném státě, investujeme tu do zdravotnictví, tu do školství, do veřejné dopravy, do desítek a desítek dalších činností. Na tom samo o sobě přece není nic špatného. Špatné je, když se ty peníze rozkrádají, proti tomu se také snažím bojovat. Upozorňuji na různé lumpy, abych pořád nemluvil o Zdeňkovi Bakalovi, tak připomenu například majitele týdeníku Euro pana Savova, který teď nedávno uprchl do Velké Británie, a my žádáme…\nJe stíhán, pokud vím, za daňové úniky.\nAno, ano daňový úniky je krádež svého druhu, pane Soukupe. Takže oddělme dvě věci, hospodaření s veřejnými penězi, které může být poctivé, a rozkrádání těchto veřejných peněz.\nAle Vy víte, kam jsem mířil. Politika rozhodovala třeba o privatizaci, o privatizaci podniků ve velké privatizaci, proběhla kupónová privatizace. Politici dovolili možná špatnou právní regulací vytěsnění těch minoritních akcionářů, těch DIKů, těch drobných akcionářů a dovolili zbohatnout úzké skupině oligarchů. Není třeba tohle věc, která se tou politikou stále táhne? Že nespravedlnost se odpouští?\nVíte, mně je trochu trapné připomínat, že svého času jsem byl opravdu ne jenom první, ale bohužel i jediný, který vystupoval proti kupónové privatizaci, včetně Viktora Koženého. Takže teď je mně opravdu trapné si čechrat peříčka a říkat, že jsem měl bohužel pravdu. Kupónová privatizace byla špatná privatizační technika, to zaprvé. Zadruhé byla nedostatečně legislativně ošetřena, mám tím na mysli zejména investiční fondy, ale ne jenom je. A to bychom měli půl hodinovou přednášku a tento čas už mi asi nedáte.\nTo Vám nedám, ale přesto jsem to chtěl zmínit v tom možná trošku bilančním dnešním rozhovoru. Myslíte si, že tyhle ty chyby politiky, které vedly k velkému úniku veřejných zdrojů nebo společného majetku, byly ve své podstatě třeba nedomyšlením důsledků, nevědomostí, že právní rámec třeba v kupónové privatizaci byl nedostatečný, nebo trochu úmysl? Já jsem se třeba Andreje Babiše na to ptal, on byl přesvědčen, že jsme neposlouchali poradce, málo jsme se dívali do zahraniční, jak fungují třeba investiční fondy, jak funguje to či ono, ale víte, já jsem u politiků vždycky trochu podezřívavý.\nVíte, já Vám řeknu jednu pravdivou historku. Když Dušan Tříska, který byl skutečným autorem kupónové privatizace, s touto myšlenkou poprvé přišel za Václavem Klausem, tak se dočkal odpovědi, že takovou blbost Klaus v životě neslyšel, ale pak došlo ke změně názorů, protože si zřejmě Václav Klaus uvědomil, že z hlediska volebního boje je kupónová knížka docela silný volební argument. Na tom by ještě nebylo nic špatného, nebýt právě toho, že ty fondy se vytunelovaly, majetek se rozkradl, včetně čtrnácti námořních lodí a tak dále a tak dále.\nNo, tady se, přesně tak, těch krádeží speciálně v těch privatizačních fondech bylo tolik, až mi přijde prostě divné, že by někomu nedošlo, že je potřeba zpřísnit právní úpravu nebo respektive udělali to až v okamžiku, kdy bylo prostě pozdě.\nVymalováno. No, pojďme dál, pane prezidente, vraťme se trošičku k aktualitám dnešního týdne. Vy jste jmenoval dva nové členy České národní banky Aleše Michla a Tomáše Holuba a jmenoval jste dva nové viceguvernéry Marka Moru a Tomáše Nidetzkého. To je Vaše pravomoc.\nJá bych se chtěl jaksi zeptat na Vaše hodnocení činnosti České národní banky. Začíná se čím dál tím více diskutovat o zbytečnosti intervencí, o příliš přísné regulaci hypotečních úvěrů, o malé komunikaci nebo nesrozumitelnosti komunikace České národní banky vůči veřejnosti. Třeba i jaksi hlavní ekonom Bank of England pan Haldane řekl, že musíme mluvit přímo k lidem a musíme mluvit jazykem, kterému rozumějí. Myslíte si, že Česká národní banka dělá kroky srozumitelně?\nTak tady budu s Vámi velmi polemizovat, především pokud jde o tu údajně nepřiměřeně přísnou hypoteční regulaci. Milý pane Soukupe, Vy si přece pamatujete americkou hypoteční krizi, která byla vyvolána právě tím, že ta regulace byla málo přísná. Já jsem ocenil postup České národní banky v této oblasti, to znamená, že si nemůžete vzít hypotéku na těch sto procent ceny nemovitosti, a byl bych velmi rád, i když vláda se tomu trochu brání, aby se tato regulace stala součástí zákona tak, aby se to nedalo obcházet.\nJá vím, já vím. Mám dvě poznámky. První je, že v Americe ta hypoteční krize nevznikla pro poskytování hypoték, ale díky obchodu s deriváty a deriváty derivátů.\nOboje. Jedno nevylučuje druhé.\nA nabalování se jednoho… Ano, bez té hypotéky by nebyl derivát. Ano, to jistě ano.\nPodívejte se, simulujte si situaci, kdy ručíte jako zástavou nemovitostí a cena té nemovitosti najednou klesne na polovinu, což se v Americe občas stalo. To už poškozuje spíše banky a Lehman Brothers je jedním z dokladů.\nAle typický Lehman Brothers neposkytoval hypotéky. Lehman Brothers vytvářel a obchodoval s těmi deriváty.\nING poskytovalo hypotéky a další banky poskytovaly hypotéky nehledě na to, že byly, jak se to sakra jmenovaly, Freddie Mac a ještě jedna společnost.\nTo byly přímo ty hypoteční banky.\nPrávě, hypoteční banky, které mimochodem Clintonova administrativa místo aby je regulovala, tak jim naopak uvolnila prostor.\nTo znamená, dovolila i těm, kdo na to normálně neměli, aby se zadlužili, a pak se divili. Takže já podporuji, pokud jde o přísnou regulaci, postoj centrální banky. Mohu s Vámi souhlasit, že komunikace není nikdy dost, a když se to rozumně vysvětluje, je to jenom dobře.\nJe to jenom dobře, speciálně v těch hypotékách ta komunikace trochu chybí a lidé prostě mají problémy s bydlením a tak, ale to už jsme tady probírali.\nJá mám ještě k těm intervencím. Víte, když se ty intervence zaváděly, tak Česká národní banka říkala, že bojuje za více pracovních míst. Tím, že budou držet korunu jaksi trochu uměle dole, budou proexportně působit a bude trh práce stabilizován. Jenže ten trh práce se, v kombinaci s nízkými úrokovými sazbami, a ty intervence a nízké úrokové sazby jdou ruku v ruce. Trh práce se beznadějně přehřál a teď, v roce 2013 jsme měli na jednoho uchazeče o zaměstnání třináct nabídek práce a teď máme na toho samého uchazeče 0,7. Jinými slovy je prostě nedostatek pracovní síly. Není to, tohle to, ta situace s pracovní silou, nepříjemný a doprovodný efekt nepovedených intervencí?\nAle já jsem kritizoval intervence mnohokrát a mimochodem, když jsem teď uváděl členy Bankovní rady, tak jsem řekl, doufám, že už nikoho z vás nenapadne opakovat nesmyslné devizové intervence, a uváděl jsem prostý argument. Říkali jste, že právě díky intervencím bude nízká nezaměstnanost a ekonomický růst. Intervence skončily, nízká nezaměstnanost je pořád, ekonomický růst je taky pořád, a pokud se zpomalí, tak podle mého názoru hlavně díky začínající čínsko-americké obchodní válce.\nA koruna jaksi dramaticky neposiluje, ale spíše oslabuje.\nTak, je volatilní a osciluje nějak kolem těch šestadvaceti korun.\nAno. Pane prezidente, tak dobře, poslední aktualita, než půjdeme k vládní krizi.\nAlena Vitásková, Vámi vyznamenána Alena Vitásková včera u soudu dostala podmínku s odkladem, tedy dva roky vězení s podmínečným odkladem na třicet měsíců za zneužití pravomoci úřední osoby. Tak se ten přečin jmenuje a měla ho jaksi způsobit tím, že jmenovala bývalou šéfku Nejvyššího státního zastupitelství Renatu Veseckou do funkce náměstkyně Energetického regulačního úřadu. Co na to říkáte? Je to součást boje proti ní, nebo paní Vitásková opravdu udělala chybu?\nPodívejte se, já jsem vyznamenal Alenu Vitáskovou kvůli jejímu boji proti solárním baronům, to přece víte.