E-kniha: Lež - C. L. Taylor | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Lež - C. L. Taylor\nKnihkupectví > Próza - beletrie > Romány > Psychologické romány > Lež\nElektronická kniha: Lež\n„Tato kniha mi připomíná Pláž. Jen je temnější a napínavější. Na člověka až padne klaustrofobie.“ Čtenářská recenze z Británie. Jane Hughesová je se svým životem ... (celý popis)\nSpolupracovali: z anglického originálu The lie ... přeložila Zuzana Pernicová\nNapínavý psychothriller anglické autorky plný dějových zvratů, ve kterém sledujeme život hlavní hrdinky Jane Hughesové ve dvou časových rovinách. V současnosti žije Jane Hughesová se svým přítelem spokojeně v malé vesničce ve Walesu, pracuje ve zvířecím útulku a užívá si klidné dny na anglickém venkově. Před pěti lety ovšem Jane Hughesová vůbec neexistovala, a žena, která nyní nosí toto jméno, se vypravila se skupinou tří kamarádek do exotického Nepálu. Společně se vydaly do odříznuté svobodomyslné komunity vysoko v Himalájích, v níž chtěly nalézt klid a v jistém smyslu také nový život. Nedlouho po jejich příchodu se v komunitě začínají dít záhadné události, nálada a atmosféra jsou stále temnější, a vše postupně vyústí až v několik úmrtí. Jane sice přežije, skryje se pod novým jménem, začne žít znovu od začátku, ale někdo jí nechce dovolit na děsivé události zapomenout. Kdosi ví, co se stalo před lety v Nepálu a dal si za úkol rozmetat Jane její idylický život na kusy. Podaří se Jane i tentokrát uniknout?\n„Tato kniha mi připomíná Pláž. Jen je temnější a napínavější. Na člověka až padne klaustrofobie.“ Čtenářská recenze z Británie. Jane Hughesová je se svým životem naprosto spokojená. Bydlí v malé vesnici ve Walesu, má milujícího partnera a zajímavou práci ve zvířecím útulku. Taková idylka, řeklo by se. Věc má ale háček: celý její život je lež. Jane Hughesová ve skutečnosti neexistuje. Před pěti lety se společně s přáteli vypravila na cestu do Nepálu. Od pobytu ve svobodomyslné komunitě vysoko v horách si každý z nich sliboval něco jiného, ale pro všechny to měl být důležitý životní milník. Vlastně se jím stal, ale v docela jiné podobě, než si představovali. Brzy po příjezdu začnou pozorovat znepokojivé věci a události gradují až k okamžiku, kdy začnou umírat lidé. Jane se podařilo přežít. S novou identitou se snaží na děsivé události zapomenout, ale kdosi jí v tom chce zabránit. Ten člověk ji pronásleduje a děsí: zjevně ví, co se tenkrát v Nepálu stalo. A nenechává Jane na pochybách, že nepřestane, dokud nebude její život v troskách.\nElektronické knihy > Próza - beletrie > Romány > Psychologické romány\nThe The Treatment The Gripping Twist-Filled Ya Thriller from the Million Copy Sunday Times Bestselling Author of the Escape\nCopyright © 2015 by C. L. Taylor\nTranslation © 2016 by Zuzana Pernicová\nCover design © 2016 by DOMINO\nZ anglického originálu THE LIE,\nvydaného nakladatelstvím Avon, a division of HarperCollins,\npřeložila Zuzana Pernicová\nJazyková redaktorka: Hana Pernicová\nKorektura: Kateřina Žídková a Iveta Muchová\nVěnováno Lauře B., Georgie D. a Minal S.\nJeště než vkročí do dveří, je mi jasné, že z něj koukají po tíže. Poznám to podle toho, jak práskl dveřmi svého bouráku s pohonem na všechna čtyři kola a řítí se přes parkoviště, aniž by se ohlédl, jestli ho drobná obrýlená žena následuje. Když dojde k proskleným dvojkřídlým dveřím do recepce, odvrá tím pohled k obrazovce počítače. U agresorů je lepší vyhý bat se přímému očnímu kontaktu. Když trávíte dvanáct hodin denně s nebezpečnými zvířaty, naučíte se toho spoustu o kon frontaci, strachu a nepřátelství – a nejen ve vztahu ke psům.\nZvonek nade dveřmi ohlásí, že vchází dovnitř, ale já dál píšu do počítačové databáze podrobné sedmidenní hodno cení. Kříženec německého ovčáka jménem Tyson k nám při šel před týdnem, přivezl ho inspektor. Během hodnocení, které od té doby provádíme, jsem u něj vypozorovala pro blémové chování ve vztahu k jiným psům, ke kočkám i k li dem – což u psa využívaného k hlídání drogového doupěte nijak nepřekvapuje. Někteří lidé jsou přesvědčeni, že psi jako Tyson by se měli pro jejich vlastní dobro utratit, ale já nepo\nchybuju, že se nám ho povede rehabilitovat. Vaše minulost\nnemusí určovat vaši budoucnost.\n„Kde je sakra můj pes?“ Příchozí se opře lokty o recepční\npult a vysune bradu. Z vychrtlé tváře mu čiší opovržení. Pod\npříliš velkou koženou bundou má úzká ramena a džíny na\nněm visí. Je mu k padesáti nebo maximálně něco málo přes,\nale působí opotřebovaně. Odhaduju ho na majitele nějaké\nho nebezpečného psího plemene. Malý chlap, velký bourák.\nA velký pes. Není divu, že ho chce zpátky. Chybí mu psí pro\n„Co pro vás můžu udělat?“ otočím se k němu s úsměvem.\n„Chci svýho psa. Jeden ze sousedů viděl, jak nám ho se\nbral inspektor, když jsme byli pryč. Přímo ze zahrady. Chci\n„Jmenuje se Jack, je to stafordšírský bulteriér a je mu pět\nlet.“ Do recepce už dofuněla i mužova obrýlená manželka.\nČerné legíny jí dělají kapsy u kolen, rty má pečlivě obtažené\nrůžovou rtěnkou a prošedivělé vlasy sčesané do pevně staže\n„A vy se jmenujete jak?“ podívám se zpátky na jejího\n„Gary. Gary Fullerton,“ odpoví. Ženy si vůbec nevšímá.\nVím, o kterém psu je řeč. Jacka sem přivezli před čtyř\nmi dny. Pravé oko měl nateklé, že ho vůbec neotevřel, tlamu\nroztrženou a zkrvavenou a levé ucho tak pochroumané, že\nmu ho veterinář musel polovinu uříznout. Zjevně se účastnil\npsího zápasu, a ne poprvé. Bylo to znát z ran na hlavě i jizev\npo celém těle. Majitel sem možná zamířil rovnou z policej\nní stanice. Nejspíš ho propustili na kauci, dokud nedojde na\nprojednání jeho případu.\nUž se neusmívám. „Tak to vám bohužel nepomůžu.“\n„Vím, že je tady,“ trvá na svém muž. „Nemáte právo nám\nho ukrást. Nic jsme neprovedli. Jenom se porval v parku, to\nje všecko. Máme sedm dní na to, abysme se o něj přihlásili.\nTo mi tvrdil kamarád.“\nPootočím se, abych seděla čelem k počítači, a ne k němu.\n„Je mi líto, ale o zvláštních případech nesmím mluvit.“\n„Tak hele!“ Muž se nakloní přes pult, chňapne monitor\na škubne jím k sobě. „Mluvím s váma.“\n„Gary...“ Žena mu položí ruku na paži. Zamračí se na\nni, ale pustí monitor. „Prosím vás...,“ žena sjede pohledem\nk mojí jmenovce, „... prosím vás, Jane, jenom chceme Jacka\nvidět a ujistit se, že je v pořádku. Nechceme vám přidělávat\npotíže, jenom se chceme na našeho kluka mrknout.“\nOči za brýlemi má zamlžené slzami, ale není mi jí líto.\nUrčitě ví, že Gary bere Jacka na zápasy. Možná proti tomu\nobčas protestuje, možná pak Jacka něžně omývá flanelovým\nhadříkem, ale nijak se nesnaží zabránit tomu, aby jí psa cu\npovali na kusy.\n„Nezlobte se, ale opravdu nesmím o případech mluvit,“\n„Jakej případ, sakra?“ zaburácí muž, ale ruce mu zplihle\nvisí podél boků. Bojovnost už z něj vyprchala. Ví, že by to neu\nstál, řve, jenom aby se předvedl. Nejhorší je, že nejspíš má toho\npsa fakt rád. Když Jack vyhrál prvních pár zápasů, určitě na něj\nbyl pyšný. Asi mu dopřál pořádnou hrst psích pochoutek, sedl\nsi k němu na gauč a objal ho. Jenže pak Jack začal prohrávat\na to se Garymu nelíbilo; podrývalo to jeho pýchu, a tak Jacka\npřihlašoval do dalších a dalších zápasů a doufal, že se mu vrátí\ndravost a znova se na něj usměje štěstí.\n„Je všechno v pořádku, Jane?“ Z chodby po pravé straně\nse vynoří moje šéfová Sheila a položí mi ruku na rameno.\nUsměje se na Garyho a jeho ženu, ale z napětí v její tváři je\nznát, že slyšela každé slovo.\n„Už jdeme.“ Gary plácne pravou dlaní do recepčního pul\ntu. „Ale ještě o nás uslyšíte.“\nObrátí se a kráčí ke dveřím. Jeho žena dál stojí na místě,\nžmoulá si ruce a mlčky na mě upírá prosebný pohled.\n„Pojď, Carole,“ vyštěkne Gary.\nŽena na vteřinku zaváhá a dál se mi dívá do očí.\n„Carole!“ zopakuje Gary a ona k němu poslušně přikluše.\nNade dveřmi zacinká při jejich odchodu zvonek a vzápětí\nuž oba míří pryč přes parkoviště, Gary rázuje v čele a Carole\nse mu drží v patách. Jestli se ohlédne, zajdu za ní. Vymyslím\nsi nějakou záminku, proč si s ní potřebuju promluvit o samo\ntě. Ten její pohled... Tady nejde jenom o psa.\nOhlédni se, Carole, ohlédni se.\nGary namíří elektronickým otvíračem na range rover\na autu bliknou světla. Carole se nasouká na sedadlo spolu\njezdce. Zatímco se usazuje, Gary k ní něco prohodí a Carole\nsi sundá brýle a zamne si oči.\n„Jane...“ Sheila mi jemně stiskne rameno. „Dáme si čaj,\nco ty na to?“\nPochytím podtext: starej se o Jacka, ale o Carole ne.\nSheila vykročí ke kanceláři, ale pak se zarazí uprostřed\nkroku. „Zapomněla jsem ti dát tohle.“ Podává mi obálku. Na\npřední straně je ručně napsané moje jméno: Jane Hugheso\nvá, zvířecí útulek Green Fields. „Nejspíš ti někdo posílá po\nZajedu prstem pod chlopeň a odtrhnu ji. Sheila zvědavě\notálí ve dveřích. V obálce je nadvakrát přeložený papír for\nmátu A4. Přelétnu ho pohledem a zase ho složím.\n„Tak co?“ vyzvídá Sheila.\n„Je to od nových majitelů Maisie. Hezky se u nich zabyd lela a přímo se do ní zamilovali.“\n„To je báječné.“ Pochvalně kývne hlavou a pokračuje do kanceláře.\nČekám, až odezní klapot jejích kroků, a pak přes proskle né dveře vyhlédnu na parkoviště. Místo, kde parkovali Gary s Carole, zeje prázdnotou.\nRozložím dopis a znovu si ho přečtu. Stojí v něm jedna je diná věta napsaná modrou propisovačkou uprostřed papíru.\nVím, že se ve skutečnosti nejmenuješ Jane Hughesová.\nTen, kdo mi to poslal, zná pravdu. Ve skutečnosti se jme nuju Emma Woolfeová a posledních pět let se vydávám za někoho jiného.\nKdyž si sednu naproti Daisy ke stolu, neřekne ani slovo a jen ke mně přistrčí panáka. Vzápětí její pozornost odláká pánská skupinka, která si hospodou razí cestu k prázdnému stolu kousek od toalet. Muž na ocase hloučku, mrňavý pup katý brunet, na ni zůstane zírat. Šťouchne do nejbližšího ze svých společníků, ten se zarazí, ohlédne se po Daisy a po chvalně pokývá hlavou. Daisy ho odbude povytaženým obo čím a obrátí se zpátky ke mně.\n„Pij!“ křikne a ukáže na skleničku. „Vybavovat se můžem potom.“\n„Taky tě ráda vidím.“\nAni se neptám, co za pití to je. Dokonce k němu ani ne přičichnu. Kopnu ho do sebe a sáhnu po sklenici bílého vína, kterou mi Daisy přistrkuje. Přes aroma anýzu, které mi po panáku zůstalo v ústech, skoro nevnímám, jak víno chutná.\n„Není ti nic, zlato?“\nZavrtím hlavou a ještě se napiju vína.\n„Zas tě štve ten bídák Geoff ?“\n„Tak se na něj vykašli.“\n„To není tak jednoduchý.“\n„To si piš, že je, Emmo.“ Daisy si oběma rukama prohráb ne blond vlasy a přehodí si je dozadu přes ramena, takže jí elegantně spadají po zádech. „Napíšeš výpověď, předáš mu ji a vypadneš. Ještě mu můžeš na rozloučenou ukázat vztyčený prostředník.“\nDo židle mi bokem vrazí chlapík se dvěma půllitry. Pivo vyšplíchne a zmáčí mi levé rameno.\n„Pardon,“ vyhrknu automaticky. Muž mě ignoruje a hrne se dál, v merku má jenom svoje kamarády.\nDaisy obrátí oči v sloup.\n„Co?“ podívá se po mně jako neviňátko.\n„Nevyčítej mi, že se omlouvám, a nechoď za ním.“\n„Jako bych to snad měla v úmyslu.“\nPokrčí rameny. „Někdo tě musí hájit. Chceš, abych si pro mluvila i s tvým šéfem? Protože já to klidně udělám, to přece víš.“\nMobil položený na stole před ní zapípá a Daisy do něj ťukne okousaným nehtem. Oči má umně obtažené linkami, rovné blond vlasy se jí lesknou, ale kolem nehtů jí odstáva jí záděry a rudý lak se loupe. Nehty jsou jedinou trhlinou v její nablýskané zbroji. Postřehne, kam se dívám, zatne ruce v pěst a schová je v klíně.\n„Je to tyran, Emmo, vždyť je to jasný jak facka. Kritizuje tě a sráží od chvíle, cos k němu nastoupila.“\n„Já vím, ale šušká se, že bude brzo šéfovat pobočce v Man chesteru.“\n„To říkáš už tři roky.“\n„Nemůžu prostě odejít.“\n„Proč ne? Kvůli mámě? Prokristapána, Emmo, vzpamatuj se. Je ti pětadvacet. Žiješ jenom jednou, tak si dělej, co chceš. Na mámu se vyser.“\n„Co?“ Sáhne po skleničce a obrátí ji do sebe. Soudě podle jejího skelného pohledu není tahle láhev vína první, kterou dneska večer pije. „Někdo to říct musí, tak proč ne já. Vy kašli se na její názory a žij si po svým. Už je to pěkná pruda, jak jsi přímo posedlá míněním svojí rodiny. Omíláš to už od vejšky...“\n„Promiň, že tě prudím. Myslela jsem, že jsme kamarád ky.“ Hmátnu po tašce a vstanu, ale Daisy se natáhne přes stůl a chytí mě za zápěstí.\n„Nebuď taková. A přestaň se omlouvat, sakra. Sedni si.“\nPosadím se na krajíček židle. Nemůžu mluvit. Kdybych promluvila, tak se rozbrečím a na veřejnosti brečím hrozně nerada.\nDaisy mě dál drží za ruku. „Nechci na tebe bejt hnusná. Jenom chci, abys byla spokojená, to je všecko. Říkalas mi, že máš našetřeno dost, abys vydržela tři měsíce bez práce.“\n„To jsou peníze pro případ nouze.“\n„A teď ve stavu nouze jsi. Trápíš se. Pojď se mnou praco vat do hospody, dokud neseženeš něco jinýho. Ian tě na fleku přijme, potrpí si na zrzky.“\n„Mám ty vlasy jenom obarvený.“\nNa stole jí zavibruje mobil a hospodským halasem prorazí plechový zvuk písničky „Love the Way You Lie“ od Eminema a Rihanny.\nDaisy mi zdviženou rukou naznačí, ať neodcházím,\na hmátne po něm. „Ahoj, Leanne. Copak?“ Zacpe si druhé\nucho a soustředěně se mračí. „Jasně. To víš, že přijdem. Vez\nmem si taxíka, za čtvrt hodiny jsme tam. Jo? Tak zatím ahoj.“\nStrčí si telefon do drobné kabelky položené na stole a po dívá se na mě. Tváří se ustaraně, ale zároveň jí v modrých očích probleskuje vzrušení.\n„To byla Leanne. Jsou s Al v tom novým gay klubu v Soho, Malice se jmenuje. Al tam hledá Simone a její novou holku.“\n„Sakra.“ Popadnu tašku a hmátnu po kabátě přehozeném přes opěradlo.\n„Nevadí ti, když tam zajedem? Vím, že jsme řešily tvoji práci, ale...“\n„Jasně, že ne.“ Vstanu. „Al nás potřebuje. Jdem chytit ta xík.“\nMlčky sedíme v taxíku rozstřikujícím kaluže a kolem nás se míhají světla londýnského West Endu. Ulice jsou neob vykle prázdné, silný déšť vehnal místní i turisty do přeplně ných hospod, na jejichž oknech se sráží pára.\nDaisy vzhlédne od mobilu. „Víš, že je zrovna dneska výro čí smrti jejího bratra?“\n„Jo. Volala jsem jí v poledne.“\n„Jak na tom byla?“\n„Do háje. V práci?“\n„Ne, ulila se z práce a seděla v hospodě.“\n„To dělá poslední dobou často.“\n„Jo, pokud zrovna nešmíruje Simone,“ řekne Daisy a vy měníme si pohled.\nAl a Simone se rozešly už před měsícem, ale Al se chová\nčím dál povážlivěji. Je přesvědčená, že jí Simone dala kopač\nky kvůli nějaké jiné holce, a vzala si do hlavy, že dotyčnou\nvypátrá. Tráví celé hodiny na internetu a hledá „vodítka“; vy\ntvořila si několik falešných facebookových účtů a pokouší se\nvetřít na Simonin profil a ke komukoli z jejích kamarádů.\nTen rozchod nás všechny zaskočil a nejvíc Al, která se zrovna\nchystala požádat Simone o ruku. Celé měsíce šetřila na prs\nten a dovolenou na keňském safari, aby to mohla udělat při\nvyjížďce na slonovi – Simonině oblíbeném zvířeti.\n„A jsme tady, dámy,“ oznámí taxikář a zastaví před růžo\nvým neónem klubu Malice.\nDaisy mu štěrbinou ve skleněné přepážce prostrčí deseti\nlibrovku a otevře dvířka. „Tak jdem pro Al.“\n„S dovolením, zlato. Díky. S dovolením.“\nDaisy si razí cestu zástupem na schodech a já se jí držím\nv patách. Už jsme po Leanne a Al pátraly na tanečním parke\ntu v přízemí, ale marně. Nikde ani ony, ani Simone.\n„Záchody!“ Daisy se po mně z vrcholku schodů ohlédne\na zamává mobilem a pak zahne doleva.\nProdírám se hustým davem žen popíjejících pivo a po\nstávajících před ženskými záchodky a nakonec se mi povede\n„Hej!“ Robustní ženská v tričku a příliš velkých džínách\nmi potetovanou paží přehradí cestu, abych se před ni ne\nmohla protlačit. „Stojí se tu fronta.“\n„Nezlobte se, jenom hledám kamarádku.“\n„Tady, Emmo!“ Opodál se pootevřou dveře kabinky a Dai\nsy na mě zevnitř mává. Vrhne po ženě ve frontě omluvný vý\nraz. „Promiňte, řešíme tu krizi.“\n„Zatracený lesby,“ odfrkne si žena. „Pořád ňáký melodra\nV kabince už pro mě není místo, tak zůstanu stát venku\na jen strkám hlavu do dveří. Al sedí na míse s hlavou v dla\nních. Leanne a Daisy se tisknou ke stěnám po obou stranách.\nKaždých pár vteřin se otevřou vstupní dveře a záchodky za\nvalí dunivá houseová hudba. Ženy vcházejí dovnitř a vychá\nzejí ven, s hudráním se kolem mě protahují k uvolněným ka\n„Al, zlatíčko.“ Daisy si vykasá šaty a podřepne ke kama rádce. „Odvezeme tě domů.“\nAl vrtí hlavou. Nohavice džín má dole zmáčené deštěm a jednu tenisku rozvázanou. Zpod rukávu trička jí vykuku je kus celofánu. Nechala si udělat další tetování, ale nevidím jaké.\nLeanne se po mně podívá, jako by si mě teprve teď všimla. Od našeho posledního setkání si nechala obarvit ofinu narů žovo. Její hladké černé mikádo vždycky působilo kapku moc přísně, ale když teď má tu růžovou ofinu a její úzké tváři do minují nové brýle se silnými černými obroučkami, vypadá jako by na hlavě měla motorkářskou helmu.\nPokrčí rameny a natáhne ke mně paži, abych se mohla na jejích hodinkách s Mickey Mousem podívat, kolik je. Půlnoc. Předvede mi deset prstů a pak ještě dva. Do prdele. Al nasává už dvanáct hodin.\nNení to poprvé, kdy nás Leanne musela přivolat, aby chom jí pomohly odvézt Al domů. Al měří metr sedmdesát, váží k devadesáti kilům a má býčí náturu, takže je zapotře bí našich spojených sil, abychom ji někam odmanévrovaly,\nzvlášť když je opilá. Simone to zvládala sama, jenže ta měla\nvýhodu – Al do ní byla zamilovaná. Vždycky se jí povedlo Al\npřemluvit, ať jde domů, bez ohledu na to, kolik toho vypila.\nDvě holky, které si u umyvadla za mnou oplachují ruce, se dají do smíchu. Al vzhlédne.\n„Smějou se mně? Do prdele, smějete se mně?“ Začne se zvedat, ale Leanne se jí opře o rameno a Daisy ji chytí za zá pěstí, takže ji přikovají k míse.\nOhlédnu se. „Ani tě nevidí.“\n„Ale vědí to.“ Al si přejede dlaní číro. „Všichni to vědí. Jsem každýmu pro smích.“\n„Ne, nejsi,“ ujišťuje ji Daisy. „Vztahy končí v jednom kuse. Nikdo tě nesoudí, Al.“\n„Ne? Tak proč se mě Jess u vstupu zeptala: ,Lístek pro jed nu?‘, když jsem sem přišla?“\n„Třeba proto, že jsi přišla sama?“\n„Jdi do prdele, Daisy.“ Al vyškubne ruku z Daisyina se vření. „Co ty o tom víš? Tys nikdy v životě kopačky nedo stala.“\n„Zato já jo,“ ozvu se. „A vím, jak to bolí, zvlášť když do staneš kvinde kvůli někomu jinýmu. Nějakou dobu jsem Jakea podezírala, ale když –“\n„Emmo!“ Leanne mi prstem na rtech naznačí, ať sklapnu.\n„Ne že by tě Simone pustila k vodě kvůli někomu jiný mu,“ dodám, ale už je pozdě. Al stojí na nohou a hrne se ko lem mě ven.\n„Jestli tady s tou podělanou krávou dneska je, tak ji zabi ju. Zabiju je obě. Zkurvený lesbický svině.“\n„Al!“ Daisy za ní utíká a snaží se ji zarazit. „Nestojí ti za to, Al!“\n„To se ti fakt povedlo, Emmo.“ Leanne se na mě zpod ne ónové ofiny mračí. „Konečně se mi ji povedlo zklidnit a ty ji takhle vytočíš.“\n„Moc klidná mi nepřipadala.“\n„Nevidělas ji předtím. Mlátila v kabince do stěn. Málem nás odsud vyhodili.“\n„Promiň. Nechtěla jsem –“\nProsmýkne se kolem mě. „To ty nikdy, Emmo.“\nKdyž ostatní dohoním, stojí v přízemí uprostřed taneční ho parketu a obkružuje je hlouček lidí. Al se tyčí uprostřed a míří prstem na Simone a nějakou holku, kterou neznám. Daisy a Leanne jí stojí po boku každá z jedné strany.\n„Já jsem to tušila,“ vrčí Al. „Bylo mi jasný, že spíš s Gem.“\n„Abys věděla,“ Simone k ní neohroženě přikročí, i když je o kus menší a o pěkných pár kilo lehčí, „daly jsme se s Gem dohromady až po našem rozchodu. Ne že by ti do toho něco bylo.“\n„To teda je.“ Al se obrátí k druhé ženě a ta přistoupí\no krok blíž k Simone a vezme ji silnou paží kolem ramen.\nMěří nejmíň metr osmdesát a je samý sval a šlacha, s mohut\nnou bradou a vlasy ostříhanými nakratičko. Vypadá jako bo\nxerka a taky se tak chová.\n„Myslíš si, bůhvíjak nejsi chytrá, co?“ oboří se na ni Al.\n„Žes mi Simone přebrala.“\n„Nemyslím si nic.“\n„Jasně, že ne. Prasečí lejno nepřemejšlí.“\nBoxerka se ušklíbne. „Vodprejskni, Al. Nikdo na tebe není\nzvědavej a nejmíň ze všech Simone. A aby bylo jasno, nepře\nbrala jsem ti ji, utekla od tebe.“\n„Kecy. Než ses kolem začala motat, bylo nám spolu fajn.“\n„Fakt? Podle Sim jsi majetnická bestie, co ji chce mít\nv jednom kuse pod kontrolou.“\n„Tos jí napovídala?“ Al probodne Simone pohledem. „Že\njsem majetnická bestie? Po tom všem, co jsem pro tebe udě\nlala? Když jsme se potkaly, nemělas kde bydlet. Nemělas vů\nbec nic, Simone, a já tě u sebe nechala bydlet zadarmo. Dá\nvala jsem ti prachy na courání po klubech. Udělala bych pro\ntebe první poslední.“\n„Dusila jsi mě.“\nAl se zamží oči slzami. „Tak jsi mi to měla říct, a ne zdrh\nnout s tímhle buldokem.“\n„Cos to o mně řekla?“ Boxerka sundá Simone paži z ra\nmen a postoupí o krok k Al. „Řekni mi to ještě jednou přímo\ndo ksichtu, ty tlustá krávo.“\n„Jdi do prdele.“ Al k ní napůl přikročí, napůl přiskočí,\na než ji Leanne a Daisy stačí zarazit, rozmáchne se pěstí.\nPraští Gem do brady a ta zavrávorá. Uklouzne po podlaze\nmokré od piva a svalí se na zem. Dav zahučí vzrušením a já\nkoutkem oka zahlédnu, jak k nám rázuje vyhazovač s vysí\nlačkou u ucha. Daisy si ho všimne taky a mávne na mě, ať po\nmůžu Leanne, která úporně strká Al k východu.\nTeď už ji ani nemusíme moc přesvědčovat, ať jde pryč. Je\ntak rozjařená, že ze dveří přímo vyhopká.\n„Jo, sakra, jo!“ Máchne pěstí do vzduchu, pak zkřiví tvář\na přitiskne si pravačku k tělu. Ohlédne se po nás. „Kde je Dai\nVyměníme si s Leanne pohled. „Bude v pohodě. Ukecává\n„Coura jedna.“ Al se celou cestu k taxíku chechtá.\nPříštího rána sedím u stolu v práci sotva deset minut\na přivalí se ke mně Geoff, můj šéf. Zůstane stát za mnou s ru\nkou na opěradle mojí židle. Sunu se dopředu, kam až to jde,\ntakže nakonec balancuju na samém krajíčku sedáku.\n„Zase jste přišla pozdě, Emmo.“\n„Omlouvám se.“ Upírám pohled na tabulku na monitoru. „Metro mělo zpoždění.“\nJe to lež. Dostaly jsme Al do postele až ve dvě ráno a pak jsem musela čekat na taxík, aby mě odvezl zpátky do Wood Green. Spát jsem šla až po třetí hodině.\n„Budete si to muset napracovat večer. Chci, abyste tu zů stala do sedmi.“\n„Ale v sedm potřebuju být v Claphamu, můj bratr vystu puje v divadelní hře.“\n„Na to jste měla myslet ráno a vstát dřív. A teď...“ Židle za skřípe, jak se o ni opře plnou vahou. Nakloní se ke mně, tak že se mi jeho ústa ocitnou několik centimetrů od tváře. Na uchu cítím jeho horký kyselý dech. „Tu tabulku chci do obě\nda, abych se na ni stihl podívat, než budu odpoledne mluvit s\nprodejním týmem. Anebo ji mám taky čekat se zpožděním?“\nNejradši bych odsekla, ať si tu tabulku strčí do prdele. Místo toho zatínám ruce v pěst, až se mi nehty zarývají do dlaní. „Dostanete ji včas.“\nDělám Geoffovi osobní asistentku už tři roky. Je vedou cím prodejního oddělení ve firmě United Internet Solutions, která se zabývá softwarem, webhostingem a optimalizací pro vyhledávače. Původně jsem tu měla pracovat jen tři měsíce – byla to jedna z mnoha brigád, které jsem dělala po skončení univerzity –, ale prodloužil mi kontrakt a pak mi nabídl zvý šení platu o pět tisíc a stálé místo. Daisy mi radila, ať to nebe ru a najdu si něco jiného, jenže jediná práce, o kterou opravdu stojím, je dělat veterinářku a to jde s titulem z ekonomie těž ko. A brigádničit už se mi nechtělo.\nPočkám, až kolem projde Stephen Jones, Geoffův oblí bený obchodní zástupce, který sám sebe označuje za „eso“, a zapadne do své kanceláře. Pak s mobilem schovaným v ru kávu zamířím na dámskou toaletu. Ověřím si, že uvnitř není žádná ze dvou dalších žen, které ve firmě pracují, a zavolám mámě. Je úterý, takže by měla být doma. Pracuje v ordinaci praktického lékaře, kterou si s tátou založili, když byli bez dětní novomanželé, ale chodí tam jenom v pondělí, ve stře du a v pátek. Telefon několik minut vyzvání, než ho konečně zvedne. Má mobil už celé roky, ale ještě nepřišla na to, jak si nastavit hlasovou schránku.\n„Nemáš být v práci?“ Takhle mě pozdraví. Žádné „Ahoj, Emmo!“ nebo „Jak se máš, zlato?“ Jenom „Nemáš být v prá ci?“\n„Já jsem v práci.“\n„A smíš si vyřizovat soukromé hovory? Nechceš přece naštvat šéfa, zvlášť když ti nedávno přidal.“\n„Mami, nemohla bys... Ale nic. Hele, večer se nedostanu na Henryho představení.“\nHlasitě se nadechne a následuje teatrální výdech. „Ach jo, Emmo.“\nA je to tady, ten její zklamaný tón, který mě vždycky spo lehlivě zdeptá.\n„Mrzí mě to, mami. Fakt jsem to chtěla stihnout, jenže –“\n„Henry bude zklamaný. Víš, jak se na téhle show jednoho muže nadřel. Na dnešek pozval spoustu agentů a je strašně důležité, aby měl publikum na svojí straně a –“\n„Já vím, mami.“\n„Chce se s tím vystoupením dostat na edinburský festival, to přece víš, viď? Jsme na něj hrozně pyšní.“\n„Já vím, jenže Geoff –“\n„Nemůžeš ho hezky poprosit? Když mu vysvětlíš, o co jde, určitě to pochopí.“\n„Už jsem se ho ptala. Přikázal mi zůstat v práci do sedmi, protože jsem ráno přišla pozdě.“\n„Prokristapána. Takže je to tvoje vina, že nemůžeš přijít? Neříkej, že jsi zase do noci flámovala s kamarádkama.“\n„Jo. Teda ne. Musely jsme pomoct Al. Říkala jsem ti, jak ji sebral ten rozchod se Simone a –“\n„A to mám podle tebe říct Henrymu? Že jsou pro tebe ka marádky důležitější než rodina?“\n„To není fér, mami. Chodila jsem na všechny Georgeovy turnaje a byla jsem u otevření Isabellina tanečního studia.“\nZnačnou část dětství jsem trávila tím, že mě vláčeli po\nakcích mých sourozenců, a natolik se mi to zarylo pod kůži,\nže ráno co ráno nahlížím do kalendáře v kuchyni, abych zjis\ntila, kdo co dělá. Isabella je z nás nejstarší. Je jí dvaatřicet, je\nbývalá tanečnice, až absurdně krásná, a má manžela a syna.\nGeorge je můj starší bratr. V osmadvaceti je profesionální\ngolfista. Žije v St Andrews a moc se spolu nevídáme. Hen\nry je z nás nejmladší; je mu čtyřiadvacet a podle mámy z něj\nbude komik, který dá fleka Jimmymu Carrovi.\nTicho. Táhne se vteřinu, dvě, tři, čtyři.\n„Mami, jsi tam ještě?“\nZase si povzdechne. „Měla by ses vrátit k práci. Už takhle máš podle všeho dost potíží.“\nOtřu si hřbetem ruky oči. „Popřeješ za mě Henrymu hodně štěstí?“\n„Popřeju. A brzy si zase zavoláme. Teď se vrať k práci. Pracuj tvrdě, ať na tebe můžeme být pyšní.“\nLinka ohluchne, než stačím jakkoli zareagovat.\nSedím v kanceláři, v ruce dopis, u nohou kabelu. Od chví le, kdy mi Sheila dopis předala, už uběhlo šest hodin a ani bych nespočítala, kolikrát jsem ho za tu dobu zkoumala. Na obálce stojí moje jméno, moje nové jméno Jane Hughesová, a pod ním adresa: Zvířecí útulek Green Fields, Bude, pošta Aberdare, Wales. V pravém horním rohu je nalepená poštov ní známka. Je na ní razítko, ale rozmazané, takže odkud a kdy byl dopis odeslán, se nedá rozluštit. Text vzkazu je vyveden modrou propisovačkou, psacím písmem, úhledným rukopi sem. Písmena nejsou velká, rozmáchlá ani nápadná. Věta má správnou interpunkci a nejsou v ní pravopisné chyby.\n„Co jsem ti ten dopis dala, pořád na něj koukáš,“ pozna mená Sheila a míří ke mně s napřaženou rukou. „Můžu se podívat?“\n„O nic nejde. Jak jsem říkala, je to jen vzkaz od Maisii ných majitelů. Nic důležitého.“ Než ke mně dojde, zmačkám papír a hodím ho do koše. Zmuchlaná kulička se odrazí od okraje a skočí dovnitř.\nSheila se zastaví uprostřed místnosti. Ruka jí sklesne, ze rtů se jí vydere tlumený zvuk, ale dopis z koše nevytáhne. Jen se na mě zmateně usměje a zamíří k věšáku v rohu. Obleče si nepromokavou bundu, sebere ze židle svou rozměrnou ka belu a hodí si ji přes rameno.\n„Tak já jdu,“ řekne. „Budeš tu zítra?“\n„Před odchodem zkontroluj, zda je všude zamčeno. Ne chceme, aby se nám v noci ten machr s náhonem na všechna čtyři kola pokusil s partou kumpánů o psí únos.“\n„Nebojím se.“ Usměje se od ucha k uchu, zamává mi na rozloučenou a zamíří k východu.\nPůl minuty nato zvonek nad hlavními dveřmi zvěstu je její odchod. Vylovím dopis z koše, vložím ho zpátky do obálky a tu si zastrčím do zadní kapsy. Pak hmátnu po kabe le a vyndám z ní mobil.\nMám dvě nové textové zprávy a jeden zmeškaný hovor.\n17:55 – textovka od Willa:\nPlatí ta dnešní večeře? :-)\n17:57 – zmeškaný hovor od Willa.\n17:58 další textovka od Willa:\nPromiň, jenom jsem se chtěl ujistit, že jíš tresku.\nVím, že jednu rybu na T nejíš, ale nepamatuju si, jestli\nje to treska nebo tuňák. Ještě stihnu skočit do Teska\nDo háje, úplně se mi vykouřilo z hlavy, že dneska mám jít k Willovi na večeři.\nTelefon se mi v ruce rozvibruje a začne vyhrávat cinkavou\nMám chuť vykašlat se na něj a zalhat, že musím zůstat\nv práci pozdě do večera, jenže si bude dělat starosti a zavolá\n„Ahoj,“ přitisknu si telefon k uchu.\n„Ahoj, Jane!“ Pronese to nadšeně, z hlasu mu sálá lidské teplo.\n„Promiň, že jsem se ti neozvala kvůli té večeři, ale končím až teď. Při večerní kontrole jsem zjistila, že jeden ze psů do stal akutní průjem, a tak jsem mu musela převlíknout pelíšek a hodit to do pračky.“\n„Hmm, akutní průjem. Líbí se mi, když se mnou probíráš prasárničky.“\nRozesměje se. Hrozně ráda bych se smála taky, jenže mi to nejde.\n„Takže ten dnešek platí?“ Na hlase je mu znát mírné na pětí. Náš vztah je v mnoha ohledech pořád ještě v plenkách. Pořád se k sobě chováme, jak nejlíp umíme, pořád opatrně zkoušíme vodu, pořád jeden druhého poznáváme. „Abys vě děla, uzavřeli jsme s Chloe takovou sázku.“\nChloe je jeho dcera. Je jí devět. Will se s její matkou ještě oficiálně nerozvedl, ale už rok a půl žijí v odloučení a ještě mnohem delší dobu si každý žije po svém, přinejmenším po dle Willových slov.\n„Je přesvědčená, že se nedožiješ rána.“\n„Tak mizerný kuchař snad nejsi!“\n„Když jsme ji poprvé vzali k táboráku, nasála kouř a pro hlásila: ,To smrdí, jako když táta vaří!‘“\nTentokrát se rozesměju a napětí se vytratí.\n„Budu u tebe za půl hodiny,“ slíbím. „Jenom to tu potře buju pozamykat a osprchovat se.“\n„Fakt musíš?“ opáčí Will. „Těšil jsem se na neodolatelný průjmoparfém.“\n„Ty jsi příšernej.“\n„Ale přesto mě máš ráda, tak co to o tobě vypovídá?“\nJakmile opustím kancelář, úsměv se mi z tváře vytratí. Na před zamknu dveře do recepce a pak zamířím ke psím kot cům. Jakmile vykročím do šera venku, uvítá mě zběsilý ště kot. Vejdu do budovy a ujistím se, že dveře kotců jsou poza vírané, podestýlka a hračky jsou čisté a všichni psi mají vodu. Kontrolovala jsem to už před koncem své pracovní doby, ale než odejdu, musím se ještě jednou ujistit, že je všechno v po řádku. Když obejdu budovu k venkovním výběhům, štěkot ještě zesílí a pletivo se otřásá, jak se Luca, Jasper, Milly a Ty son vrhají proti plotu. Jen Jack stojí tiše a nehybně a zírá na mě zdravým okem.\n„Vylížeš se z toho, kluku.“ Mluvím tiše a odvracím zrak, abychom nenavázali přímý oční kontakt. „Budeš v pohodě.“\nVrtí ocasem, ale váhavě. Chce mi věřit, ale neví jistě, jestli by měl. Až skončí sedmidenní pozorování, nevyvěsíme po drobnosti o něm na naši webstránku a nenabídneme ho no vým majitelům tak jako Luku, Jaspera a Milly. Budeme se o něj starat, stejně jako o Tysona, dokud se případ jeho týrání nedostane k soudu, ať už to bude kdykoli. Možná u nás bude muset zůstat celé měsíce, ale já se beztak nechystám nikam odjet. Nebo jsem se aspoň nechystala, dokud mi nepřišel ten dopis.\nPřekontroluju ostatní psí výběhy a přejdu přes dvůr do kočičárny. Dvě kočky se opírají tlapkami o sklo a plačtivě mňoukají, ostatní mě ignorují.\nRychle projdu úsek věnovaný drobnému zvířectvu a ujiš ťuju se, že je všechno pozamykáno a okna zavřená. Vládne tu ticho, a jak jdu chodbou, v okenních tabulkách mě provází můj bledý přízračný odraz.\nPapoušek Freddy přehopká klecí ke mně. Nakloní hlavič ku ke straně a upře na mě korálková očka. „Ahój! Ahój!“\nPatříval armádnímu vysloužilci, majorovi jménem Alan, který ho naučil častovat návštěvy nevybíravými výrazy, ze jména nicnetušící Svědky Jehovovy a neodbytné podo mní prodejce. Když Alan umřel, nikdo z jeho příbuzenstva o Freddyho nestál, a tak skončil tady. Je to drahý ptačí druh a čekám, že se tu dlouho neohřeje, ale radši kolem něj útlo citnější návštěvníky vodíme hodně rychle.\n„Ahoj, Freddy,“ zavolám na něj cestou k východu.\n„Kurrrvo,“ zaskřehotá za mnou. „Ahój, kurrrvo!“\nWill už deset minut mluví, ale já ho vůbec nevnímám. Začal zábavnou historkou ze školy, jak si ráno nějaký deseti letý klučina v hodině přírodopisu spletl varany a varlata, ale už dávno změnil téma a z jeho výrazu je patrné, že úsměvy a přikyvování mu jako odezva nestačí.\nDopis mě v kapse pálí. Nejspíš ho poslal nějaký novinář, to je jediné logické vysvětlení. Ale proč se nepodepsal? Proč nepřiložil vizitku? Ledaže by se mě úmyslně snažil vystrašit, aby mě přiměl mluvit... Od mého návratu do Británie uply\nnulo už pět let a naposledy se ze mě nějaký novinář pokoušel\nvymámit můj příběh před čtyřmi lety. Tak proč mě někdo\nkontaktuje teď? Možná je to tím, že je zrovna páté výročí naší\ncesty do Nepálu, a tak tu starou historku chtějí oprášit.\n„Lhala jsi, viď?“ řekne Will a já vzhlédnu.\n„O té tresce. Nechutná ti treska, a ne tuňák, viď? Proto sis ještě nevzala ani kousek.“\nOba se zadíváme na netknutou rybu na mém talíři, kolem které se sráží máslová omáčka s koprem, takže připomíná hutnou žlutou ropnou skvrnu. „Promiň, jen se mi toho moc honí hlavou.“\n„Povídej...“ Prohrábne si tmavé vlasy, podepře si bradu dlaní a zadívá se mi do očí. „Víš, že mi můžeš říct všechno.“\nVážně? Chodíme spolu tři měsíce, polovinu té doby spo lu spíme a mám pocit, že jeden druhého pořádně neznáme. Vím, že se jmenuje William Arthur Smart, je mu dvaatřicet, nežije s manželkou a má devítiletou dceru Chloe. Učí na zá kladní škole, má rád folkovou hudbu, jeho nejoblíbenější film je trilogie Hvězdné války a nesnáší chuť koriandru. Jo, a má sestru jménem Rachel. Co ví on o mně? Že se jmenuju Jane Hughesová, je mi třicet, nemám děti a pracuju ve zvíře cím útulku Green Fields. Že mám ráda vážnou hudbu, mým nejoblíbenějším filmem je Malá Miss Sunshine a nechutná mi tuňák. A že mám dva bratry a sestru – Henryho, George a Isabellu. Všechno je to pravda. Tedy skoro všechno.\n„Jakou nejhorší lež jsi kdy řekl?“ zeptám se ho.\nZamračí se, ale vzápětí se usměje. „Když mi bylo deset, řekl jsem učiteli, že můj táta je Harrison Ford. A že mi dovo lí vzít do školy vesmírnou loď Millennium Falcon, když mu slíbím, že ji nepoškrábu.“\nJe to tak typicky willovská odpověď, že se neubráním úsměvu. Will je prima chlap. Za celé ty tři měsíce neřekl ani neudělal nic, co by mě přimělo o něm zapochybovat, jenže já už svým instinktům nevěřím. Člověk může vedle někoho prožít celé roky, aniž by ho pořádně poznal. Tak jak mám vě řit někomu, o kom vím tak málo?\n„Haló?“ zamává mi rukou před obličejem. „Je tam ně kdo?“\n„Promiň, cos to říkal?“\n„Ptal jsem se, proč se na to ptáš. Na tu lež.“\n„Jen tak, ze zvědavosti.“\nPár vteřin si mě měří pohledem a pak si tiše povzdechne a odebere mi talíř. „Přinesu dezert. A jestli ti nebude chutnat můj světoznámý malinový koláč, tak tě odvleču k doktorovi, ať ti zkontroluje chuťové pohárky.“\n„Wille,“ zavolám za ním, když zmizí v kuchyni.\n„Co?“ strčí hlavu zpátky do dveří. V ruce pořád drží můj talíř.\nZatváří se zmateně. „Vždyť ti to nechutnalo.“\n„Nemluvím o té rybě.“\n„Tak o čem?“\nChci mu poděkovat, že mě nenutí mluvit o mé minulosti a že mě prostě bere takovou, jaká jsem, ale slova se mi zadrh nou na jazyku.\n„O tomhle,“ mávnu rukou k láhvi vína a mihotavým svíč kám na stole. „Přesně to jsem potřebovala.“\nZarazí se, jako by se snažil rozluštit, jestli to myslím vážně nebo ironicky, ale pak se usměje od ucha k uchu. „Jestli mi schválně lichotíš, aby ses vyvlíkla z ochutnávky malinovýho koláče, tak ti to neprojde. To je ti doufám jasný?“\n„Vyspala ses s tím vyhazovačem?“\nDaisy se zpoza hrníčku s čajem ušklíbne. „Někdo ho mu\nsel zabavit, aby Al nevykopnul.“\nLeanne vzhlédne od mobilu. „Takže odpověď zní jo.“\nOd té noci, kdy jsme Al odvlekly z klubu, uběhl týden a všechny sedíme v Leannině mrňavé garsonce v Plaistow ve východním Londýně a probíráme, jak jí co nejlíp pomoct. Daisy a Leanne se usadily se zkříženýma nohama na poste li, ze které se svezl háčkovaný přehoz na prošlapaný béžový koberec, a já sedím u okna na tvrdé židli z borového dřeva, jediné, která v bytě je. Na protější straně místnosti se nachá zí kuchyňský kout – dřez, mikrovlnka, lednička a přenos ný elektrický vařič se dvěma hořáky – a u postele stojí věšák a malý prádelník, na kterém trůní mrňavá plochá televize. Leanne se pokusila domov zútulnit plakátem s prosluněným makovým polem, porcelánovou soškou Buddhy, plaketou s nápisem „Jen pravda tě osvobodí“ na okenním parapetu a zelencem v květináči vedle vařiče, ale garsonka přesto pů sobí dost bezútěšně. Za ty dva roky, co tu Leanne bydlí, mě k sobě pozvala teprve podruhé. Teda abych to upřesnila, po zvala mě Daisy. Leanne jí textovkou navrhla, že se sejdou, aby si popovídaly o Al, a Daisy navrhla, ať se toho zúčastním taky.\n„Tak fajn.“ Leanne se vsedě trochu napřímí a posune si brýle. Co jsme přišly, působí nezvykle vesele, což je s podi vem, protože předtím Daisy do telefonu oznámila, že Al vy hodili před třemi dny z práce a ona o ni má strach, aby si něco neudělala. „Přemýšlela jsem, jak Al pomoct, a něco mě napadlo.“\nDaisy odloží hrnek na prádelník. „Povídej.“\n„Máme tři hlavní problémy.“ Leanne se odmlčí, zjevně jí dělá dobře, že má dychtivé publikum. Zvedne ukazováček. „Zaprvé, Al osobně šmíruje Simone a Gem. Celou minulou noc proseděla před Geminým domem – fakt seděla přímo na prahu a čekala, až Gem vyjde ven. Simone zavolala na poli cii.“\nLeanne povytáhne obočí. „Jo. Jenom jí ,přátelsky domlu vili‘ a řekli jí, ať to nechá plavat, ale jestli to udělá zase... No nic.“ Zvedne další prst. „Zadruhé, Al šmíruje Simone na in ternetu. Když teď nechodí do práce, tráví všechen čas u po čítače. Včera jsem u ní byla, a když si odskočila na záchod, koukla jsem se jí na obrazovku. Měla otevřené nějaké fórum, kde se řešilo, jak se někomu nabourat do emailu. A zatře tí,“ dodá honem, abych jí nestihla zase skočit do řeči, „no, to se vlastně vztahuje k tomu prvnímu a druhému. Tráví až moc času o samotě. Potřebujeme na ni dohlížet, jenže to dost dobře nemůžeme dělat čtyřiadvacet hodin denně. Pokud...,“ udělá dramatickou pauzu, „... ji nevytáhneme na dovolenou.“\n„Jo!“ Daisy nadšeně mávne rukou, až jí zacinkají stříbrné náramky. „Vyrazíme na Ibizu. Tu přímo miluju. Znám kluka, co tam organizuje párty, třeba nám sežene nějaký volňásky.“\n„Spala jsi s ním?“\nUkáže mi vztyčený prostředník.\n„Takže odpověď zní jo,“ řeknu a Daisy se rozchechtá.\n„Tak co? Jedem na Ibizu? Ian mi určitě dá volno a filmaři mě jako poskoka budou potřebovat až za měsíc. Hurá, hurá! Ibizo, připrav se na nás.“ Daisy vsedě poskakuje, až pod ní postel nesouhlasně sténá.\n„Na jak dlouho?“ ptám se. „Mám ještě tři týdny dovolené, ale jeden jsem si chtěla schovat na Vánoce.“\n„Dej výpověď. Vážně, Emmo, bude to nejlepší rozhodnu tí, cos kdy udělala. Pojeď na Ibizu, a až se vrátíš, najdi si no vou práci. Můžeš si to dovolit. Máš našetřeno na tři měsíce, sama jsi mi to před týdnem říkala.“\n„No, vlastně...“ Leanne se ji váhavě zdviženou rukou po kusí zarazit, ale Daisy si jí nevšímá.\n„No tak, Emmo, děláme to pro Al. Několik týdnů na Ibize jí ohromně zvedne náladu. Nebyla tam už loni?“\n„Nebyla tam se Simone?“\n„No a co? Simone tam tentokrát nebude, nebo snad jo?“\n„To netuším, ale bude mít mraky vzpomínek na tu dovo lenou se Simone a –“\n„Emmo!“ zarazí mě Leanne. „Můžu taky něco říct?“\n„Proč vyjíždíš na mě? Nejsem jediná, kdo tady mluví.“\n„Jak jsem říkala,“ zadívá se Leanne přes brýle na Daisy, „měly bysme jet na dovolenou, ale někam, kde Al za a) bude daleko od Simone, za b) nebude mít přístup k internetu a za c) dá se psychicky do kupy.“\n„Do Nepálu,“ odpoví Leanne.\n„Do Nepálu! Je to v Asii, u Tibetu.“\nDaisy nakrčí nos. „Proč bysme tam jezdily?“\n„Je tam úžasné duchovní centrum v horách, jmenuje se Ekanta Jatra. Pověděl mi o něm učitel jógy. Koukej!“ Přistr čí Daisy pod nos mobil a míhá prstem po displeji. „Výborné domácí jídlo, jóga, řeka, kde se dá plavat, vodopád, masá že. Můžeme strávit den v Káthmándú, pak čtrnáct dní v tom centru a pak odletět do národního parku Čitvan a vydat se na safari do džungle. Bude to životní dobrodružství.“\nLeanne přímo září. Ještě nikdy jsem ji neviděla takhle na bitou energií, obvykle působí unaveně a mátožně. Je hrozně hubená a párkrát jsme se s Daisy dohadovaly, jestli netrpí ně jakou poruchou příjmu potravy.\n„Můžu se mrknout?“ Natáhnu se po jejím mobilu a Lean ne mi ho beze slova vloží do dlaně.\nProhlížím si webovou stránku. Ekanta Jatra vede skupina lidí ze Západu, kteří se seznámili při cestování po Asii a roz hodli se založit „útočiště před světem“ uhnízděné v horském masívu Annapurny v oblasti oblíbené u pěších turistů. Vypa dá to krásně a představa, že se pár týdnů nechám obskakovat, budu si číst a plavat v průzračné řece, je lákavá, jenže...\n„Není tam wifi,“ namítnu.\n„Jo. Začala jsem si hledat novou práci a nebudu si moct kontrolovat emaily.“\nLeanne sklouzne z postele a pěti kroky přejde přes pokoj k varné konvici. Zvedne ji a natočí do ní z kohoutku vodu. „Nemusíš s námi jezdit, Emmo. Nikdo tě nenutí.“\nNe že bychom se s Leanne nesnášely, kamarádíme se, ale jenom když jsme pohromadě s Daisy nebo Al. Nechodíme spolu do hospody a neprovozujeme esemeskové maratóny. Smějeme se vtipům té druhé a dáváme si dárky k naroze ninám, ale nikdy jsme se nesblížily a nevytvořily si pevněj ší vztah. Sama nevím proč. Možná proto, že se mi nelíbilo, jak si mě při našem prvním setkání změřila od hlavy k patě. Možná proto, že když jsem jednou šla k baru pro pití, zapo mněla jsem přinést i jí. Anebo je to prostě tím, že občas máte z někoho od začátku pocit, že vás nemá rád, a ten pocit nikdy úplně nevymizí.\n„Já ji donutím, to si piš.“ Daisy se sveze z postele a skočí mi na klín. „Pojedeš, že jo, Emmo?“ Vezme mě oběma ruka ma za tváře a zakývá mi hlavou. „Vidíš, říká, že jo, že pojede s náma.“\n„Asi to vyjde draho.“\n„O nic dráž než několik týdnů na Ibize,“ prohlásí Leanne a nalije vroucí vodu do tří hrníčků.\n„Al přišla o práci,“ namítnu. „Jak si to bude moct dovo lit?“\n„Zaplatím jí to,“ odvětí Daisy. „Teda přesněji řečeno můj táta.“ Seskočí mi z klína a zase se usadí na posteli. Neunikne mi, že úsměv jí ve tváři povadl. Myslím, že svému tátovi ni kdy neodpustila, že když ho nejvíc potřebovala, poslal ji do internátní školy. Bylo jí tehdy pouhých šest let a rok před tím jí tragicky zahynula mladší sestra. Její máma se krátce po dceřině smrti zabila, protože se nedovedla vyrovnat s žalem. Daisyin otec, byznysmen z londýnské City, si rozhodnutí po slat ji do internátní školy ospravedlnil tím, že to jejímu živo tu dodá stabilitu a ředitelka internátu jí nahradí matku. Jenže Daisy v tom viděla, že se na ni zase někdo vykašlal. Proto tak bezohledně ukončuje kamarádství a vztahy. Ať už je rozchod sebevíc bolestný, je lepší být tím, kdo opouští, než tím, kdo zůstane opuštěný.\n„Tak co? Jdete do toho, nebo ne?“ Leanne se k nám obrátí s kouřícími hrníčky v obou rukou. Už se zase usmívá, ale oči má vážné. Protáhne se kolem mě k prádelníku. Když na něj hrníčky staví, vyšplíchne na borové dřevo čaj. „Říkala jsem si, že bychom mohly vyrazit příští měsíc.“\n„Už příští měsíc?“ Podívám se po Daisy, ale ta jen pokrčí rameny. Má svého šéfa Iana omotaného kolem prstu. Může u něj v hospodě King’s Arms pracovat, kdykoli zrovna nemá kšeftík u filmu, takže Ian určitě ani necekne, když mu zčista jasna oznámí, že se chystá na třítýdenní dovolenou. A Lean ne je na volné noze – pronajímá si místnost v salónu krásy a živí se jako masérka a aromaterapeutka –, takže si může vzít volno, kdykoli si zamane. Zato Geoffovi se ten můj třítý denní únik do Nepálu nebude ani trochu zamlouvat.\n„Máš na dovolenou nárok,“ řekne Daisy, jako by mi četla myšlenky. „Anebo prostě dej výpověď.“\n„No dobře, dobře.“ Zvedne ruce na znamení kapitulace. „Ale jestli s náma nepojedeš, tak už s tebou v životě nepro mluvím.“\n„Slíbíš mi to?“\n„Mám to brát jako souhlas?“ Leanne si žmoulá ruce. „Po jedeme do Nepálu?“\n„Pokud přemluvíme Al.“\nDaisy se uculí. „To nechte na mně.“\nNechápu, čemu se Al s Leanne chechtají. Je náš první ve čer v Nepálu, bar praská ve švech, a jelikož mi Leanne vy foukla poslední židli, balancuju zpola opřená, zpola usazená na nízké zídce oddělující stolky od rockové kapely. Sice ří kám „rocková kapela“, ale takový rock, jaký předvádějí tihle čtyři Nepálci, jsem ještě neslyšela. Bubeník a basák vůbec nedrží rytmus a kytarista jako by hrál úplně jinou písničku. Daisy na mě přes stůl kývne, vyplázne jazyk a rukama si na hlavě naznačí rohy jako blonďatý Gene Simmons s dokona lým makeupem.\n„Jo!“ zvolá a pohazuje vlasy do rytmu kytarového sóla, které by Jimmyho Page dohnalo k pláči. Sáhnu po sklenici piva a stolek se přitom nebezpečně zakymácí.\n„Jóóó!“ Daisy si mne krk a sleduje, jestli se od kapely do čká reakce. Kytarista jí předvede zdvižený palec a cosi nesro zumitelně křikne.\nLeanne se zajíká smíchy, jako by v životě neviděla nic leg račnějšího, a Al si po mé levici přihýbá z láhve a vytahuje\nmobil. V baru není wifi, ale to jí nebrání kontrolovat si kaž\ndých pár minut textovky.\n„Dáme si panáka!“ zahaleká Daisy a vyskočí na nohy.\n„A pak si zahrajem nějakou pijanskou hru. ČingČong, nebo\nCo jsem nikdy nedělala?“\n„ČingČong!“ řekne Leanne, odstrčí se s židlí od stolu\nDaisy ji mávnutím zarazí. „Já tam dojdu. Ty můžeš při nýst další rundu.“\nKapela si dává pauzu a u našeho stolu zavládne ticho. Daisy se proplétá k barpultu. Džínové kraťasy jí sedí nízko na bocích, zpod černého topu bez rukávů jí vykukuje ramín ko červené podprsenky. Každý chlap, kterého míjí, po ní po kukuje. Neznám žádnou jinou ženskou, která by se při chůzi pohupovala jako manekýna.\nLeanne šťouchne do Al. „Vidíš ten páreček, co se mucká tamhle u okna? Ta holka má ruce v jeho šortkách. Je to ne chut ný. “\n„Jo,“ utrousí Al, aniž vzhlédne od mobilu.\nPůsobí, jako by vycítila, že všechno, co děláme – všechny ty vtípky, juchání do rytmu, komentáře na adresu lidí kolem, pití –, je úmyslné představení, kterým ji chceme rozveselit a vyhnat jí z hlavy myšlenky na Simone. Nezabírá to. Al se za normálních okolností umí bavit stejně dobře jako Daisy; vypráví historky, pusa se jí na chvíli nezastaví. Ale od chvíle, kdy jsme před měsícem poprvé probíraly cestu do Nepálu, se stáhla do ulity a nenechá se odtamtud vylákat přemlouváním ani dobíráním.\n„Jdu na záchod.“ Vstane, strčí si telefon do kapsáčů a od šourá se.\nS Leanne se za ní díváme.\n„Těšíš se zítra do Pókhary?“ zeptá se mě Leanne.\n„Nemůžu se dočkat. Ani si neumíš představit, jak prahnu po masáži. Jak dlouho že cesta autobusem potrvá?“\n„Asi šest hodin.“\n„Všimla jsem si, že na rohu kousek od našeho hotýlku je krámek s jídlem. Měly bysme si tam po snídani koupit vodu a něco k jídlu.“\nZase se rozhostí mlčení a já se rozhlížím po baru. Jsme v prvním patře budovy na hlavní ulici v Thamelu, turistické čtvrti Káthmándú, a otevřenými okny k nám doléhá troube ní klaksonů. Stěny jsou vymalované tmavočerveně a vyzdo bené drobnými žárovičkami a obrazy chrámů a hor.\n„Už se to nese!“ řítí se k nám Daisy s podnosem, na kte rém stojí osm panáků, a zároveň se objeví i Al. „Tamhle u baru je zeď, kam se lidi podepisujou. Pojďte, taky tam něco napíšem!“\n„Nevím, co napsat.“ Daisy okusuje úlomek křídy a zkřiví tvář, když se ode zdi ozve skřípavý zvuk.\n„Já jo.“ Al se s povyplazeným jazykem rozmáchne křídou. Celá zeď je natřená černě jako školní tabule a je plná malů vek, vzkazů, jmen a sprosťárniček.\n„Jdi do prdele, Simone!“ přečte Leanne nahlas Alin vý tvor a obrátí oči v sloup. „To tam snad nechceš nechat, Al!“\n„Proč by ne?“ Al si založí paže na hrudi a s uspokojením si nápis prohlíží.\n„Protože je to skrznaskrz negativní. A tahle dovolená by měla být o nových začátcích.“\n„No dobře.“ Al si přetáhne rukáv přes dlaň a šmudlá jím po zdi. „Tak, a je to.“\n„Prdel?“ přečte Leanne a všechny se rozesmějeme. „To tam necháš?“\n„Nic lepšího ze mě nedostaneš. Teď je řada na tobě, Emmo.“ Podá mi křídu.\n„Ach jo.“ Podívám se po Daisy, která pořád ještě vymýšlí, co napsat. Na spodním rtu má bílou křídovou šmouhu. „Já taky nevím, co napsat.“\n„Tak to dej mně.“ Leanne mi vyškubne křídu z ruky, a než stačím zaprotestovat, přistoupí ke zdi a píše. Když o kus po odstoupí, má ve tváři samolibý výraz.\n„Co to má sakra bejt?“ Al s přimhouřenýma očima luští, co napsala. Leannin výtvor je delší než ostatní vzkazy, a aby se jí tam celá věta vešla, kroutí se mezi ostatními čmáranice mi jako had.\n„Je to citát Mayi Angelou,“ vysvětluje Leanne. „V každém z nás se skrývá touha po domově, po bezpečném místě, kde můžeme být sami sebou a nikdo o nás nepochybuje.“\nMám co dělat, abych neobrátila oči ke stropu. To je celá Lean ne, chovat se jako pseudointelektuálka, když všichni ostatní kreslí prsa a pindíky a píšou moudra typu „miluju p i v o“.\n„Tak jo, už to mám.“ Vezmu jí křídu z prstů a píšu a zá roveň čtu nahlas: „Emma, Daisy, Al, Leanne: životní dobro družství.“\nDaisy přikročí ke zdi a odstrčí mě stranou. Vymaže „ži votní dobrodružství“ a napíše místo toho „nejlepší kámošky na věky věků“.\n„Tak.“ Poodstoupí a všechny tři nás neohrabaně obejme. „Teď to nemá chybu.“\nAl hrábne do batohu, vyloví dvě plechovky piva a jednu mi hodí. Před půlhodinou jsme odešly z baru a vrátily se do hotýlku. Tvrdily jsme, že jdeme spát, ale Al má očividně jiné pl ány.\nChytím plechovku. „To je za co?“\nDřepne si na postel a skopne z nohou tenisky. „Že ses ne chovala jako blbec.“\n„Dnešní večer. Bylo to jako show Daisy a Leanne. Anebo spíš Daisyina show s jednou oddanou divačkou.“\n„Snažily se tě rozveselit.“ Otevřu plechovku a přihnu si. Tahaly jsme si slámky, kdo s kým bude spát. Leanne chtěla být na pokoji s Al a do druhého poslat mě a Daisy, ale Daisy prohlásila, že bude legrace „trochu to pomíchat“, tím spíš, když spolu budeme na pokojích i v duchovním centru a pak v džungli.\n„Já vím. Smála bych se tomu, kdyby to nebylo tak smut ný. “\nPřes vršek plechovky se na mě ušklíbne. „Ale no tak, Emmo, jen to přiznej. Viděla jsem na tobě, jak je ti trapně.“\n„No...“ Pokrčím rameny. „Možná trochu. Měla jsem po cit, jako bych měla držet neónovej poutač s nápisem ,Skvěle se bavíme!‘“\n„Nejlepší kámošky na věky věků!“ Al se rozchechtá a na pětí, které jsem cítila celý večer, se konečně rozplyne.\nOzve se zaklepání na dveře. Obě strneme.\n„Pojďte dál!“ houkne Al.\nDveře se otevřou a dovnitř nakoukne Daisyina blonďatá hlava.\n„Že se tu vy potvory dobře bavíte beze mě?“ S předstíra nou hrůzou ukáže na plechovky. „A chlastáte pivo z bezcelní zóny!“\nAl hmátne do batohu a hodí po ní další plechovku. „Jen se k nám přidej, jsme přece kámošky na věky věků!“\nPokojem se rozléhá její smích.\n„Jane? Máš minutku?“ Sheila na mě volá, zrovna když vě zím po lokty v psích granulích. Stojí ve dveřích skladu krmiva společně se ženou, kterou jsem v životě neviděla. Oproti Shei le, která má skoro metr osmdesát a pořádná prsa a zadek, je dotyčná droboučká. Měří sotva stopadesát čísel a tmavomod rá košile, kterou fasují zaměstnanci útulku Green Fields, na ní visí jako pytel a nerýsuje se pod ní žádná hruď. Zpod šedých kalhot jí vykukují jen špičky černých tenisek.\n„Jasně.“ Napřímím se, nasypu granule do jedné z dvacítky nerezových misek rozložených na stole, otřu si ruce do kal hot a přejdu přes místnost.\n„Jane, tohle je Angharad, jedna z našich nových dobro volnic. Angharad, tohle je Jane, má na starosti psinec.“\n„Dobrý den!“ usměju se na dobrovolnici. Zdálky vypada la na devatenáct, ale zblízka vidím, že je jí skoro jako mně. Zastrčí si pramínek vlasů z upraveného mikáda za ucho a oplatí mi úsměv.\n„Dobrý den.“ Podá mi ruku a já jí potřesu.\n„Angharad momentálně nemá práci,“ vysvětluje Sheila. „A tak si řekla, že než si ji najde, půjde někam dobrovolničit. Požádala, jestli by mohla pracovat u psů – prý je má hrozně ráda.“\n„Prima,“ zase se na Angharad usměju.\n„Takže teď vás tu nechám.“ Sheila nám kývne na rozlou čenou a odporoučí se.\n„Říkalas, že jezdíš do práce na kole – bydlíš blízko?“ vy ptává se Angharad, zatímco kolem Freddyho míříme k pra sečímu výběhu umístěnému úplně vzadu.\n„V baráčku kousek odtud. Ze zahrady na útulek vidím.“\n„Tak to máš hodně blízko. A pracuješ tu dlouho?“\n„Plus minus tři roky.“\nProvádím ji celým areálem a ukazuju jí, kde co je. Určitě už ji útulkem provedli při přijímání dobrovolníků, ale radši si povídám za chůze než v tichu ve skladu.\n„Kde ses zaučovala?“\n„V Bictonu, kousek od Exeteru. V pětadvaceti jsem vystu dovala obor chovatelství.“\n„Ty jsi studovala až tak pozdě?“\nZ jejího výrazu je mi jasné, že čeká, že to nějak rozve du, povím jí, co jsem dělala předtím a proč jsem vystudovala chovatelství až v pětadvaceti, ale úmyslně ty nevyřčené dota zy ignoruju. Místo toho ukážu na prasata. Jak se blížíme, ví tají nás čím dál hlasitějším chrocht\n» Federico Axat


