Podivné léčby minulosti: opium, alkohol, pytel pilin i šunka nad postelí – Novinky.cz\nVztekem na deprese? Panák alkoholu pro neduživé děti? Nebo že by pobyt v pytli s pilinami v kombinaci s konzumací domácího koláče pomohl vyléčit astma? Svérázné metody léčby rozhodně nebyly v minulosti žádnou vzácností - a pacienti často mohli být rádi, že je nezabily, když už jim nepomohly. Někdy ale naopak fungoval i zdánlivý nesmysl, pokud ho použil lékař se zdravým rozumem.\nSir Alexander Fleming objevil penicilin až v roce 1928.\nMoč do uší, mlácení a další lahůdky\nHolandský lékař Jan Baptist van Helmont (1579-1644) používal k léčbě magické kúry. Např. vodnatelnost léčil tím, že „teplá krev nemocného se naleje do prázdného vejce a to se dá vysedět pod slepici. Potom se tato krev smíchá s masem a nechá sežrat hladovému psu nebo praseti. Nemoc opustí nemocného a přejde na psa nebo prase.“\nMěstský lékař v německém Eisenachu Christian Franz Paullini (1643-1712) léčil výkaly a močí. Na hučení v uších např. předepisoval kapání moči do uší. Další jeho metodou bylo léčení bitím - Paullini zpráskal své pacienty metlou a bičem.\nNěmec Franz Anton Mesmer (1734-1815) léčil ve Vídni své pacienty magnetizováním. Tak např. ženě s pakostnicí dal jeden magnet na žaludek a další dva na nohy. Bolesti ji prý brzy přešly.\nBritský lékař Thomas Beddoes (1760-1808) léčil plicní nemoci vdechováním oxidu dusného (rajský plyn). Výsledkem bylo, že se pacienti smáli a vůbec podlehli nezměrnému veselí.\nNapříklad anglický lékař Thomas Sydenham (1624-1689) byl tak proslaven svými lékařskými znalostmi, že se mu říkalo anglický Hippokrates. Někdy měl ovšem pro své pacienty opravdu zvláštní rady.\nPatřil k nim i jistý nejmenovaný bohatý londýnský mladík, který si počátkem října 1875 Sydenhamovi stěžoval, že trpí úzkostmi, depresemi a život jej vůbec nebaví. Sydenham jej chvíli mlčky prohlížel a poté prohlásil: „Mladý muži, vám pomůže jedině Roberts v Invernessu.“ Mladíka to příliš nepotěšilo - Inverness totiž leží v severovýchodním Skotsku při ústí řeky Nessu do zálivu Moray Firth. Přesto se tam vypravil.\nProtrpěl obtížnou cestu skotskými horami v dostavníku, který byl jediným spojením s Invernessem. Tam zjistil, že v Invernessu nejen nežije lékař Roberts, ale navíc že v městečku vůbec žádného lékaře nemají. Mladý muž se rozzuřil, ale úplně jej dorazila informace, že příští vůz do Londýna pojede až za čtrnáct dnů!\nMusel se ubytovat v jediném místním hostinci a celý rozrušený si krátil čas spíláním Sydenhamovi. A jeho deprese? Kupodivu jej ze zlosti přešly a po návratu lékaři nakonec poděkoval, i když si v hostinci sliboval, že ho zabije.\nSydenham napsal o tomto svém případu jako o zdařilém a dodal: „Vyšlo to podle mého. Mladík brzy propadl strašlivému vzteku a celých čtrnáct dní přemýšlel jen o tom, jak by se podlému lékaři pomstil. A při takových příjemných myšlenkách docela zapomněl na svou nemoc a nastalo u něj zlepšení.“\nThomas Sydenham měl svérázné léčebné metody. Pacienta třeba neváhal pořádně naštvat. Kůrou z chinovníku červeného léčil Sydenham horečku.\nOpiem proti hysterii\nUvedenou příhodu popsal nejen Sydenham, ale i profesor Josef Thomayer (1853-1927), internista a jeden ze zakladatelů české neurologie, ve stati Poznámky o úspěchu léčebném. Věděl, že Sydenham nebyl přes své zvláštní léčebné rady žádný hlupák. Byl synem puritánského statkáře a sloužil za občanské války v Anglii na straně Olivera Cromwella. Lékařství studoval v Oxfordu na Magdalen College.\nV roce 1683 popsal jako první lékař příznaky pakostnice a průběh této nemoci. Vycházel z vlastní zkušenosti - trpěl jí 34 let. Při léčbě a určování diagnózy upřednostňoval přesné pozorování u lůžka nemocného a podporoval přirozenou léčebnou sílu organismu. Právě proto mu říkali anglický Hippokrates.\nMladík brzy propadl strašlivému vzteku a celých čtrnáct dní přemýšlel jen o tom, jak by se podlému lékaři pomstil. A při takových příjemných myšlenkách docela zapomněl na svou nemoc a nastalo u něj zlepšení. anglický lékař Thomas Sydenham\nPro každou nemoc hledal určitý lék, čímž předběhl stav vědy v 17. století. Chinovou kúrou léčil střídavou horečku, opiem pakostnici, sírou chudokrevnost, rtutí syfilis. Svou lékařskou praxi začal roku 1655 v Londýně a ihned se proslavil při léčení černých neštovic. Jeho pilulky proti hysterii, jež obsahovaly opiovou tinkturu se šafránem, se používaly ještě před sto lety. Občas, když se mu nemoc zdála nicotná, ovšem neodolal a poradil podobně jako onomu mladíku vyslanému do Invernessu.