\nNapsala o tom mimochodem i několik knih, takže je dobré si je přečíst. Pokud jde o Renatu Veseckou, já se do toho nechci vměšovat. Jestliže má pracovník Energetického regulačního úřadu mít sedmiletou praxi v této oblasti, tedy v energetice, a Renata Vesecká zřejmě takovou praxi neměla, pak je to samozřejmě chyba. Na druhé straně mít bývalou nejvyšší státní zástupkyni ve své organizace je tak trošku zisk, takže tady na těch vážkách se musíme nějakým způsobem rozhodovat. Podmínečný trest, který mimochodem ještě není pravomocný…\nNení pravomocný, ona se odvolá určitě.\n…je rozhodně něco jiného než trest osmiletý, který tam byl v jedné fázi.\nVíte, zákon je zákon, to je samozřejmě tak. Litera zákona je prostě zákon.\nMusí se dodržovat. Na druhou stranu faktický přečin nebo provinění Aleny Vitáskové samozřejmě vzbuzuje otazníky, protože náměstkyně Energetického regulačního úřadu zodpovědná za právní otázky je bývalá nejvyšší státní zástupkyně, což je tedy nejvýše postavený právník státu jaksi v žalobě, nemá dostatečnou kvalifikaci pro právní otázky Energetického regulačního úřadu. Samozřejmě to tedy jaksi je z tohoto pohledu nelogické, ale zákon je zákon. Alena Vitásková se odvolá a uvidíme, co odvolací soud udělá.\nTak, pane prezidente, teď tedy pojďme k vývoji ve Sněmovně. To, co se tam děje. Zítra se bude hlasovat o vyslovení nedůvěry vládě. Máte z té situace obecně radost?\nRadost určitě ne, protože jako každý postarší člověk už mám raději klid a ne neustálé vzrušování. Zejména, když to vzrušování často generují spíše ctižádostiví hlupáci než lidé, kterým jde o blaho této republiky. Podívejte se, je tady vláda s důvěrou, je poněkud absurdní, jestliže sociální demokracie je ve vládě, ale současně uvažuje o tom, že by vlastně měla jenom odejít a případně se připojit k hlasování o nedůvěře. To je mimochodem asi způsobeno tím, že jsou tam dvě názorové skupiny a tato technika chytré horákyně je způsob, jak tyto dvě názorové skupiny skloubit, ale budiž.\nPodle mého názoru ten základní problém kromě toho, že se tady vytvářejí velmi nechutné záminky, to znamená, osud duševně postižených dětí by neměl být předmětem politického boje, je v podstatě jakási netrpělivost opozičních sil a jejich možná neschopnost a možná nechuť dělat konstruktivní opozici. Předkládat alternativy, kritizovat vládu a ne se ji snažit pod nesmyslnými, v tomto případě opravdu nesmyslnými záminkami svrhávat. Takže já doufám, že duševně normální lidé v Poslanecké sněmovně budou mít převahu, že opět tedy po řekněme vylívání kýblů špíny ze strany opozičních lavic, se zase bude hlasovat tentokrát o nedůvěře. Ten návrh pravděpodobně neprojde. Zase bude chvíle klidu a zase si někdo vymyslí nějaký úplný nesmysl.\nVíte, pane prezidente, já Vás v téhle té rvačce teď vidím trochu jako rozhodčího, který má trochu určovat pravidla nebo případně zasáhnout do průběhu zápasu. Já vím, ten kulhající příměr z toho boxu. Já mám takový pocit, že právě vzhledem k tomu, že rodina Andreje Babiše, a upřímně řečeno prostě problémy, které v rodině nebo ve vztazích v rodině on má, nejsou nijak zvlášť odlišné od toho, co máme všichni nebo většina lidí, byly použity proti němu, proti jeho politickému postavení. A z mého pohledu z toho boxu s pravidly, se z toho stala prostě rvačka bez pravidel. Mám tedy rozumět tomu kroku Vašemu, že jste řekl, ano, ale vítěz voleb je hnutí ANO a já Andreje Babiše jmenuji znovu, jako takový výraz rozhodčího, ne, budete dodržovat pravidla, takto mám rozumět?\nV podstatě ano, já jsem si teď, pane Soukupe, vzpomněl na jeden krásný obrázek Josefa Lady, který se jmenuje Hospodská rvačka. Možná, že jste ho viděl. Je to krásný obrázek, doporučuji.\nTak to vypadá. Pravidla se nedodržují.\nPravidla se nedodržují a nejsou. Ano, nechci se nazývat rozhodčím, ostatně když jsem byl vyzván, abych byl moderátorem, právě ze strany opozice, a tak ani proto nevidím dostatečný důvod. Pravidla jsou jasná, pravidla říkají, že vítěz voleb nemá být obcházen, protože jinak by vítězství nemělo smysl. Že tedy ten, kdo zvítězil v demokratických a svobodných volbách, má vést vládu, ale samozřejmě si má zajistit velkorysostí takovou koalici, aby měl v Poslanecké sněmovně většin. A to je všechno, pane Soukupe. A pokud jsem poňoukán, abych si teď najednou zahrál na polodiktátora a odchýlil se od těchto pravidel, tak už tím přirovnáním s Benešem říkám, že to neudělám.\nNo, já osobě Vás vidím spíše právě jako toho rozhodčího, který vidí, že se ten boj jaksi zvrhl podobně jako na tom Ladově obrázku.\nCož je asi v pořádku. No, já bych se chtěl zastavit ještě u jaksi postoje sociálních demokratů. Mě na tom zaujaly dvě věci. Zaujaly, v uvozovkách zaujaly. Jedna je, že sedí ve vládě, jsou v ní členy a nevysloví se proti návrhu na vyslovení nedůvěry. Jinými slovy dá se říci, já vím, kulhá to, že se trochu zdráhají vyslovit důvěru, i když to kulhá.\nA druhá věc, možná ještě zajímavější. My jsme to zmínili minule, že poslední možností opozice, jak tu vládu svrhnout, je rozpustit Sněmovnu. A sociální demokraté řekli, že pokud uvidí, že je 105 hlasů, které budou připraveny rozpustit Sněmovnu, že svých 15 hlasů k tomu přidají a Sněmovnu tedy rozpustí, no, sociální demokraté.\nDobře. Tak začněme od konce. Je takové politologické pravidlo, že ten kdo vyvolá politické volby, je zpravidla prohraje. Každé pravidlo, jak víte, má svoje výjimky, ale kdyby se stalo a náhodou došlo k tomu, že by po mimořádných volbách z Poslanecké sněmovny odešla TOP 09 nebo STAN, myslím si, že bych dostal záchvat usedavého pláče.\nA že bych nad tímto zjednodušením naší politické scény opravdu a trpce litoval. Nicméně uvědomte si, pokud jde o sociální demokracii, jednu prostou věc. Podobně jako je princip, nedotknutelný princip svobodných voleb, tak je i princip referenda. A jestliže se sociální demokraté v referendu rozhodli pro vstup do vlády, tak nikdo proti této vůli členské základny nemá rozhodovat o ničem jiném.\nNo, potřebuje Andrej Babiš sociální demokraty? Potřebuje je pro tu vládu? V záloze tedy číhá Tomio Okamura, který říká, ano, my jsme připraveni do vlády vstoupit nebo nominovat do ní odborníky.\nOno to tak možná dopadne, ale protože jsem přece jenom pro sociální demokracii osm let pracoval, tak bych si nepřál, aby zmizela v úplném zapomnění, to znamená v tom klubku těch opozičních stran, které bohužel nejsou příliš produktivní. Jinými slovy, nechť ve vládě pracují, už jsme si minule řekli, že něco přinesly, viz zrušení karenční doby a podobně, a nechť se po čase, po několika letech ukáže, jestli jejich práce byla nebo nebyla pozitivní.\nU téhle varianty diskutuje se o tom, jestli by Andrej Babiš při nahrazení ministrů ČSSD ministry za SPD musel znova jaksi žádat o důvěru. Jedni ústavní právníci říkají, že ne, druzí říkají, že ano. Máte na to názor?\nJá si myslím, že každý premiér může vyměnit členy své vlády, což se koneckonců v minulosti také často dělo, a kvůli tomu se ještě o důvěře nehlasovalo. Mimochodem o to, aby se hlasovalo o důvěře, to stačí, když seženete čtyřicet poslanců a pak se to zařadí na program Sněmovny. V tom problém není. Jinak já nemám pocit, že by Tomio Okamura chtěl nutně ministry. Zatím se vyjadřuje dost neurčitě, možná že by dokonce ani ministry nechtěl a možná, že by chtěl Babišovu vládu podporovat obdobným způsobem, jako ji toleruje komunistická strana.\nAno, tak jsem pochopil jeho vyjádření u mě v pořadu Aréna v úterý, že na ministrech zásadně netrvá, že mu jde primárně o programové věci, a pochopil jsem z toho, že by případně mohl uvažovat podobně jako KSČM. Ano, to čteme tu situaci zcela stejně.