Maison Berger Paris keramická náplň vůně do auta Vanilla gourmet, 2 ks | Pottenpannen.cz\nMaison Berger Paris keramická náplň vůně do auta Vanilla gourmet, 2 ks\nPředchozí produkt Maison Berger Paris keramická náplň vůně do auta Antiodour tabák – Dřevitá vůně, 2 ks Následující produkt Emile Henry miska créme brulée\nkeramická náplň vůně do auta Vanilla gourmet, 2 ks\nVůně do auta s oblíbeným interiérovým parfémem Vanilla gourmet vám bude zpříjemňovat cestování po dobu až 8 týdnů. Balení obsahuje 2 kapsle. Nabízí bohatý koktejl vůní čerstvě rozlomeného vanilkového lusku – v mandlově čokoládovém základu z kakaa a tonkových bobů. Ucítíte jemně sladké tóny rumu a anýzu a výrazné srdce bourbon vanilky.\nDvě keramické náplně do auto difuzéru jsou zabaleny jednotlivě v neprodyšném obalu. Do svého aroma difuzéru v autě novou náplň jednoduše vložíte odklapnutím jeho víčka. Praktický klip umožňuje difuzér připevnit v autě téměř kamkoli, ovšem pokud jej umístíte na klimatizační průduchy, bude jeho vůně proudit vaším vozem intenzivněji. Intenzita každé vůně je vyznačena na obalu číselnou škálou 1-5.\nnáplň do auto difuzéru Vanilla gourmet\nDifuzéry Berger nabízejí nový způsob provonění vašeho vozu-okamžitého, trvalého, intenzivního nebo jemného, ale vždy v té nejvyšší kvalitě s důrazem na francouzskou tradici. Kompozice interiérových vůní jsou vytvářeny stejně, jako osobní parfémy. Každá pracuje se třemi postupně se rozvíjejícími tóny - hlavou, srdcem a základem, které na sebe musí logicky navazovat a být v souladu. Kolekce vůní, vytvořená francouzskými mistry parfuméry, je inspirovaná přírodou a atmosférou dalekých krajů.\nPříslušenství produkty Maison Berger Paris keramická náplň vůně do auta Vanilla gourmet, 2 ks\nMaison Berger Paris aroma difuzér do auta s…\nMaison Berger Paris vůně do auta Svěžest vody\nMaison Berger Paris vůně do auta Antiodour zvířata…\nPodobné produkty Maison Berger Paris keramická náplň vůně do auta Vanilla gourmet, 2 ks\nMaison Berger Paris vůně do auta Coco Monoï\nMaison Berger Paris vůně do auta Antiodour tabák -…\nMaison Berger Paris vůně do auta Vůně oceánu