\nProfesor Thomayer všechny jeho metody uznával. Sám se o nezvyklé případy vyléčení zajímal. Domníval se, že choroby i způsob jejich léčení se mění stejně rychle jako móda nebo mentalita lidí.\nHubené dítě? Potřebuje otce vinárníka!\nJestliže se dnes doporučuje zdravá výživa, v Thomayerově době tomu bylo právě naopak. Dosvědčil to i Thomayerův žák, pozdější slavný psychiatr Vladimír Vondráček (1895-1978). O tom, co bylo vhodné při léčbě dětí v čase jeho dětství, si šibalsky zapsal:\n„Při psaní těchto řádek mě trápí svědomí, neboť plně uznávám oprávněnost dnešního boje proti alkoholismu. Kam jsem to mohl přivést, kdyby mi již v dětství nebyli nesvědomitě dávali alkohol.“ Vondráček byl jako dítě hubený, nedomrlý, a tehdy platil slogan - tlusté dítě je zdravé dítě.\n„Dostával jsem od tří let denně likérovou sklenku červeného vína, jeden čas jsem pil osmnáctistupňový anglický porter vařený v Pardubicích. V neděli po návratu ze služeb božích jsem dostal pokaždé jiné víno, tokajské, sherry, malagu,“ líčil známý psychiatr.\nMěl štěstí, otec Vondráček vlastnil vinárnu a lahůdkářství Perlové ulici a synka zásoboval přímo ze skladu. Chudší děti trpící nechutenstvím a chudokrevností popíjely méně známé značky vín - Seravallo, Condurango, Maltoferochin.\nPři psaní těchto řádek mě trápí svědomí, neboť plně uznávám oprávněnost dnešního boje proti alkoholismu. Kam jsem to mohl přivést, kdyby mi již v dětství nebyli nesvědomitě dávali alkohol… český psychiatr Vladimír Vondráček\nU Vondráčka měl ovšem organismus k nějaké degeneraci pěkně daleko. Byl autorem mnoha vědeckých děl, jako jeden z prvních uplatňoval nové metody v psychiatrii.\nJestliže zdraví znamenalo oblost a tloušťku, odpovídaly tomuto názoru i lékařské rady, jak se stravovat - běžně se doporučovalo vypít denně alespoň litr hovězí polévky, sníst denně půl kila masa a příkrmů. Ale maso pro děti kupodivu nebylo považováno za vhodné.\nJosef Thomayer patřil k těm nemnoha, kteří radili držet dietu, málo solit a občas „nakrátko lačnit“. Byl pozoruhodný nejen svými lékařskými úspěchy, ale i fejetony, povídkami a skicami z lékařského života. A pak smyslem pro humor a pro užívání psychiatrie ve vztahu k pacientům.\nŠunka nad postelí\nSvému žáku a významnému internistovi profesoru Ladislavu Syllabovi (1869-1930) řekl v roce 1910: „Pacientům může pomoci často úplný nesmysl, ale předpokládá to jediné - víru.“ Své tvrzení dokládal příkladem slavného pařížského lékaře Leona Grubyho.\nTen ve druhé polovině 19. století léčil nejen Alexandra Dumase mladšího, ale i Alphonse Daudeta, George Sandovou a mnohé další.\n„Ty nechodíš ke Grubymu? Fuj!“ se stalo rčením francouzské bohémy. A Gruby radil - úspěšně v kročejích Sydenhama.\nNervózní slečna si podle něj měla pověsit nad postel syrovou šunku a měla bedlivě sledovat, jak se kývá. Astmatickou ženu strčil Gruby do pytle s pilinami a sdělil jí, že přesně o půlnoci musí z pytle vylézt, upéci si koláč podle vlastního receptu a ihned jej celý sníst.\nVcelku šťastně dopadl obtloustlý bohatý makléř trpící srdeční slabostí, jemuž bylo nařízeno, že se musí celý měsíc živit jen zvěřinou, kterou sám zastřelí. Nebožák nikdy nedržel pušku v ruce a neměl honební lístek. Snad proto se mu peníze vydané lékaři vyplatily, zhubl totiž kvůli stálému hladu o třicet kilo (předtím vážil 114) a s dechem přestal mít potíže.\nNež nešťastníci splnili, co jim Gruby nařídil, podařilo se části z nich vyléčit jednoduše zlostí. Josef Thomayer ovšem uplatňoval z Grubyho léčení jen tu část týkající se vztahu pacienta a lékaře založeného na vzájemné důvěře. Právě tehdy se rodilo české moderní lékařství, a krkolomné léčení v něm už nemělo místo.\nFaktem je, že na přelomu 19. a 20. století byli lékaři před většinou dnes běžných chorob bezmocní. Metlou pacientů byly tehdy už odmalička horká nemoc - tedy tyfus, dále tuberkulóza, záškrt, spála, zánět mozkových blan. A to nebyl penicilin, a tudíž ani antibiotika. Britský lékař Alexander Fleming objevil penicilin až v roce 1928.\nMimochodem - k jeho velkovýrobě došlo až za druhé světové války v USA. Svůj podíl na tom měli i pracovníci firmy B. Fragner v Dolních Měcholupech, kteří penicilin klinicky odzkoušeli. Byl to první penicilin vyrobený na evropském kontinentě.\nZácpa vyléčena, ale co ten průjem?\nLidem v Thomayerově době ovšem nezbývalo nic jiného než si nacházet své vlastní léky. V knize Kulturně historické obrázky z oboru lékařského vylíčil Josef Thomayer prapodivné případy ze své praxe. Tak třeba devětapadesátiletá pacientka trpící zácpou začala užívat ricinový olej a ten jí tak zachutnal, že ho vypila litr denně.