Jestliže had nepozře jiného hada, nestane se drakem: Těžkopádní pro lidské - 7. kapitola\nKorněv čekal na svého spolupracovníka a dobrého přítele před celou, upravený a čilí, jako kdyby mu ranní vstávání nedělalo problémy, přestože se rozešli v pozdějších hodinách a on si dal tu práci, aby doprovodil Larisu domů, než se tam také sám vydal. Tvářil se vzhledem k situaci až příliš potěšeně – až z něj měl Šokalskij, když ho spatřil, pocit, že určitě ví něco víc, co jemu samotnému uniká. Pozdravili se s Alexandrem velmi neformálně, přestože druhý u cely stojící podřízený Štěpánovi protokolárně zasalutoval a věnoval mu falešný pohled plný respektu.\nLubjanka takových lidí byla plná – svádělo k tomu to, že každý, kdo pracoval s tajnými dokumenty, nakonec toho věděl tolik, že musel být odstraněn, protože byl celému systému nebezpečný, a tak si podřízení nacházeli cestu nahoru na úkor nadřízených, aby si užili chvíli vlastního povýšení, než budou nakonec také odstraněni mladšími. Všechen respekt a úslužnost se jen předstírali. A byl to i důvod, proč Šokalskij si dával pozor i na svého dobrého přítele – mohl být zrazen pro ctižádost nebo kvůli přesvědčení, jeho konec by ovšem v obou případech vypadal stejně: výslechy/mučení a smrt.\n„Jak dlouho už je v cele?“ zeptal se Šokalskij, když nahlížel dovnitř přes k tomu uzpůsobené okénko. Ke křeslu tam byla připoutaná nevýrazná žena hubené postavy a středního věku. Hlavu měla ukloněnou na stranu, takže jí neviděl do tváře. Ale podle pozice celého jejího těla působila, že únavou usnula.\n„Hodinu,“ odpověděl mu podřízený, kterého neznal jménem.\nŠokalskij pokývl. „Už u ní někdo byl?“ pokračoval v otázkách. Přestože vyšetřování měl na starost on a Korněv, mohl se najít nějaký šplhoun, který by si na jejich úkor chtěl zajistit povýšení. Ovšem s tímto případem by si málokdo pomohl – nevěřil, že taková žena by do něj byla schopná vnést potřebné světlo. Přesto se něčeho takového obával, protože žena působila, jako kdyby už nějakými procedurami prošla; kdo by byl schopný na Lubjance usnout, spíše omdlela vyčerpáním – to se tam běžně stávalo.\n„Ne, čekalo se na vás, soudruhu Šokalskij.“ Podřízený si ho prohlédl, než dodal: „Kvůli převozu ji museli uspat; ti, co ji sem dovezli, říkali, že se chovala jako divoké zvíře.“\nPlavovlasý jen znovu pokývl hlavou a vyměnil si pohled s Korněvem, než poručil: „Pusťte nás dovnitř.“\nHned první, čeho si všiml, bylo, že cela podivně zaváněla. Zvykl si na mnoho pachů, které hlavně ve špatně větraných prostorách pod budovou, kde se děly ty největší zvěrstva, zůstávaly, a člověk mnohdy měl problém je ze sebe smýt (přestat je cítit), když se doma v koupelně drhnul mýdlem; ale tohle bylo něco jiného. Nedokázal říct, zda ten pach byl nepříjemný, trochu sladký, těžký, přesto na něj jeho podvědomí reagovalo negativně, měl z něj jednoznačně špatný pocit. A podle toho, jak Korněv nakrčil nos, i on si toho všiml.\nDveře se za nimi zavřely a oni s podezřelou zůstali sami.\nVzal ze stolu složku, v které toho příliš nebylo. Jen rychle sepsaná zpráva o dotyčné, jejím zdravotním stavu a chování. Přivezli ji z Leningradu, snad proto stále byla tak výrazně hubená; ale zdálo se to jako věčná škoda života, když přežil blokádu a nakonec měl skončit tady. Nikdo nepředpokládal, že ji propustí – z téhle cely ne.\nKorněv ji obešel, jak ji chtěl vzbudit, ale zarazil se. „Je vzhůru,“ oznámil Šokalskému, přičemž jí oplácel její upřený pohled. Zaráželo ho nejen to, že v jejích očích nebyl žádný strach, ale hlavně jejich podivný lesk. Zorničky měla rozšířené, čímž se celé její oči zdály černější a leskly se proto jako krovky brouků. Cukly jí koutky, jako kdyby na celé té situaci bylo něco zábavného – nebo lépe, jako kdyby jí pohrdala –, ale hlavu při tom nenarovnala.\nŠokalskij přistoupil blíž a zadíval se do složky. „Jmenujete se Anna Rostovová?“ začal, čímž na sebe upoutal její pozornost. Zvedla hlavu a pootočila se na něj, výraz jí zůstal stejný. I Štěpánovi na něm přišlo něco nepřirozeného a rušivého. Zatím ovšem nedokázal určit, co mu tolik vadilo na tom, když neodpověděla a místo toho si ho jen dál prohlížela. Nejspíše to bylo jen tím, že byla stále omámená – na každého medikamenty působily jinak. Zopakoval proto otázku a tentokrát důrazněji.\nOlízla si rty a nasucho polkla, ovšem pohnula hlavou dopředu, což si oba muži vyložili jako pokývnutí.\n„Váš manžel se jmenuje… jmenoval Anatolij,“ přečetl si Šokalskij a na okamžik se odmlčel, jak ho samotného zarazilo, co ve správě bylo napsané, „měla jste dvě děti – můžete mi říct jejich jména?“\nŽena naklonila hlavu na stranu, jako kdyby nerozuměla jeho otázce. Znovu se jen ušklíbla, když ji zopakoval, poté zakroutila hlavou. „Nic z toho není důležité,“ zašeptala chraptivě a znovu si olízla rty, „ba-dum, ba-dum, ba-dum… tolik to láká, pojď blíž.“\nKorněv se zamračil. Žena před nimi byla naprosto šílená – to bylo jediné vysvětlení, které ho napadalo, když se na ni díval. Čekal něco jiného – člověka, který jim třeba i nedobrovolně poskytne odpovědi, ale co mohli dostat z ní?\nDruhý se ještě chvíli díval do její tváře, než zaklapl složku. „Soudruhu Korněve,“ vždy ho oslovoval při takových příležitostech jen oficiálně, „vrátíme se za hodinu, až z ní veškerá sedativa vyprchají.“\nOba věděli, že je to jen zástěrka k tomu, aby nemuseli pokračovat ve výslechu, dokud se společně neporadí v klidu jejich kanceláře. Vlastně nazrzlého docela zajímalo, co tolik na té ženě jeho kamaráda zarazilo – viděl toho přece jen za svůj život už spoustu.\nŠokalskij si ve své kanceláři ani nesedl, místo toho si hned vytáhl cigaretu a zapálil si ji. „Přečti si, jak ji našli,“ pobídl Korněva, který neměl zatím důvod být ze soudružky Rostovové tolik rozladěný jako jeho spolupracovník. Ba dokonce mohl stále ještě být dobře naladěný z včerejšího večera a doprovázení Larisy domů.\nDruhý z mužů se na chvíli odmlčel, jak si zprávu pročítal. „Ona je jedla…“\nŠtěpán popotáhl z cigarety a složil si ruce na hrudi, přičemž se zadíval z okna. „Viděl si ji?“ zašeptal. „Ani náznak lítosti… nic. Nebylo to sedativy, ona prostě lítost necítila. Vůbec nic, i když jsem o nich začal mluvit.“\nOba chvíli mlčeli – nebylo co více k tomu říct. Kdo za stvoření takové zrůdy mohl?!\n„A ten zvuk, co dělala?“ napadlo pak Korněva.\nŠokalskij si popotáhl znovu z cigarety, jak si dával ještě okamžik, aby si utřídil myšlenky. I jemu se zdálo to, co chtěl říct, dost přitažené za vlasy. Ale nenapadalo ho nic jiného, co by to mohl být. Otočil se na svého dobrého přítele a s vážnou tváří mu nakonec odpověděl: „Kopírovala údery mého srdce.“ Věděl to jistě, protože z nějakého důvodu v té chvíli, jak se na ni díval a nevěřil tomu, koho to má před sebou, vnímal, jak mu buší srdce a překrývá se s jejím hlasem.\nGromov vešel do bytu naplněného rodinnou atmosférou. Rusalka seděla u stolu hned těsně u Grišky, zrovna ho kvůli něčemu pohladila po vlasech, ale částečně v tom pohybu ustrnula, když se otevřely vchodové dveře. Nejspíš by při příchodu Něvzorova – s nímž určitě měla více odtažitý vztah než s Jurijem – zareagovala jinak. Dokončila pohyb a ruku stáhla, přičemž k mladšímu muži vzhlédla. Ten oba pozdravil a začal se svlékat, aby mohl pokračovat dál do kuchyně. Od té doby, co s nimi Kljujev žil, tam bylo uklizeno, takže si dávali všichni více záležet, aby se zouvali, než půjdou ke stolu; předtím, když se jim nechtělo, prostě šli dál, sedli si na židli, případně i v botách lehli na divan a odpočívali po práci.\nČernovlasý přešel kolem stolu, aby se podíval, co dělají. Griška zaujatě kreslil další skupinu obrázků, aby jimi vystihl písmena z azbuky. Gromov se tomu jen usmál a také chlapce pohladil po vlasech, bylo to opravdu hodné dítě; nepamatoval si, že by sám v sobě měl tolik dobra, když byl v jeho věku – co se týkalo záslužných věcí, dělal jen ty, které mu byly přikázány. A často své rodiče zlobil… kdyby si tehdy dokázal uvědomit, jak mu budou chybět, až zemřou, třeba by je tolik netrápil.\nNajednou pocítil intenzivní pocit nelibosti a zklamání, jak celému rodinnému výjevu chybělo to podstatné. Chtěl se sklonit potěšen tím, jak dobře se mu synka podařilo vychovat, a políbit svou ženu do vlasů; uzavřít tak šťastný návrat otce do tepla domova z těžké práce. Ale vedle Grišky seděl Kljujev.\nJurij na něj shlédl, pak se otočil a šel si nalít čaj. „Na neděli jsem vzal směnu navíc,“ oznámil, když si sedal naproti nim.\nRudovlasý mu věnoval pohled. Nerozuměl, proč to před nimi Gromov zmiňuje. Možná to byla jeho snaha trochu zmírnit své předešlé chování; uvědomil si, že proležet celou neděli v posteli rozhodně není cesta, jakou by se měl svědomitý soudruh vydat; nebo jen nechtěl znovu dát prostor svému vydařenému kamarádovi, aby ho s sebou vzal na pitku. Jedno nebo druhé – obé by mu doporučil.\nMladší upil, jak váhal, zda má pokračovat a říct, proč to vlastně udělal. Stále se jeho hrudník určitým způsobem svíral tísnivým pocitem, že nic není takové, jaké by chtěl a ani nebude. A do toho všeho si všiml lhostejné nevděčnosti, s jakou ho Kljujev pozoroval. Ano, nemusel mu říkat vůbec nic, nemusel na něj mluvit, nemusel se na něj dívat… když o to Jefim nestál! „Říkal jsem si,“ začal nakonec – i když mu přišlo, že si to Rusalka nezaslouží a vnitřně z toho byl jen ještě více rozčílený –, „že bych tě možná byl schopný dostat do svého samochodu při směně navíc v neděli.“\nKljujev se celý narovnal a vyděšeně rozhlédl, jako kdyby hledal, odkud ho sledují a čekají, až udělá chybu. „Bylo by to... proti zákonům,“ řekl tiše a stísněně, až se na něj dítě otočilo a začalo studovat, co špatného se právě stalo.\nGromov nakrčil čelo a vstal od stolu. „Jen mne to tak napadlo,“ řekl pak a vydal se z kuchyně pryč, protože ten nepříjemný pocit se jen víc a víc zesiloval. Co vlastně čekal? A hlavně – jaké byly jeho motivace?\nChtěl potěšit Kljujeva? Proč?\nPo cestě si začal z náprsní kapsy vytahovat tabatěrku, v které měl polovinu po směně nedokouřené cigarety. Zmizel za dveřmi, protože právě teď nedokázal být s Rusalkou v jedné místnosti a dívat se na ni. Byl by asi zlý, a co hůř by tím projevil, že mu Jefim ublížil. Vzal si nedělní směnu, aby ho mohl vzít do samochodu, když ho tolik chtěl vidět; a teď má nedělní směnu, kterou nemusel mít, a která se dávala za trest. Potrestal se za to, že chtěl být lepším člověkem.\nRudovlasý nerozuměl, co se stalo, ale vycítil, že Gromovovi ublížil. Na jeden krátký okamžik se jejich pohledy střetly, muž jím uhnul, a to právě proto, na kolik oči ztvárňovaly okna do duše.\nNakonec také vstal od stolu. „Zavolej, Griško, kdyby to chtěl vzkypět,“ pokývl k hrnci, „hlavně se ale kolem toho nepleť sám,“ poučil ho s přísným pohledem, protože nechtěl, aby se mu cokoliv stalo. Poté se vydal do pokoje za Gromovem.\nToho našel, jak sedí na stole a kouří u otevřeného okna na ulici. Venku byla tma, ale on si nerozsvítil, tak ho osvětlovalo jen slabé světlo pouliční lampy. Pršelo a vzduch se zdál až nepříjemně vlhký a těžký; nejméně oproti teplému kuchyňskému vonícímu přípravou večeře.\nKljujev za sebou zavřel dveře, poté přešel k onu, a i to zabouchl nehledě na pobouřený pohled Gromova. „Nemůžu si dovolit riskovat,“ zašeptal, stál tak blízko u něj a prostor kolem nich byl tolik stísněný, že se stehnem dotýkal jeho kolena. „Opravdu rád bych se projel v samochodu, ale já ani nevím, zda by mi nevyčetli, kdybych se šel na ně třeba jen podívat.“\nGromov měl nepřístupně semknuté rty, když se na něj díval. Zlobil se, o to víc, že nyní to nemohl směřovat na Kljujeva, protože ten za nic nemohl. Nebyla jeho vinna, že Gromov nemá manželku, a nebylo v jeho silách se jí stát (najednou nebýt ani Rusalka, ani muž – jen si zachovat teplo domova, které nabízí, a krásu); nenutil Gromova, aby si vzal nedělní směnu, ani nediktoval státu, že je podezřelé individuum. Přesto černovlasý měl potřebu si na něm všechen vztek vybít, jako kdyby se mohl cítit lépe a pomstít se za křivdu, co cítil, kdyby mu ublížil.\nRusalka neměla, co by mu víc řekla. Myslela si, že se rozzlobil, protože se k němu zachoval nevděčně, když mu nabídl něco tak úžasného. „O-omlouvám se,“ šeptl nakonec a natáhl se znovu přes stůl k otevírání okna, aby ho vrátil přesně tak, jak bylo.\n„Ostatní řidiči tam berou své rodiny a nikdo s tím nemá problém,“ utrousil Gromov s pohledem sklopeným na podlahu a popotáhl si z cigarety. „I Grišku jsem tam jednou takhle v neděli vzal.“\nTo počasí jen umocňovalo jeho pocit úzkosti. Možná to stále byly jakési dozvuky neděle, nebo pouze se nikdy neměl Dvoržeckým nechat navést, aby přemýšlel o manželství a rodině. Teď toho měl plnou hlavu – všeho toho, co ve skutečnosti nemá, a uvědomění si naivity nadějí, které si držel za války. Čtyři roky krutých bojů, co zdárně přežil, vybojoval a zasloužil se v nich i on svou částí o vítězství… a k čemu to? Mohla za jeho ztrátu válka, Fritzové nebo nakonec jen on sám?\nKljujev zaváhal, než mu položil dlaň na rameno. „Nenapadá mne, jak bych mohl předem dostat povolení, které by mne zaštítilo tak, že by to nevyužili proti mně, až se jim to bude hodit,“ zašeptal mu přímo do ucha, aby znovu nemusel zavírat okno. Cítil z té blízky, jak Jurij stále ještě z práce zavání potem a strojním olejem.\nMladší jen zabručel, že ho slyšel. Jakoby u něj Rusalka vůbec nebyla tak blízko a nedotýkala se ho, znovu si popotáhl z cigarety.\nRudovlasý se nadechl, chtěl nejspíše ještě něco říct, místo toho se ovšem jen odtáhl a vydal se pryč z pokoje. Nevěděl, co po něm muž chce, a nebylo nic, čím by se provinil, aby se mu musel omlouvat.\nJakmile za sebou Jefim zavřel dveře, Gromov rozčíleně uhodil rukou do stolu a zaklel. Cítil se hrozně.\nDvoržecký se hned po práci vydal do nemocnice – něco mu říkalo, že jeho manželka je na posledním tažení a pokud se s ní nerozloučí ten den, možná ani nebude mít k tomu další příležitost. Vůbec nevěděl, co by měl dělat. Aby zůstal sám s dětmi – na to se necítil. Na druhou stranu to byly jeho děti, nechtěl je dávat pryč, už vůbec ne do nějakého zavšiveného a strašného sirotčince, ve kterém by je určitě nečekal dobrý život. Strana se měla postarat o sirotky, Strana se měla postarat nejen o ně… ale jak jí to skutečně šlo? S nikým se nebavil o předškolní a školní výchově, tak nevěděl a sám si ze svého dětství toho příliš nepamatoval, nicméně zdravý rozum mu říkal, že nikdo se nemůže postarat o dítě lépe, než jeho vlastní rodiče. Ale on jako rodič se nedokázal postarat vůbec.\nVždy to byla Soňa, kdo se staral. Když stavěl železnici, v tom kraji pro ni moc práce nebylo, pomáhala v kuchyni, ale s dvěma dcerkami hned po sobě a pak synkem byla více doma než v práci. Starala se o děti, domácnost i Dvoržeckého. A Oleg chodil do práce, do hospody, občas za jinými ženami… hlavně se jen málo ochomýtal kolem dětí, skoro nebyl doma a ony ho pořádně neznaly. Vlastního otce…\nA teď s nimi měl zůstat sám?! Když o nich nic nevěděl? Co vůbec potřebovaly?\nV nemocnici už končily návštěvní hodiny. Kdyby zaváhal o okamžik déle, už by jej dovnitř ani sestřičky nepustily a možná by to bylo lepší. Jeho ze všeho nejvíce hodná – ani ne tolik hezká, ale opravdu vždy hodná a pokorná – Soňa ležela na lůžku hubená a bledá, jako kdyby už mezi živými nebyla. Kdyby občas nezasýpala nebo se jí hrudník náhle nevzedmul nutkáním kašlat, které v dalším okamžiku bylo uklidněno, protože její tělo už nemělo potřebnou sílu se skutečně rozkašlat, tak by pochyboval, že v ní nějaký život zbyl.\nMusel si vzít roušku a plášť, což jej překvapilo. Celou tu dobu předtím byla s dětmi i s ním a doktor se nezmínil, že by její choroba mohla být nakažlivá. Postavil se k posteli a bylo mu zatěžko se na ni třeba jen podívat, slova nenacházel žádná.\nStál u jejího lůžka a mlčel. Věděl, že si ho všimla, protože na krátký okamžik se jí zrychlil dech a ona se pohnula, otočila hlavu jeho směrem a nepatrně pozvedla ruku. Až tehdy se podíval do její tváře. Oči měla téměř bílé, jak z těch modrých studánek vyprchal veškerý život v podobě barvy. I když se dívala jeho směrem, v jejím mlčením jako kdyby ho ani neviděla.\nCo jí mohl říct? Co v té chvíli by jí přineslo klid?\nZajisté se chtěla zeptat na děti. I to byl ten důvod, proč občas zašel za jinou ženou. Jakmile mu manželka porodila první dítě, už to nikdy nebyli oni dva a jejich láska, přestal být tím prvním, všechny tři děti měly místo v jejím srdci před ním… a on sám k nim necítil jen málo.\nA teď na její smrtelné posteli se s ní měl smířit? Nechat si odpustit své pijanství a děvkaření, všechny ty chvíle, kdy mu řekla, aby nechodil, a on přesto šel. Ale co když on jí ani teď nemohl odpustit? Dala mu děti, protože to bylo jejím posláním, a vzdala se ho, jelikož se to tak děje… a teď ho úplně opustí. Mohl jí to odpustit?\nPohnula rty, ale žádná její slova nebyla slyšitelná. Snad měla sucho v krku nebo ani ona sama nedokázala najít nic, co by mu v tu chvíli řekla. Možná se ani na děti nechtěla ptát, protože se bála odpovědi, že se jim vede špatně.\nVzal ji za ruku, překvapilo ho, jak moc byla studená; poté se sklonil, aby ji políbil na čelo přes roušku, než se vydal z pokoje pryč. Rozloučil se? Tím je vše uzavřeno?\nNikdy za svůj život nechápal méně, než právě v tyhle chvíle. Smrt – přes to, kolik jí za války viděl, teď v úplně jiném hávu – zůstávala nepostihnutelná a nepochopitelná.\nNechtěl mluvit s doktorem a nehodlal jít domů. Čím si zasloužil takový život? Byl ještě mladý na vdovce – možná i mladý na to, aby vůbec měl ženu a děti; proč se tak brzo pouštěl do chomoutu, když si mohl ještě pár let užívat života? Dobrou práci měl, pohledný byl, ženy by se o něj staraly, i kdyby jejich manžel nebyl… tak proč si Soněčku vůbec bral?\nProtože ji miloval. Tehdy.\nA ona teď umírala.\nKljujev vyšel z domu, protože se potřeboval nadýchat čerstvého vzduchu a vzdálit se od Gromova, který s ním od toho, co přišel, měl problém. A bylo úplně jedno, kolik se ho snažil usmířit a vysvětlit mu, že ani nedokáže postihnout, jak moc ho mrzí, když jeho nabídku musel odmítnout. Pokud měl Kljujev nějaké přání – malé a zdáním splnitelné, ne takové, které potřebovalo, aby celá společnost se vyvinula v lepší – bylo to právě tohle, vidět a vědět víc o technice.\nVšichni společně povečeřeli a Rusalku při tom nejvíce mrzelo, jak napjaté to znovu bylo. Jako kdyby se čas vrátil o týdny zpátky a on byl stejně cizí a nedůvěryhodný, jako když tehdy přišel. S Něvzorovem bylo vždy těžké pořízení, choval se náladově, ale – když ne s Griškou – s Jurijem si začínali být blízcí. Měl pocit, že mu může důvěřovat a nemusí se ho bát. Teď již si znovu tolik nebyl jistý.\nPokud jej skutečně rozčílil… lidé v rozčílení dokázali nadělat spoustu hloupostí, pochybit s chvilkové zášti a Rusalka věděla, že v její situaci stačí tak nepatrná zlomyslnost –třeba i nedomyšlená a později velmi litovaná –, aby navždy přišel o možnost žít mezi lidmi jako jejich soudruh.\nPosadil se ke stěně ve dvoře domu a složil si ruce na kolenou. Působil na Gromova způsobem, jakým nechtěl a jakého se bál. To byl nejspíše důvod, proč se ho Jurij vyptával na tak důvěrné otázky. Ale co s tím mohl dělat? Mrzlo jej to, protože na chvíli si myslel, že skutečně bude schopný si najít v černovlasém přítele, s nímž bude moci mluvit na rovinu, říct mu, jak se cítí, co mu dělá radost a čeho se bojí. Nikdo kromě bratra tu pro něj nikdy takto nebyl, ale Kljujeva už to unavovalo, že je od bratrova odchodu od Rusalek stále sám. Kolik toho prožil a zvládl úplně sám? Snad dost na to, aby jednou měl právo s někým mluvit otevřeně…\nA nejhorší na tom bylo, že se jeho přítelem nemohl stát nikdo jiný než Gromov, protože ten jediný byl bezpečný. Nemohl si dělat nové známé – i kdyby to sebevíc uměl – a z lidí, co už znal, právě černovlasý ho měl na starost, sdílel s ním pokoj a byli si nejblíže. Před Něvzorov by nikdy nezmínil nic z toho, co opravdu cítil, protože ten by to pro své staří jen stěží mohl pochopit; starým jen stěží kdokoliv mohl vyčítat, jak těžko si zvykali na nové. A Griška naopak ještě sám neporozuměl světu, aby s ním někdo sdílel své problémy, i když ze všech on jako dítě dokázal Kljujeva přijmout takovým, jakým byl. Proto v dětech byla budoucnost, že nesoudily a místo toho akceptovaly. A o kom jiném než téhle trojici by mohl Kljujev uvažovat?\nChtěl se s Jurijem přátelit, chtěl k němu být upřímný… proto se mu tolik nelíbilo, jak moc jej mystifikuje. Neúmyslně mu svým chováním dal podnět k tomu, aby ho Gromov začal vnímat jako něco, čímž skutečně nebyl. Všímal si jeho pohledů – nebylo to poprvé, co je zaznamenal u jiného muže. Rusalky byly ztělesněním ženského elementu a samotnou svou podstatou sváděly k tomu, aby nahrazovaly ženy. Ale Kljujev nechtěl nic nahrazovat, protože on ani nemohl – chybělo mu a přebývalo mnohé…\nO to horší ta situace s Gromovem se zdála, že Kljujev sám by ho nejraději neodmítal. Nebyl do něj zamilovaný, ani se mu nelíbil tolik jako jiní muži, ale i tak ho shledával atraktivním a občas čistě lidsky prahl po dotycích. Nechal by se obejmout a pohladit, aby alespoň na chvíli měl pocit, že už je skutečně všechno kruté a nelítostné, co zažil, daleko za ním. Ale co by to pomohlo, když se Jurij chtěl dotýkat ženy? Z bláta do louže, znovu by se jen vracel do doby, kdy musel dávat a využívat klamů, aby si získal mrzké místo na světě. Tohle se zdálo tak daleko jeho vysněnému životu, v kterém si byl roven se všemi soudruhy!\nMusel Jurijovi připomenout, že je muž. Ale jak mu bez jakékoliv konfrontace s tím, z čeho ho Kljujev podezíral, opatrně a ve vší slušnosti podsunout, že není žena a nikdy jí ani nebude? Měl by mu o sobě povědět víc? Použít svou orientaci jako zbraň, jako kdyby to bylo něco odpudivého, za co by se měl stydět?\nOpravdu mu celý ten boj o přežití stál za to, když svět byl místo, kde nikdo nedokázal přijmout to, co měl rád, natož pak celou jeho bytost?!\nCítil slzy v očích, tak si je rychle protřel. A docela vyděšeně se otočil po hluku, který se ozval z podchodu, jímž se šlo do dvora. Překvapilo ho, když v tuhle pozdní hodinu rozpoznal, kdo se teprve vrací. Bylo to sousedovic děvče. Zakopla a ve své nešťastné lásce se celá jak dlouhá tak široká natáhla na zem. Snad trochu nešikovná, ale v jejím věku se jí všechno mělo odpouštět.\nVstal a vydal se za ní, aby ji mohl. „Nestalo se ti nic, Světo?“ zeptal se, když si k ní klekl a věnoval jí jen velmi ostýchavý dotek, protože byl zvyklý, jak lidé na něj špatně reagovali. Dívka si také klekla a dala se do pláče, přestože už na nic takového neměla věk. „Bolí tě něco?“ zkusil, přičemž ji pohladil po vlasech a donutil ji tak, aby se na něj podívala. Vypadala jako mučedník.\nZakroutila hlavou, přesto stále vzlykala. „Roztrhla jsem si punčochy… a mám něco s botou, máma mě zabije.“\nKljujev tomu příliš nerozuměl. Co záleželo na nějakých punčochách a botách? Místo toho obrátil její dlaně vzhůru, aby zjistil, že v nich má zadřené kamínky. „Pojď, tohle se musí ošetřit,“ pobídl ji a vstal, aby jí také mohl.\nI koleno měla rozedřené a skutečně na jedné botě jí upadl podpatek hned, co udělala první nejistý krůček směrem ke dveřím do domu. Rozplakala se ještě víc a on si vůbec nebyl jistý, jak by ji měl utěšit. O dívkách toho věděl jen málo, i když už byl sám dost starý, aby si založil rodinu.\nDovedl ji do jejich bytu a doufal, že z mužů ještě někdo bude v kuchyni, aby tím nikoho nepobouřil, že si on sám zavedl do bytu mladé děvče – to mohlo způsobit spoustu problémů. Ještě když Světlatina matka byla lehčích mravů a po celém bytě se o ní šeptalo. Nechtěl na chudáka děvče házet stejnou pověst jen proto, že jemu samotnému tam nikdo nevěřil.\n„Co to má znamenat?!“ zahřměl Něvzorov a zamračil se od své cigarety.\n„Světa zakopla v podchodu, tak jí to ošetřím, bude to jen chvíle,“ podíval se na něj Kljujev omluvně a posadil dívku ke stolu, i když ta se zdráhala a div nebránila.\nMuž si neodpustil rýpnutí, ovšem kdyby chtěl, mohl by je oba hned vyhnat. „A to děvče nemá matku, aby se o to postarala?“ Vstal od stolu a přešel do spíže, aby odtamtud vyndal láhev s kořalkou. „Šetři, zrovna takhle je prima řízná!“\nKljujev se tomu gestu nepatrně pousmál. Ani Něvzorov nebyl špatný chlap; jen už se mohl nazývat pantátou a pro mladé neměl pochopení. Přetáhl lavor s vodou na stůl a sedl si naproti dívce, které stále tekly slzy, přestože už tak hlasitě neštkala. „Tak ukaž,“ pobídl ji, „všechno bude dobré, neboj.“\n„Nebude,“ odporovala mu a snad by řekla ještě něco, kdyby bolestí nesykla, jak začal ošetřovat její zranění. Sedření kůže muselo být zajisté nepříjemné, i když její zranění nebylo nijak hluboké, ale hlavně vyndávání kamínků bolelo.\n„Jaktože nebude?“ povzbudivě se na ni Kljujev podíval. Nevěděl proč, ale děvče mu přišlo sympatické, tak se k němu choval upřímně mile. „Za chvíli ani nepůjde poznat, že sis dlaně sedřela.“\nSvětlana zakroutila hlavou, protože vůbec nerozuměl, proč pláče. „Ty punčochy a boty… jiné nemám,“ vzlykla.\nRudovlasý se podíval na druhého muže, jako kdyby žádal, aby mu vysvětlil, co je za problém, proč by si nemohla pořídit jiné, ale ten mu nic neřekl. „Něco s tím uděláme,“ slíbil jí Kljujev, i když si tím sám nebyl jistý, protože věděl, že mu stále něco uniká. Jak mohl vědět, že dívce tolik jde v její chudobě o to, aby se jí ostatní dívky nesmály, že vypadá špatně. Sám chodil stále v oblečení, které vyfasoval v nemocnici, a vůbec mu nesedělo. A možná ani nikdy nezatoužil po tom, aby se mohl oblékat jinak – bral oblečení jen jako nutnost, čistě prakticky. Dívky Rusalky se zdobily jiným způsobem než látkou a chlapci také. Jak by nějaké punčochy mohly být krásnější než účesy ozdobené lučním kvítím?\nZdálo se, že dívka mu uvěřila – nebo se jen příliš unavila – a přestala plakat. V tichosti se nechala ošetřit, i když vodka v ráně ji musela nepříjemně štípat. A když odcházela, poděkovala mu (na což Jefim opravdu nebyl zvyklý).\n„To by mne zajímalo, za co jí ty nový punčochy a botky koupíš, když jsi jí to slíbil,“ utrousil Nevzorov, přičemž zakroutil hlavou a vydal se do pokoje spát.\nKdyž Kljujev sklízel ze stolu lavor se zakrvácenou vodou, neuniklo jeho uším, že Světlanina matka opravdu zuřila a vyčetla jí při té příležitosti div ne i to, že se vůbec kdy dovolila narodit a zkazit jí tím navždy život.\nPřestože měl Gromov zavřené oči a paži přehozenou přes obličej, aby mu do tváře nesvítil měsíc, nespal. Nemohl, protože ho jistým způsobem mrzelo, jak se k Rusalce choval, a zároveň stále cítil pocit křivdy. Navíc jej rušilo, co se dělo v kuchyni. Možná by i vstal a k ostatním se přidal, ale když zjistil, že tam s nimi je dcera soudružky Gordějevové, tak ztratil veškerou chuť. Pokud by si měl zvolit jednoho člověka, kterého už nikdy nepotřeboval vidět, byla to právě Světlanina matka. Ta žena rozhodně nepatřila k těm, s nimiž by chtěl mít co dočinění a nechal by je nahradit jeho Ninu.\nHorší ovšem bylo, kdo k takovým začínal patřit, i když by vůbec neměl!\nTrvalo to ještě nemálo minut, než se Rusalka přesunula za ním do pokoje. Neslyšně, jak to ona uměla, že kdyby skutečně spal nebo na ni nečekal, určitě by si ani jejího příchodu nevšiml.\nKljujev se postavil k posteli a začal se zbavovat oblečení. Jurij jen nepatrně odsunul paži ze své tváře, aby na něj ve světle měsíce viděl. Jeho bílé tělo působilo vždy ještě křehčí, když se svlékal z toho neforemného a nepadnoucího oblečení. Měsíc, jako kdyby léčil, nebo jen skrýval jeho jizvy.\nJaký by Jefim byl, kdyby si neprošel takovým peklem?\nRusalka se na něj otočila, nejspíše poznala, že je vzhůru a pozoruje ji. Posadila se ladně – jak jen ona to uměla – na divan a složila si ruce do klína. Stále na sobě měla pracovní košili s ohrnutými rukávy, aby jí nepřekážely. Povzdechla si, než promluvila: „Opravdu mne mrzí, že tam v neděli nemůžu jít s tebou.“\nGromov zakroutil hlavou a posadil se. „Stále si myslíš, že to všechno, co máme – možná spíše nemáme – dnes, stojí za to, že možná za nějaký čas třeba budeme mít víc?“ zeptal se ho zamračeně znovu na to samé, co naposledy když si důvěrněji povídali. „Vždyť ty… nemůžeš nic. A kvůli tobě ani my ne.“\nKljujev se mu podíval do očí, jak ho zranilo, že opravdu takovou výčitku si z jeho úst nezasloužil. Chápal, že ho rozčílil, ale nemohl za to a neměl by ho kvůli tomu mladší týrat. „A co jiného mi zbývá, než se smířit a doufat?“ šeptl a zakroutil hlavou. „Je lepší se snažit a bojovat o budoucnost, než se za nějaký čas otočit a vidět možnosti, které jsem promrhal.“\nMělo cenu se omlouvat za komplikace, které jim do života přinesl? Pravda, on za to nemohl. Ale oni byli úplně nevinní – tak proč by měli trpět společně s ním?\n„Já vidím jen všechny činy, co přišly vniveč,“ zašeptal starší spíše k sobě a vstal, aby se posadil vedle Rusalky. „A to nemám jizvy jako ty, nebyl jsem v zajetí, a kdybych toho byl schopen, mohl bych žít život jako jiní soudruzi. Nerozumím tomu, proč bys to měl být zrovna ty, kdo bude více věřit v celou myšlenku než já, když tebou jen opovrhují.“\n„Možná právě proto,“ usmál se na něj rudovlasý smutně a pohlédl mu takhle z blízky do očí. Cítil, že se nakonec usmířili – stačilo si jen promluvit. „Jediné, co mi zbývá, je budoucnost.“\n„A nebojíš se, že nikdy nebude taková, jakou bys chtěl?“\nZnovu černovlasý ťal do živého. „Bez toho, abychom na ní upřímně pracovali, nikdy nebude taková, jakou ji chceme mít,“ odpověděl mu, aby nemusel přiznávat, že se samozřejmě bojí a zároveň cítí bezmocnost, protože s tím jen stěží může něco udělat. „Nikdo jiný se za mne nepostaví, když to neudělám já sám,“ pravda, kterou si mnohokrát hořce potvrdil.\nJurij ho opatrně jednou rukou vzal kolem ramen a přitáhl si ho blíž k sobě. Přestože za sebou měl celý den práce, příjemně voněl po květinách. Bylo to jiné, než když se přiblížil k mužům, a úplně jiné i od toho, když objímal ženy. Držel si ho u sebe a nevěděl, co mu na jeho slova říct. Nejraději by mu slíbil, že on tu pro něj je – ale skutečně byl? Nebo jen když ho viděl tak křehkého, zničeného a topícího se v kruté realitě, měl potřebu ho ochraňovat? Nebyla to jen iluze, kterou zplodilo přání se chovat jako skutečný muž a něco dokázat sobě samému? Člověk byl sobecký a u některých mužů byla snaha konat dobro jen touha za to být obdivován. Ale zrovna v případě Rusalky se mu zdálo potřeba, aby o ni měl upřímný zájem; protože její dobro ho mohlo stát příliš mnoho.\nRudovlasý zůstával v jeho náručí netečný, i když nemohl popřít, že bylo příjemné se nechat objímat. Proto se nebránil a nechal uplynout několik minut, při kterých dokonce i na okamžik zavřel oči a nakonec se o něj více opřel bokem.\nI když si zvykl bojovat sám za sebe, chránit to, co mu bylo drahé, přesto pocitu, že by mohl být chvíli ochraňován, lehce podléhal. Jako když seděl na klíně svého otce – iluze, že je jeho milovaným synkem a navždy mu u něj bude takhle dobře, ho zlákala; stejně tak ve vztahu s Toljou – chtěl navždy cítit, že je osvobozený, zachráněný a patřící do náručí svého milence, tedy navždy žijící obyčejný život, jaký si zaslouží. A teď vedle Jurije – potřeboval několik okamžiků, v nichž se bude moct uvolnit, přestat být ostražitý a ve stresu… najít klid v bezpečí domova.\n„Jaké je to být s mužem?“ přerušil ticho, co mezi nimi bylo, nakonec Jurij. Nejspíše se snažil pochopit něco o Rusalce, možná i sobě samotném. Ale co na něm bylo oproti jiným opravdu zvláštní, zdálo se, že vůbec neodsuzoval. A přitom odsuzovali i ti, kteří nakonec s Jefimem sdíleli lože, a přinášelo jim to nepopíratelné potěšení.\nRusalka se na něj otočila a podívala se mu do tváře, jak nevěděla, co by na jeho otázku měla odpovědět. „Přirozené,“ usmál se Kljujev nakonec – mohl si tohle vůbec dovolit říct? Pokud někdo o tom vůbec přemýšlel, považovali to za deviaci a nemoc, ale pro něj to přirozené jednoduše bylo. „Nevím, co jiného bych ti o tom mohl říct. Nedokážu ti to srovnat s tím, jaké je to být se ženou, protože s tím zkušenosti nemám. Ale… zeptej se sebe, jaké je to se ženou a zeptej se ženy, jaké je to být s mužem. Pro každého přirozené – nevyhledávám muže, protože bych měl potřebu dělat zakázané, porušovat pravidla nebo cítit znechucení… je to pro mne přirozené.“\nČernovlasý se na okamžik odmlčel, když se nad jeho odpovědí zamýšlel. Opravdu čekal jiný popis – i když vůbec nevěděl jaký. „Mezi Rusalkami… to je přirozené?“\n„Asi tolik jako mezi lidmi,“ pokrčil rameny rudovlasý. Tak svá slova vůbec nemyslel. „Asi je pravda, že mezi Rusalkami to nebylo tolik zakázané jako mezi lidmi, i když to se nedá srovnávat, protože společenství Rusalek má úplně jinou strukturu a zvyky než to lidské… ale ne každý muž z naší národnostní menšiny je zamilovaný do mužů. Někteří jsou na pomezí, ale pak jsou tu i ti, co jsou proti tomu vyhranění.“ S úsměvem plným vzpomínek dodal. „Třeba můj bratr nikdy nepochopil, co mne přitahuje na mužích.“\n„Takže to není ani o Rusalkách, ani o rodině?“ pochopil mladší.\nRudovlasý pokývl. „Každý jsme nějaký,“ pokrčil rameny. „Ale všichni máme právo být si navzájem rovni, nebo ne?“\nGromov ho pohladil po vlasech, jako kdyby byl dítě a řekl něco moudrého, za co by na něj rodiče mohli být hrdí. Jefim se zdál v tomhle ohledu mnohem lepším člověkem, než byl on sám. Ať už to byl Gromov, Něvzorov anebo kdokoliv, koho znali, nikdo netoužil skutečně po rovnosti, všichni chtěli víc, chtěli se mít lépe než ostatní, chtěli získat moc… a takoví lidé budovali jejich rovnou společnost, zatímco Jefim byl kontrolován a stíhán.\nJediné, co ho mohlo v jeho lidskosti uklidňovat, bylo to, že kdyby snad Kljujev dostal tu svou rovnost, určitě by také zatoužil získat ještě víc. Teď se to tak nezdálo, protože teprve bojoval za rovnost.\nZinaida se natáhla a zkontrolovala ciferník budíku, aby zjistila, kolik je. Téměř čtyři hodiny a Štěpán ještě nebyl v posteli. Vlastně si nevšimla, jestli se vůbec vrátil z práce. Posadila se, přehodila přes sebe župan a vydala se na záchod. Po cestě si všimla, že jeho kabát i boty jsou v předsíni. Poté, co si umyla ruce, zamířila do kuchyně, kde jedině její muž mohl být. Nepředpokládala, že by spal v pokoji Zojky a jeho matky.\nSeděl u stolu a kouřil s hlavou podloženou jednou dlaní. Vypadal ztrhaně, ale to se dalo čekat, když už téměř dvacet čtyři hodin byl vzhůru a předtím toho také příliš nenaspal.\nOhlédl se po ní, ale nic neřekl. Ani svůj obvyklý úsměv, kdykoliv ji viděl, jí tentokrát nevěnoval. Jen si popotáhl z cigarety a pohled unavených očí zase odvrátil.\nPřešla k němu a položila mu ruku na rameno. „Proč nejsi v posteli?“ zeptala se tiše, aby neprobudila nikoho spícího ve vedlejší místnosti.\nŠokalskij vydechl kouř a zakroutil hlavou, i když mu nedala ano-ne otázku.\nPůvodně si myslela, že se jen rozhodl jí dát více prostoru – čas od času pochopil, jak moc ji dusí svou láskou a přestal se jí tolik nutit do přízně, vyhledávat její přítomnost a vyžadovat po ní všechno, co správná manželka má dělat –, ale místo toho se jí to zdálo, jako kdyby se rozhodl, že nejlepší bude přejít na tichou, chladnou a nekontaktní domácnost. Trestal ji za to, že mu přiznala, že miluje někoho jiného? Nebo se rozhodl být tak dobrý, že jí konečně přestane nutit do role manželky s nadějí, že si na to nakonec zvykne?\nTo druhé by přivítala… kdysi. Teď už si ovšem zvykla – život se Štěpánem byl ten nejlepší, jaký poznala. Co jí mohl přinést život bez něj, život, do kterého nezasahuje, v kterém nechce hrát žádnou roli?\nOpatrně mu prsty pročísla vlasy a sklonila se, aby ho políbila na spánek. „Zítra jdeš v kolik do práce? Měl by sis alespoň na chvíli lehnout. Sundat si uniformu, uvolnit se…“\nOklepal se, jako kdyby mu její dotyk byl nepříjemný. „Běž si lehnout, Zino,“ utrousil, oslovil ji tak nezvykle tvrdě, až jí to téměř ublížilo, „potřebuji být sám a přemýšlet,“ dodal, přičemž uhasil nedopalek v popelníku a hned šel do tabatěrky pro další cigaretu.\nZinaida mu v tom ovšem zabránila. Stiskla jeho dlaně ve svých a objala ho zezadu, jak seděl na židli, kolem ramen. „Štěpo,“ šeptla do jeho ucha a opřela si hlavu o tu jeho. „Pojď, jsi celý prochladlý…“\nObešla stůl, aby mu viděla do obličeje a povzdechla si. I kdyby ho vůbec neměla ráda, i tak by jej v takové chvíli politovala. Neptala se, co dělal v práci; ale asi toho nakonec po tom všem bylo příliš, než aby zvládl přijít domů za ženou, která ho nemiluje a pokračovat ve lži jejich šťastného života.\n„Mám ti alespoň ohřát čaj?“ zeptala se konec a tentokrát to byla otázka, na kterou stačilo zakroutit hlavou v odpovědi. Podíval se na ni pohledem, jako kdyby ji vybízel, aby odešla. Ale ona místo toho zvedla židli, neslyšně ji přesunula k němu a posadila se na ni. Chytla ho za ruce a položila si je do klína, přičemž je hladila po hřbetech dlaní palci. „Nebo ti raději připravit koupel? Myslím, že by voda ještě měla být teplá.“\nŠokalskij se zamračil. „O co ti jde, Zino?“\nNedokázala mu na to odpovědět. O co jí šlo? V jednu chvíli ho dokázala tak silně nenávidět, ale v té další si byla vědoma toho, že nikdy jí nebude dopřáno poznat nikoho, kdo by ji měl raději než Štěpán. A rozum jí říkal, že ve své pozici nemůže ani chtít lepšího manžela. Proto ho nesmí nechat, aby se od ní odcizil. Nebo se mu snad něco stalo!\nČernovlasá zvedla jeho ruce, aby je mohla políbit. „Půjdeme do vany společně,“ nabídla mu a vstala, aby mu naznačila, ať jde s ní. „Nech mě se o tebe postarat,“ zašeptala a políbila ho na čelo, „muži můj.“\nNakonec se nechal přesvědčit. Z nevyspání, stresu a cigaret mu bylo špatně, ovšem věděl, že kdyby takhle zničený šel spát na méně než pár hodin, tak by se probudil v ještě horším stavu. Proto se raději držel vzhůru – stejně nebyl sto usnout. To co viděl…\nZamkla se společně s ním v koupelně. Mezi vanou, pračkou a umyvadlem bylo tak málo prostoru, že se tam stěží oba vlezli. Proto si klekla na pračku, aby z ní nastavila vodu k napouštění vany, až poté ho začala svlékat. Uniformu měl načichlou cigaretovým kouřem a košili propocenou.\nŠtěpán ji sledoval unaveným pohledem a stále nechápal, o co jí vlastně jde. Dříve by si to možná vyložil jako láskyplnou starost, ale už to mezi nimi nebylo takové, že by jeho žena nikoho nemilovala a mohla se zamilovat tím pádem do něj, když se bude chovat jako ten nejlepší manžel; nyní věděl o tom, že miluje někoho jiného a musel se s tím smířit, i když jí tu lásku vzal.\nÚplně ho svlékla a nechala, aby vešel do vany, než ze sebe sama shodila župan, košilku i spodní prádlo, které jí zajišťovalo, aby nepůsobila jako chlapec. Klekla si mezi jeho pokrčená kolena a prohlédla si ho. Jen stěží se do jejich krátké vany společně vlezli. I přesto v ní Štěpán vypadal stejně dobře jako vždy. Bez uniformy byl jen muž se světlými vlasy, pohlednou tváří, modrýma očima a vypracovaným tělem. Neslušelo mu, jak unavený a ztrhaný byl; ale jinak se zdál naprosto dokonalý.\nNatáhla se, aby ho pohladila po tváři, poté zaváhala a položila se svým tělem na jeho hruď. Přestože se o to druhý tolik snažil, nikdy se nenaučila, jak se nechat pomazlit, ale v téhle chvíli vnímala, že druhý přesně tohle potřebuje. Pocítit její něhu.\nMěla vůbec nějakou? Vždy byla jen chladná a odměřená.\n„Štěpáne,“ oslovila ho tiše, „víš moc dobře, že tohle není cesta. Zničíš sebe, zničíš mne a Zojku… a co tvá matka?“ Položila si hlavu na jeho rameno a objala ho pažemi kolem pasu, co jí prostor ve vaně dovoloval. „Potřebujeme tě.“\n„A co když toho všeho už mám prostě dost?“ dostal ze sebe tak tiše, že ho téměř nebylo slyšet. „Neudělal jsem již pro vlast dost, abych si zasloužil…“\nPoložila mu ukazováček na rty, aby nemohl pokračovat, poté se vytáhla výš a políbila ho. „Budu ti lepší ženou, slibuji.“\nŠtěpán si ji prohlédl. Nevěděla nic o jeho práci, nemohla vědět, z čeho byl tolik vyvedený z míry. Bál se, že na všechno už bylo pozdě, protože celý Svaz se brzy měl zhroutit pod tíhou něčeho, co on – a ani nikdo jiný – nedokázal zastavit.\n„Miluji tě nadevše, Zinečko moje,“ utrousil zoufale a pevně objal to její křehké a krásné chlapecké tělo.\nVystavil Durcenwe v 13:01\nMoc pěkná kapitola, za čekání opravdu stála.\nJestli se nemýlím, tak vězeňkyně je Rusalka, že? Dosti nehezká scéna. Ani se nedivím, že jej Štěpán mimo. Z takové práce... Zina se hezky postaral; ale i tahle část byla dost tíživá.\nJefim a Jurij - au, taky to nemají snadné.\nMimochodem, líbí se mi! Že dáváš prostor i jiným postavám než těm hlavním. Příběh je pak plastičejší.;-)\nD de Bois des Merveilles 9. května 2016 20:51\nOpravdu? Osobně stále si nejsem jistá, zda v tom spěchu jsem ji opravdu napsala dostatečně dobře, jestli mi nakonec po přečtení někdy později nebude připadat slabší. :/ Hlavně teď, když si stavím základy pozdější "zápletky".\nJsem ráda, že se ti líbí, že jim dávám prostor. Pravda, že asi tím, že se hned nejde na věc a musí se přečíst tolik slov, tak jsem vyřadila ty, kterým by čtení o jiných postavách přišlo úplně zbytečné. xD\nkatka 7. května 2016 19:51\ntak mě napadá že nepochopení a strach vládne v obou domácnostech , lásku a něhu chce a potřebuje určitě každý ale kde brát tu sílu a víru že jednou příjde , nějak na mě přišla melancholie asi mi chyběl Štěpův úsměv, děkuji a těším se\nD de Bois des Merveilles 9. května 2016 20:53\nAni si nedokážeš představit, jak mi celou tu dobu, co jsem nepsala, opravdu Štěpán chyběl... a s mým záměrem se více zase zaměřit na první linii s Jefimem si ho asi do sytosti dlouho neužiji. Úplně mi to má osobní náklonost teď zkomplikovala. xD\nAnonymní 8. května 2016 19:46\nPobavilo mě, jak Jefim zmínil, že jeho bratr vždy měl zájem pouze o ženy. A nakonec jak skončil a Jefim... Ach ta ironie.\nNa Štěpána je toho opravdu už moc. Snad se jeho život stane šťastnější nebo i on zešílí a co pak bude se Zinaidou?\nTy jsi byla na Animefestu? Nenapíšeš nějaký report nebo něco? Docela by mě to zajímalo...\nD de Bois des Merveilles 9. května 2016 20:58\nIronie osudu se tu objevuje jaksi často. xD Ale třeba se vyčeří...\nZačínáš mít rád Zinu? ;)\nReport o Animefestu? Oh! Opravdu by tě to zajímalo? Ne, že bych tam celkově dělala něco zajímavého, ale můžu to alespoň částečně zmínit v nějakém příštím nepovídkovém článku. Chtěla bych vám vlastně i představit jedno naprosto úžasné anime! xD\nVlarisa Wyatt 17. května 2016 21:16\ntak konecne na ponekolikate docteno :D\nhezka kapitola, to jak se Jurij zeptal jake to je byt s muzem :D a myslela jsem ze ve spolecenstvi rusalek "homosexualita" se bere volne... mno je videt ze je neco spolecneho x)\nChudak Stepan, prace vysetrovatele neni lehka a asi z ni je dost depresi.. jen si nedokazu predstavit co tedy videl.. jen bylo natuknut kanibalismus, ale to nehodnotim jako takovou prisernou vec, ktera by ostrilenym vysetrovatelem mela tak zamavat...\nD de Bois des Merveilles 19. května 2016 16:01\nTěžko se to četlo, že na poněkolikáté nebo nebyl čas?\n"kanibalismus, ale to nehodnotim jako takovou prisernou vec" -> ty jsi ale drsná! xD Ale je pravda, že po dvou hladomorech na Ukrajině a nejen tam, asi ten kanibalismus nebyl tolik "neznámý".\nVlarisa Wyatt 30. května 2016 21:43\nspis jsem si to nechala jako vecernicek a vzdy jsem u toho usnula :D\nTo vis, videla jsem horor "kanibalove" :D a to mi staci, navic jak rikas ... staci aby byl hladomor a pro cloveka je maso jako maso\nLeviathan 29. května 2016 15:00\nJá sem fakt hrozná, ale prostě si nemůžu pomoct a ani charaktery nejsou moc podobný, ale Štěpán mi prostě připomíná Antona z Hlídek. A nebo už jsem z té knížky tak zblbnutá, že ji vidím všude :D\nNicméně to byla hezká kapitola, líbí se mi jak pracuješ s emocemi postav tak hrozně přirozeně, že nejsou takový černobílý a nádherně odrážej tu dobu, tu situaci.\nD de Bois des Merveilles 31. května 2016 11:34\nNo, já jsem četla jen Noční Hlídku - asi na tvé doporučení - ale tu podobnost tam nevidím, to spíše tu s Děmidovem (z Dítěte 44), i když ne záměrnou z mé strany. xD\nOh, jsem ráda, že se mi něco takového daří. ;)\nLeviathan 31. května 2016 12:10\nTo jsem zase nečetl já, tak to asi zkusím, až bude čas. Když na to slyším samé kladné ohlasy =)\nD de Bois des Merveilles 31. května 2016 22:13\nK samotné knížce bych měla výhrady, i když nebyla zase tak špatná - hlavně jsem zvyklá číst něco jiného povětšinou... ale opravdu jsem si oblíbila film, je tam spousta prostoru si domýšlet - hlavně vnitřní pochody postav - a vážně: z mého pohledu to byl úplně skvělý film a Děmidov neuvěřitelný sympaťák. xD\nLeviathan 1. června 2016 10:17\nA Hlídka se ti líbila? Mě chytl asi až druhý nebo spíš třetí díl a hrozně jsem se zamilovala. Tak mne zajímá jestli jsem se ti trefila do vkusu. ;)