\nJá vím, že už se k tomu jednou schylovalo, že uvnitř hnutí ANO byly různé názory na spolupráci se stranou přímé demokracie. Já sám si myslím, že pokud by to byla tolerance, takže to není nic proti ničemu a že každá parlamentní strana, která získala určitou důvěru voličů, má být považována za partnera a ne za nepřítele.\nKSČM jaksi postupuje poměrně čitelně konzistentně. Tu diskuzi odmítli a řekli, že jaksi pro vyslovení návrhu na jaksi, nebo nepodpoří návrh na vyslovení nedůvěry vládě. Tam asi není co řešit. Myslíte si, že za to dostali něco slíbeného?\nPolitika je něco, čemu se říká trade-off, tedy výměna něčeho za něco, ale to je všude. Podívejte se, nejsme jakási izolovaná enkláva, a jestliže všude jinde ve všech zemích se například koalice dohadují za určité posty a to i posty ve státní správě, nikoli nutně jenom ve vládě, tak není důvod, proč bychom měli být výjimkou.\nNa druhé straně chyba se stává teprve tehdy, jestliže tyto posty jsou obsazeny závistivými hlupáky, kteří té věci, tomu úřadu nebo tomu resortu nerozumí. Víte, že se říká, že nejvíce škody dokáže napáchat ctižádostivý blbec a já sám jsem se na příkladech mnoha bývalých, dnes už bývalých politiků, přesvědčil, že je to pravda.\nTak tak, no každopádně ono to vypadá, že jaksi ten návrh neuspěje. Podle mých propočtů bude pouze 92 poslanců pro vyslovení nedůvěry vládě a to prostě nestačí, je potřeba 101. Tím pádem ta věc pravděpodobně zítra skončí a Andrej Babiš bude nadále neporazitelný. Myslíte si, že je tedy opravdu neporazitelný, teď?\nKaždý je porazitelný.\nNapoleon si to také myslel.\nAno, a tak vidíte, přišlo Waterloo. Ne, ne, ne, každý je porazitelný, to zaprvé. A já naprosto upřímně říkám do očí Andreji Babišovi, že má dvě základní slabiny. První, že se bojí davu a druhou, že se bojí médií. Pokud jde o dav, no tak já jsem měl svého času na Václaváku víc než padesát tisíc demonstrantů, ignoroval jsem to, za rok na výročí tam přišlo dvě stě, ne dvě stě tisíc, dvě stě lidí. Takže jednodenní demonstrace a tím to skončilo.\nPokud jde o média, víte, co si myslím, čest výjimkám, o inteligenci českých novinářů. Média nemůžete nenávidět, pane Soukupe, médii můžete pouze pohrdat. A jestliže bychom se měli médií bát, tak bychom tím značně snížili svoji vlastní úroveň.\nNa druhou stranu já zásadně trvám, že svoboda slova je prostě svatá, nesmí být žádným způsobem jaksi omezována. Bojovat s médii je stejně chytré jako plavat proti proudu. Média vychází každý den, a pokud s nimi budete bojovat, tak budete bojovat pořád dokola a dokola a dokola.\nA nikdy úspěšný nebudete.\nKdyž si v bazénu pustíte protiproud, tak vás to možná trochu zocelí. A když je ten bazén poměrně malý, tak ten protiproud vám umožňuje plavat velmi, velmi dlouho.\nA média takto zocelují politiky.\nAno, no samozřejmě, já se přiznám, že samozřejmě si vyhrazuji právo i na svoji svobodu, a kritizovat tu Seznam nebo tu Českou televizi, ale to poslední co chci, aby oni přestali vycházet. To prostě nechci.\nMně by to nevadilo, ale já rozhodně nepůsobím k tomu, aby někdo přestal vycházet, pokud má ty peníze a pokud je do toho dává.\nNa druhou stranu máte pravdu, že Andrej Babiš je trošku více, než je podle mého názoru zdrávo, nervózní z každého novinového článku. Včera do kamery mi ukazoval výtisk Lidových novin, kde ho rozčílily nějaké kritiky jeho, a měl je podtrhané a tak. No, tak možná se ještě zocelí, až bude v politice tak dlouho jako Vy.\nJá myslím, že určitě ano. On se učí poměrně rychle, tak doufejme, že se mu to podaří.\nTak ona mu ta média teď dokonce pomáhají že, ho zocelovat, tak to takhle uzavřeme.\nPane prezidente, Vy v neděli letíte na státní návštěvu státu Izrael. Na Váš názor na Izrael se ptát nebudu. Vím, že jste jaksi příznivcem a obdivovatelem státu Izrael. Řekněte mi, čím Vás Izrael tak okouzlil?\nVíte, já mám rád statečnost a to ne jenom statečnost jednotlivců, ale statečnost v dějinách. Uvědomte si, že Izrael vedl několik válek, a kdyby jakoukoli z nich prohrál, tak by to byl zánik jeho existence. On byl napaden už v roce 1948 všemi arabskými sousedy a jsem hrdý na to, že tehdejší Československo mu tehdy poskytlo zbrojní pomoc, cvičilo piloty a tak dále a tak dále. Pak tam byla ta šestidenní válka nebo sedmidenní válka v šedesátém sedmém roce. Pak tam byla Jomkipurská válka v roce sedmdesát tři. Občas vidíme na různých islamistických hnutích, že vykřikují, že je třeba vymazat Izrael z mapy, doslova tak. Už to samo o sobě vzbuzuje sympatie vůči kulturnímu státu s velmi těžkým osudem, těžkou historií jeho rasy, takže je to kombinace soucitu a obdivu k odvaze.\nIzraelci si velmi cení naší zbrojní pomoci v uvozovkách v letech 47 až 51. Stále znova se tam o tom hovoří, že Československo tehdy prostě dodávalo zbraně Izraelcům k jejich obraně. No, na druhou stranu je to takové české. My jsme si za to samozřejmě nechali dobře zaplatit, to nebyla jen tak nějaká pomoc.\nI kdyby, tak nezapomeňte, že ostatní státy často vyhlašovaly embargo vůči zbrojním dodávkám do Izraele, čímž ho vlastně odsuzovaly k bezbrannosti. Ale tam, pane Soukupe, byla spíše jiná motivace než finanční. Sovětský svaz dlouhou dobu doufal, že Izrael bude na jeho straně a že proti takzvaným reakčním arabským režimům, což je do jisté míry pravda, bude hrát takovou tu roli součásti tábora míru a socialismu, jak se říkávalo. Tak z toho selhalo a právě proto Sovětský svaz tu pomoc přerušil.\nPane prezidente, v jakém stavu je tedy přesun české ambasády z Tel Avivu do Jeruzaléma, který jste avizoval? Američané už to udělali, ty už to zrealizovali. My jsme o tom hovořili. Řekli jsme, že tedy Vy i ministr zahraničních věcí jste řekli, že je to prostě naše vize, ale teď já tedy upřímně řečeno nevím, v jakém je to stavu.\nJe to v takovém stavu, že zatím proběhly dvě konkrétní operace. Zaprvé, v Jeruzalémě jsme zřídili před několika měsíci honorární konzulát pana Proppera, který je mimochodem českého původu, a teď tam budu otevírat Český dům, kde jsou shromážděny i české instituce typu Českého centra, CzechTourism, CzechTrade nebo CzechInvest a podobně a podobně. A co bude dál, to se uvidí. Já samozřejmě i nadále se budu zasazovat za to, abychom naši ambasádu do Jeruzaléma přesunuli, a uvidíme, do jaké míry budu úspěšný.\nPoslední poznámka je ta, že bylo by dobré pojmenovat to, co je kontroverzní. U toho Jeruzaléma je to tak, že většina států prostě neuznává jaksi rozhodnutí, rezoluci OSN z roku 1980, která odporuje tomu izraelskému názoru, že Jeruzalém je nedělitelné hlavní město, nedělitelné město, tedy pouze izraelské. To je věc, která je kontroverzní. A z mého pohledu Vy jste možná jediný evropský politik, který má odvahu o Izraeli a problémech tam hovořit jaksi kontroverzně, odvážně a rozhodně. Třeba jste označil hnutí Hamás za teroristické, což tedy v dnešní době je podle mého názoru tak, že Vám potichu všichni řeknou, že s tím souhlasí, ale nahlas to nikdo neřekne.\nAle, já mám takový dojem, že zrovna hnutí Hamás bylo označeno za teroristickou organizaci. Tam jsou spíše otazníky nad hnutím Hizballáh v Libanonu, kde někteří říkají, že to jsou teroristé, jiní, že nejsou. Taková kompromisní formulace je, že vojenské křídlo Hizballáhu je teroristické, zatímco to civilní křídlo je dokonce v libanonské vládě.\nAle třeba ten Hamás, no tak dobře, ano je na seznamu teroristických organizací, moc se o tom nehovoří. A na druhou stranu Evropská unie tam posílá peníze na rozvoj palestinského území, které dostávají i rodiny třeba těch sebevražedných atentátníků a tak, je to takové.