\n„Šmakovalo jí,“ poznamenal k tomu Thomayer. A zácpa byla tatam. Problém byl ovšem v tom, že ji pak pro změnu trápil průjem. Hůře dopadl pacient, který si kvůli bolesti hlavy zvykl na glycerin a denně vypil půl litru. Nejenže glycerin může poškodit ledviny, ale muž byl dělník a „ne tolik majetný, aby mohl si tolik glycerinu denně v lékárně dopřát“.\nPro tyto nešťastníky měl Thomayer pochopení. Odsuzoval ale údajné léčebné preparáty, většinou německé, které se objevovaly na trhu a pacientům slibovaly zázraky: „Tak prostředek Puro měl být sílící a vyživující, a ukázalo se, že to je obyčejný olej smíchaný s bílkem. A co Kneipp? Prý vyléčil ochrnutí, slepé i úplně vyšinuté. Zkrátka všecko. Vzdělaný lékař ví aspoň ve velké většině případů, je-li pomoc čili nic. Amatér, jako byl Kneipp, nevyzná se v předpovědi a jen slibuje.“\nThomayer narážel na katolického kněze Sebastiana Kneippa (1821-1897), který se v německém Wörishofenu, kde působil jako zpovědník sester dominikánek, věnoval vodoléčbě. Nemocné hlavně poléval studenou vodou z konve. Kromě toho předepisoval bylinky a také chození bez obuvi - „kneippování“. Wörishofen se díky němu stal od roku 1890 vyhlášeným lázeňským místem.\nKneipp skutečně tvrdil, že vodou vyléčil rakovinu, což nebylo možné, ale v přírodním léčitelství úspěch měl. A to zejména u chorob žaludečních a pohybových. V tom mu Thomayer křivdil. Několikrát byl sice obžalován z pokoutního léčitelství (fušerství), byl však natolik chytrý, že od začátku povolával ke svému léčení zkušené lékaře, aby těmto obviněním předešel.\nA obchodní využití jeho jména je úspěšné dosud. Ve Wörishofenu se stále vyrábí Kneippovo prádlo, Kneippovy sandály a další. Zvláštní specialitou jsou obinadla na hlavu, na krk a na nohy. Thomayer jej ovšem v lásce neměl.


Advent na Mouřenci je v plném proudu. Kostelík láká na koncert Nezmarů - Kultura - QAP.cz - Vaše internetové noviny\nKoncerty, dětský advent, světelný průvod i vánoční pásmo nabídne během letošního prosince obnovený kostelík známý z pohádky Anděl Páně.\nNejbližší akcí, kterou na Mouřenci u Annína chystá spolek Přátelé Mouřence je nedělní koncert skupiny Nezmaři.\n"Koncert začne v neděli 8. prosince ve 14 hodin. A možná přijde i Mikuláš s andělem,“ láká jeden z organizátorů akce Lukáš Milota.\nJihočeská kapela Nezmaři, která loni oslavila 40. narozeniny patří mezi legendy našeho folku.\n"Do kostela na Mouřenci přiveze kapela svůj adventní koncert. Posluchači se můžou těšit na současné členy kapely - Pavla Zajíce, Pavla Drengubáka, Tondu Hlaváče a Šárku Benetkovou. Při koncertu kapela pokřtí zpěvník a rozsvítí druhou svíčku na mouřeneckém adventním věnci,“ dodává Lukáš Milota.\nNa Mouřenci bude rušno i v dalších prosincových dnech. Každou sobotu se zde koná od 11 hodin komentovaná prohlídka kostela. V neděli 15. prosince je na programu od 15 hodin Dětský advent spojený se stavěním betléma, koncertem kapely Capra di Fossa a vyprávěním o lidových zvycích. Po skončení akce se světelný průvod vydá do údolí ke kapli svaté Lucie v Rajsku.\nNeděli 22. prosince zpříjemní návštěvníkům Mouřence koncert Žihelského sboru, který začne ve 14. hodin. Skauti sem navíc přinesou Betlémské světlo.\nNa Štědrý den začne v kostelíku v 11 hodin Štědrá hodinka s podtitulem Vánoce všemi smysly. "Jedná se o vánoční pásmo s koledami u stromečku a betléma, a samozřejmě také s ochutnávkami,“ vysvětluje Lukáš Milota.


Dobrý den, je mi 18 let a třikrát až čtyřikrát týdně chodím běhat. Poslední týden, vždy když přijdu z běhu, mám oteklý obličej, jakoby stažené svaly kolem ůst a nosu, a taky mám oteklé dlaně a prsty a rukou. Nevím co s tím dělat ani jaká je příčina. Moc děkuji za radu.\nDobrý den, touto cestou nelze zjistit přesnou příčinu vašich obtíží. Pokud obtíže trvají týden, doporučila bych ještě vyčkat. Pokud se budou opakovat často, měla byste zajít na vyšetření k PL, který vám může udělat odběry krve. S pozdravem Jana Harnová\nuž od puberty mam problémy se spaním v cizím prostředí, což asi...\nNespavost? Dobrý den, minulý týden jsem měla to že jsem nespala celou noc. Usla jsem třeba...\nuž cca měsíce nemohu usnout. Myslím si, že je to působeno tím, že...\npřed 2 lety jsem začala mít tepání v dolní části krku, nějak mně...\nDobrý den, potřeboval bych od vás radu.\ntýká se to mé přítelkyně, je v jednom...\nMomentálně mě sužuje přetrvávající teplota, silná tlaková bolest...