Alpesi Apartman Harkány | Hotely.cz\nAlpesi Apartman Harkány - Maďarsko\nDeák Ferenc ulice 21., 7815 Harkány (Maďarsko)\nDeák Ferenc ulice, 21., 7815, Harkány (Maďarsko)\nKostel Srdce Ježíšova 400 m\nPokoje, služby Pro hosty, kteří hledají uvolnění po namáhavém dni v prostorném a komfortně zařízeném pokoji ve městě Harkány, Alpesi Apartman Harkány je ideálním místem. V pokojích je k dispozici i klimatizace, která Vám pomůže během horkých letních dnů zajistit pohodlnou dovolenou. Pokud se na dovolené chcete připojit na internet, můžete se připojit pomocí sítě WiFi. Nedílnou součástí je samostatné sociální zařízení a vlastní koupelna. Vybavení pokojů a podrobný seznam poskytovaných služeb (včetně služeb za příplatek) v Alpesi Apartman Harkány najdete v podrobnostech zvoleného pokoje níže ve formuláři.\nUmístění a okolí V blízkosti ubytování nalezneme Léčebné lázně Hárkány 700 m , Promenáda Zsigmondy 500 m, Promenáda Zsigmondy 500 mKostel Srdce Ježíšova 400 m.\nPříjezd, otevírací doba Nástup na pobyt je možný nejdříve od: 14:00, opustit ubytovací zařízení je třeba nejpozději do: 11:00. Zaměstnanci s Vámi umí komunikovat v jazyce: Maďarsky.\nAlpesi Apartman Harkány - přehled pokojů - přehled pokojů\nBazén (ve vzdálenosti 150 m), Plavba lodí (ve vzdálenosti 9 km), Organizovaný zájezd (ve vzdálenosti 150 m), Půjčovna kol (ve vzdálenosti 100 m), Rybolov (ve vzdálenosti 9 km), Turistické možnosti (ve vzdálenosti 100 m), Jízda na koni (ve vzdálenosti 5 km)\nKaždou rezervaci potvrzuje přímo ubytovací zařízení Alpesi Apartman Harkány