\nA dokonce v Evropském parlamentu nedávno mluvila palestinská teroristka, která byla zatčena kvůli únosu letadla, a když ji propustili, tak Evropský parlament ji pozval, palestinskou teroristku, aby promluvila. To je něco tak neslýchaného, že se musím ptát, k čemu ten Evropský parlament vlastně je.\nJá jsem to chtěl otevřít. Víte, i řada českých novinářů samozřejmě kritizuje jaksi údajně příliš tvrdý postoj Izraelců vůči Palestincům. Na druhou stranu se tak nějak zamlčuje, že každý den z palestinského území létají na Izrael rakety, a tak já jsem o tom chtěl hovořit a přispět k nějaké vyváženosti názorů na Izrael.\nJaký je hlavní úkol Martina Stropnického, nového českého velvyslance v Izraeli? A to je zcela poslední otázka dnešní debaty.\nMartin se bude muset snažit především o to, aby se dále rozvíjely ekonomické vztahy s Izraelem, protože nezapomeňte, že Izrael je dnes už technologická velmoc, aby to přátelství, které je charakterizováno i tím, že pravidelně zasedají česká a izraelská vláda, což už máme jenom se Slovenskem a s nikým třetím, tak aby se upevňovalo konkrétními formami, kulturní výměny, sportovní výměny, people to people communication a tak dál a tak dál. No a snad nebudu říkat žádné tajemství, že před dokončením je i případná smlouva na dodávku izraelských radarů české armádě.\nPane prezidente, to byla úplně poslední otázka. Já Vám děkuji za rozhovor, přeji Vám úspěšný týden a šťastnou a úspěšnou cestu do Izraele.\nKromě toho zítra se ukáže, jestli my oba jsme dobří prognostici, když jsme řekli, že patrně vláda vydrží. Přejme této vládě, aby vydržela, protože kdo má každý rok dělat mimořádné volby.\nDěkuji Vám, pane prezidente, k tomu není co dodat.\nA děkuji za pozornost i vám vážení diváci televize Barrandov.\nMiloš Zeman, prezident republiky, TV Barrandov, 22. listopadu 2018


Hvězda českého gospelu Zuzana Stirská & Fine Gospel Time míří na Dobříš | Náš region | Dobříšsko aktuálně\nHvězda českého gospelu Zuzana Stirská & Fine Gospel Time míří na Dobříš\nSdružení pro obnovu dobříšských varhan vás zve 6. září od 19:00 hod. do Zrcadlového sálu dobříšského zámku na benefiční koncert GOSPEL SONGS. Zuzana Stirská & Fine Gospel Time se představí klasickými gospely, které jsou namíchané z jazzu, rocku, soulu, blues, swingu a country.\nPro dobříšské varhany zahraje další hvězda české hudební scény. 6. září přijíždí na zámek Zuzana Stirská & Fine Gospel Time. (zdroj foto: Ivo Kylar)\nZuzana Stirská je skvělá česká zpěvačka a herečka\nUž jako jedenáctiletá účinkovala v Semaforu v pořadech a hrách Jiřího Suchého „Ten pes je váš?“, „Čarodějky“, „Kytice“, „Plakala panna, plakala“. Zpívala také s Jiřím Helekalem, skupinami „Kroky“ Františka Janečka, Víťou Vávrou a „Maximem“ Petra Hanniga, country skupinou „Teskar“ a dalšími.\nV roce 1981 emigrovala do Německa, kde pod pseudonymem Susanna Prag probojovala mezi přední hvězdy tamní hudební scény, vystupovala s takovými hvězdami jako Mike Oldfield, James Last a další. Prošla různými hudebními žánry od semaforských písniček přes country, chanson, soul či jazz. V německém Göttingenu studovala hudební vědu a anglistiku a po sametové revoluci se přestěhovala s manželem i čtyřmi dětmi zpět do Prahy. Zde hostovala opět v Semaforu, kde pro ni Jiří Suchý napsal pořad „Zuzana se vrací“! Právě pro tento pořad založila v roce 1999 dnes již populární vokální sbor GOSPEL TIME, první gospelový soubor u nás.\nOd té doby absolvovala stovky koncertů u nás i v zahraničí, mnoho televizních vystoupení, ztvárnila také hlavní roli v televizním seriálu Tomáše Magnuska "Stopy života". Vzhledem k tomu, že je velmi všestrannou zpěvačkou, výbornou klavíristkou a vtipnou vyprávěčkou, sklízí nejen úspěchy svým Gospel Timem, ale v poslední době i se svými stále žádanějšími sólovými koncerty.\nNenechte si ujít její unikátní podání čekých písní od Edit piaf, písní z muzikálů Cats, Jesus Christ, z filmu Sestra v akci a mnoho dalších tradicionálů, lidovek či šansonů a to vše za vlastního klavírního doprovodu.\nBenefiční koncert pro dobříšské varhany se uskuteční opět na zámku Dobříš\n6. září 2020 od 19:00 hod.\nv Zrcadlovém sále dobříšského zámku\nVstupenky lze zakoupit v předprodeji v Informačním středisku města Dobříš (tel.: 318 523 422)\nS ohledem na hygienická opatření je nutné v uzavřeném prostoru používat roušky.\nNa dobříšské varhany však stále schází potřebné finance\nVeřejná sbírka na obnovu varhan v kostele Nejsvětější Trojice v Dobříši dosáhla ke konci měsíce srpna částku ve výši 3 560 000 Kč, tj. cca 83% ceny budoucího nástroje. Na dokončení schází cca 740 000 Kč.\nStále se nabízí možnost adopce píšťal, zaslání příspěvku formou DMS, formou nákupu v e-shopech prostřednictvím GIVTu, zasláním daru na Darujeme.cz, případně zaslání daru na transparentní účet 115-99660227/0100. Veškeré informace najdete na www.varhanydobris.cz.\nautor článku: Ivo Kylar - Sdružení pro obnovu varhan v kostele Nejsvětější Trojice v Dobříši


hodinky Prim Sport - Karviná - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Ostatní > Sběratelství > Inzerát č. 116079283\nPlně funkční hodinky Prim sport. Gumový řemínek součástí prodeje. Cena 1000kc.\nHodinky PRIM zelené - [2.4. 2020]\nProdám málo vídané hodinky PRIM v masivním zlaceném pouzdře s krásným zeleným ciferníkem. Plně funkční stav, nové sklíčko. Podívejte se prosím i na mé další inzeráty.\nHodinky PRIM malý soudek - [2.4. 2020]\nProdám krásné hodinky PRIM ve zlaceném pouzdře a ciferníkem s klasickými číslicemi. Málo nošený, plně funkční kousek. Osazeno pouze nové sklíčko. Podívejte se prosím i na mé další inzeráty.\nHodinky PRIM pyžamo - [2.4. 2020]\nProdám oblíbené hodinky PRIM zvané pyžamo. Pouzdro má známky nošení, ciferník je nepoškozený. Plně funkční strojek a nové sklíčko. Podívejte se prosím i na mé další inzeráty.


Minulý týden zajišťovaly likviditu na českém akciovém trhu KB a ČEZ - Patria.cz\nMinulý týden zajišťovaly likviditu na českém akciovém trhu KB a ČEZ\nNejvětší pokles zaznamenaly minulý týden telekomunikační tituly: Český Telecom stál mimo zájem investorů a výrazně dopomohl svojí ztrátou 5,3 % na 319,60 Kč k oslabení trhu; České radiokomunikace si odepsaly 5,5 % a v pátek zavíraly na 361,30 Kč. Hlavní index pražské burzy PX-50 tak oslabil o 1,9 % na 461,1 bodů a index nejobchodovanějších titulů PX-D uzavíral týden se ztrátou 2,4 % na 1 251,9 bodech.\nKomerční banka a ČEZ, nejlikvidnější tituly minulého týdne (42,5 mil. USD, resp. 27,2 mil. USD, tj. dohromady 68 % likvidity na BCPP), také ztrácely: Komerční oslabila o 1,9 % na 1 865 Kč a ČEZ si odepsal 4,4 % na 92,44 Kč. ČEZ začal oslabovat poté, co jeho majoritní akcionář - FNM - na pondělní mimořádně valné hromadě neodsouhlasil realizaci připraveného plánu restrukturalizace odvětví a co dva významné brokerské domy následně snížily doporučení k akciím ČEZ.\nUnipetrol se postavil proti trendu a posílil o 16 % na 40,25 Kč, když místní investoři stále spekulují o možnosti, že Agrofert, vítěz privatizačního tendru, nakonec od koupě odstoupí. Toto ale hodnotíme jako nepravděpodobné, neboť ředitel Agrofertu nedávno potvrdil zájem společnosti na dokončení akvizice Unipetrolu.\nPhilip Morris ČR posílil o dalších 1,4 % na 9 359 Kč, nejvyšší hodnotu od března 1998. Celkový objem akciových obchodů na BCPP minulý týden dosáhl 102,2 mil. USD, tj. 8 % nad 12-měsíčním průměrem.\nJediná očekávaná firemní zpráva tento týden se týká ČEZu: FNM má ve středu 29. května projednávat restrukturalizaci energetického sektoru. ČNB bude ve čtvrtek projednávat úroveň úrokových sazeb v ČR, neočekáváme žádnou změnu.