Feetje legíny Better Togehter | pinkorblue.cz\nČíslo výrobku: A298288\nNizozemská společnost Feetje vám nabízí barevný výběr trendových designů v super kvalitě - a to vše za slušnou cenu. Zábavná paleta skvělých kolekcí - můžete je znovu a znovu kombinovat. Roztomilé legíny vyrobené ze směsi měkké bavlny s praktickým měkkým pasem pro dokonalé uchycení.\nNávrh na změnu popisku produktu A298288.\nHodnocení zákazníků: Feetje legíny Better Togehter


Parkie – Wikipedie\nKvětenství Parkia biglobosa\nParkie jsou beztrnné nevelké až mohutné stromy s plochou rozložitou korunou. Některé druhy parkií dosahují obřích rozměrů a převyšují souvislé korunní patro pralesa. V Jižní Americe je to Parkia ulei, v Asii P. timoriana. Některé druhy parkií však dorůstají pouze do výšky okolo 10 metrů. Na bázi kmene mohou být až do výšky 3 metry opěrné pilíře. Na větévkách, stopkách a osách květenství jsou často vystouplé lenticely. Listy jsou dvakrát zpeřené a bohatě členěné. Mohou být střídavé, vstřícné nebo ve svazcích. Počet párů lístků v jednom listu může přesahovat 100.\nKvěty jsou uspořádané v hustých kulovitých, palicovitých nebo diskovitých hlávkách na přímých či převislých stopkách dlouhých až 1 metr. Hlávky mohou být jednotlivé úžlabní nebo častěji ve vrcholových květenstvích. Stopky celého květenství složeného z hlávek mohou měřit až 5 metrů. Hlávky mohou být 1 až 20 cm dlouhé. Jsou složeny buď z fertilních (plodných) květů nebo mají při vrcholu sterilní květy produkující nektar, případně mohou být složeny i ze 3 různých typů květů. Květy jsou podepřeny listeny o něco delšími než kalich. Kalich je dlouze trubkovitý až nálevkovitý, obvykle se 2 většími a 3 menšími laloky. Koruna je delší než kalich, korunní lístky jsou srostlé na bázi nebo na bázi i na vrcholu volné a srostlé v polovině. Tyčinek je 10, na bázi jsou srostlé v trubičku a trochu vyčnívají z květu. Nitky tyčinek jsou bílé nebo nažloutlé. Semeník je krátce stopkatý, s mnoha vajíčky, čnělka trochu vyčnívá z květu a nese vrcholovou bliznu.\nPlodenství je přímé nebo převislé, nesoucí na palicovitém receptákulu 1 až několik stopkatých lusků. Lusky jsou pukavé nebo nepukavé, rovné nebo zahnuté, většinou dřevnaté. Obsahují mnoho semen v 1 nebo ve 2 řadách, často uložených v měkké dužnině. Semena jsou vejcovitá až podlouhlá, zploštělá.\nAfrická parkie Parkia biglobosa\nDetail hlávky parkie Parkia platycephala\nPlodenství parkie Parkia platycephala\nRod parkie zahrnuje asi 35 druhů a je rozšířen v tropické Africe, Asii i Americe. Nejvíce druhů (asi 18) roste v tropické Jižní Americe, zejména v Amazonii. V tropické Asii roste 12 druhů, v tropické Africe 3 druhy s rozsáhlými areály výskytu. Na Madagaskaru roste jediný druh (P. madagascariensis), podobně na Nové Guineji (P. versteeghii). Areál zasahuje až do Tichomoří. V Austrálii se parkie nevyskytují. Parkie rostou nejčastěji na nezaplavovaných půdách v nížinných tropických deštných lesích, podél řek, v horských lesích, v sezónně suchých lesích, ve vegetaci typu cerrado, na savanách a v pobřežních lesích na písčitých dunách typu restinga, nejčastěji do nadmořské výšky 650 metrů.\nNěkteré druhy parkií (např. asijská Parkia speciosa a P. timoriana) kvetou a následně plodí synchronizovaně v určitý čas roku a na 2 až 3 týdny v roce jim opadávají listy. Kulovitá květenství parkií visící na dlouhých stopkách z konců větví jsou opylována netopýry hledajícími nektar. Ten se tvoří v hojném množství zejména v nočních hodinách. Květenství mohou mít průměr až 20 cm a vydávají nelibý pach.\nPlody asijských parkií pojídají ptáci i savci, kteří následně rozšiřují semena. Opice a veverky se živí plody celé řady druhů, sloni a jelenovití vyhledávají plody P. sumatrana, zoborožci plody P. speciosa.\nPečené lusky Parkia speciosa\nPlodenství Parkia speciosa na asijském tržišti\nNěkteré druhy parkií mají jedlé plody či olejnatá semena. Semena a lusky Parkia speciosa se v jihovýchodní Asii používají jako zelenina a příloha k masu a jsou v některých oblastech (např. v západní Malajsii) často k vidění na místních trzích. Dužnina jihoamerické Parkia nigra a mexické P. pubescens slouží k přípravě alkoholických nápojů. Africká parkie Parkia filicoidea je jeden z nejtypičtějších stromů řídce zalesněných (tzv. parkových) savan tropické západní Afriky a domorodci tyto impozantní stromy nekácejí, neboť jsou důležitým zdrojem obživy. Jedlá dužnina plodů je různých způsobem zpracovávána a také se z ní připravují osvěžující nápoje. Lusky jsou dobré krmivo pro dobytek. Dužnina lusků Parkia biglobosa (syn. P. africana) je rovněž jedlá. Borka parkií obsahuje 12 až 15% tříslovin a je používána místně jako adstringens. Semena, kůra i listy asijské parkie P. timoriana jsou používány v pomístní medicíně. Kůra P. filicoidea poskytuje červené barvivo.\nDřevo parkií má malý ekonomický význam. Běl je šedožlutá, jádrové dřevo je matně hnědé. Je používáno např. na stavby, násady a jako palivo.\n↑ a b c d NIELSEN, I.C. Flora Malesiana. Vol. 11 (1): Mimosaceae. Leiden, Niederlands: Foundation Flora Malesiana, 1992. ISBN 90-71236-16-1.\n↑ a b WU, Delin; NIELSEN, I.C. Flora of China: Parkia [online]. Dostupné online.\nObrázky, zvuky či videa k tématu parkie ve Wikimedia Commons\nTaxon Parkia Fabaceae ve Wikidruzích\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Parkie&oldid=17786285“