Balzám na bradavky Dulcia natural - Krásná Každý Den\nÚvod Děti Maminky Balzám na bradavky Dulcia natural\nJemný balzám na bolavé a citlivé bradavky, poraněné při kojení. Balzám účinně připravuje bradavku budoucí maminky na mimořádně náročné začátky kojení, proto je vhodné ho používat i v době těnotenství. Dostatečně časným používáním se jemná pokožka bradavky zpevní, hydratuje a zvýší se její elasticita. Balzám je vynikající i na masáž hráze.\nMěsíček lékařský zmírňuje záněty a hojí pokožku. Podněcuje prokrvení pokožky a působí protizánětlivě. Olivový skvalan je jemný olej, který se vstřebává hluboko do pokožky a nezanechává na ní mastný film. To, že se olej hluboko vstřebává, napomáhá při růstu nových buněk a zabraňuje růstu bakterií. Tento cenný olej je velmi kompatibilní s pokožkou a je bezpečný pro všechny typy pleti. Tento balzám léčí také jiné těžké kožní problémy jako například ekzém, záněty kůže, akné, problémy miminek v plenkové oblasti, pokud nic jiného nepomáhá.\nAlžběta G., 22. 11. 2017\nBolavé a citlivé bradavky, poraněné při kojení. Nevhodné pro osoby s alergií na ořechy (obsahuje bambucké máslo, které se získává z ořechů).\nNejlepší je aplikovat po kojení, ale může se použít kdykoli během dne 2 – 3x za den. Malé množství jemného balzámu natřete na celou oblast bradavky. Balzám není potřeba před kojením smívat, jeho čisté přírodní složení je pro miminko albsolutně neškodné.\nCalendula Officinalis - Helianthus Annuus Seed Oil, Butyrospermum Parkii Butter, Cera Flava, Squalane (Olive), Theobroma Cacao Seed Butter, Tocopherol\nMěsíčkový olej, Bambucké máslo organické, Včelí vosk, Olivový skvalen, Kakaové máslo, Přírodní vitamín E\nBalzám je možné použít i na masáž hráze jako přípravu na porod.\nMasážní olej proti striím Nobilis Tilia\nRegenerační olej proti striím Krásné bříško Navia\nVložky do podprsenky pro kojící maminky Organyc\nRegenerační krém strie/rostoucí bříško Dulcia natural\nMateřské vložky po porodu Organyc\nKonjak houbička Cosmetikabio\nGel aloe vera s bylinkami Dulcia natural