11. března 2019 13:46 - Praha\nFotbalová Sparta se ohradila proti výrokům předsedy představenstva Slavie Jaroslava Tvrdíka na adresu letenského klubu v sobotním rozhovoru na Seznamu Zprávy. Šéf červenobílých mimo jiné hovořil o údajné zákulisní dohodě Sparty a Plzně s vlivným místopředsedou fotbalové asociace Romanem Berbrem a o údajném konfliktu zájmů místopředsedy představenstva Letenských Dušana Svobody. Podle Sparty jsou Tvrdíkova slova nepravdivá a manipulativní a sám prý nechce přiznat spolupráci s Berbrem.\n"Takových komentářů už bylo ze strany představitele Slavie Tvrdíka poměrně dost a přece jen jsme ve fotbale a nikoli v politice," dodala Sparta patrně v narážce na Tvrdíkovo dřívější působení v politice.\nTvrdík v rozhovoru uvedl, že předloni před valnou hromadou FA ČR požádal o schůzku majitele Sparty Daniela Křetínského. "Měl jsem představu, že půjde o schůzku na úrovni majitelů, nakonec se jí vedle pana Křetínského účastnil i Dušan Svoboda a jako host tam přišel pan (Adolf) Šádek, generální ředitel Viktorie Plzeň," uvedl Tvrdík.\n"Snažili jsme se přesvědčit představitele těchto dvou klubů, kteří drží moc ve fotbale, že by měl fotbal projít změnami a měli by do něj přijít jiní lidé. V zásadě jediné, co jsem se dozvěděl, bylo, že svými tweety pana Berbra provokuji, že oni s ním mají pevné dohody, že pan Berbr chce odejít se ctí. Když ho nechám na pokoji, tak do roka a do dne z českého fotbalu odejde. A v zásadě mě přesvědčili, že pro žádnou dohodu s námi nejsou ochotni zvednout ruku," dodal Tvrdík.\nTvrdík odmítl spekulace o výrazně vylepšených vztazích s Berbrem. Argumentuje tím, jak rozhodčí pískají zápasy Slavie. "Jejich verdikty jsou korektní," řekl. "S předsedou a místopředsedou asociace jednáme například o systému videorozhodčího nebo o blížícím se mezistátním utkání s Brazílií, které se bude hrát na našem stadionu. Jsou to prostě partneři k diskusi v legitimně zvolené funkci," dodal Tvrdík.\nCelý rozhovor s Jaroslavem Tvrdíkem sledujte zde >