Tetičky a strýčkové,\nMatka mi celé dětství vtloukala do hlavy, že jsem bezcenné nic. Hodně mne to pošramotilo. Teď, když umírám, cítím potřebu lidem, kteří mým životem prošli, vysvětlit, proč jsem byla tak divná. Psycholožka mi vysvětlila, že moje matka je psychopatka. A pak jsem na netu našla velmi poučný popis psychopata, včetně návodu, jak se jich zbavit : http://elyna.wz.cz/index.htm\nkvětna 06, 2017\nvždycky jsem vás měla moc ráda, ale neuměla jsem to říct ani dát jinak najevo.\nPředpokládám, že jste asi nevěděli,co mi ta psychopatka provádí. Děkuji vám za každý krátkodobý azyl, který jste mi kdy poskytli. Děkuji za vaši štědrost a laskavost.\nČasto vzpomínám, jak Maruška krásně zpívala...\nBála jsem se vás kontaktovat, aby se na mne přes vás ta psychopatka nedostala.\nA když jsem si přečetla celé poučení o psychopatech, předpokládám, že když jsem se konečně dostala z dosahu týrání Jany Brejchové, pravděpodobně vám o mně ta psychopatka navykládala různé hrůzné nesmysly, tím horší, čím víc na mne nemohla.\nNic si z toho nedělejte, nejste jediní. Jejích obětí je mnoho.\nPořád jsem ta hodná holčička, jen jsem trochu vyrostla do šířky, protože jsem nedostatek lásky nahrazovala přemírou čokolád. Ale před pár měsíci mi našli rakovinu, díky níž jsem zhubla dvacet kilo. Rakovina mi rozežrala několik obratlů, takže musím pořád ležet, nikam se nedostanu, už tři měsíce čekám na vozík. Čekám i na přiznání invalidního důchodu a příspěvku na péči. Tak jsem zvědavá, jestli přijdou dřív, než smrt 😀.\nMám tři děti, tři krásné princezny, jedna lepší než druhá.\nA byla jsem jim tou nejlepší maminkou, co jsem dovedla.\nPíšu možná trochu divně, jsem nepatrně zfetovaná, beru hodně morfinových léků, abych měla menší bolesti.\nMějte se moc hezky a prosím, odpusťte mi a nevzpomínejte na mně ve zlém. Vždycky jsem se snažila být co nejlepší, jen jsem nevěděla, jak.\nSpolužáci a kamarádi,\npokud jste si to vše o mém dětství přečetli, snad už chápete, proč jsem jako holka byla taková divná. Ale i jako dospělá jsem byla divná, hluboké rány se jen tak nezahojí, vždycky zůstane jizva.\nOmlouvám se vám všem, kterým jsem třeba ublížila, kterých jsem se dotkla, protože jsem nevěděla, jak se mám chovat. Prosím, odpusťte mi.\nStyděla jsem se za to, že mne matka neustále bije. Myslela jsem si, že jsem hodně špatný člověk, když si zasloužím tolik bití. Myslela jsem si, že jsem podřadný podčlověk.\nByla jsem jedničkářka. Nešprtala jsem se, škola prostě byla moc lehká a jednoduchá. Přesto mnou někteří spolužáci opovrhovali, že jsem šprtka. A jiní zase mi záviděli - no představte si, že někdo třeba měl slíbené kolo, když nebude mít na vysvědčení čtyřku. Co by asi dostal za samé jedničky? Mercedes? Raketu na měsíc? A já jsem dostala jen vejprask a "Mohlo to být lepší!" To mi fakt nikdo nemusel závidět.\nAle styděla jsem se za to a bála jsem se to někomu říct.\nŽila jsem ve zvráce…\nVždycky jsem žila zdravě, kvašená zeleninka, naklíčená semínka, jogurt jen bílý, žádný hliník, podprsenky jen bez kostic, bacha na éčka, BPA...nikdy jsem nekouřila, vyhýbala jsem se i pasivnímu kouření (někdy to nešlo), alkohol jen svátečně, cvičila jsem, denně jsem ušla nejméně pět kilometrů...\nPřed rokem v zimě mne začala strašně bolet záda, hlavně když jsem něco zvedala...neuroložka Mudr. Králová mne poslala na masáže. Škoda, že mne neposlala na rentgen, to bych dnes možná mohla chodit.\nBolest byla čím dál horší, až jsem odešla z práce, chtěla jsem si najít nějaké méně fyzicky náročné zaměstnání. Ale pak to najednou vypadalo, že mne chytil žlučník. 10. 10. jsem šla k lékaři se žlučníkem, a pak to bylo, jako když stoupnete na kopci na lehce zasněženou ledovku a cestou jseště šlapete na hrábě: jela jsem šupem do nemocnice, když se ukázalo, že mám žlučník zdravý, absolvovala jsem desítky vyšetření, a jen měsíc trvalo, než zjistili, že mám rakovinu, která mi mimo jiné rozežrala obratle…


advokat-zlinsko.cz | ADVOKÁTNÍ KANCELÁŘ +420 608 979 055+420 775 640 520KONTAKTNÍ FORMULÁŘDALŠÍ KONTAKTY ZDE Hledat na tomto webu: Směnná smlouva na nemovitosti, pozemky - vzor?!\nDŮVODY PROČ SI NECHAT SMĚNNOU SMLOUVU NA POZEMKY, ZPRACOVAT ONLINE U NAŠÍ AK\n2. I vzor, který "projde katastrem", může být napadnutelný - často se řeší problémy i ze smluv, které katastrem "prošly"všimněte si, zda daný web např. v obchodních podmínkách upozorňuje, že nenese odpovědnost za škodu způsobenou použitím vzoru či formuláře či že nejde o právní službu\n4. Za smlouvu i vklad ručíme a odpovídáme\nAdvokátní kancelář zpracuje a připraví právně kvalitní SMĚNNOU SMLOUVU NA NEMOVITOSTI - POZEMKY , která poskytne jistotu platnosti takové právní listiny a právně erudovaného zajištění důležitých požadavků a nároků. Běžný občan nemusí ve smlouvě přikládat význam určité části, jejíž absence nebo špatná formulace pak může znamenat zásadní chybu, kterou již nelze napravit. U smluv na převody nemovitostí se poměrně často vyskytují různé obecné vzory či již jednou vytvořené jiné smlouvy, které jsou však přepisovány nebo vyplňovány i s podstatnými právními chybami, chybějícími zajištěními, neplatnými ujednáními či se zastaralou právní úpravou, která již neodpovídá aktuálnímu znění zákona.\nPokud podceníte právní detaily, zajištění nebo podmínky ve směnné smlouvě, můžete mít posléze problémy se spory či s platností smlouvy, a to i přesto, že "prošla" katastrem.\nNa obecné vzory smluv tohoto typu se raději nespoléhejte, zvláště pokud je směna pozemků z nějakého důvodu důležitá, včetně případů plánovaných staveb apod.


RYOR Lymfodren čaj 50 g - Lékárna.cz\nKód výrobku: 30315\n66 Kč (1,32 Kč/g)\n1 sáček čaje přelít 250 ml vroucí vody, přikrýt, 20 minut nechat vyluhovat a scedit.\nDoporučujeme čaj pít teplý 1-2x denně, 2x ročně, vždy po dobu 6 týdnů.\nOmezit příjem tučného mléka a mléčných výrobků s vyšším obsahem tuku. Jíst syrovou zeleninu, především celer, petržel, mrkev, kedlubny, zelí aj. Pravidelně konzumovat jablka (zlepšují stav krve a lymfy). Po dobu kúry omezit namáhavou fyzickou činnost (při velkém zatížení znečištění v uzlinách narůstá). Dbát na pravidelnou stolici – při potížích užívat Psyllium Dr. Popov (bez dokonalého vyměšování nedojde k vyčištění).\nprodukt zatim uzivam krátkodobě-ještě nemůžu hodnotit\nVěřím že vyčistí lymfy\nasi funguje, piju jen občas\nskvělý čaj na rozproudění lymfy, jen je škoda, že obsahuje ibišek


Postmoderní pop, nebo existenciální noční můra? - KULTURNÍ NOVINY - nezávislé mediální družstvo (production)\nNepoddajní hrdinové Jiří Plocek\nDo kraje lesních samot: za básníkem Šumavy Michal Rejžo Pavlík\nPostmoderní pop, nebo existenciální noční můra? Petr Motýl\nOtázky bez odpovědi (6. část) Jan Novotný\nDomove, domove drahý August Scholtis\nPočteníčko: Jak se líčily staročeské panny a paní redakce\nOsvoboditelé Tomáš Koloc\nDatum publikace#14126 Redakce\nPostmoderní pop, nebo existenciální noční můra?\nPróza Písek německého autora Wolfganga Herrndorfa je nepochybně zajímavá. K tomu, aby se dala označit jako „velká“ literatura, jí ale přece ještě něco schází.\nKnížka vyšla v Německu v roce 2011, jejímu autorovi rok předtím diagnostikovali rakovinu mozku, což pro něj znamenalo jistotu brzké smrti. Těžko říct, jakou část prózy Písek psal Wolfgang Herrndorf (1965–2013) už s tímto vědomím. Křehkost lidského života a jeho neustálé ohrožení, to je každopádně jedno z hlavních témat textu. Dalším – souvisejícím – tématem je tu paměť. Hlavní postava „si na nic nepamatuje“ a marně se pokouší vybavit si svou minulost, zatímco v přítomnosti je její život vystavován neustálému nebezpečí.