Kvalitní Bateriové generátory | MALL.CZ\nViking (4) MXM (2) Oxe (9)\nRICOM secure (9) best-power.cz (4) Maximin (2)\nKvalitní Bateriové generátory\nViking BATERIOVÝ GENERÁTOR GB155Wh Barva: Černá\nCenově výhodný balíček je tvořen přenosnou elektrocentrálou OXE Powerstation P600 a solárním panelem OXE SP100W, který dělá z Powerstation solární přenosnou elektrocentrálu. Pomocí solárního panelu můžete elektrocentrálu.\nOXE POWERSTATION S200 – MULTIFUNKČNÍ DOBÍJECÍ ELEKTROCENTRÁLA 200W/193WH\nOXE Powerstation S200 je venkovní, přenosná, multifunkční, dobíjecí elektrocentrála 200W/193Wh. Uvnitř powerstation se nachází vysokokapacitní.\nViking BATERIOVÝ GENERÁTOR AC600 Barva: Černo-oranžová\nBATERIOVÝ GENERÁTOR AC600 Barva: Černo-oranžová Přenosná nabíjecí stanice, UPS\nViking Set bateriový generátor AC600 a solární panel LVP120\nBateriový generátor VIKING AC600 a solární panel LVP120 Cenově zvýhodněná sada středního, odolného a praktického bateriového generátoru VIKING AC600 a lehkého a skladného solárního panelu VIKING LVP120 s výkonem 120W.\nBATERIOVÝ GENERÁTOR GB155Wh Barva: Černá Přenosná nabíjecí stanice, UPS\nOXE POWERSTATION P600 – MULTIFUNKČNÍ DOBÍJECÍ ELEKTROCENTRÁLA 600W/578WH\nOXE Powerstation P600 je venkovní, přenosná, multifunkční, dobíjecí elektrocentrála 600W/578Wh. Uvnitř powerstation se nachází vysokokapacitní.\nCenově výhodný balíček je tvořen přenosnou elektrocentrálou OXE Powerstation S400 a solárním panelem OXE SP100W, který dělá z Powerstation solární přenosnou elektrocentrálu. Pomocí solárního panelu můžete elektrocentrálu.\nCenově výhodný balíček je tvořen přenosnou elektrocentrálou OXE Powerstation S200 a solárním panelem OXE SP100W, který dělá z Powerstation solární přenosnou elektrocentrálu. Pomocí solárního panelu můžete elektrocentrálu.\nOXE POWERSTATION S400 – MULTIFUNKČNÍ DOBÍJECÍ ELEKTROCENTRÁLA 400W/386WH\nOXE Powerstation S400 je venkovní, přenosná, multifunkční, dobíjecí elektrocentrála 400W/386Wh. Uvnitř powerstation se nachází vysokokapacitní.\nCenově výhodný balíček je tvořen přenosnou elektrocentrálou OXE Powerstation S1000 a solárním panelem OXE SP200W, který dělá z Powerstation solární přenosnou elektrocentrálu. Pomocí solárního panelu můžete elektrocentrálu.