Sundaville: Návod na pěstování - Frau.cz\nDomů\tPokojové květiny\tSundaville: Návod na pěstování\nod jezzina 30.5.2016\nNapsal jezzina 30.5.2016\nSundaville, přesněji řečeno mandevilla, česky dipladénie, je rostlina v Česku méně známá. O to větší je zájem o její pěstování, které se v posledních letech stalo dokonce tak trochu módou. Je to ovšem móda šťastná, protože diplandénie je velmi krásná. Pěstitelům přináší radost bohatstvím květů, které zdobí exteriéry i interiéry obydlí, příjemnou vůní, ale také rychlostí růstů – výsledek dostaví ještě v sezoně vysazení. Další její výhodou je poměrná nenáročnost pěstování. Pozor, celá rostlina je jedovatá. Na rukách potřísněných latexem se citlivějším lidem může objevit vyrážka.\nSundaville: Liána mnoha jmen\nOdborníci neslyší moc rádi název sundaville a připomínají, že to je pouze komerční značka pro hybridy rychle rostoucí liány mandevilla, původem z jižní Ameriky. V botanickém světě má tato rostlina ještě jedno plnoprávné jméno, a to diplandenia (česky diplandénie). Někdy se jí také lidově říká skleníkový barvínek nebo brazilský či chilský jasmín. To vše je dobré vědět, když zamýšlíme sundaville si pořídit – lépe se orientujeme v nabídce zahradnického sortimentu.\nRychle roste, bohatě kvete\nDiplandénie se pěstuje jako pokojová hrnková rostlina, ale zahrádkáře spíš zajímají druhy, které bujně obrůstají terasy, balkony, besídky a venkovní prostory. Roste velmi rychle, týdenní přírůstky jsou kolem 15, v dobrých podmínkách až 20 centimetrů týdně. Za jedno vegetační období vyroste i u nás do dvou, ale i pětimetrové výšky. Proto potřebuje dostatečné místo, aby se kořeny mohly rozrůstat, a také dobrou oporu, po níž se bude pnout.\nKromě pravidelného přihnojování a zálivky už žádnou jinou zvláštní péči nepotřebuje. Když zapomeneme zalít, nic strašného se nestane, protože liána má ve ve svých dužnatých kořenech zásobu vody na horší časy. Sundaville kvete po celé léto do podzimu. Květy jsou v odstínech červeni, mají trubkovitý tvar a průměr pět až deset centimetrů.\nPo nákupu rostlinu přesadíme do většího květináče – na dno drenáž třeba z keramzitu, pak zeminu určenou pro balkonové rostliny.\nPostupně ji přivykáme na světlo.\nKdyž začne růst, dopřejeme jí větší květináč, ideální je samozavlažovací.\nBěhem vegetace, pokud bude zvladatelná, ji ještě přesadíme do kořenáče už opravdu velkého. V malém by přestala kvést. Počítáme s tím, že by liána nepřečkala zimu a že ji na podzim budeme muset přestěhovat do nějaké temperované místnosti pod střechou.\nZ hnojiv jsou vhodná plná tekutá hnojiva a hnojiva s vyšším obsahem fosforu. Jsou to tak, která se přidávají do zálivky všem balkonovým květinám, aby bujně kvetly.\nSundavillu umístíme na stanoviště chráněné před větrem (ten nesvědčí žádné pnoucí rostlině) a mírně stíněné před sluncem.\nPři vysokých letních teplotách, které se už pro naši zeměpisnou polohu stala běžnou, liána nijak nestrádá, jen trochu méně roste a kvete. Po ochlazení vše dožene.\nSundaville ovšem můžeme pěstovat bez opory a „pouštět“ ji z balkonu jako převislou (známe hlavně z Německa a Rakouska nebo jižních států. Balkon ale nesmí být na návětrné straně.\nPřípadně lze rostlinu zaštipovat do formy keříku – tak se tvarují pokojové varianty.\nZazimování a množení mandevilly\nKdyž se začne venkovní teplota pohybovat kolem deseti stupňů, rostlinu zastřihneme (pro lepší transport) a umístíme ji do zimoviště. Potřebuje ovšem světlo, nemže to být sklep. Během zimy ji musíme občas maličko zalít, ale opravdu málo. Ve vegetačním klidu potřebuje jen minimální vláhu. Listy většinou opadají. Ale v nové sezoně a po důkladném jarním střihu znovu bujně obrazí.\nOdstřižené životaschopné asi osmicentimetrové větvičky poslouží jako řízky k množení. Nejdřív je opereme ve vlažné vodě, aby se spláchli latex („mléko“), seříznuté konce namočíme ve stimulátoru a zapícháme do písku. Přikryjeme igelitem a necháme zakořenit.\nEva 10.9.2019 - 14.06\ndobry den,mohou mandevilu napadnout nějaci škudci ?děkuji\nlADISLAVA 24.4.2020 - 13.29\nA CO KDYŽ MI LÍSTKY ŽLOUTNOU A OPADÁVAJÍ, CO DĚLAT?\nAnna 8.5.2020 - 11.54\npo zimě mi nevyrazilí ale mají cibulky poroste mi z toho