Pronájem chalupy Halenkovice | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka pronájem chalupy Halenkovice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem chalupy Halenkovice než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem chalupy Halenkovice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem chalupy Halenkovice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem chalupy Halenkovice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem chalupy Halenkovice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem chalupy Halenkovice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chalupy Halenkovice, a to chalupy na prodej Halenkovice, pronájem chalupy Halenkovice, dražby chalup Halenkovice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii chalupy k pronájmům Halenkovice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích chalupy Halenkovice, chalupy na prodej Halenkovice, pronájem chalupy Halenkovice, dražby chalup Halenkovice.\nJe možné, že v lokalitě Halenkovice nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Halenkovice na pronájem nebo pronájem rekreačního objektu Halenkovice. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Halenkovice použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Halenkovice případně rekreační objekty Halenkovice.\nNehledáte pronájem chalupy Halenkovice ?\nPokud jste v této kategorii pronájem chalupy Halenkovice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem chalupy Halenkovice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem chalupy Halenkovice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem chalupy Halenkovice. Určitě lépe naleznete pronájem chalupy Halenkovice, který hledáte.


Cab 2019 0-13 kg - Kočárky Inglesina\nCab 2019 0-13 kg\nNová autosedačka od Inglesiny dostala více barev. Kromě barev kočárku Aptica je nově od ledna 2019 k dispozici také v barvách kočárku Quad. Schválena podle normy ECE R44/04. Vychází z bohatých zkušeností Inglesiny s vývojem, výrobou a testováním autosedaček. Navazuje na velmi úspěšnou Huggy Multifix.\nCAB využijete ve vozidle upevněnou pásy vozidla nebo pomoci pásy upevněné báze, která je volitelnou částí. Báze s upevněním ISOFIX, není pro CAB k dispozici.\nSystém boční ochrany pro větší bezpečnost dítěte v případě bočního nárazu.\nVýškově nastavitelná opěrka hlavy s centralizovaným mechanismem. 3-bodové bezpečnostní pásy jsou integrovány do opěrky hlavy a sledují nastavení, aby se přizpůsobily růstu dítěte.\nJednoduchý mechanismus pro upevnění a uvolnění autosedačky. Může tak být odpojena a snadno připojena k podvozku kočárku Inglesina, Standupu nebo bázi do auta, aniž by byl třeba jakýkoliv adaptér.\nVnitřní šířka opěrky zad:\nVnitřní výška opěrky zad:\nVnitřní délka sedáku:\n42 x 60 x 64 cm (šířka x výška x délka).\nErgonomický tvar s úhlem sklonu, který je ideální pro správnou polohu dítěte.\nRedukční vložka z měkkého a prodyšného materiálu s lycrou, ergonomicky navržená pro podporu správného držení dítěte v prvních měsících.\nVyberte si z palety 11 barev\nCollege Blue College Blue\nCashmere Beige Cashmere Beige\nIceberg Grey Iceberg Grey\nIndigo Denim Indigo Denim\nMineral Grey Mineral Grey\nMystic Black Mystic Black\nNiagara Blue Niagara Blue\nPříslušenství rozšiřuje využití autosedačky CAB\nBáze do auta Báze do auta


CzScene - Carpatia Castle\nNávštěv : 3806\nGothic \_ Rock \_ Dark\n29.09.2015 - Carpatia Castle\nCarpatia Castle a XIII.Století v Polné 24.10....\nZákladní informace - Carpatia Castle\nCtitelé hradu v Karpatech\nRumunské Karpaty a jejich podmanivé kouzlo kořeněné bezpočtem báchorek o nočních tvorech prahnoucích po krvi a neschopných zemřít si jako inspirativní roznětku zvolil nejeden umělec. Ať už dotyčný tvůrce třísnil papír inkoustem, plátno olejem či akvarelem, točil klikou kinematografického přístroje nebo své pocity zaklínal do přísného mřížoví notových osnov, mnohdy z jeho snažení vzešlo působivé dílo. Hudební cestou po stopách revenantů a vlkodlaků se dala i mostecká kapela CARPATIA CASTLE, jejíž samotný název nenechá nikoho na pochybách, kterým směrem se asi šíří pach krve.\nSkupinu založil v roce 1994 současný baskytarista Tomáš Pošvanc pod vlivem PARADISE LOST, ANATHEMA, TIAMAT, CREMATORY, MOONSPELL, MY DYING BRIDE, THEATRE OF TRAGEDY a dalších předních představitelů gothic-death-doommetalové scény, prožívající největší rozkvět a populační explozi v polovině 90. let. Jeho hudební srdce však zasáhli i průkopníci čistého gothic rocku, jako například klasici THE SISTERS OF MERCY a z jejich rané tvorby čerpající jihlavští zakladatelé tohoto stylu u nás – dnes již kultovní XIII. STOLETÍ. Tomovy inspirační prameny však vyvěrají i z klasické hudby (např. Bedřich Smetana či Johann Sebastian Bach) a samozřejmě z heavy metalu 80. let. Mimohudebním hnacím motorem jsou pak pro tohoto gothicrockového gentlemana přírodní scenerie a živly a rovněž místa a příběhy s pohnutou, většinou temně tragickou, gotikou zavánějící historií a pozadím.