25. 06. 2019 | 23:26\nNa Češích mě fascinuje jedna věc – jak málo si většina z nich dělá ze změny klimatu těžkou hlavu. Značná část lidí tak nějak neuvažuje v souvislostech, a předpokládá, že současná vlna veder je něco, co časem pomine, a bude zase líp. Že je to jen nějaká neobvyklá anomálie. Málokdo z nás si dovede připustit, že by teplota v ČR mohla stoupnout do výšek, jaké dosud bývaly běžné pouze na sluncem rozpálené Sahaře. Pořád spoléháme na to, že se počasí umoudří, a bude se zase chovat tak, jak jsme byli zvyklí dříve. Jenže tyhle jistoty jsou dávno ta tam. Vstupujeme do neznámé budoucnosti plné nejistoty. Jedinou jistotou je snad jen to, že pokud okamžitě nezačneme dramaticky snižovat spalování fosilních paliv, teploty porostou dál. Žádná magická hranice, u které by se růst teploty mohl zastavit, přitom není. Stačí se podívat na tento graf, který jasně ukazuje, jak naše produkce oxidu uhličitého přímo koreluje se vzrůstající globální teplotou.\nAktuálně se již v atmosféře nachází 415 ppm (částic na million) oxidu uhličitého, rekordní hodnota v celé lidské historii. Rekordně rychle také taje arktický led, stejně jako permafrost. Což je věčně zmrzlá půda, která by správně tát neměla. Ale taje a děje se tak o 70 let dříve, než vědci předpokládali. Bývalý místopředseda mezivládního panelu pro změnu klimatu OSN Jean – Pascal van Ypersele varuje, že pokud světová společnost okamžitě nezačne s bezprecedentními změnami ve svém fungování, které by vedly k snížení vypouštění emisí skleníkových plynů, změna klimatu bude mít devastující dopady, které budou náš boj proti změně klimatu dál prodražovat. Stačí se podívat na to, jak se vlny sucha a veder způsobené změnou klimatu dotýkají některých evropských farmářů. Někteří z nich, kteří utrpěli obrovské ztráty na své úrodě, už dokonce obžalovali Evropskou Unii za nedostatečné ambice se změnou klimatu bojovat. Jak v tiskové zprávě organizace Climate Action Network (CAN) Europe týkající se současné vlny veder podotýká ředitel Wendel Trio, Evropané za nedostatečné politické úsilí v boji se změnou klimatu již nyní platí ztrátou domovů, živobytí a riskováním svých životů.\nEvropské úsilí je přitom ve srovnání s tím českým jako nebe a dudy. Nebýt zástupců Česka, Polska, Estonska a Maďarska, čtyř nezodpovědných a v záležitostech změny klimatu naprosto naivních a se životy svých obyvatel hazardujících vzbouřenců, Evropská rada mohla minulý čtvrtek na svém zasedání schválit ambiciózní cíl dosáhnout uhlíkové neutrality v EU do roku 2050. Jedině tak máme šanci se vyhnout katastrofální změně klimatu. Katastrofě, která bude stát život miliony a miliardy lidí, možná celého lidstva. Další oteplování spustí efekt „Země - skleník,“ který povede až k neobyvatelnosti planety. Velmi „hezky“ o tom hovořil německý klimatolog Hans Joachim Schellnhuber v rozhovoru pro časopis Respekt.\nA co mezitím dělá náš premiér Andrej Babiš? Místo aby lidem řekl znepokojivou pravdu o stavu věcí, kterou nejspíš nezná ani on sám, píše naprosto nesmyslné a zesměšňující statusy o klimatickém Armageddonu, který je plný marketingových lží a pohádek o tom, jak vláda na zdravém klimatu „maká.“ Naprosto přitom ignoruje aktualizovaná zjištění IPCC, podle kterých se do bryndy dostáváme mnohem dřív a rychleji, než jsme původně předpokládali. Pro někoho to může být důkaz toho, že je věda nepřesná. Zároveň je to však i neprůstřelný argument, že pokud teď nic rychle neuděláme, během několika málo let budeme žít v úplně jiném světě než doposud. Ve světě, který možná už nebude k žití. Český premiér ovšem z budoucnosti velký strach nemá. Ačkoliv nerad plánuje, byť i jen 31 let dopředu, s naprostým klidem se domnívá, že i za 80 let ještě pořád bude největším národním zájmem Česka vyrábět Škodovky se spalovacím motorem. Lidi prý mu za to, že cíl dosáhnout uhlíkově neutrální Evropy zablokoval, mají tleskat.\nUvidíme, zda jednou pro lidi bude důležitější zaměstnání v průmyslové zóně, nové auto, či to, zda v obchodě budou k sehnání základní suroviny a budou mít co dát na talíř. Nebo jestli v padesátistupňových vedrech ještě budou sjízdné silnice, po kterých by ta naše zázračná auta, óó dědictví předků, vůbec mohla jezdit.


1. neformální setkání a canisterapeutický kurz v Praze\nCanisterapie - úvod\nČasté dotazy o canisterapii\nPolohování se psy - o metodě\nPolohování je canisterapie, ale canisterapie není (jen) polohování\nVše o kurzu canisterapie\nIlustrovaný zkušební řád\nCertifikace a "výbavička" canisterapeuta\n1. neformální setkání\na teoretický kurz canisterapie v Praze\nMichaela Freeman a Láďa Pozdníček připravují zatemnění a promítačku\nMalé pohoštění pro účastníky neformálního setkání i kurzu\nToto setkání se uskutečnilo 18.1.2008 v klubu Jahoda na Černém Mostě večer před teoretickým canisterapeutickým kurzem. Bohužel se nás tentokrát sešla opět jen hrstka. Velice nás překvapilo, že všichni účastníci byli mimopražští a to ne zrovna z malé dálky. Z Prahy nám bohužel tentokrát nedorazil nikdo.\nAle i tak musíme uznat, že to bylo milé setkání. V průběhu večera nás navštívil zástupce Českého červeného kříže, který by s námi rád navázal spolupráci a tak na chvíli s námi zasedl do debatujícího kroužku.\nVšem statečným, kteří nás navštívili moc děkuji za pomoc při přípravě prostorů a technického zařízení na nastávající kurz. Za jejich ochotu jim bylo večer jako malé poděkování připraveno malé pohoštění. Večer jsme se pak společně podívali na záznam koncertu Madonny z Anglie - abychom otestovali promítačku, samozřejmě :-)\nJahodě děkujeme za propůjčení prostorů a technického vybavení a těšíme se na další spolupráci.\nNásledující teoretický kurz byl především určen pro doplnění vzdělání našich dosavadních týmů. Zbylá místa jsme otevřeli veřejnosti, takže se mezi námi ocitlo také několik studentů a zájemců o canisterapii. Tentokrát jsme měli celkem 17 účastníků z celé republiky. V kurzu jsme se kromě základního přehledu teorie soutředili hlavně na předávání zkušeností a na diskuse o praxi. Na konci kurzu všichni účastníci úspěšně složili písemný test.\nKoordinátorka Věra Wohlrathová v akci\nEda a Agáta "na místě"\nNejmladší účastník kurzu Daník\nDaník s maminkou Lucií Gärtnerovou a "tetou" Lucií Fialkovou\nUčastníci kurzu sledují ukázku canisterapeutických technik\nAgáta si našla novou oběť\nAgáta Ivy Bajtlerové miluje drbání\n... a pamlsky\nÚčastnice kurzu si zkouší poslepu vybrat pamlsek určeného tvaru\nFenka Petry Burešové zjišťuje, jestli by někde nebylo něco k snědku\nPetra Burešová při diskusi s účastníky\nÚčastnice skládá puzzle, které jinak dostávají za úkol děti v logopedické ordinaci\nÚčastníci se soustředí na písemný test


Jan Nepomuk Seydler\nJan Nepomuk Seydler * 12.10.1810 † 13.7.1888\nSourozenci: Jan Nepomuk Seydler * 12.10.1810 † 13.7.1888\nManželka: Antonie Suková Seydlerová * 1820 Praha † 27.10.1852 tuberkulosa\nAnna Hromádková Jandoušová Seydlerová * 1810 (1812) z Heřmanova Městce † 23.3.1885\nDěti: Anna Seydlerová * 17.6.1843 Chroustovice † 18.1.1886 řádová sestra, představená kláštera\nMarie Seydlerová * 30.3.1845 Chroustovice † 2.11.1867\nKarel Seydler * 14.7.1847 Žamberk 1883 † 14.8.1883 profesor c.k. vyšší reálky a doktor filosofie, zemřel v Pardubicích, manželka Anna\nAntonie Anežka Seydlerová * 15.3.1855 † 4.11.1858 (1859) Praha\nprávník z Malé Strany\n12.10.1810 se narodil na Malé Straně\nvystudoval šestitřídní gymnasium\nvystudoval filosofii na pražské universitě (logika a fyzika)\n1832 právní školení\n1835 soudcovský dekret pro česká a německá města\n1836 pracuje pro Spojenou komorní správu důchodkovou v království Českém - komorní konceptní praktikant\n1838 složil zkoušky a stal se podinspektorem finanční stráže v Budějovicích, Rumburku, Kraslicích, Žamberku\nkomisař finanční stráže\n13.9.1842 sňatek s Antonií\n1840 v Žamberku\n1845 manželka vážně nemocná\n1844-46 inspekční cesty\n12.9.1854 druhý sňatek s vdovou\n1864 okresní finanční komisař 1. třídy\n1869 vrchní finanční komisař\n1882 odchod do výslužby jako c.k. vrchní finanční rada\n1888 umírá na Letné č. 80\nJan Nepomuk Seydler a pocházel z pražského prostředí. Narodil se 12.října 1810 na Malé Straně, kde také vystudoval šest tříd gymnázia. Po maturitě vstoupil na filosofickou fakultu pražské university (do logiky a fyziky) a roku 1832 absolvoval universitní juridický kurs. O tři roky později završil svá vysokoškolská studia ziskem soudcovského dekretu pro česká a německá města. Krajně nepříznivé poměry ho donutily k tomu, že roku 1836 vstoupil do služeb tzv. Spojené komorní správy důchodové v království Českém. O jeho těžké situaci svědčí i to, že zpočátku byl jen komorním konceptním praktikantem bez platu. Až roku 1838 složil předepsané zkoušky a následovalo povýšení na podinspektora finanční stráže. Působil na mnoha místech, například Budějovice, Rumburk, Kraslice a Žamberk, kam přišel roku 1840. Dalším postupem ve službě získává místo nejprve provizorního a potom i definitivního komisaře finanční stráže. 13.září 1842 se oženil s Antonií Sukovou (nar. 1820). Z tohoto manželství se narodily celkem čtyři děti: Anna (17.6.1843), Marie (30.3.1845), Karel (14.6.1847) a jako poslední dítě August (1.6.1849).\nJan Seydler v letech 1844 - 46 podniká četné inspekční cesty po Čechách, ale v lednu 1850 je definitivně přeložen do Prahy. Protože manželka je již od roku 1845 vážně nemocná, přijíždí za ním až v květnu. Ovšem 27.října 1852 umírá v Praze na Poříčí. Příčinou smrti byla tuberkulóza a později se ukázalo, že tato matčina choroba byla osudná celé rodině. Jan Seydler se 12.září 1854 znovu žení s vdovou Annou Hromádkovou z Heřmanova Městce (nar. 1810). O rok později se manželům narodila dcera Antonie Anežka (15.3.). Seydlerův další postup ve službě byl následující: v roce 1864 okresní finanční komisař 1.třídy, v 70.letech vrchní finanční komisař, v roce 1882 odchází do výslužby s hodností c.k. vrchního finančního rady.\nŽivotní osudy Jana Seydlera se uzavírají 13.července 1888, kdy umírá na Letné č.80 ve věku 78 let. Jeho druhá manželka umírá již o tři roky dříve - 23.března 1885. Taktéž všichni Augustovi sourozenci odcházejí v poměrně mladém věku. Např. Anna vstupuje v roce 1867 do církevního řádu a jako jeho představená umírá 18.ledna 1886 v 43 letech. Sestra Marie již 2.listopadu v 22 letech, Antonie roku 1859 a konečně bratr Karel, absolvent filosofické fakulty, doktor filosofie a profesor na c.k. vyšší reálné škole, 14.srpna 1883 v 36 letech. Jak už bylo řečeno, všem se s největší pravděpodobností stala osudnou tuberkulóza.