\nPříběh se odehrává v prostředí zločinu, v roce 1972 na severu Afriky, tedy v době a místě, kde lidský život mnoho neznamená. Nicméně ve fiktivním městě, kam je situován, žijí statisíce lidí – autor se ptá po vnitřním obsahu a smyslu jejich životů a popisuje jejich jepičí plahočení v nepochopitelném, zákeřném světě. Zároveň se ale také ptá na smysl života vlastního, na obsah našich životů na počátku prvního desetiletí dvacátého prvního století. Jeho próza je historická, ale jako každá historická próza vidí svět nejen v čase, který už uplynul, ale i v tom, v němž spisovatel svůj text napsal.\nJednu krátkou pasáž lze navíc chápat i jako autobiografický motiv z autorova dětství: V africkém luxusním hotelu se v jedné scéně objevuje chlapec, jehož věk odpovídá autorovu věku v roce děje knížky. Wolfgang Herrndorf však čtenáři neponechává žádnou jistotu o svých postavách ani o příběhu. Jde o mystifikaci? O šarádu, kterou má čtenář rozluštit? Jde o parodii na kriminální příběhy, nebo o fascinaci jimi? Jde o existenciální text, nebo o burlesku? Jako u mnohých postmoderních autorů se tohle všechno v próze prolíná a čtenář se těžko dobere něčeho, nač by se mohl spolehnout a oč by se mohl opřít. Název Písek je v tomto směru jistě příznačný. Nejde ale o postmoderní slátaninu, jakých je nespočet, nýbrž o zajímavý text, byť autor místy až příliš podléhá okouzlení pop-kulturou.\nHledání minulosti, na niž se ptá postava musilovského „muže bez paměti“, zcela průměrného jedince, naprosto nezajímavého, všedního a přizpůsobujícího se, je zároveň otázkou Wolfganga Herrndorfa, který si je vědomý blízkosti vlastní smrti. Otázkou po tom, co po něm zůstane a co bylo z jeho života vlastně důležité. Hned na úvodních stranách, kde autor hlavní postavě přiřkne IQ 102, se píše:\n„K poznání, že nejsou nikterak výjimeční, jednou dojde většina lidí… Někteří na takovou situaci reagují dobře známými pokusy o útěk, sahajícími od excentrického odívání až k ambicióznímu hledání vlastního Já, jež se má nacházet v nitru jich samých coby nádherný ukrytý poklad, který milosrdná psychoanalýza přiřkne i poslednímu pitomci.“\nJako doklad učení „milosrdné psychoanalýzy“ se ovšem zvláště v závěru knížky, v popisu vnitřních stavů hlavní postavy vystavené extrémním situacím, objevují i vize, které jako kdyby průměrnému člověku vůbec nepříslušely. Je to autorův záměr? Chce poukázat na ono „Jsme jako olivy, teprve když jsme drceni, vydáváme ze sebe to nejlepší“ – na citát z Talmudu, který často ve svých textech používal Bohumil Hrabal? Anebo se naopak autorovi záměr se současným „mužem bez vlastností“, patrný na začátku knížky, vymknul z rukou a ke konci do ní promítl sám sebe a svůj vlastní zápas se smrtí?\nJako celek je próza Písek napsána „rafinovaně“ a je poměrně rozsáhlá. Má kriminální zápletku, ale její zaplétání mne s přibývajícími stránkami bavilo čím dál tím méně. Únosy, střílení, tajné služby, odkazy na pop-kulturu: všechno se to mechanicky opakuje, všechno to vychází především z amerických filmů, nikoliv z reality. Pro mne nic zajímavého. Ovšem autor je tím evidentně fascinován, vychází z komiksů, televizních seriálů, počítačových her. Z virtuálního světa, který je dnes ovšem podstatnou částí toho, čemu se říká realita.\nZároveň s přibývajícími stránkami přibývá také „halucinačních“ scén; celou knížkou se proplétají kromě běžných dialogů i dialogy absurdní a filosofující. A zatímco začátek textu je spíše hravý, jeho závěr je čím dál víc úzkostnější a existenciálnější. Tak jako v Kafkově Proměně i tady hlavní postava ztrácí šanci vrátit se zpátky k tomu, co bylo. A okolí je k jejímu osudu zcela lhostejné.\nVedle stylisticky nepříliš zajímavé kriminální roviny se v próze objevuje ale i řada vynikajících popisů, dialogů, charakteristik postav a velmi zvláštních situací:\n„Carlovými sny klopýtala nekonečná stáda neohrabaných dřevěných koz, v jejichž útrobách pracovali červotočové převlečení za kněze.“\n„Ženy v závojích klopily oči a rošty chladičů zaparkovaných aut na něj hleděly jako šilhající zajíci, bezcitný hmyz, obrýlení intelektuálové a byrokratičtí masožravci.“\nDějiště prózy je fiktivní. Jméno města Targat, v němž a v jehož okolí se příběh odehrává, odkazuje k marockému Tangeru, čemuž odpovídají i reálie, to znamená arabské obyvatelstvo, francouzská koloniální správ a válka na jihu země. A také dva přední homosexuální američtí spisovatelé sídlící ve městě, jejichž předlohami jsou velmi pravděpodobně Paul Bowles a William Burroughs, vystupující zde jako epizodní postavy. Vše je ale pozměněno, posunuto. A je zřejmé, že Wolfgang Herrndorf zde v hyperbole popisuje i současné Německo. A to vůči Afričanům (Arabům, černochům, Berberům) naprosto „politicky nekorektně“, zcela rozdílně, než jak se staví vůči cizincům v Německu ve své próze Čik, rovněž přeložené do češtiny.\nAutorův postoj je v Písku někde mezi kritičností a rezignovaností. Nešetří nikoho, ani zkorumpované policisty evropského původu, ani obyvatele slumů, pro něž je zločin denním chlebem, ani euroamerickou komunu hipíků, ani turisty, ani cynické Američany a Evropany z podnikatelských či mocenských kruhů, které zajímají jenom peníze.\nNěmecké jméno se v knížce vyskytuje jen jedno – Herrlichkoffer – čtenář o něm navíc neví, zda není falešné. Z hlediska stylu prózy jde pak o typický autorův postup, kdy není jasné, jestli jde u tohoto „mluvícího jména“ o hravou parodii, jelikož v textu se v parodii na kriminální filmy přesouvají kufry s penězi a různým tajemným zbožím, nebo zda se jedná o zoufalý škleb do zrcadla, do nějž se z jedné strany dívá cestující s „nádherným kufrem“ a z druhé prázdnota a smrt.\nPísek je také možné vidět jako paralelu životního příběhu samotného Wolfganga Herrndorfa. Jeho otec byl středoškolský učitel, syn si prožil bohémská léta, kdy se vyhraňoval proti konzumní společnosti, a nakonec se do ní zařadil. Písek není bildungsroman, návraty do dětství tu ovšem jsou, pokud jde o „dospělé“. Autor se sympatiemi líčí postavy kolem komunity hippies, zároveň ale také přesně vystihuje, jak u nich „nic nefunguje“ – ani ve vztazích, ani v praktickém životě – ve všem je bordel. Pragmatici autorovi Písku evidentně sympatičtí nejsou, oceňuje ale, jak umí zařídit, aby „všechno fungovalo“. Cestu z tohoto dilematu ovšem próza Písek nachází jen těžko. Několik posledních optimisticky vyznívajících stránek, které popírají pesimismus celé prózy, působí poněkud plakátově. Na druhou stranu jsou poslední stránky fanfarónské gesto, rukavice hozená lhostejnosti a smrti, které vše pohlcují.\nJe pravděpodobné, že řada čtenářů bude Písek číst jen jako kriminální příběh. Pro mne byl něčím jiným. Ale to už tak u knížek je, že mají schopnost být něčím různým pro různé své čtenáře. A v tom je jeden z důvodů, proč je čtenáři čtou. A případně o nich přemýšlejí.\nWolfgang Herrndorf: Písek. Přeložila Michaela Škultéty. Argo, Praha 2014.\nCopyright © 2011 Kulturní noviny | About site | RSS #14102


Cuketový koláč s margot - recepty a vaření Poslirecept.cz\nCukety se v supermarketu dají koupit i v zimě. Možná jsou trochu dražší, ale cuketový koláč je tak dobrý, že se vyplatí si těch pár korun připlatit. Vyzkoušej ho sama!\nMartina Bártová, Praha 9\n400 g strouhané cuketa\nVejce s cukrem utřeme do pěny a postupně vyšleháváme s olejem. Do pěny zamícháme mouku, do které jsme přidali prášek do pečiva, sůl, sodu, skořici a vanilkový cukr.Poté zamícháme s nastrouhanou cuketou a nakonec nastrouháme do těsta tyčinku Margot. Zlehka promícháme a vlijeme na pekáč, který jsme si předem vymazali a vysypali. Pečeme v předehřáté troubě asi 20 – 30 minut dozlatova. Po upečení necháme vychladnout a podáváme.