\nCARPATIA CASTLE zpočátku – a vlastně po většinu své existence – fungovali jako jednočlenný, typický one-man-project, v němž Tomáš Pošvanc realizoval své umělecké ambice a ventiloval své hlubokoniterné pocity. Celých patnáct let(!) trvalo, než se tento hudební projekt prokousal k prvnímu demu „House By The Cemetary“ (2009). Rok poté následovalo druhé demo „Vampire Requiem“ (2010), na kterém se již podíleli další muzikanti, jež zlákala náplň prvního výtvoru – tím byly položeny základy k přerostu prvotního projektu v regulérní kapelu. Obě dema vznikla sice velmi amatérsky, přesto v dosti důstojné podobě CD-R s pěkně vyvedenými barevnými a stylově výmluvnými obaly. Teprve v průběhu roku 2011 se CARPATIA CASTLE rozrostli na plnohodnotnou kapelu a od roku 2012 začali s aktivním koncertováním, aby otestovali účinky své tvorby na goticky laděném publiku. Tou dobou se již v repertoáru skupiny uhnízdily vzdušnější písně se silně rockovou základnou a jemně gotickým oparem – nad pochmurnou death-doomovou minulostí prosycující ranou tvorbu zakletou do obou dem se zavřela voda.Po odchodu zpěvačky Moniky Štěpánkové před koncertní sezonou 2013 funguje kapela v sestavě Veronika Seidlová (zpěv), Josef Wohlfahrt (kytara, zpěv), Václav Pazdera (sólová kytara), Tomáš Pošvanc (baskytara), Zdeněk Svoboda (bicí) a Milan Kubík (klávesy) a má za sebou nejedno veskrze pozitivně přijaté vystoupení. O propagaci na domácí scéně se stará manažerka skupiny Ludmila Benešová a většinu textů má na svědomí textařka a stylistka Dobroslava Karasová. Diskografii CARPATIA CASTLE momentálně uzavírá šestiskladbový maxisingl „Laudanum“, který je předzvěstí nadcházejícího stejnojmenného debutu, jenž by měl v roce 2013 prostřednictvím třinácti písní skupinu konečně vyvést na světlo z temných a studených katakomb dlouholeté demo-existence.Blackmoon\nV červnu 2014 odchází klávesák Milan a kytarista Venca, kterého nahrazuje Milan Ozzy Dubnička z klášterecké speed metalové Karpatie.Kapela natáčí videoklip k novému songu Fantom Rabenstein a připravuje klip k pilotnímu songu chystaného CD Černé století.Tvorba nových písní kořeněná festivalovou sezonou,doprovází CC k podzimnímu tour s přesahem do zahraničí.


FertilControl light ovulační test - skladem | BENU.cz\nFertilControl light ovulační test:\nOvulační tester FertilControl Light Donna na bázi mikroskopu s přesností až 98 % je určen k opakovanému používání a ke každodennímu zjišťování ovulace ze slin. Bezpečný a jednoduše použitelný. Test je malý a diskrétní, vždy po ruce a do každé kabelky. Vhodný k permanentnímu použití.\nDle potřeby i několikrát denně. Naneste sliny na ochranné víčko.\nRecenze produktu FertilControl light ovulační test


To jste měli ale pěkně na světě. Ty jsi navíc plná zajímavých postřehů a to, co píšeš, se hezky čte. Nechceš (mi) ještě něco napsat? Musel jsem si najít, kde to je, ale zato mám teď rozšířený obzor. Vidím, že nejsou potřeba mačky – hodnotím kladně. Pod vrcholovým křížem je ňáký štěrkoviště – hodnotím záporně. Ale pak ta květena a panoramata, hm, takže celkově 3:1 ve prospěch krásného. [reagovat]


Škola není testovací centrum, řekl ředitel. Město zvažuje jeho odvolání | Náš REGION Škola není testovací centrum, řekl ředitel. Město zvažuje jeho odvolání | Náš REGION\nŠkola není testovací centrum, řekl ředitel. Město zvažuje jeho odvolání\nŘeditel Waldorfské školy v Semilech Ivan Semecký odmítá podle svého vyjádření dělat ze školy testovací centrum. Děti mají podle něj právo chodit do školy, rodiče mají právo rozhodovat o svých dětech a učitelé mají děti vzdělávat. Školská rada s jeho postupem nesouhlasí, škola má ale právní subjektivitu, a tak radnice nemůže zakročit. V pondělí bude městská rada na svém zasedání jednat o jeho odvolání.\nPodle ředitele vydaná mimořádná opatření a metodické pokyny staví ředitele škol do absurdní pozice, ve které mají některým dětem zakazovat chodit do školy, rodičům odpírat jejich základní práva a z učitelů dělat zaměstnance „testovacího centra“. „K tomu školy rozhodně sloužit nemají! Kromě naprosto nepřiměřených nároků na školu jde hlavně o popření základních práv dětí a rodičů. Testování dětí nechávám na rozhodnutí rodičů. Pouze trvám na tom, aby rodiče vyjádřili svůj případný nesouhlas s testováním písemně. Nošení roušky ve třídách nechávám na rozhodnutí rodičů. Trvám na jejich nošení ve společném prostoru školy, “ vysvětluje svůj postoj na stránkách školy ředitel.\nTestování dětí je podmínkou otevření škol. Poprvé se testovalo v pondělí, z 13 tisíc testů provedených v Libereckém kraji bylo podle mluvčí Krajské hygienické stanice v Liberci Zuzany Balašové devět pozitivních. Dnes se testovalo podruhé, výsledky ale budouk dispozici až v pátek. V semilské škole pokračuje šetření hygieniků. „Zatím není uzavřeno,“ řekla Balašová. Hygienici také více sledují případné zvýšení počtu nakažených ve městě.\nBez testů i roušek. Škola v Semilech opatření neřeší\nV semilské waldorfské škole podle Mlejnkové ani dnes netestovali všechny žáky, nejpozději od příštího týdne by ale i tady nařízení splnit měli. Použít chtějí tzv. plivací testy, které by do školy děti přinesly z domova. Postoj rodičů i pedagogů školy k testování přitom podle starostky není jednotný. „Mnozí s postupem ředitele nesouhlasí,“ řekla.\nNa ostatních základních školách v Semilech se testuje, situace na waldorfské škole to neovlivnila. „Děti ani rodiče s tím nemají problém, jen jedna maminka prvňáčka chtěla být v pondělí u toho. Děti to většinou berou jako zpestření,“ řekl dnes ředitel Základní školy Ivana Olbrachta Jiří Jiránek.