Obsedantní zájem o udržení dětí v bezpečí - cs.baiug.org\nKdyž jste rodič, udržování dětí v bezpečí je prioritou, která se objevuje a patří mezi nejsilnější motivace. Ačkoliv víme, že je to nemožný úkol, mnozí rodiče se nevzdávají ochrany dětí před všemi skutečnými, pravděpodobnémi a nepravděpodobnými nebezpečími, která mohou přijít. Tímto způsobem se také stává nutností chránit děti před utrpením a potížemi.\nObvyklá věc je, že mnozí z těchto rodičů pochopí, že jejich děti jsou v bezpečí před jakoukoliv hrozbou, zvláště když začnou získávat autonomii, je nemožná mise. Stejně jak pečlivě jsou, budou tu utrpení, které rodiče nemohou a neměli by se držet od svých dětí, protože budou součástí podnětů potřebných pro jejich růst. "Lidé mluví o svém věku. To neexistuje. Když má člověk dítě, je odsouzen k tomu, aby byl otcem celý svůj život. Právě děti odcházejí od svých rodičů. Ale rodiče se z nich nemohou dostat. " -Graham Greene-\nNěkteří rodiče se však rozhodnou nepřijímat tuto skutečnost.\nOni také předpokládají postoj, řekněme, všemocný v životě svých dětí. Domnívají se, že pokud budou přítomni, nebude se stát nic špatného. Jako by to bylo pravda. Jako by se nemohlo vyhnout tisíce nebezpečí, dokonce i pro matku nebo otec, kteří za tímto účelem věnují veškeré své zdroje.\nZabezpečení dětí se stává posedlostí. To převádí hlavně na neustálou ostražitost, která je trochu později zanechává vyčerpaná.\nZároveň tento typ otce nebo matky inklinuje být podezřelý vůči ostatním a světu. Udržet děti v bezpečí: výzva, která vyvolává cenzuru Aniž si to uvědomíme, otec nebo matka, která se hodí k obrazu, který jsme načrtli, se začne stát hlasem odsouzení.\nSlovo "ne" se objevuje za všech okolností a je téměř vždy doprovázeno hrozbou. "Nedělej to ... protože to se může stát."\nStejným způsobem a často neúmyslně, přinejmenším vědomě, začne rodič omezovat zážitky dětí. "Neměli byste jít do parku, protože je příliš chladno a můžete se zchladnout." "Nezůstávejte příliš dlouho, protože ulice je plná nebezpečí." Zvířata přenášejí nemoci, oheň hoří, voda se mokrá ... Celý svět se stává velkým nebezpečím. Vysvětluje myšlenku, že jedinou věcí, která by je dokázala zmizet, je přítomnost tohoto otce nebo matky. Někdy dítě věří, že je to pravda.\nPosedlost a kontrola Rodič posedlý udržováním dětí v bezpečí jim řekne, že prostě chtějí chránit. A ještě víc, dělají to kvůli malým. Pokud někdo o tomto chování zpochybňuje, má seznam dobrých argumentů, které brání jejich postoje, které často zahrnují obvinění. Tak a tak opustil chlapce sám, takže padl a zlomil prst. Cyklan se o své děti nestará a podívá se, jak jsou zkažené. Tito rodiče nazývají "ochranu", ale je to vlastně něco mnohem méně prezentovatelného. Správným slovem je "kontrola".\nŘídí rodiče, kteří nemají žádný problém při řízení a ochraně života svých dětí, dokud nedosáhnou extrému. Chtějí sledovat každý krok, který děti dávají. Proveďte přímý zásah do každého projektu, který vaše děti provedou. Buďte stále přítomni jako všudypřítomný stín. Tento postoj je obvykle prodloužen, jakmile děti opustili dětství.\nCo je za posedlostí\nKaždá matka a otec v určitém okamžiku cítí pokušení jednat s dítětem, jako by to byl předmět, který mu patřil. Rodiče, kteří vstupují do této situace posedlosti, nejsou špatnými lidmi. Vidět dítě narozené a zodpovědnost za něj vytváří velmi těsnou vazbu. (Tj.Ne každý je ochoten mít takové intimní náklonnosti a zároveň vědět, že musí přijmout vlastní riziko, které s sebou přináší. Mnoho rodičů nebo matek posedlých tím, že děti drží v bezpečí, chtějí něco jiného.\nMožná budete chtít tuto smyčku prodloužit co nejvíce. Nevzdávejte myšlenku, že děti budou vždy potřebovat rodiče za všechno pryč myslet, že je součástí přirozeného zákona života, je to, že děti budou žít své životy, aniž by bylo více rodičů bezpodmínečně. Co existuje, je strach z toho, že je to vztah určený ke změně, postupnému oddělení.\nJe velmi pravděpodobné, že tito posedlí rodiče nemají dobré zkušenosti se ztrátami.\nMožná mají ještě nějakou bolest k vyřešení. Jsou plné strachu, že jejich děti už nebudou potřebovat tolik, kolik potřebují a vyjít ven a dobýt svět sami. Pak se starají o strach dětí. Chcete-li ukázat všechno, co se jim může stát, když jsou bez ochranného pláště rodičů. Někdy nadměrná péče pokrývá také odmítnutí.\nRodič dítě nemiluje tolik, kolik se mu líbí, a brání se tomuto nevědomému pocitu přehnanou péčí. Ať tak či onak, za těmito posedlými formami ochrany je vždy něco, co se nepovede dobře a to by mělo být předmětem analýzy. (Tj.