Proč není zajímavé žít a jak s ním jednat?\nStává se, že se život před námi objevuje šedě. Hodně se začíná zdát nesmyslné a všechno, co se stane, je cítit jako něco předurčeného a nekontrolovaného. Tímto způsobem dochází ke ztrátě chuti života a v psychologii se nazývá apatie. Život už není [...]\nO schizofrenii u mužů - příznaky, léčba a prognóza onemocnění\nSchizofrenie je porucha, zahalená v mýtech a zarostlá "přesnými" životními příznaky. Ale skutečností je, že nikdo nemůže přesně odpovědět na otázku, co je schizofrenie a jaké jsou její typické vlastnosti. Dnes o této chorobě povíme z pohledu [...]\nO depresi mužů - příčiny, symptomy a metody řešení této nemoci\n"Muži neříkají" - tento stereotyp dnes řídí životy většiny mužů, bez ohledu na věk nebo postavení. Avšak víra v tuto zásadu vůbec nepřispívá k zachování harmonického psycho-emocionálního stavu: každý rok se zvyšuje problém mužské deprese a sociální stereotypy se jen zhoršují [...]\nJak se dostat z deprese po rozvodu člověka?\nSociální statistiky uvádějí, že asi čtvrtina všech manželství se rozpadá. A rozvod není nejjednodušší věc v životě každého muže. Aniž bychom se zabývali důvody rozvodu, uvidíme, proč je rozvodový proces doprovázen despondicí a někdy i těžkou depresí. Krátce o [...]\nJak získat důvěru v člověka?\nSebedůvěra je to, co nám někdy chybí. Ale jaký je problém a jak překonat tuto neviditelnou bariéru nejistoty, která někdy vytváří vážné překážky? Předtím, než přistoupíte k některým doporučením, uvidíme, [...]\nJak přežít těhotenství své ženy - praktický průvodce\nNe pro všechny muži období těhotenství manželky prochází mráčkem: někdy toto období je doprovázeno těžkými stresy od člověka, nedorozumění toho, co se děje s jeho zbožným, a obecně úplná ztráta z "obvyklého" vztahu. A to může být spojeno, stejně jako s [...]\nPřekonávání krize středního věku bez problémů\nSkutečnost, že krize ve středním věku není vždy bezbolestná, je vyvolána mnoha populárními psychologickými edicemi. Ale vážná věda s takovým "negativistickým" hlediskem vždy nesouhlasí. Ano, doba krize ve středním věku je období přehodnocení života a pokryté cesty, [...]\nSymptomy krize středního věku u mužů a jejich příčin\nKaždý z nás se musel vypořádat s takovou koncepcí, jako je krize středního věku. A nějak se ukázalo, že slovo "krize" je spojeno s depresí a stagnací, ale je to opravdu tak? V zásadě, s "normální" (normou je abstraktní koncept), průběh života, [...]


Tacx Neo 2T Smart - elektromagnetický trenažer - Etriatlon Shop\nDomů / Cyklistika / Trenažéry / Tacx Neo 2T Smart - elektromagnetický trenažer\n35 990 Kč 29 744 Kč bez DPH 35 990 Kč / 1 ks\nKultovní, progresivní a oblíbený NEO 2T Smart. Je optimalizován na ještě tišší a výkonnější, inteligentní přímý pohon. Motor je přepracován tak, aby poskytoval lepší zážitek z jízdy, zejména během stoupání a sprintu. NEO 2T je přesný technologiemi prošpikovaný trenažer.\nLze propojit s tréninkovými aplikacemi, jako jsou například Zwift, Rouvy nebo Tacx.\n* trenažér NEO 2T\n* podložka pod přední kolo\n* rychloupínací osa pro silniční a horská kola (5mm)\n* upínací sada pro rozměry 142x12 mm a 148x12 mm\nJEŠTĚ TIŠŠÍ NEŽ MODEL NEO 2 - Upravený design magnetů umožňuje stabilnější vnitřní proudění vzduchu a odstraňuje tak některé vibrace. Výsledkem je tento mimořádně tichý trenažér.\nKOMFORTNĚJŠÍ JÍZDA - NEO 2T okamžitě reaguje na změny rychlosti či sklonu. Stabilní základna trenažéru zároveň poskytuje jistotu během přirozeného pohybu těla do stran, což při cyklistice může být potřeba.\nVYLEPŠENÁ ANALÝZA ŠLAPÁNÍ - Cyklotrenažér NEO 2T využívá parametry dynamiky jízdy se standardní technologii připojení ANT+®, což umožňuje analýzu šlapání prostřednictvím externích softwarových nástrojů, například softwaru našich cyklopočítačů Edge®.\nSKUTEČNĚ VÝKONNÝ - PŘIPRAVEN NA SPURT - 32 integrovaných neodymových magnetů se postará o vysokou brzdnou sílu i výkon. Cyklotrenažér NEO 2T zaručuje maximální stabilitu, a to i při výbušných spurtech až do výkonu 2200 W. Nové provedení motoru poskytuje větší výkon při nízkých rychlostech. Výsledkem je mnohem věrnější zážitek z jízdy při stoupání nebo rozjezdu.\nSKVĚLÁ PROPOJITELNOST - Trenažér NEO 2T komunikuje POMOCÍ technologie BLUETOOTH® Smart a ANT+® FE-C. Je snadno propojitelný s širokou škálou oblíbených tréninkových aplikací jako Rouvy nebo Zwift a také s Garmin sporttestery.\nKOMPATIBILITA SE ZAŘÍZENÍMI - NEO 2T můžete připojit k několika zařízením najednou. Je možné využívat tréninkový software a zároveň jízdu nahrávat a sledovat na cyklopočítači nebo hodinkách Garmin.\nJC Jarda Chmelař | 12.4.2020


Foxgear Manic jen za 2190 Kč - Reloop DJ.cz\nDnes jsme vybrali: Foxgear Manic co nám vyrábí Foxgear - tento artikl se na vás těší za perfektní cenu 2190 Kč. V našem katalogu zařazené zboží vás nezklame. Oblíbený bonus, BEZPLATNÉ poštovné a balné, je poskytován pro objednávky nad 3000 Kč. Udělejte si radost.\nTohle si zamilujete: Foxgear Manic s osvědčenou značkou Foxgear - toto zboží si můžete nechat dodat s úžasnou cenovkou 2190 Kč. Ceny jsou tento týden stlačené na minimum. NEPLAŤTE DOPRAVNÉ A BALNÉ, nabídka platí pro objednávky v hodnotě nad tři tisíce korun. Přejeme vám příjemné nakupování.\nKytarový pedálový fuzz efekt Manic od společnosti Foxgear. Efekt přináší vintage fuzz zvuk v praktických rozměrech. Pro správné znění musí být fuzz efekt umístěn do předzesilovače, který je na pokraji saturace. Při následném snížení hlasitosti je výsledkem dokonalý a dynamický zvuk s fuzz nádechem. Manic disponuje třemi potenciometry pro ovládání Fuzz, Tone a Vol funkcí.\nParametry produktu Foxgear Manic\nNázev: Foxgear Manic


Indigové děti – jak jim porozumět – KnihyA\n24.1.2011 / Admin / Komentáře nejsou povolené u textu s názvem Indigové děti – jak jim porozumět\nPřestože se mluví většinou jen o dětech, téma se týká také celé generace mladých dospělých. Pojmenování indigových vychází z aurické typologie Nancy Ann Tape(ové), která považuje indigovou, tedy temně modrou barvu za nejnověji se vyskytující v lidské auře – velmi sporadicky u lidí narozených v průběhu prvních dvou třetin 20. století, hojněji koncem 70. let, masově v posledních 15–20 letech. Podle jiných autorů se „indigoví lidé“ vyskytovali již mnohem dříve, ve vlnách pak vždy v přelomových etapách lidských dějin.\nV indické tradici souvisí indigová barva s čakrou třetího oka, reprezentující intuici a mimosmyslové vnímání.\nV japonštině se řekne indigo ai. Z čínštiny přejatý znak, který má akusticky stejný základ – ai, nese význam „láska“.\nZ přírodních věd se dozvídáme, že je indigo barvou o vysoké frekvenci na hranici viditelnosti lidským okem. Ve spektrálních barvách zaujímá zvláštní místo; leží ve středu barevného kruhu a zobrazuje tak „srdce“ ostatních šesti barev, ze kterých je indigo složeno, jednou šestinou z každé barvy.\nPodle psychologie barev v sobě tmavě modré indigo spojuje energii šesti barev duhy a aniž by dráždilo, hřeje a povzbuzuje lidský organismus.\nZískali jsme poměrně výstižný stručný výčet charakteristik, které jsou v souladu s běžným popisem „indigových“ lidí. Proto můžeme tento název ponechat, ať už aura existuje nebo ne a ať má u těchto lidí jakoukoliv barvu. Podrobnější popis a další informace lze najít v celé sekci indigo a v doporučené literatuře .\nI. Indigoví a jejich postoj k autoritám\nVyšlo ve WM magazínu


Online: Ml. Boleslav - Pardubice, Tipsport extraliga 2020/2021 - Hokej iDNES.cz\nOnline reportáž, Ml. Boleslav - Pardubice, Tipsport extraliga 2020/2021, hokej\nZačátek utkání: 18.03.21 v 17:00\nZápas komentoval Petr Procházka st.\nHezké odpoledne u online přenosu z prvního utkání čtvrtfinálové série mezi Mladou Boleslaví a Pardubicemi.\nStrnad prověřil brankáře Kloučka hned při prvním střídání.\nRozhodčí: Hodek (CZE), Horák (CZE) - Frodl (CZE), Komárek (CZE)\nBoleslav zatím soupeře nepustila s pukem do útočného pásma, sama ale jen nahazuje puky.\nTečovaný pokus Ševce vyděsil Kloučka. Puk proletěl těsně vedle tyčky.\nRůžička vyrazil puk betonem po střele hostujícího obránce Nakládala.\nNajman tečoval těsně před brankou přihrávku Šidlíka, Klouček zakročil na poslední chvíli.\nZbořil dostal puk mezi kruhy a těsně minul pardubickou branku.\nPo obrovské chybě hostů jel Claireauix sám na Kloučka, který jeho pokus mezi betony vystihl.\nKlouček s obrovským štěstím vyrazil střelu Najmana.\nVyloučen hráč A. Kosticyn (Pardubice), 2 min. za podražení\nBoleslavskou ofenzivu zastavil ofsajd.\nBoleslav v přesilovce vůbec nevystřelila. Hosté jsou v plném počtu.\nPuk skončil mimo mantinely.\nBernad ve středním pásmu nekompromisně zastavil Rohlíka.\nZbořil s Kotalou ohrozili zblízka Kloučka. Pardubický gólman střádá zákroky.\nVála ze středního pásma pouze nahodil puk na boleslavskou branku.\nVyloučen hráč Šidlík (Ml. Boleslav), 2 min. za hákování\nRůžička si poradil s pokusem Roberta Kousala.\nRůžička znovu podržel puk pod chrániči.\nBoleslav nevyužila přečíslení tři na jednoho, akci pokazila už ve středním pásmu.\nŠevc bombou těsně minul pardubickou branku.\nTěžké zákroky obou gólmanů v rychlém sledu za sebou.\nHodně nepochopitelná situace. Boleslav po krásné kombinaci na jeden dotyk skórovala, ale rozhodčí vteřinu předtím přerušil hru, kvůli tomu, že otřesený Martin Ševc ležel za druhou brankou. Přitom se po zákroku na něj hrálo dlouhé vteřiny.\nPodruhé během několika vteřin neplatí gól Mladé Boleslavi. Pavel Kousal si puk před brankou zpracovával nohou a kotouč se odrazil za čáru. Nezdálo se, že by se jednalo o úmyslné kopnutí, což také reklamoval domácí kouč Pavel Patera. Přesto gól neplatí.\nBoleslav pokračuje ve velké náporu, Klouček zasáhl v rozkleku.\nPo delší době v akci domácí gólman Růžička, se střelou přes obránce si snadno poradil.\nKlouček podržel puk po nahození Flynna.\nNa Růžičku opět letělo nahození od modré čáry, což nebylo nebezpečné.\nTečovaná střela Bernada ke Kloučkovi nedoputovala.\nVála vyhodil puk přes všechny čáry.\nPavel Kousal s Flynnem se velmi rychle prodrali do útočného pásma, ale pořádně zakončit nedokázali.\nVelká mela před pardubickou brankou. Domácí ze skrumáže ani tentokrát do vedení nejdou.\nDalší dva zákroky Kloučka, celkem jich má už 31.\nKlouček si poradil se střelou Ševce, i když přes Kotalu téměř neviděl.\nZbořil (Ml. Boleslav) vstřelil branku (1. gól v sezóně) , asistence Kotala a Ševc\nŠevc přelstil pardubický blok kolmou přihrávkou, Kotala na jeden dotyk přiklepl na Zbořil, který zblízka skóroval.\nVyloučen hráč Šidlík (Ml. Boleslav), 2 min. za hrubost\nBoleslav zastavila ve středním pásmu nepřesná rozehrávka.\nŠevcovi utekl puk do středního pásma.\nPardubice pokračují v utkání bez obránce Marka Ďalogy.\nPokus domácího Pláňka byl sražený do rohu.\nRobert Kousal se přímo před Růžičkou dostal ke střele i k dorážce, domácí gólman byl úspěšnější.\nObrovská šance hostů po hrubce Ševce. Roman jel sám na Růžičku, ale neprostřelil ho.\nPoulíček na začátku přesilovky hledal mezeru mezi betony Růžičky.\nKotala před brankou těsně nedosáhl na nabídku Šťastného.\nKlouček vychytal ve velké šanci Ciencialu, už má na kontě 42 zákroků.\nRůžička si nebyl jistý, kde má puk, už ho hledal za sebou, ale nakonec ho naštěstí pro Boleslav vyhrábnul před lajnou.\nStřela Ševce byla zablokována.\nPardubice už hrají jen na tři formace.\nŠance za šancí. Skákavý puk si dojel Kratochvil, z úhlu rychle pálil, ale Růžička prostor u tyčky bleskově pokryl.\nRůžička vyrážečkou vytěsnil pokus Poulíčka.\nBoleslav se stále nemůže vymanit z pásma.\nBoleslav byla celý zápas jasně lepší, ale teď je pod obrovským tlakem.\nVýpad domácího Zbořila, který si vyjel až před Kloučka, ale trefil ho jen do betonu.\nDomácí jen lehce protečovali puk do útočného pásma.\nVyloučen hráč Strnad (Ml. Boleslav), 2 min. za podražení\nHosté zatím neodvolali gólmana a Boleslav vyhodila přes všechny čáry.\nKlouček odjel na střídačku a Pardubice hrají šest na čtyři.\nŠevc (Ml. Boleslav) vstřelil branku (1. gól v sezóně)\nŠevc bez přípravy z rohu za vlastní brankou parádně trefil přes celé kluziště prázdnou klec.\nJ73a86n P38i88n80d75l13i52k 5444954781239: výborně Boleskav!!!! (19:42)