První jízda s omlazenou octavií: blíže k superbu – Novinky.cz\nPrvní jízda s omlazenou octavií: blíže k superbu\nDiskuse o faceliftované octavii se zvrhla pouze v kritiku designu předních světlometů. Změn je ale mnohem více, v oblasti multimediálních systémů octavia dokonce dočasně překonává vlajkovou loď superb. Změnil se i zadní rozchod a další detaily.\nBEZ KOMENTÁŘE: Nová Škoda Octavia (2017)\núterý 7. února 2017, 8:23\nJedenáct a osm milimetrů. O tolik narostla octavia do délky - o 11 mm na 4 670 mm v případě liftbacku, karoserie kombi je o 8 mm delší (4 667 mm). Příď má širší masku chladiče, zabudování radarového snímače adaptivního tempomatu je stejné jako u suberbu - uprostřed masky je elegantní černý pruh, který dostanou všechny verze. I ty, které ACC nemají.\nDíky jinak tvarovanému nárazníku vpředu i vzadu a zadnímu difuzoru se mírně zlepšila i aerodynamika. Pomohla rovněž jiná zadní světla, respektive naváděcí plochy.\nMísta pro posádku i zavazadla je v nové octavii pořád stejně; znamená to, že vzadu vám na model nižší střední třídy zbývá dost prostoru pro kolena. Místo pro hlavu je rovněž nadprůměrné, ale ne takovým markantním způsobem jako v případě prostoru pro nohy. Superb je vzadu pořád o dost větší, i tak ale octavia nabídkou svého prostoru nezklame, stejně jako v případě minulé generace.\nZadní kola jsou dále od sebe\nNa důležitější změnu se ale ve víru diskusí na téma čtyř předních světel jaksi zapomnělo. Vzrostl rozchod zadních kol, v případě verze s vlečenou nápravou o 20 mm, u víceprvkového zavěšení (motory nad 110 kW, CNG a 4x4) o 30 milimetrů. Podvozek jako samotný zůstal prakticky beze změn.\nExperti z automobilky, přítomní na mezinárodní prezentaci, shodně potvrdili, že to mělo dva důvody. Tím prvním bylo zlepšení jízdních vlastností, více rozkročený automobil obecně lépe „sedí”. Druhým důvodem pak byly estetické důvody: auta s větším rozchodem lépe vypadají. To druhé je do značné míry subjektivní, to první není možné ověřit bez okamžitého přesednutí do verze před faceliftem a projetí totožné trasy.\nNa dálnici jsme zaznamenali vyšší citlivost na boční vítr (foukalo ale opravdu hodně), u verze s jednodušším zavěšením podvozku při přejezdu ostřejší příčné nerovnosti pocítíte „odzadu” zhoupnutí. V zatáčkách se octavia se standardně dodávaným systémem XDS chová velice přesvědčivě a oblouk vykrouží skoro ukázkově (na rodinné auto).\nElektronická stabilizace zasahuje možná až zbytečně brzy, její nástup lze ale posunout (musíte do menu multimediálního systému, samostatným tlačítkem to nejde). Ve vyšších rychlostech (nad 160 km/h) byla zkoušená verze combi s motorem 2.0 TDI (110 kW) docela hlučná. Při 130 km/h točí na šestku 2150 otáček, nad 180 km/h se jí už moc zrychlovat nechce, do této hranice ale akceleruje ochotně a nabídne dobré pružné zrychlení, které od motorů TDI tak nějak očekáváte.\nA mimochodem: ta přední světla opravdu nejsou čtyři, ale jenom dvě, přičemž obě mají zhruba palec širokou plechovou „pásku” lakovanou v barvě karoserie. Pokud otevřete kapotu, uvidíte uchycení tohoto překrytí pomocí spojovacího šroubu. Přední světlomety jsou buď halogenové (H7 a H8) nebo Full LED a tedy složené výhradně z diod.\nDiody najdete i v zadních svítilnách, kde je více rozehrán 3D efekt a kde najdete vodorovnou diodovou linku. A když už jsme u technologie Light-Emitting Diode: po vzoru superbu najdete uvnitř tenkou linku osvětlení s měnitelnými barvami (celkem je jich 10); jde o prvek příplatkové výbavy, u vrcholného provedení Laurin & Klement dostupný standardně.\nŠkoda Octavia Combi před faceliftem\nNová výbava, vrcholný Columbus nemá ani superb\nK dispozici je rovněž adaptivní tempomat do rychlosti 210 km/h, detekce mrtvého úhlu (Blind Spot Detect) nebo radar pomáhající při couvání z nepřehledných míst. V druhé řadě sedadel pak najdete dva USB porty a zásuvku na 230 V, sklápěcí stolky nebo odnímatelnou LED baterku. Konečně je možné přikoupit vyhřívaný volant.