SilentiumPC LIX+, bílá (SPG079) | MALL.CZ\nNacházíte se zde: Úvodní strana›PC, notebooky a kancelář›PC doplňky, příslušenství›Myši›Drátové›SilentiumPC LIX+, bílá (SPG079)\nDrátová herní myš pro praváky. SilentiumPC LIX, bílá (SPG080) má vysoce přesný optický senzor Pixart PMW3360, nastavitelnou citlivost až 12 000 DPI a 6 programovatelných tlačítek. Disponuje RGB podsvícením a ergonomickým provedením. Opletený kabel o délce 1,8 m. Celý popis\n1 271 Kč Cena je uvedena včetně RP a DPH.\nZáruka: 24 měsíců (IČ 24 měsíců) Kód: 2733640\nKlíčové vlastnosti SilentiumPC LIX+, bílá (SPG079)\nVysoká citlivost až 12 000 DPI\nHerní myš SilentiumPC LIX+\nHerní myš SilentiumPC LIX+, bílá (SPG079) čeká na vaše povely. Má 6 programovatelných tlačítek, RGB podsvícení a kvalitní spínače Omron s výdrží více než 50 milionů kliknutí. Myš je velmi lehká s hmotností pouhých 59 g.\nVaši nepřátelé už vám neuniknou. Myš SilentiumPC LIX+ je vybavená precizním optickým senzorem Pixart PMW3360, který vám nabízí vysokou citlivost až 12 000 DPI. Kromě toho má příjemný ergonomický tvar, který dobře padne do každé pravé ruky.\nModel senzoru Pixart PMW3360\nRozměry 126 × 65,7 × 38,5 mm\nultralehká, opletený kabel


E. coli už i v zámoří, muž se vrátil z Německa | Svět | Lidovky.cz\n7. června 2011 7:50 Lidovky.cz > Zprávy > Svět\nTORONTO Muž z Ontaria, který se vrátil z Německa, se stal prvním kanadským případem, u nějž je podezření na nákazu jedovatým kmenem bakterie E. coli, který poslední týdny znepokojuje Evropu.\nInformovala o tom agentura AP s odvoláním na regionální kanadské úřady. První testy u muže, který prý v Německu jedl saláty, potvrdily přítomnost toxinu shodného s nynější epidemií E. coli v Evropě. Ještě několik dní potrvá, než laboratorní testy s určitostí toto zjištění potvrdí.\nNákaza enterohemoragickou Echerichia coli se objevila v Německu začátkem května. Zdroj nákazy se dosud nepodařilo určit; v podezření byly salátové okurky ze Španělska, jedna restaurace v Lübecku a zeleninové klíčky z Dolního Saska. Ani jedno podezření se ale dosud neprokázalo. V Evropě už zemřelo 23 lidí, z toho 22 v Německu a jeden člověk ve Švédsku. Německo vede také v počtu nakažených, kterých je už přes 1600.


Humor zařezávající se pod kůži - Knihozrout.cz\nKNIHOŽROUT.cz>Recenze>Humor zařezávající se pod kůži\nHumor zařezávající se pod kůži\nRomán skotského spisovatele Michela Fabera Pod kůží se u nás dočkává již druhého vydání, pravděpodobně i díky filmové adaptaci se Scarlett Johansson v hlavní roli. Nikoho jiného bych v roli kozaté mimozemšťanky, která loví stopaře, neviděl raději.\nOběť krásy na oltář pracovního nasazení\nHlavní hrdinkou románu je Isserley, mimozemšťanka, která prošla náročnou a bolestivou chirurgickou úpravou ze srstnatého čtvernožce „na člověka". Tedy, „na vodsela", jak nám mimozemšťané, kteří sami sebe nazývají lidmi, přezdívají. Modulace páteře, končetin, kůže, a jako přídavek monstrózní poprsí jako z Playboye, které má Isserley pomáhat v zaměstnání.\nMladá dívka je totiž lovkyně. Lovkyně lidí, pardon vodselů. Ve svém decentně upraveném autě brázdí Isserley silnice skotské vysočiny a nabírá stopaře, kteří na spolujezdeckém sedadle smrti podstupují nejdůležitější přijímací pohovor svého života. A dost možná i poslední.\nIsserley vyhledává jedince s vynikající fyzickou dispozicí (spousta svalů, žádné tuky; ty totiž prorůstají až ke kostem) – prostě pořádné chlapy. Proto ty kozy. A zároveň chlapy bez závazků, bez vazeb na zdejší kraj, bez rodiny... bez někoho, kdo by po nich pátral. Prošel-li daný kandidát, dostává injekci tlumící drogy a směřuje na farmu. Což je v podstatě masokombinát, v jehož hlubinách jsou vodselové vykrmování, kastrování a zbaveni jazyka, zabiti, naporcování a po nejlepších částech odesíláni na domovskou planetu.\nVyžíváte-li se v metaforách a vrstvách, Faberův román pro vás bude zlatým dolem, v němž se můžete nimrat do sytosti. Je román ekologickou agitkou, brojící proti modernímu průmyslovému chovu hospodářské zvěře? Je kritikou povrchní společnosti, která se ani zdaleka nezajímá o to, co konzumuje? Jakou kulturu sleduje? Lze v Isserleyně počínání vidět sexuální přelétavost? Je ústřední myšlenkou knihy nutkavá potřeba empatie, která změní Isserleyn přístup k práci po setkání s naivním, ekologickým aktivistou Amlisem Vessem, synem dívčina zaměstnavatele a jednoho z nejmocnějších lidí její planety?\nVšechno z toho, chcete-li. Obzvláště ekologickým kázáním své prvotiny se Michel Faber v rozhovorech netají, ale v knize se snaží ani trochu neradit. Hra na schovku s metaforami je tak jen ve čtenářově režii.\nJenomže pod kůží knihy leží něco dočista jiného.\nKdo se směje nejvíc?\nHumor. Černý až na kost. Ovšem zdá se, že nejvíce se smál a směje autor sám. Předkládá vám hlubiny, v nichž se můžete utopit, zatímco on se bude za břicho popadat. Je jasné, že je Pod kůží v podstatě anekdotou. S každým dalším přijímacím pohovorem, s každou další interakcí se stopaři, mezi nimiž najdete chlapíky praktické, pseudointelektuály i nutného násilníka. Ono „silnější pohlaví" je však vždy závislé na rozhodnutí drobné prsaté dívky s tlustými brýlemi, o čemž však nemá nejmenší ponětí.\nFaber si nedělá hlavu s logickými lapsy, na něž Pod kůží rozhodně není skoupé či s uspěchaným, křečovitým a patetickým závěrem (ovšem líbivým, pokud si na nějaký ten patos potrpíte). Jeho knize totiž neubližují. Faberovým záměrem bylo čtenáře dráždit a je mu jedno, jestli v mozkovně, na bránici, nebo v žaludku, k čemuž některé naturalističtější scény jasně směřují.\nStrach a hnus tak hraje v knize další důležitou roli, díky nimž se Isserleyina červená Toyota může co do hrůznosti srovnávat se Škodou Ferat či Kingovou Christinou.\nJedno je jisté, Faberův román se vám pod kůži dostane snadno.\nzpět na přehled01.07.2014 12:13, Josef Horký\nruská dramataprůvodceslezské pověstiněmecké pověstimilostné prózysoudničkyněmecké povídkystephen kingrenesanceWilliam Faulkner Foundation Awardvýborynoire


Pánská slim košile Eterna s tištěným vzorem a vnitřní légou\nPánské košile»Pánské košile»PÁNSKÉ KOŠILE - ZNAČKY»Pánské košile Eterna»Pánské košile Eterna - dlouhý rukáv»Pánské košile Eterna - dlouhý rukáv - vyštíhlený střih»Eterna Modern Fit – košile s tištěným vzorem a vnitřní légou\nEterna Modern Fit – košile s tištěným vzorem a vnitřní légou\nVelikost košile 38 (S) - Do 7-10 dní39 - Do 7-10 dní40 (M) - Do 7-10 dní41 - Skladem42 (L) - Do 7-10 dní43 - Do 7-10 dní44 (XL) - Do 7-10 dní45 - Do 7-10 dní46 (2XL) - Do 7-10 dní48 (3XL) - Do 7-10 dní-- vyberte --\nMateriál ze 100% bavlny je v provedení popelín, což zaručuje kvalitní, hladký materiál. Materiál košile je ve zjemněném provedení. Je úžasně příjemný a při doteku přímo hladí. Materiál košile je snadno žehlivý (easy care), nikoliv však nežehlivý.\nBarva košile je bílá. Na košili je drobný tištěný vzor. Jeho střed tvoří drobné kolečko v zeleno-béžové barvě a modrým okrajem. Kolem je modrý kroužek, který je přerušovaný na čtyřech místech. Ve spodní části vnitřního límce je úzký tmavomodrý proužek, který ladí s proužkem ve vnitřní léze. Celek dotváří modré knoflíčky s matným okrajem. Košili zdobí atraktivní design a velmi příjemný materiál.\nKošile je univerzální. Bude vypadat dobře jako společenská košile k obleku stejně jako méně formální košile k džínám.\nEterna Modern Fit – košile s červeno-modrým kárem s vnitřním límcem a manžetou\nSympatická košile ve vyštíhleném (slim) střihu s kapsičkou a propínacím límečkem.\nEterna Modern Fit Fine Oxford – bílá košile se zdobeným vnitřním límcem, manžetou a légou\nModerní atraktivní košile ve slim střihu s propínacím límečkem.