Co potřebujete k založení firmy? - Ochranafirmy.cz\nCo potřebujete k založení firmy?\nDomů » Struktura firmy » Co potřebujete k založení firmy?\nZaložení firmy se nemusí zdát jako jednoduchá záležitost, ale my jsme si pro vás připravili jednoduchý návod, jak postupovat.\nPokud jste se rozhodli podnikat, je založení společnosti základním krokem. To ovšem nelze provést pouhým lusknutím prstů, nýbrž jedná se o proces zařizování a běhání po všemožných úřadech, kterým je nutno si projít. Na co není při založení společnosti s ručením omezeným radno zapomenout?\nJedná se o tzv. zakladatelské právní jednání dvou a více osob, které se v případě, že společnost zakládá jediná osoba, nazývá zakladatelská listina. Jejich princip je ovšem stejný a stejně tak jejich potřebnost pro založení společnosti.\nJe nutné, aby byla vyhotovená ve formě veřejné listiny, což znamená navštívit notáře a nechat si u něj vyhotovit notářský zápis. Měli byste si proto s sebou vzít nějakou hotovost na uhrazení jeho odměny.\n2. Další dokumenty\nSpolečenská smlouva (resp. zakladatelská listina) však není jediným dokumentem, které budete potřebovat. Další nezbytností je doložení živnostenského oprávnění a výpis z rejstříku trestů všech jednatelů.\nFirma také nemůže existovat jen tzv. „na papíře“ – musí mít reálné sídlo, které je nutné pro její zapsání do obchodního rejstříku. Pokud si nějaké sídlo vyberete, bude následně potřeba doložit výpis z katastru nemovitostí a nebudou-li dané prostory ve vašem vlastnictví, pak nájemní smlouvu a souhlas vlastníka nemovitosti s umístěním sídla vašeho podnikání právě v jeho nemovitosti.\n3. Bankovní účet\nPo sepsání a obstarání výše zmíněných dokumentů je možné přistoupit k založení bankovního účtu, na který bude složen základní kapitál společnosti, a určení správce vkladů.\nJeště před podáním návrhu na zápis do obchodního rejstříku je nutné splatit alespoň 30% každého peněžitého vkladu (byl-li vklad nepeněžitý, pak musí být splacený celý). Tuto podmínku ukládá zákon výslovně, je proto dobré na ni nezapomenout. Splnění této vkladové povinnosti se prokazuje potvrzením banky a doložením prohlášení správce vkladů.\nPomáháme majitelům firem odhalit slabá místa\nJe vaše firma chráněna proti každodenním obchodním rizikům? Udělejte si zdarma náš test. Hned budete vědět.\nKonečně nyní je možné podat příslušnému soudu (tzv. rejstříkovému soudu) návrh na zápis společnosti do obchodního rejstříku. Je nutné doložit k němu potřebné dokumenty, speciálně společenskou smlouvu, ale i ostatní výše zmíněné. Teprve tímto okamžikem začne firma oficiálně existovat.\n5. Oběhání úřadů\nZápisem do obchodního rejstříku vaše povinnosti ale nekončí. Firma sice oficiálně existuje, ovšem ještě musíte splnit pár dalších formalit. Mezi ně patří ohlášení zahájení vašeho podnikání na živnostenském úřadě, přihlášení se k sociálnímu a zdravotnímu pojištění, registrace na finančním úřadě a v neposlední řadě také vytvoření podnikatelského účtu, který banka založí až při doložení, že společnost skutečně existuje, tzn. předložením výpisu z obchodního rejstříku.\nJednokorunová společnost vás může vyjít dost draho\nPro založení s.r.o. vám dnes stačí základní kapitál 1 Kč. Tím ale svým obchodním partnerům vysíláte signál, že zaprvé svému podnikání sami příliš nevěříte a zadruhé nemáte peníze ani na samotný vklad do společnosti. Navíc pozdější navýšení bude vyžadovat notářský zápis, což vás bude něco stát. Vyplatí se tedy do začátku společnosti investovat o něco víc.\nPo - Pá (9 - 18)\nVyřešíme rizika vaší firmy\nAnalyzujeme veškerá rizika vaší firmy a odstraníme je.\nChci řešení rizik\nPodělte se o tento příspěvek\nPřidejte se k 1.500+ majitelům firem, kteří odebírají náš magazín\nZískáte přístup ke skvělému obsahu, článkům, videím a tipům. Kliknutím na tlačítko souhlasíte se zpracováním osobních údajů.\nProzkoumejte i další příspěvky\nJenom software “mít” už dnes nestačí\nO užívání softwaru a možnosti rizika používání licenčních podmínek jsme tu již psali. Co však vám může přinést výhody? Jak takový SLM funguje a proč byste se měli vydat touto cestou?\nSmluvní pokuta a jak ji správně využít ve smlouvách s podnikateli i spotřebiteli?\nK čemu smluvní pokuta existuje a jak v praxi funguje? Mnohé podnikatele to překavapí!\nCopyright © 2021 Ochranafirmy.cz


KOZLŮV HASIČSKÝ POČIN: Šlapaničtí hlídají při GP - Brněnský deník\nKOZLŮV HASIČSKÝ POČIN: Šlapaničtí hlídají při GP\nBrno - K tradicím šlapanického sboru dobrovolných hasičů patří dohled nad závody na Masarykově okruhu.\nŠlapaničtí dobrovolní hasiči asistují při Velké ceně na Masarykově okruhu. | Foto: archiv hasičů\nUž od roku 1930, kdy se v Brně začalo závodit, totiž šlapaniční hasiči zajišťují dozor přímo u trati. „Naši předkové jezdili ještě na starý okruh, my na novém okruhu zajišťujeme bezpečnost na vnější straně trati,“ popisuje starosta šlapanického sboru Michal Velan. Hasiči tak pracovně sledují dění na trati. „Hasíme hořící motory či pneumatiky nebo třeba vyháníme z trati zbloudilé srnky a zajíce,“ dodává starosta.\nŠkoda Octavia servisní knížka, koupeno v CZ Škoda Rapid první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ Ford Focus koupeno v CZ Volkswagen Golf první majitel, servisní knížka, koupeno v I Škoda Superb servisní knížka, koupeno v CZ Ford Transit první majitel, koupeno v A Škoda Octavia první majitel, servisní knížka, koupeno v I Ford Focus první majitel, koupeno v D


Dekorační látky, potahové - čalounické krásné látky\nNabízíme dekorační čalounické látky, kterými si můžete očalounit například sedací soupravy. Dekorační látky můžete využít i k zhotovení podsedáků, taburetů nebo na záclony. Látky jsou směsové, většinou jde o kombinaci polyesteru a bavlny nebo samotné bavlny - kepru či plátna. Kompletní specifikaci dekorační/čalounické metráže najdete v detailu produktu. Můžete vybírat z dekoračních provence látek, dekoračních vzorovaných dětských látek, z dekoraček na závěsy nebo dekoračních látek na polštáře.\n42% polyester, 58% bavlna(1)\n50% polyester, 50% bavlna(10)\n60% bavlna, 40% polyester(54)\nhudební nástroje, noty(1)\nstopy - tlapky(4)\nOeko-Tex Standard 100(79)\nVzorek. Pestrobarevné rybičky - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2 látky metráž, dětské látky metráž\nDětská dekorační látka králík - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nUšetříte 35 Kč(- 12 %)\nDekorační látka š. 280 cm! SVĚTLE ŠEDÁ 230 g/m2 Na křesla, sedačky, záclony\nRůžice - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nBarevné puntíky - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nKamínky modré - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nKamínky fialové - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nDešťové kapky modro šedé - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nDešťové kapky žluto šedé - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nHouby - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nSovy - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž\nOvečky - 60% bavlna, 40% polyester, š. 280 cm, 180 g/m2, dětské látky metráž