Rašelinové 100 g | Mýdlotéka U Tří lilií\nÚvod »PŘÍRODNÍ MÝDLA TOALETNÍ»Ruční mýdlárna » Rašelinové 100 g\nRašelinové 100 g\nPřírodní olivové mýdlo s rašelinou je vyrobeno unikátní metodou za studena, aby se zachovala hodnota olejů i výživných látek. Díky vysokému obsahu minerálních látek a huminových kyselin, obsažených v rašelině a rašelinovém extraktu, působí blahodárně na pokožku celého těla. Je vhodné pro všechny typy pleti, zejména pro pleť citlivou a problematickou. Je výborným doplňkem při léčbě akné, lupénky a atopického ekzému. Aktivní složky s minerály mají zklidňující účinky. Mýdlo je určeno k pravidelnému ošetřování celého těla. Po jeho použití je pleť a pokožka hebká a pružná. Obsahuje esenciální oleje smrkové jehličí, pačule, pomeranč.\nSložení: Olea europaea (olivový olej), Aqua, Cocos nucifera (kokosový olej), Elaeis guineensis (palmový olej), Sodium hydroxide, Brassica napus oil (řepkový olej), Sphagnum (rašelina), Litsea Cubeba oil, Pogostemon cablin oil. Citral* Citronellol* Geraniol* Limonene* Linalool*\n* je přirozenou součástí rostlinných silic


Rakovina - možnosti cordycepsu při léčbě rakoviny\nRakovina – cordyceps při léčbě onkologických onemocnění\nRakovina a užívání cordycepsu\nUžívání Cordycepsu na různé životně důležité energetické systémy těla je známo již přes 2 000 let. Schválil ho jako obecně prospěšný lék Velký Li Shih – Chen z dynastie Ming. Cordyceps je zvláště účinný pro dodání vitality a posílení imunitního systému. Proto je jeho užívání velmi prospěšné i pro pacienty léčící se s rakovinou, kteří podstoupili chemoterapii. Rakovina je v podsatě selhání základních energetických mechanizmů organizmu.\nCordyceps proti rakovině – vědecké výzkumy\nCordyceps má výrazné protirakovinné a protimetastatické účinky, které byly předmětem seriózních výzkumů, a to in vitro i in vivo. Při výzkumech se sledovala cytotoxicita extraktu proti buňkám rakoviny plic a rakovině žaludku, kdy ke kultuře rakoviných buněk byl přidáván připravený extrakt cordycepsu. Poté byl extrakt testován na zvířatech (myších) trpících sarkomem a trpících melanomem. Sledoval se nádor, jeho velikost, váha i doba přežití pokusných myší. Poté byla provedena histologie vnitřních orgánů a parametry imunitního systému. Při výzkumech byla odhalena protimetasatická aktivita extraktu houby cordyceps.\nIn vitro pokusy dokázaly, že extrakt z Cordycepsu má cytotoxické účinky na obě rakovinné buněčné populace úměrné velikosti podané dávky. In vivo výzkumy dokázaly, že extrakt cordycepsu dokáže zastavit růst nádorů, a to už od dávky 50 nebo 100 mg/kg. Myši které dostávaly extrakt též žily delší dobu než myši s nádorem, které extarkt nedostávaly. Největšího účinku bylo dosaženo kombinací extraktu Cordycepsu s nízkou dávkou cyklofosfamidu (chemoterapeutický lék). Tato kombinace i samotný extrakt dokáže usmrtit rakovinné buňky, dochází k jejich nekróze a tím ke zmenšení objemu nádoru. Extrakt cordycepsu též dokázal snížit metastazování melanomu do plic, a to při použití s cyklofosfamidem. Navíc došlo u myší k posílení imunitního systému a zvýšení aktivity glutation peroxidázy, která neutralizuje volné radikály, které podporují nádorové bujení.\nZdroj: Antitumor and antimetastatic activities of chloroform extract of medicinal mushroom Cordyceps in mouse models. BMC Complement Altern Med. 2015 Jul 9;15:216.(Rakovina a antimetastatické působení cordycepsu) Liu RM, Zhang XJ, Liang GY, Yang YF, Zhong JJ, Xiao JH. Antitumor and antimetastatic activities of chloroform extract of medicinal mushroom Cordyceps taii in mouse models. BMC Complement Altern Med. 2015 Jul 9;15:216.\nCordyceps a léčba chemoterapií\nChemoterapie je léčba založená na podávání cytostatik, která zastavují buněčné dělení a ničí buňky tím, že poškozují jejich genetickou informaci.\nPři podstoupení chemoterapie se mnohdy mohou objevit různé závažné nežádoucí účinky:\n– útlum krvetvorby\n– průjmy a zácpy\n– kardiotoxicita = nevratné poškození myokardu\n– alopecie = vypadávání vlasů a chlupů\n– neurotoxické projevy a další\nÚčinky Cordycepsu proti nežádoucích vedlejším projevům chemoterapie\nPravidelné užívání Cordycepsu u léčících se pacientů s onkologickým onemocněním je velice pozoruhodné. Cordyceps stabilizuje hemogram ( krevní obraz ), zvyšuje krevní buňky a bílkoviny pro výrobu krevní plazmy. Je důležitý pro odstranění různých škodlivých látek po chemoterapii z krve, následně tedy z celého těla. Cordyceps také napomáhá tvorbě leukocytů, tím zlepšuje stav pacienta po chemoterapii, zvyšuje obranyschopnost jeho těla. Cordyceps má vedle podpory imunity, také příznivé antioxidační účinky, podporuje látkovou přeměnu metabolismu natrávených léků. Díky zvýšené činnosti jater zbavuje tělo škodlivých látek.\nCordyceps má blahodárné účinky na imunitní systém, který je po chemoterapii velice oslabený. Proto je užívání Cordycepsu během tohoto období příznivé, protože pomáhá tělu vybudovat si schopnost odolávat infekcím. Také léčí chudokrevnost, jenž při chemoterapii často vzniká, tím tělu napomáhá zbavit se únavy a fyzického vyčerpání.\nAby cordyceps účinkoval měl by extrakt cordycepsu obsahovat nejméně 40% polysacharidů a 15% manitolu.\nZávěrem lze říci, že je to velmi důležitý doplněk stravy, ale nelze jej pokládat za lék, který zcela vyléčí onkologické onemocnění!\nSexuální funkce dokáže zlepšit cordyceps


Závěsné zrcadlo LaForma Gyda | www.designovynabytek.cz\nZávěsné zrcadlo LaForma Gyda\nElegantní závěsného zrcadlo Gyda s rámem z mangového dřeva\nID produktu: AA1279M46\nZávěsné zrcadlo Gyda dodá vašemu interiéru stylový prvek který příjemně dotvoří atmosféru celého interiéru. Zrcadlo Gyda je tvořeno efektivní kombinací rámu z masivního mangového dřeva a popruhu z ekokůže.\nLa Forma je svěží, španělská značka, která nabízí své designy po celém světě. Jejím cílem je být součástí každého interiéru, ale zároveň nezapomenout na kvalitu provedení a hloubku v konceptu designu. Snaží se mimo jiné nábytek navrhovat v udržitelných a ekologických materiálech. La Forma je vhodná zejména pro ty, kteří by měli rádi vyladěný domov a zároveň myslí na životní prostředí.\nmasivní mangové dřevo, ekokůže.


Mýty advokátní lobby | rozhodně NE\nVývoj po Česku\nNovela v kostce\nMýty advokátní lobby\nMÝTUS 1: Věřitelé nedostanou žádné náklady spojené s vymáháním\nNEPRAVDA: Každý věřitel (i ten, který si nenajme advokáta) bude mít nárok na 300 korun jako platbu za úkon a platbu za paušální náhradu výdajů. A zároveň se budou započítávat minimálně 2 úkony (tedy 600 korun). Soud také může v určitých případech přiznat věřiteli náklady právního zastoupení v plné výši. Novela rozšiřuje okruh věřitelů, kteří získají úhradu nákladů se soudním vymáháním pohledávky.\nMÝTUS 2: Když se sníží náklady, vymůže se méně pohledávek\nNEPRAVDA: Okolní státy i další země EU přiznávají věřiteli na rozdíl od Česka výrazně nižší nebo žádné náklady právního zastoupení\nPříklady (pohledávka 1020 Kč): Británie – 0 Kč, Švýcarsko – 0 Kč, Německo – 744 Kč, Polsko – 360 Kč, Česko 3900 Kč. V našem systému naopak roste počet drobných dlužníků, což výrazně ovlivňuje vymahatelnost pohledávek. Čtyři největší nebankovní společnosti se samy vzdaly nákladů na právního zastoupení u pohledávek do 10 tisíc korun, návrh zákona podporuje také Česká bankovní asociace\nMÝTUS 3: Novela je zbytečná, vše vyřešil Ústavní soud\nNEPRAVDA: Ústavní soud sice zrušil tzv. přísudkovou vyhlášku jako neústavní, ale zároveň řekl, že adekvátním řešením je nová legislativní úprava, která vyhlášku nahradí. Navíc se tímto krokem zásadně nesnížily náklady právního zastoupení.\nDo 7. 5. 2013 byly náklady zhruba 5,5 tisíce korun, po zrušení vyhlášky jsou asi 4,7 tisíce (včetně DPH).\nMÝTUS 4: Novelou se zdraží služby a úvěry\nNEPRAVDA: Ceny produktů společností Cetelem, Provident či Homecredit, které se zřekly nároku na náklady spojené s právním zastoupením, se nezvýšily. U Homecreditu se dokonce snížily sankce.\nNaopak, přirážky českých dopravních podniků za jízdu načerno se v posledních měsících zvýšily většinou o 50 procent, v případě Prahy o 90 procent bez ohledu na novelu OSŘ.\nV Evropě tvoří přirážka většinou 10násobek ceny jízdného (výjimečně 20násobek), ale v Česku to je běžně víc než 80násobek.


Dotyk - Editorial 25/2016\nVážené čtenářky, vážení čtenáři, mediálnímu magnátovi a miliardáři Rupertu Murdochovi se přisuzuje jeden základní charakteristický rys. Málokdy se staví na stranu „lůzrů".\nPřed pár dny jeho bulvární titul The Sun přišel s jasným postojem ohledně toho, zda má Velká Británie zůstat i nadále členem EU. Prostě Brity vyzval, aby řekli jasné ne. Mimochodem – The Sun jsou největší britské noviny a jejich náklad činí 1,7 milionu exemplářů.\n„Toto je naše poslední šance, jak se vymanit z nedemokratické bruselské mašinérie… a je na čase, abychom toho využili," napsal list ve svém úvodníku. „The Sun apeluje na všechny, aby volili pro vystoupení z EU. Musíme se od diktátorského Bruselu osvobodit."\nDnem D je 23. červen 2016, kdy Britové hlasují o tom, zda zůstanou, nebo vystoupí z EU.\nTýdeník Dotyk se tématu podrobněji věnuje ve svém aktuálním vydání. Dali jsme dohromady hlavní argumenty, které v celé debatě zaznívají, a odpovídáme na základní otázku: Co by se vlastně stalo, kdyby Velká Británie opustila evropskou osmadvacítku. K tématu se ve svých komentářích vyjadřují i tři výrazné osobnosti české scény Ivan Hodač, Petr Mach a Michael Romancov.\nPřed měsícem britský premiér David Cameron ve svém vystoupení varoval, že pokud by jeho země opustila EU, mohlo by to vyvolat demontáž demokracie a dokonce ohrozit stabilitu a mír na starém kontinentě.\nKdyž se podíváte na mapu Evropy z roku 1940, uvidíte následující obrázek: jednotně „hnědě" zbarvený evropský kontinent pod nadvládou nacistů versus osamocená Británie. Až nápadně se to podobá obrázku, který by nastal, kdyby Velká Británie vystoupila z EU.\nEvropě dnes naštěstí nevládne žádný diktátor Hitlerova formátu a ani tu nemáme diktátorské režimy.\nNakročeno k extremistickému vládnutí však nicméně většina evropských států má. To ukazují i poslední eurovolby. S tím jdou ruku v ruce i separatistické tendence v dalších zemích, jako je Španělsko, Belgie nebo Itálie, které by brexit mohl ještě více rozdmýchat.\nKolega Honza Štětka to vše popisuje ve svém textu Hnědé mraky nad Evropou. Kromě toho přináší rozhovor se skvělým historikem Robertem Kvačkem, který varuje před brexitem, nepoučitelností generací a úpadkem vládnoucích elit. A současně také nastiňuje až děsivé paralely dneška se 30. lety dvacátého století.\nA to opravdu stojí za přečtení!