C2 Snadno rozumí prakticky všemu, co slyší nebo čte. Dokáže shrnout informace z různých mluvených a psaných zdrojů, rekonstruovat argumenty a vysvětlení a souvisle je prezentovat. Umí se vyjadřovat spontánně, velice plynule a přesně, přičemž rozlišuje jemnější významové odstíny i ve složitějších situacích.\nC1 Rozumí širokému okruhu náročných delších textů a dokáže rozpoznat skrytý význam. Umí se vyjadřovat plynule a spontánně, bez příliš zjevného hledání výrazů. Dokáže používat jazyk pružně a účinně pro společenské, studijní a pracovní účely. Umí vytvořit jasný, dobře členěný podrobný text o složitých tématech, prokázat uvědomělé užití zásad stavby textu, spojovacích výrazů a prostředků vyjadřujících vazby v textu.\nB2 Rozumí hlavním myšlenkám složitých textů jak s konkrétními, tak abstraktními náměty, včetně odborné diskuse o oboru své specializace. Dokáže se dorozumět tak plynule a spontánně, že může uspokojivě vést běžný dialog s rodilými mluvčími bez většího úsilí na obou stranách. Umí sestavit jasný podrobný text o širokém okruhu témat, vysvětlit stanovisko k aktuálním problémům a uvést výhody a nevýhody různých možností.\nB1 V hlavních rysech rozumí informacím o důvěrně známých věcech, se kterými se pravidelně setkává v práci, ve škole, ve volném čase apod., pokud jsou vyjádřeny zřetelným standardním způsobem. Umí se vypořádat s většinou situací, které mohou nastat při cestování na území, kde se daným jazykem hovoří. Umí vytvořit jednoduchý souvislý text o tématech, která dobře zná nebo která ho osobně zajímají. Dokáže popsat zážitky a události, sny, naděje a touhy a stručně zdůvodnit a vysvětlit své názory a plány.\nUživatel základního jazyka\nA2 Rozumí větám a často užívaným výrazům týkajícím se každodenního života (například základní osobní údaje a informace o rodině, nakupování, místo, kde žije, zaměstnání). Dokáže komunikovat v jednoduchých, často se opakujících situacích, které vyžadují jednoduchou, přímou výměnu informací o odůvěrně známých, často se opakujících záležitostech. Jednoduchým způsobem umí popsat své vzdělání,své nejbližší okolí a věci týkající se bezprostředních potřeb.\nA1 Rozumí často užívaným každodenním výrazům a základním frázím umožňujícím mu uspokojovat základní životní potřeby a umí takové výrazy a fráze používat. Umí představit sebe a jiné, umí se ptát na osobní údaje, jako například kde někdo žije, koho zná a co vlastní, a umí na podobné otázky odpovídat. Dokáže se jednoduše domluvit, pokud člověk, se kterým mluví, hovoří pomalu a zřetelně a je ochoten mu pomoci.


Opel Astra GTC od Irmscheru\n« Zmenšený VW Gol jako Mini-Gol\nReplika Astonu Martin DBS se základem Jaguaru XK8 »\nIrmscher představil nový tuningový kit pro vůz Opel Astra GTC, který má udlělat auto více sportovním.\nÚpravy začaly pod kapotou, kde byl motor o objemu 1,6 litru upraven na výkon 220 koní a krouťák dosahuje hodnoty 374 Nm. Exteriér tohoto hatchbacku výrazně vylepšil nový bodykit, který zahrnuje přední spoiler, mřížku chladiče, střešní spoiler a nezapomělo se ani na difuzor. Dále Irmscher na auto nainstaloval i nový výfukový systém, který má čtyři koncovky. Astra dostala i lepší kola o velikosti 21 palců.\nPro zlepšení ovladatelnosti má tento Opel Astra GTC podvozek snížený o rovných 30 mm. Menšímu vylepšení neunikl ani interiér, který dostal sedačky z jemné kůže, a například i nové hliníkové pedály.\nZajímavá videa ze světa extrémních sportů na ExtremeMAG.cz.\nTuneři Vath Automobiltechnik poladili Mercedes-Benz E-500\nSenner vytvořil povedenou úpravu pro Opel Astra\nReplika: Opel Calibra jako Aston Martin\nHamann představil v Ženevě našlapané BMW M5\nLamborghini Aventador s výkonem 900 koní od DMC\nZničený Opel Lotus Omega\nAudi A1 Sportback prodělalo pár vylepšení od ABT Sportsline\nOpel Corsa s předkem z Astry G\nOpel Kadet pro armádu\nHamman udělal povedenou úpravu pro McLaren MP4-12C\nOpel Calibra prodělal několik radikálních úprav\nTento příspěvek napsal kotajda, 08/08/2011 v 0.10 do rubriky Opel, Tuning. Můžete sledovat komentáře na tento článek pomocí RSS 2.0. Můžete přeskočit až na konec a zanechat komentář. Oznamování momentálně není povolené.


předchozí den následující den Týden 33 - červenomodrobílý - 4. 5. 2011\nNakoupila jsem. Jdu nechat vyvolat filmy ze včerejška. Slunce se vrátilo. Mám chutě na vitamíny. Jedu pracovně do Krumlova a potkávám tam kamarády umělce. Ukazujou mi, kde a co tvoří. Večer už jsem zpátky v Budějcích na hokejovém přenosu. Český tým dal právě první gól v zápase s Finskem.\nČeský Krumlov fotografie jídlo lidé město nakupování přátelé ruka sport ulice umění výstava\npředchozí dennásledující den Týden 33 - červenomodrobílý - 4. 5. 2011


Strana 5 z 19.\nNové polopodzemní kontejnery na komunální a tříděný odpad, dětská hřiště a sportoviště pro všechny, opravené chodníky, obnovená zeleň, rozšíření počtu parkovacích míst a nové osvětlení – takový bude výsledek revitalizace dvou největších sídlišť ve Valašském Meziříčí, která začala před několika dny.\nOpravy na valašskomeziříčských sídlištích Křižná a Obora potrvají dva roky a budou stát zhruba...\nVětšina sociálních dávek míří lidem, kteří je opravdu potřebují\n06.08.2014 Ačkoli se objevily informace, že až polovina sociálních dávek včetně pomocí v hmotné nouzi a příspěvku na bydlení je vyplácena neoprávněně, toto tvrzení neodpovídá skutečnosti. Podle informací Generálního ředitelství Úřadu práce České republiky se to týká pouze pěti až deseti procent z celkového objemu vyplácených dávek.\nLaici i odborníci chtějí, aby makléři měli odpovídající vzdělání\n31.07.2014 Více než dva tisíce lidí odpověděly na dotazník, kterým Ministerstvo pro místní rozvoj zjišťovalo názory laické i odborné veřejnosti na fungování realitního trhu. Výsledky mají posloužit mimo jiné jako podklad při přípravě zákona, který má napomoci jeho regulaci.


O financování nového jaderného bloku by mohlo být jasno do dubna, potvrdila ministryně Nováková — ČT24 — Česká televize\nDo dubna letošního roku by mohlo být jasno o investičním modelu stavby nového tuzemského jaderného bloku, uvedla při příchodu na pondělní jednání vlády ministryně průmyslu a obchodu Marta Nováková (za ANO). Slibovat, že tendr na stavbu bude vypsán letos, je ale podle ní předčasné.\nPlány na možnou stavbu nového jaderného zdroje v Česku už několik let brzdí nejasnosti o způsobu financování. „Tendr bude tehdy, až bude jasno o investičním modelu a i o tom, jakou formou budeme investovat, a budeme to mít vyjednáno v Bruselu. Dá se předpokládat, že s velkou pravděpodobností tam bude nějaká veřejná podpora, tu budeme muset v Bruselu vydiskutovat,“ uvedla Nováková. „Tento rok je před námi tenhle úkol,“ dodala.\nBabiš následně zprávu o prodloužení provozu elektrárny a odkladu stavby označil za nesmysl vytržený z kontextu. Stavbu nového bloku Dukovan by podle něj měla zajistit dceřiná firma ČEZu. Stát je připraven podpořit investici tím, že ji bude garantovat jako druhý v pořadí, uvedl premiér již dříve.\nV rozhovoru pro Deník N zveřejněném v pondělí pak Nováková uvedla, že stavbu nových jaderných bloků by měl zaplatit ČEZ, i kdyby kvůli tomu hrozilo zdražení elektřiny. „Jakýkoliv náklad vždycky platí spotřebitel. Investici by měl udělat ČEZ. A když tu investici udělá, měla by se projevit v jeho hospodaření a může to mít dopad do cen energie. V konečném důsledku to zaplatí spotřebitel. Stejně tak ovšem zaplatí také za solární elektrárny a solární barony, kteří dostávají dotace. I to platí spotřebitel, přestože prostřednictvím státu,“ dodala ministryně.\nO stavbu jaderného bloku v Česku se podle dřívějších informací zajímá šest společností. Jde o ruskou státní společnost Rosatom, francouzskou EDF, jihokorejskou KHNP, čínskou China General Nuclear Power, společný projekt Arevy a Mitsubishi Atmea a americký Westinghouse. Proti stavbě nového jaderného zdroje v České republice se dlouhodobě staví ekologové.\n„Myslím, že to, že jsme posunuli na vládní úroveň řízení stálého výboru pro dostavbu jaderných zdrojů, je důkazem toho, že tato vláda tomu věnuje mimořádnou pozornost a bude hledat celospolečenský konsenzus. Chceme udělat změny ve statusu stálého výboru, aby do něj byly integrovány všechny politické subjekty, které jsou ve sněmovně,“ dodala v pondělí Nováková.\nVydáno pod EkonomikaTemelínDukovanyJaderná energetikaJádroEnergetikaMarta Nováková


> Dárky pro ženy\nDárková sada pro moderního kutila\n969,00 Kč 909,00 Kč\nKaždá žena je výjimečná. A proto bude potěšená, když jí vyberete netradiční a originální dárek.\nA nebojte, vybrat dárek pro ženu bývá jednodušší než vybrat dárek pro muže. J U nás naleznete nejrůznější tipy na originální dárky pro maminky, babičky k nejrůznějším příležitostem. Víme, jak jim udělat radost, jak vybrat dárek, který nezapadne. Vybrat si můžete z nejrůznějších originálních dárků pro relaxaci, pohodu, ale i např. z krásných dárkových knih. U nás nejdete dárky, ze kterých žena pozná, že jste o ní přemýšleli. Nejlepší dárky pro ženy jsou takové, které překvapí a zároveň potěší.\nZobrazeno 37 – 48 z 70 položek\nCestovní hrnek , You are fabulous\nCestovní hrnek je praktickým doplňkem na cesty. Každý jsme jedinečný a úžasný, tak proč si to i takto každý den nepřipomínat:-). Navíc používáním cestovního hrnku šetříte naše životní prostředí. Tento krásný cestovní hrnek je i originálním dárkem, který potěší. Hrneček je zabalen v dárkové krabičce se stejným motivem.\nDárkový tubus se zahradním nářadím, Esschert design\nDárkový tubus se zahradním nářadím je krásným a praktickým dárkem. Zahradničení s ním bude radostí. Zahradní nářadí od firmy Esschert design vyniká svou kvalitou a zpracováním. Vše je vyrobeno jen z těch nejkvalitnějších materiálů. Udělejte vaší mamince či babičce radost a pořiďte ji toto originální balení zahradního nářadí. V tubusu najdete lopatku,...\nCelodřevěná klasická kytara 1/8\nCelodřevěná kytara s masivní vrchní cedrovou deskou a korpusem z mořeného dubu o velikosti 1/8 je ideální pro malé dětské ruce. Zároveň skvěle poslouží i jako cestovní kytara pro dospělé. I tato menší kytara nezaostává za velkými modely v kvalitě zvuku a zpracování. Pochází od tradičního českého výrobce Strunal Schönbach, který působí v kraji mistrů...\nZase dobře! poznávací sada bio koření\nZase dobře, je poznávací sada 5 druhů bio koření. Bylinky přinášejí do naší kuchyně originální chutě. O koření je známo, že velmi ovlivňuje a podporuje naše zdraví, síla bylinek je od pradávna uznávaná. Díky směsím koření ze sady Zase dobře načerpáte energii a uděláte něco pro sebe. Jedná se o netradiční směsi, kterými ochutíte nejrůznější pokrmy. Tato...\nBílá maxi čokoláda velikosti A4\nDarujte tu nejjemnější čokoládu ve velkém stylu. 300 g lahodné bílé čokolády se zajímavými ingrediencemi ve formátu A4 zaručené udělá radost těm, které máte nejraději. Tato čokoláda je vyrobena z nejkvalitnější columbijské čokolády s označením Fino de Aroma.\nSvíčka ve skle s vůní vanilky, Goose Kreek\nSvíčka ve skle s vůni vanilky vám krásně provoní dům či byt. Svíčka je ve velké skleněné dóze, hodí se do každého interiéru. Tak co si navodit krásnou atmosféru a zpříjemní dlouhé večery. Svíčka může být i milým dárkem, který určitě potěší. Vonné svíčky Goose Kreek jsou vyrobeny z přírodních vosků. Vyrábí se z prémiového parafínu prosyceného voňavými...\nKaždému milovníkovi či milovnici kvalitní kávy se zcela jistě bude líbit tato milá a geniálně jednoduchá dárková sada na přípravu čerstvé překapávané kávy. Stačí na svůj oblíbený hrnek položit překapávač, vložit do něj filtr, naplnit ho odměrkou mleté kávy a zalít horkou vodou. Během několika sekund tak kdekoli a kdykoli vykouzlíte kávu jako od pravého...\nVůně pečeného čaje má blahodárné účinky na naši mysl i chuťové buňky. Pečený čaj s citrónem, zázvorem a jablky představuje ideální nápoj pro dlouhé zimní večery. Navíc neobsahuje žádný cukr, je tedy vhodný absolutně pro každého. Skvělý pomocník při boji s chřipkou či virózou a naprosto dokonalý dárek k Vánocům. Čaj je slazený stévií - glykosidy, díky...\nPro všechny nadšené zahradnice a milovnice krásných květin je určený tento závěsný kapsář. Můžete do něho jednoduše vložit svou oblíbenou květinu a vytvořit si tak originální design. Květinové kapsáře mohou být skvělou ozdobou balkónu i terasy. Z obyčejného místa vykouzlí zcela neobyčejné. Kapsář je vyrobený z kvalitního a odolného materiálu. Můžete v něm...\nKulatá kropicí konev pro milovnice květin 1,5 l\nTouží vaše babička nebo maminka po nové konvičce do bytu či na zahrádku? Potěšte ji touto krásnou kropicí konví o objemu 1,5 l. Je ideální do interiéru, ale v pohodě s ní můžete zalít květiny na balkóně nebo menší zahrádce. Ručně vyrobená konvička je propracovaná do nejmenšího detailu. Vybrat můžete hned ze tří barev. Lila symbolizuje něžnost a krásu,...\nHand made dárečky mají vždy obrovskou hodnotu. Chcete potěšit někoho ze svých blízkých maličkostí? Ručně vyráběné mýdlo ve tvaru srdce je ideální dárek k svátku nebo jen tak pro radost. Jemné toaletní mýdle je k dostání v dárkovém balení a překrásně voní. Ideální dárek pro babičku nebo maminku. Příležitost obdarovat své blízké se najde vždy a za ten úsměv...