Teta drogerie - Žádné vrásky kolem úst Věk vrásky nad horním rtem\nVěk vrásky nad horním rtem, Nabízené služby\nNabízené služby Vyhlazení vrásek na čele Na čele se vytváří podélné vrásky i těm, kteří se nemračí často. Mnozí pacienti také přichází s vráskami v oblasti mezi obočím — glabelou.\nTyto vrásky redukujeme aplikací různých přípravků. Následně můžeme o pružnost pleti na čele pečovat aplikací aktivních látek přímo do kůže. Ošetření čela je vhodné podstoupit i jako prevenci vytvoření vrásek.\nNěkomu sluší, u někoho prozrazují věk, a proto je důležitá péče o tuto oblast. Nabízíme zmírnění vrásek okolo očí i jemnou mezoterapií s aplikací výživných látek a vitaminových komplexů. Ošetření je vhodné také jako prevence vytvoření vrásek.\nZpevnění kontur tváře Tato metoda je určena věk vrásky nad horním rtem těžké nebo povislé tváře. Malou aplikaci účinných látek na přesně vymezených míst můžeme tuto situaci ovlivnit.\nRedukce vrásek na krku Nesmíme zapomínat na péči o kůži na krku. Kombinací různých metod můžeme zlepšit tonus pleti a redukovat vrásky. Redukce vrásek dekoltu Drobné nebo větší vrásky v dekoltu mohou prozradit váš skutečný věk.\nKůže zde je jemná, hodně namáhaná a citlivá na vytváření vrásek. Na redukci těchto vrásek nabízíme kombinaci několika ošetření. Redukce nosoretních vrásek Jedná se o redukci vrásek, které se vytváří od nosu ke koutkům úst.\nTento zákrok se provádí pomocí injekční aplikace výplňových materiálů. Jedná se o věk vrásky nad horním rtem oblíbený zákrok. Oblast není citlivá, zákrok je nebolestivý a efekt omlazení je velký. Tento zákrok doporučujeme i v případě jemných vrásek, jako velmi účinnou prevenci vytvoření hlubokých rýh.\nOdstranění vrásek nad horním rtem Tento problém trápí některé starší dámy a kuřačky. Vzhledově vrásky nad horním rtem zbytečně přidávají roky. Pomocí injekční výplně vrásky zjemníme.\nZvednutí koutků úst Koutky otočené směrem dolů vytváří smutný výraz. Padání koutků omezme aplikací výplně.\nRemodelace obličeje Jedná se o komplexní ošetření, které může zahrnovat i několik návštěv. Během těchto návštěv bude lékař pracovat na pozvednutí nebo vyplnění oblastí obličeje, které ztratily objem nebo věkem poklesly.\nZvětšení rtů Zvětšení rtů se provádí certifikovanými materiály, jejichž výrobci zaručují, že nezpůsobují alergii ani komplikace. Můžeme vybírat z krátkodobých nebo dlouhodobých materiálů.\nDůležitá je předchozí konzultace a představa zákaznice o velikosti a tvaru rtů. Při tomto ošetření používáme účinné lokální znecitlivění. Omlazení rtů Pokud mají vaše rty jemné vrásky, můžeme je oživit pomocí kyseliny hyaluronové a zpevnit jejich objem. Zpevnění kontur rtů Kontury rtů jsou někdy neostré a ochablé.\nTento problém lze snadno upravit zpevněním kontury rtů injekční výplní, aniž by se zvětšil objem rtů. Řešení asymetrie rtů Asymetrie vrozené i získané můžeme řešit pomocí injekčních výplní.\nAntigravitační terapie Účinek antigravitační terapie je založen na unikátních vlastnostech materiálu Revanesse. Jedná se o bezpečný výplňový gel na přidání objemu, především zvětšení lícních kostí a výplně tmavých kruhů pod očima. Umožňuje vytvořit kožní základ z kolagenových vláken, který zajišťuje fixaci měkkých tkání a má liftigový efekt.\nTento materiál se aplikuje speciální kanylou, která snižuje invazivní aspekt injekce. Zvýraznění lícních kostí Aplikací materiálu Revanesse můžeme modelovat velikost a tvar lícních kostí a také zabránit poklesu tváří.\nTransplacentární přestup krém na vrásky


Euro ano, ale nová, vlastní kritéria\n01. června 2015, 00:00 - ALEŠ MICHL\nPřed přijetím jednotné měny by to chtělo ekonomiku otestovat jinak, než se to doposud dělalo\nVšichni pořád vyhodnocují maastrichtská kritéria. Na Řecku a vůbec celém jihu Evropy se přitom ukázalo, jak jdou obejít, když dosadíte za šéfa statistiků kouzelníka.\nNová kritéria testování mám v hlavě čistě sobecky napasovaná na naši ekonomiku. Modelová testovací situace by měla být: Jak reaguje ekonomika na oslabení kurzu koruny?\nPomůže oslabení měny ekonomice jako celku, nebo ne?\nJak to poznám? Stavím na jednoduché rovnici: zisk exportéra = tržby – náklady. Tržby jsou cena krát množství krát kurz. Náklady zjednodušeně beru jako mzdy + díly a energie z domova + vše, co potřebuji pro výrobek a dovážím to, krát kurz. Pokud se ta rovnice zlepší, ekonomika na devalvaci může vydělat. Pokud nezlepší, byla devalvace nanic.\nRovnice se zlepší po devalvaci, jestliže vzrostou tržby a zároveň se to ? rmám (v makropohledu celé ekonomice) adekvátně nevrátí přes náklady.\nPĚT KRITÉRIÍ Celá ta rovnice, ty její proměnné, exportní ceny, importní ceny, mzdy, domácí ceny, jde analyzovat přes pět nových kritérií/otázek, které doporučuji si místo těch maastrichtských položit a analyzovat:\n1) Jak reagují vývozní ceny exportérů na oslabení kurzu? Oslabení/devalvace měny by měla umožnit exportérovi zlevnit a přetáhnout konkurenci odběratele. Nastane to z pohledu českého exportu, nebo ne?\nJak kvalitní export máme, v jaké jsme pozici vůči odběratelům? Jaká je cenová elasticita exportu?\n2) Jak reagují dovozní ceny na oslabení kurzu? Když kurz oslabí, exportu to na první pohled pomůže. Otázkou ale je, neschytáli to zpětně přes dražší dovoz surovin nebo komponentů… A jak třeba reaguje koruna vůči dolaru? Na dovozech máme velký podíl zboží denominovaného v dolarech… Když kurz oslabí, nevrátí se mi to třeba přes dražší benzin?\n3) Jak reaguje domácí in? ace na oslabení kurzu? Co když oslabení měny znamená také, že celková in? ace v národní ekonomice vlivem dražšího dováženého zboží postupně/ rychle vzroste. Slabší kurz sice pomůže exportu, ale náklady utrpí třeba kvůli zdražení elektřiny nebo nájemného, které obvykle bývá na in? aci indexováno…\n4) Jak reagují mzdové náklady ve ? rmách na oslabení kurzu? Nezačnou odbory, když rozpoznají in? aci, požadovat velký nárůst mezd? Podnik tak na jedné straně má výhodnější export, ale to se vyruší, když musí výrazněji lidem přidat…\n5) Shrnuto, co tedy převáží a nejvíce ovlivní reálný hrubý domácí produkt a hlavně zaměstnanost při oslabení kurzu – výhodnější export, nebo (budoucí) vyšší in? ace?\nNemám teď ještě přesně propočítané odpovědi. Mám v hlavě ? lozo? i, návod, jak poznat, zda euro ano, nebo ne. Pokud odpověď na tyto otázky v souhrnu bude, že když jsme v recesi, oslabení kurzu už nám nepomáhá nebo do budoucna pomáhat nebude, pak přijměme euro a Česká národní banka klidně může držet 27 až do přijetí eura. Pokud vyjde, že oslabení koruny v recesi pomáhá, není třeba spěchat. Euro ano, ale třeba později – mezitím dobudovat dálnice a železnice – ono totiž s jednotnou měnou, bez devalvací (nikdy nejsou spásou, jen v nejhorším mohou nakopnout ekonomiku) je třeba, aby se lidé, podnikatelé hodně hýbali – za prací, za vytvářením nových pracovních míst.\nKdyž se jednou nebude hýbat kurz, musejí se podle mě o to víc hýbat lidé, trh práce, mzdy… Zkrátka a jednoduše za? xujme korunu, mějme euro, ale mezi Prahou a Brnem je třeba mít rychlovlak a spojení do 30 minut – to samé na západ, sever, jih země, napojení na Německo, Rakousko… na letiště – lety do Číny, Silicon Valley… No dobrá, tak zase zpátky na zemi.\nModelová testovací situace by měla být: Jak reaguje ekonomika na oslabení kurzu koruny? Pomůže oslabení měny ekonomice jako celku, nebo ne?\nO autorovi| ALEŠ MICHL, ekonom Rai? eisenbank a poradce vicepremiéra Andreje Babiše


Nová hra od tvůrce Gears of War se brzy odhalí. Dokáže CliffyB uspět i bez Epicu? | Gamifique.cz\nNová hra od tvůrce Gears of War se brzy odhalí. Dokáže CliffyB uspět i bez Epicu?\nAktualizováno 24.8.2015, 19:45 24. srpna 2015, 16:19 — Autor: GAMIFIQUE.cz\nBudou tomu již téměř tři roky, kdy Cliff Bleszinski opustil „domovské“ studio Epic Games. Během dvaceti let práce v tomto studiu se dokázal vypracovat na jednu z velkých osobností herního průmyslu. Stojí za tituly jako Jazz Jackrabbit nebo Gears of War. Za pár dní odhalí, na čem pracoval se svým novým týmem v posledních letech.\nPrvní informace o jeho projektu, který byl znám pod jménem Project BlueStreak, jsme se dozvěděli zhruba před půl rokem, kdy se odhalil pre-alpha teaser a prvních pár informací. Víme, že se má jednat o free to play online střílečku z pohledu první osoby. Vyvíjí ji nové studio Boss Key Productions a o distribuci se postará MMO gigant Nexon, jak informoval server polygon.com.\nNyní hra dostala pracovní název The Shattering a zároveň se spustila webová stránka theshattering.gg, kde by se ve středu měla Cliffyho nová hra kompletně odhalit. Mezitím se v pondělí a v úterý odhalí nějáký střípek ze hry.\nBude zajímavé sledovat, s čím odlišným přijde CliffyB, aby se dokázal prosadit na poli free-to-play stříleček, kde už není mnoho místa pro další hry. Navíc má velkou konkurenci v nadcházejících titulech jako Battleborn nebo hlavně Overwatch.\nAktualizace: První střípek je již venku, zatím to vypadá, že se jedná o nějakou mapu nebo náznak příběhu v postapo světě?\nTémata: The Shattering | Project BlueStreak\nDISKUZE: Nová hra od tvůrce Gears of War se brzy odhalí. Dokáže CliffyB uspět i bez Epicu?