Dámský cyklistický dres + kalhoty ELEVEN Bee F31 - ELEVEN sportswear\nSety běh a běžky\n> Výhodné sety>Cyklistické sety>Dámský cyklistický dres + kalhoty ELEVEN Bee F31\nDámský cyklistický dres + kalhoty ELEVEN Bee F31\nCyklistický dres Bee F31 Lady\nCyklistické kalhoty BLACK Lady\nVelikost kalhot :\nKompresní ponožky Strada\nVelikost ponožek :\nM-L S XL\n-1 439,00 Kč\nCenově zvýhodněná kombinace kvalitního cyklistického dresu, kalhot a kompresních ponožek. Vše pro vás pečlivě vyrábíme z vysoce kvalitních funkčních materiálů. Střih dresu i kalhot spolu s použitím 3D výstelky předurčuje tento set pro použití k výkonnostní cyklistice.\nDámský cyklistický dres má propracovaný vypasovaný střih, který Vám padne přímo na tělo. Je vyroben z příjemných materiálů Micro + Mondrian, které dresu dodávají lehkost a výborné ventilační schopnosti.\nV případě, že upřednostňujete volnější styl dresů, doporučujeme objednat o 1 velikost větší dres.\nCelorozepínací polokrytý zip nenarušuje design dresu. Na zadní straně je jedna kapsa vybavená reflexním zipem. Pro zvýšení bezpečnosti jsou reflexní prvky kromě kapsy i na přední a zadní straně dresu.\nKrátké cyklistické kalhoty mají anatomicky propracovaný dámský střih a využívají kombinace dvou materiálů VEGA a CEYLON pro optimální vlastnosti.\nAntibakteriální výstelku ACTIVE je použita v dámské verzi. Na přední straně kalhot je reflexní logo Eleven. Přesné usazení na noze zajišťuje silikonový lem nohavic.\nStředně vysoké ponožky Eleven Strada jsou navrženy pro potřeby závodní cyklistiky. Jsou lehké, prodyšné a příjemné na nošení, díky kompresním vláknům dokonale obepínají chodidlo a v obuvi jsou tak mimořádně pohodlné.\n7% polypropylen Siltex


Dvacetikoruna je moc, kola si opírají u zámku - Deník.cz\nDvacetikoruna je moc, kola si opírají u zámku\nValtice, Lednice - Správa valtického zámku bojuje s cyklisty, kteří odstavují kola u zámku. Nechtějí platit za hlídané stojany. Jsou totiž zpoplatněné.\nZámek ve Valticích.Foto: DENÍK/Jiří Ševčík\nPokud by Martin Mikýsek přijel k valtickému zámku a šel na prohlídku, nechal by si své drahé jízdní kolo raději pohlídat. I když to něco stojí.\n„Když má někdo bicykl, co stojí třeba i pár desítek tisíc korun, tak si myslím, že by si ho radši měl nechat ohlídat. Já své kolo, když někam jdu, vůbec nenechávám bez dozoru. V případě, že by mi na něj někdo u zámku dohlédl, rád za to dvacetikorunu zaplatím," svěřil se muž z Břeclavi.\nJenže podle kastelána valtického zámku Michala Tlustáka takto příliš návštěvníků neuvažuje. „Do zámeckého areálu je zákaz vjezdu na kole. Přesto u nás cyklisty – na rozdíl od parku v Lednici – tolerujeme. Jenže problémem je nekázeň cyklistů. Své bicykly nechávají opřené všude možně," posteskl si Tlusták. Bezplatné stojany na kola totiž hledají u zámku marně.\nStojany ve dvoře památky, které jsou schopné pojmout asi padesátku kol, jsou zpoplatněné. Celodenní parkování stojí dvacetikorunu. Je pod ostrahou majitele tamního kiosku, s nímž je kastelán domluvený. K tomuto kroku přistoupila správa zámku proto, že pokud v tomto místě stojany umístí, odpovídá i za to, že se kolům nic nestane.\nNa kole až do zámku\nJenže mnohým lidem se platit nechce. „Jsem překvapený reakcemi návštěvníků. Někteří si chodí i stěžovat. Nejradši by jeli na kole snad i na prohlídku. Bicykl vynesou až k pokladně. To ale není žádná úschovna," upozornil kastelán.\nŘada lidí podle něj nedbá ani na cedule u brány zámku, které upozorňují, aby z jízdního kola sesedli. Ocitají se totiž na chodníku. „Zákaz vjezdu je viditelný. Ani ve městě se po chodníku nejezdí. To je to samé," podotkl Tlusták.\nJenže když na porušování předpisů někoho upozorní, rozmluva podle něj končí rychle: „Lidé nás většinou posílají víte kam." Zpoplatněná úschovna kol přitom funguje kromě zámeckého nádvoří také v nedalekém hotelu Hubertus.\nPodle kastelána by byla ideální úschovna kol na náměstí Svobody s tím, že lidé by odsud přešli k zámku pěšky. Taková byla i původní vize vedení města. Zůstalo však jen u plánů. „Měli jsme tady projekt společná úschova kol. Nakonec se ale vybudovaly pouze toalety," sdělil valtický starosta Pavel Trojan.\nMěsto také počítalo s úschovnou kol u turistického informačního centra na náměstí, jenže i z toho sešlo. „Vázlo to na jedné pracovnici. Nemůžeme si ji dovolit při tak napjatém rozpočtu, byť by službu mohl obsluhovat i brigádník," přiznal Trojan. A tak prozatím funguje dohoda s podnikatelem, který má poblíž zámku prodejnu a zároveň úschovnu kol.\nTo v nedaleké Lednici mohou lidé v zámeckém parku své kolo postavit do nezpoplatněných stojanů rozesetých kolem zámku. Má to ovšem svá úskalí. „Cyklisté kteří jsou ohleduplní, na to bohužel mnohdy doplatí. Krádeže kol u zámku jsou velmi časté," přiznala tamní kastelánka Ivana Holásková.\nLidé naštěstí neopírají jízdní kola o opravené fasády lednického zámku. Kastelánka je doporučuje nechávat v placené úschovně na náměstí. „Na zámku nemáme na úschovnu prostory," konstatovala.


tak snad to pomuze!\nVždy rádi pomůžeme\nDržím palce a fandím Vám. Věřím, že hájovna vstane z popela a bude ještě lepší pro Vaše účely. Klobouk dolů a všechna čest za to, co pro to vše děláte.\nNa Dědku jsme měli prima tábor s vydařenou celotáborovkou Labyrint. Mám pěkné vzpomínky, tak doufám, že se podaří základnu obnovit, aby si i další generace mohly odvážet pěkné zážitky. Hájovna byl navíc super vůdcák, marodka, sklad i čajovna v jednom! :)\nRádi přispíváme, hodně zdaru při obnově Dědka\nDržím palce s obnovou!\nNo ty kráso... Teď přeji hodně sil v soudržnosti!\nDědek je moje dětství. Za poslední léta jste na něm udělali strašné množství práce a já jsem strnul hrůzou když jsem viděl jak se to všechno proměnilo v popel. Doufám, že se podaří mu brzy navrátit jeho krásu a slávu. Snad se dostanu a na nějakou brigádu.\nMyslím na všechny táborníky, ať se vám sezóna podaří.\npředchozí 1 … 9 … 13 14 15 16 další


Zlodějka vzácných knih z fary přiznala, že je prodávala překupníkovi — ČT24 — Česká televize\n4. 8. 2016 Blansko\nŽena, která je obžalovaná z jedné z největších krádeží knih, se u Okresního soudu v Blansku znovu přiznala k tomu, že brala vzácné knihy z křtinské fary a prodávala je dalšímu obžalovanému. Ten je dál upravoval a prodával. Muž ale odmítá, že by věděl, že jsou knihy kradené. Navíc tvrdí, že některé koupil v knihkupectví.\nKnihy se na faru kostela ve Křtinách už nevrátily. Ty, co se našly, jsou v diecézní knihovně\nPodle soudního spisu ukradla žena z fary zhruba dvě stovky knih, které měly hodnotu přes dva miliony korun. Některé byly staré i stovky let. Například kronika z roku 1570. Knihy odnášela postupně, když na faře uklízela. Pak je chtěla prodat přes internet. Ozval se jí Martin Charamza, který od ní měl knihy kupovat a prodávat dál.\nJitka Reichenauerová se už dřív přiznala, u soudu přiznání zopakovala a po prohlédnutí knih řekla, které překupníkovi prodala.\nPřekupník po ní prý chtěl sehnat i Kralickou bibli\nScházeli se ve Vyškově, kde mu knihy předávala. „Chtěl po mně například Kralickou bibli, tak jsem řekla, že se po ní podívám,“ řekla obžalovaná. Knihy mu přinesla několikrát. Překupník jí prý nakonec řekl, že má strach z policie a vyhrožoval jí, že jestli po něm policie půjde, všechno „hodí“ na ni.\nPřekupník se snažil soud znovu přesvědčit, že nevěděl, že jsou knihy kradené. Navíc tvrdí, že některé kousky koupil v knihkupectví. Nepředložil soudu ale žádné doklady o jejich nákupu. Žena se sice ke krádeži přiznala, tvrdí ale, že si myslela, že knihy nemají žádnou cenu a že je chtěla zachránit před likvidací. Přiznala také, že za utržené peníze chtěla koupit svému manželovi jako dárek funkční samopal. Nevěděla ale prý, že to bylo nelegální cestou.\nPolicie našla jen necelou polovinu knih\nKnihy z křtinské fary policie postupně nalézala při domovních prohlídkách. Případem se zabývala několik měsíců a podařilo se jí najít jen necelou polovinu tisků. V současné době jsou v brněnské diecézní knihovně. Soudkyně Helena Frantelová odročila proces na 22. září, kdy chce rozhodnout o trestech.


3denní zájezd do Budapešti s ubytováním a dopravou! - Amplion.cz\n3denní zájezd do Budapešti i s ubytováním a snídaní, dopravou a prohlídkou města s průvodcem.\nNechte se okouzlit a zlákat vším co nabízí jedno z nejkrásnějších evropských měst - Budapešť. Poznejte zdejší historické památky, pohostinnost i vyhlášenou gastronomii! Atmosféra Budapešti stále láká turisty z celého světa a má proč!\nNávštěva Budapešti včetně dopravy a ubytování\nProhlídka města a největších památek s průvodcem\nMožnost projížďky lodí po Dunaji, návštěva Tropicaria a lázní Szécsényi\nPoznejte báječnou atmosféru Budapešti, která vás bude doprovázet kamkoliv se vydáte. Třeba na cestě za starobylými památkami, které připomínají zlaté časy rakousko-uherské monarchie, nebo při výletu do slavných lázní, které jsou relaxačním rájem.\nUrčitě vás okouzlí i útulné kavárničky, stylové bary s tradičním vínem i vyhlášené pikantní klobásky. Budapešť je zkrátka jako stánek s lahůdkami, v němž si každý vybere podle své chuti.\nUbytování v hotelu v Budapešti se snídaní\nOdjezd dle nástupních míst. Po příjezdu prohlídka Budínského vršku, zapsaného v kulturních památkách UNESCO. Zde se nachází hrad, Rybářská bašta, korunovační kostel, který místní nazývají Matyášovým chrámem, jsou zde zachovalé středověké uličky a Museum zbraní. K tomu všemu panoramatické výhledy na město. Obzvlášť zajímavá je návštěva podzemí pod hradním vrškem zvaným Labyrint.\nPoté se přesuneme do Městské tržnice-Városcsarnoku, kde si můžete zakoupit maďarské speciality a ochutnat místní teplá jídla a nápoje. Dále se pěšky projdeme známou obchodní ulicí Váci utca a v jejím pokračování současně navštívíme baziliku sv. Štěpána. Odebereme se na ubytování a večer se nabízí vyhlídková plavba po Dunaji s fantastickou panoramou osvětlené Budapešti, opět večerní vyhlídka s Budínského vršku na večerní Budapešť a parlament, nebo individuální volno, vše po dohodě s vedoucím zájezdu.\nPo snídani ranní návštěva Gellértova vršku se známou pevností Citadela, odkud je podle mnohých nejhezčí výhled na město. Pak navštívíme ojedinělou a málo známou rautu-Tropicárium. Zde se přenesete do světa tropů s množstvím podmořské fauny a podmořskýma živočichy. Nemohou chybět ani hadi a pavouci, kus deštného pralesa. A nakonec obrovské akvárium, prosklená chodba, kde vás za sklem svrchu i ze stran obklopuje mořská voda a podmořský svět plný ryb, rejnoků, žraloků a jiných živočichů, kterých se můžete přes sklo dotýkat.\nPak se odebereme do míst, kam chodí za oddechem a zábavou obyvatelé Budapešti a její návštěvníci - do Városligetu, kde se nachází nám. Hrdinů se svými sochami, obrazová galerie a Dům krásných umění, zajímavý hrad Vajdahunyad, budapešťský Práter - Vidámpark s jeho atrakcemi, celoroční cirkus, zoologická zahrada a známé termální lázně Szécsényi. Před odjezdem domů se půjdeme vykoupat do některých z mnohých nádherných termálních lázní v Budapešti. Opět možnost individuálního volna, aby každý mohl trávit svůj volný čas podle chuti. Večer odjezd do ČR.\nNástupní místa: Trasa A: Brno - 1390Kč, Trasa B: Praha, Jihlava 1690Kč,\nCena nezahrnuje: pojištění léčebných výloh, vstupy (cca 12000 HUF, podle věku a zálib), příplatek za jednolůžkový pokoj. Doporučené kapesné cca 12 tis. HUF\nTermíny: 22.7. – 23.7.2014, 12.8. – 13.8.2014, 4.10. – 5.10.2014\nPlatnost poukazu od 10.6.2014 do 30.6.2014\nPřed zakoupením voucheru je nutná předrezervace na tel. čísle 777 340 908 nebo 581 601 498- pracovní doba Po-Pá 8.30- 17.00 hod.\nIhned po obdržení voucheru je nutné, aby klient zaslal číslo voucheru na e-mail hranice@ceskekormidlo.cz jména klientů, data narození, mobil, nástupní místo a termín odjezdu - následně bude uzavřena cestovní smlouva.\nRezervace platí pouze týden od doby předrezervace\nPo zakoupení podepíšete s CK České kormidlo cestovní smlouvu a od této chvíle se stáváte klientem CK a platí pro Vás Všeobecné podmínky CK, které Vám budou zaslány spolu s cestovní smlouvou.\nTel.: 777 340 908. 581 601 498