Ostatní | Perfektní Postava\nCBD produkty si díky svým schopnostem, které prokazují jak různé vědecké studie, tak i reálné zkušenosti samotných uživatelů, získali zejména v posledních letech poměrně velkou oblibu. Protože hlavně dříve byla kvalita produktů s obsahem léčivého CBD a dalších kanabinoidů\nZdravé sezení i doma\nPráce na počítači sice nepatří mezi aktivní práce, ale rozhodně se může na těle podepsat. Když sedíte u stolu celé hodiny, je pravděpodobnější, že se u vás projeví jak fyzická, tak ale i psychická bolest. Celodenní sezení také vytváří\nAdvance nutraceutics KetoSlim 480 g recenze – koktejl na hubnutí\nKetoSlim je proteinový koktejl na hubnutí s vysokým obsahem bílkovin. Jeho chuť je lahodná a je dostupný ve dvou příchutích – borůvka a čokoláda. Obsahuje unikátní kombinaci extraktů přírodních látek podporujících redukci tělesné hmotnosti. Pokud chcete zdravě podpořit proces\n[RECENZE] Léčivé kameny NEFERTITIS\nLéčivé kameny NEFERTITIS spustili svůj online obchod v roce 2008 a táhne se s nimi dlouhá historie. Vzhledem k tomu, že esoterika a léčivé drahokamy úzce souvisí se zdravím, rozhodli jsme se zpracovat recenzi obchodu. Jejich nabídka není již\nSolný inhalátor – jaké jsou jeho benefity?\nMožná jste zaznamenali trend solných jeskyní, kdy vejdete do ‘‘místnosti ze soli‘‘ a za dobu strávenou uvnitř inhalujete mikročástice soli, plné minerálních látek. Hlavní úleva je slibovaná zejména astmatikům, alergikům a osobám s chorobami dýchacích cest. Pobyt v solné jeskyni,\nSmart hodinky i náramky využijete nejen když jste zapálení cvičenci\nDnes už je smart takřka všechno. Chytré jsou telefony, tablety, televize, a dokonce i kávovary, pračky a kdoví co ještě. Technologický pokrok se prostě zastavit nedá a toto je jeden z mnoha důkazů. Velice populární začínají být i smart\nPřipravte se na první trénink v posilovně a rozfázujte si ho\nOblékáte upnuté oblečení, nejistým krokem vyrážíte na svoji první návštěvu posilovny a bojíte se, abyste nebyli všem pro smích? Žádný strach, poradíme vám, na co při prvním tréninku myslet. Co si vzít s sebou do posilovny? Určitě si\nNebojte se o tom mluvit. Depilace zadku laserem se týká daleko více lidí,...\nDepilace pomocí laseru v současnosti vítězí nad klasickými žiletkami. V šatech či bikinách jde vše vidět, a tak se zkrátka častému holení během letního období nevyhneme. Žiletkou nám hladká pokožka nevydrží a depilační strojky jsou příliš bolestivé. Co s\nAUGMENTACE PRSOU – zvětšení prsou je v této době zcela normální\nNepopiratelný pokrok v medicíně dokládají také nové názvy různých zákroků včetně operací. Zatímco amputace je záležitost prováděná již ve starověku a její význam je všeobecně znám, existence transplantace – ve svých počátcích vnímaná jako zázrak, neboť zachraňovala životy dříve\nNastřelení vousů vrací mužům sebejistotu. Co lze od transplantace...\nNastřelení vousů je záchranou pro všechny muže, kteří s přibývajícím věkem bojují s řídnutím jejich pánské chlouby. Plnovous je a odjakživa byl symbolem mužnosti a v současnosti je opět jeho obliba na vzestupu. Bohužel čas nikdo nezastaví, a i\nVětšina Čechů je informovaná o tom, že doplňky stravy s kolagenem by měli užívat starší lidé, a to konkrétně pro zdraví kloubů. Kolagen však v našem organismu hraje daleko větší roli, tělu napomáhá v mnoha ohledech a doplňovat by\nŠpičkové centrum estetické medicíny najdete především v Praze, ale i...\nJe pravdou, že Praha je co do koncentrace klinik tohoto druhu jednoznačně na prvním místě, ale centrum estetické medicíny se dá najít také v dalších městech napříč celou republikou. Minimálně všechna krajská města nabízejí obdobné specializované služby, ať už\nOchrana zdraví je v této době důležitá, ale na některých místech už i povinná. Podle nových nařízení vlády je nutné začít nosit respirátor na mnoha místech, kde je větší počet lidí. Naštěstí se neopakuje stejná situace, jako minulý rok\nSituace ohledně koronaviru není i přes veškerá opatření vlády růžová. A pokud přemýšlíte, kde koupit respirátor a zvýšit tak stupeň ochrany, jste na správném místě. Podíváme se na rozdíly jednotlivých (FFP2 a FFP3) respirátorů, včetně odkazů na obchody, kde\nEconea recenze: Ecoblog testuje ekologický e-shop\nEcoblog se přepracovává na pozici lídra mezi recenzenty ekologických a zero waste produktů. Tentokrát se podíval na e-shop s ekoprodukty – Econea. Podívejte se, jak v recenzi obstál. Radek, který za projektem Ecoblog stojí a sám testuje eko produkty


Přítele nadměrně vzrušují silonky - Diskuze Omlazení.cz (7)\nPřítele nadměrně vzrušují silonky\nJully 2. 8. 2012 20:33\nCituji Gab123: jsem si myslela, že každý má nějaký svůj ''fetiš'' Asi ze začnu taky léčit\nGab123 2. 8. 2012 20:38\nReaguji na Jully: Nemám silonky ani žádné předměty, jenom mě osobně vzrušuje třeba trochu drsnější sex. Podle mě každá věc, která člověka dokáže trochu víc vzrušit když na ni pomyslí nebo když ji vidí je tak trochu ''fetiš'', nebo ne? Ovšem nečetla jsem celé téma, jestli není zakladatelčin přítel schopný sexu bez silonek, už je to trochu jinde..\nbedrunela 2. 8. 2012 20:41\nCituji Gab123: Teď si připadám divně, protože jsem si myslela, že každý má nějaký svůj ''fetiš'' Asi ze začnu taky léčit\nplno lidí si to ani nepřiznává. Si piš, že plno lidí něco svýho má\nJully 2. 8. 2012 20:43\nCituji Gab123: enom mě osobně vzrušuje třeba trochu drsnější sex. Podle mě každá věc, která člověka dokáže trochu víc vzrušit když na ni pomyslí nebo když ji vidí je tak trochu ''fetiš'', nebo ne?\nkdepak, to není fetiš, to, že někdo je dominantní a někdo submisivní, někdo to má rád něžně a jiný tvrdě, to je úplně normální - fetiš by to byl, kdybys k tomu potřebovala mít přítele navlečeného v latexu například. Musíš se silně zaměřit na jeden konkrétní předmět, který tě hodně vzrušuje. V sexuologii je fetišismus braný jako deviace, byť většinou neškodná.\nJully 2. 8. 2012 20:47\nCituji Gab123: Podle mě každá věc\nTo je právě ono - drsnější sex není konkrétní věc, není to předmět, je to jen způsob provádění sexuálního aktu, který preferuješ. To je naprosto přirozené. Až tě začnou vzrušovat třeba hodinky, které při sexu tvůj partner bude mít na ruce, a budou tě vzrušovat i hodinky na chlapech v metru apod., a na základě těch hodinek si budeš představovat sex s nimi, pak teprve budeš mít svůj fetiš\nmartinam 2. 8. 2012 20:47\nKaždý něco preferuje, ať už je to velký zadek, prsa, štíhlý pas, vyholený klín, starší muže, pěkné prádlo, vysoké boty nebo silonky...Někdo má takových věcí víc a kombinuje je - starší muž s plnovousem (jsem se rozjela)... Pro mě to spadá do kategorie "normální" a zdravé sexuality. Do nenormální bych zařadila pouze nebezpečné - a to už jsou doslova - poruchy.\nJe to, ale prosté - někdo je více "upjatý" (bez negativního podtextu) a v sexu snese pouze klasické "vzorce", jinému zase nevadí skoro nic a proto dokáže tolerovat v sexu mnoho věcí a bere to pouze jako zpestření a hru - sex je jen zábava, nic vážného. Ale každý jsme opravdu jiný, takže při troše empatie -. dokážu pochopit, že některé z vás silonkový fetiš neskousnou a je to pro ně důvod k rozchodu. Každopádně pro mě by nebyl, ex fetiš měl na spodní prádlo a stala se z toho naše společná zábava, nenapadlo by mě přemýšlet nad tím, jestli se mu moje podprsenka nelíbí víc než moje prsa.\nmartinam 2. 8. 2012 20:49\nCituji Gab123: jestli není zakladatelčin přítel schopný sexu bez silonek\nRomanKaS 2. 8. 2012 21:17\nMusím říct, že bych to asi neodsoudila, ale hodně by mě to vyděsilo. Srovnávat to s tím, že někomu se líbí zase velká prsa atd, mi nepřipadá v pořádku, protože sekundární pohlavní znaky /jako prsa, útlý pas v poměru k bokům/ jsou biologicky vyvinuté přednosti, stejně jako u zvířat to je třeba barevné peří nebo veliký zadek (tuším u goril?) a signalizují plodnost, čili přímo podněcují k páření, nutnému přežití druhu (i lidského). Kdežto silonky - pár desítek gramů nylonu - jsou prostě věc. Beru, že někoho vzruší hezké nohy v silonkách, ale neberu, že někdo slintá po SILONKÁCH na jakýchkoliv nohou. A silonky na chlapovi? To je hnus, velebnosti ! Jaký může být sex s chlapem v silonkách? Ještě si představím jak tam má nacpané ty chlupy (tedy pokud si neholí nohy Venusem a nemá "nohy jako bohyně") a připadala bych si, jako že spím s komunistickou učitelkou ze základky.\nProstě by mi to připadalo strašně primitivní - jako u těch goril, které si prostě nemůžou pomoct a strčí ho první velké pr....ele, kterou potkají. Zkrátka bych se s tím nevyrovnala. Přijde mi to stejné, jako kdyby to musel dělat jen v pokoji, který má vytapetovaný fotkami zvířat - a taky by mi asi někdo řekl "ale vždyť o nic nejde, jsou to jenom pejskové a kočičky!"\nMarkvitka 2. 8. 2012 22:14\nCituji RomanKaS: Jaký může být sex s chlapem v silonkách?\nTo mě taky napadlo Mě by takový člověk nepřitahoval a nevzrušoval, další důvod proto, že bych s ním být nemohla. Pokud to zakladatelce ale nevadí a nijak ji to v sexu nepřekáží, tak to je zas její věc a nemá důvod se rozcházet.\nJe to jen a pouze o tom, co druhý dokáže tolerovat. Co jednomu připadá zvláštní, divné či nechutné jinému může připadat naprosto v pohodě\nTears 3. 8. 2012 7:18\nHolky, děkuju moc za vaše reakce, včera jsem dojela domů z práce a spala jak dudek, teď jsem opět v práci, ale až budu mít přes den trošku času, celou diskuzi a vaše příspěvky si projdu a napíšu.. Díky za Vaše názory a rady, vážím si toho..\nAgigue 3. 8. 2012 11:38\nPlně souhlasím s Bedrunelou, je to jen otázka tvých priorit, toho, co jseš schopná tolerovat a jestli na tu "hru" přistoupit. Jsou úchylky (a furt jsou to úchylky), které se běžně tolerují a považují za "normální" a jiné se považují za divné...na to kašli, sama se zamysli nad tím, co a jak hluboce ti na jeho chování ubližuje, sama nejlíp víš, jak to je.\nZkus si to probrat fakt z tvého osobního pohledu a ne tak, jak by to řešil někdo jiný (jedni problémy řeší, jiní je ignorují, další jim utíkají..) nebo jak je to obecně správně a jak by se co mělo, nenech si nastavit měřítka někým jiným. A pokud ti ten vztah víc ubližuje nebo to překročilo hranice, tak prchni\nlayla 3. 8. 2012 11:50\nReaguji na Tears:\nNo vím naprosto přesně o čem mluvíš. Mám doma to samé . Hodně holek to tady odsuzuje,ale já mám třeba doma toho nejúžasnějšího chlapa na světě. A že se mu líbí silonky nebo si je občas obleče? A co jako? Miluje mě a je úžasnej, je mi věrnej, můžu se o něj opřít a spolehnout se na něj. Takže jde spíš o to, že jestli je ten tvůj vztah jinak v pohodě a je to kluk do života, tak tohle je fakt prkotina. Naopak někdy se toho dá i využít a jako spestření se*xu to je někdy parádní . Navíc ti všechno o sobě řekl, nic z toho ti netají, a to už taky o něčem svědčí. Nejde jednoduše rozdělit věci na úchylný a normální. Normální je to co vyhovuje oběma i kdyby to pro ostatní měla být sebevětší úchylka. Na druhou stranu chápu že ti vadí že hledí po jiných. ale tam jde fakt jen o ty silonky. Není to tak že se dívá na ýženskou a představuje si co by s ní všechno dělal. Mu se prostě lídí fakt jen ty silonky. Není tam žádná fáze že by ti chtěl být nevěrnej. Uvidíš jestli se s tím dokážeš poprat. Ale nemyslím že je to důvod k rozchodu. Jsou chlapi, kteří chodí zza jinýma, chlastají, jsou nespolehlivý, nepracují, mlátí přítelkyně atd. A to milé dámy je teprve problém! Ne nějaký silonky...\nLisboa 3. 8. 2012 12:27\nReaguji na layla:\nneskutečně obdivuju, s jakým nadhledem a emptaií jsi přítelovu zálibu zvládla.\njá bych toho asi schopná nebyla.....tyhle typy "erotické fascinace" mě neskutečně odpuzují. ale ok, kdyby se mu prostě jen líbily, vzrušovaly ho..ale že ho sex bez nich nebere? (jak psala zakladatelka)\na dokonce si je sám oblíká? mě je tahle představa extrémně nepříjemná.\nfakt klobouk dolů přede všema, kterým toto nevadí.\nlayla 3. 8. 2012 15:10\nReaguji na Lisboa: Je fakt že náš milostný život funguje v pohodě i bez toho, ale pokud se mu to líbí tak proč mu to nedopřát, samozřejmě že to není vždycky. A jak říká přítel: "Jak už to mám dovolený, tak mě to už ani tak neláká" . Mě to fakt nevadí. Toleruje spoustu mých zlozvyků a nešvarů, tak tohle je v pohodě. Ale je to i povaze. Jsem v těchto věcech hodně otevřená, ale věřím, že pro spoustu holek to může být nepřijemný, nebo až děsivý. Každej jsme jinej a to je krásný na tom světě. A pokud se pak potkají dva, kterým to nevadí a jsou schopni všechno prožívat společně tak je to paráda. Jsme s přítelem 4 roky, takže to není jen nějaké to první zamilování. O tomhle mi řekl v podstatě hned na začátku, buď bych to vzala nebo ne. A já to vzala\nfarahh 3. 8. 2012 15:36\nReaguji na layla: tak si to tak neber KAZDEJ chlap má něco, a ten tvuj jen relativní blbost - žádnej přehnanej chlast, automaty, sázky, navštěvy bordelů....\nMyslím že při dlouhodobějším vztahu jeho "okukovací" aktivita dost poklesne.\nVíš, dělala jsem mistrovou zedníkům, ve firmě bylo 40 chlapů a já - a to jsem se dozvěděla věcí V udrbanosti značně vedou nad ženami