\nVzadu přibyly dva sloty na USB a zástrčka na 230 V.\nBohužel, pro vyhřívání předního okna stále slouží viditelné drátky, superb používá dražší řešení s fólií. Obecně: při srovnání se superbem vítězí dražší mladoboleslavský model. Logicky. Je prostornější, o dost hezčí a lépe jezdí mj. díky zadnímu víceprvkovému zavěšení.\nJenže octavia se mu v mnohém přibližuje: třeba interiér je, pokud si odmyslíte velikost, prakticky totožný a třeba v oblasti multimediálních systémů dostala octavie s 9,2 palcovým Columbusem lepší zařízení než vlajková loď Škody (ta ji dostane zanedlouho v rámci modelové péče).\nZajímavé je, že nejdražší multimediální systém zredukoval počet tlačítek na pravé straně (dokonce i kodiaq používá původní verzi), nyní má jenom pět tlačítek vlevo a zbytek ovládáte dotykem. Odezva je rychlá, grafika přehledná. V daných nabídkách se zorientujete rychle.\nPříjemným benefitem jsou mapy s on-line dopravou, fotorealistické mapy nebo praktické informace typu cen benzínu v nejbližším okolí. Není to nic, bez čeho byste se neobešli, ale když už to máte, je to příjemné. Na stropě pak přibylo červené tlačítko SOS, kterým si můžete přivolat pomoc po dopravní nehodě.\nŠkoda Octavia facelift 2017 u zadních svítilen více rozehrává prostorový efekt.\nStejné motory, 1,5 TSI přijde v červnu\nNabídka motorizací je stejná jako dosud, pouze pro variantu 2.0 TDI (110 kW) přibyla sedmistupňová převodovka DSG (typ DQ381, jenž zvládne přenést točivý moment až 420 Nm). Motory mají nejmenší zdvihový objem jeden litr (a tři válce), největší pak dva litry a čtyři válce. Výkonnostní spektrum začíná na 63 kW (84 k) a končí u 135 kW (184 k). Podle našich informací bude od června v nabídce nový koncernový motor 1,5 TSI, který jako první dostal nový VW Golf.\nResumé? Octavia je specifický model, který na podvozku golfu kouzlí s prostorem a nabízí jej opravdu přehršel. To platilo od druhé generace a platí to i nyní. Bonusem navíc jsou nové bezpečnostní a asistenční systémy. Octavia je nejúspěšnějším modelem Škody (věděli jste, že je to nejprodávanější kombi v EU?) a tak to patrně i zůstane, razantní změně přídi navzdory.\nNová Škoda Octavia RS i Scout podražily, nabízejí ale bohatší základní výbavu\nOmlazená Škoda Octavia RS se poprvé ukázala na videu


Složení půdy. Vlhká, jílovitá, drsná podzolická, drenážovaná, solná, silná, kyselá, neutrální, podmáčená zemina Chernozem. Zlepšení půdy. Pěstování plodin. Foto - Zahrada - 2020\nZahradník, který na svém pozemku ošetřuje půdu, mění její hustotu, vodní, termální a vzduchové režimy, biologickou aktivitu, dostupnost živin a v konečném důsledku ovlivňuje plodinu. Příprava místa pro zeleninové plodiny závisí na typu půdy, topografii místa, ale především na mechanickém složení půdy, tj. Na obsahu písku a jílu.\nPůdy nečerné zemské zóny Ruska (NPZ) se vyznačují různým obsahem těchto složek. Jíl, ve srovnání s pískem, hustší, chladný a mokrý. Při nadměrné vlhkosti se stávají viskózními, lepkavými, pokrytými namodralým okem. V takové půdě je málo kyslíku, někdy dokonce voní jako sirovodík, jako bažina, a v půdním roztoku je mnoho iontů železa, manganu, hliníku, z nichž rostliny odumírají.\nCo tedy dělat? Nejprve - uvolněte horní vrstvy, zabraňte tvorbě zemské kůry, odstraňte přebytečnou vlhkost drenážními drážkami. Na těchto půdách je nutné vytvářet vysoké hřebeny: rychleji vysychají, lépe větrané a zahřáté. Všimněte si, že čím více jílu v půdě, tím kratší je doba zpracování. Pokud vykopáváte vlhkou půdu - existují bloky. Pokud je suchý, pak je kopání obtížnější a struktura je zničena: půda se mění v prach.\nHlinité půdy mají zároveň výhodu - vysoké pufrování, to znamená, že kyselost a složení půdního roztoku se při aplikaci hnojiv nebo vápenatých materiálů prudce nemění, ale postupně. Proto je lze přiblížit ke kořenům rostlin a zapustit je do menší hloubky, což je důležité při pěstování dýňových plodin a paprik.\nPísek půda je teplejší a dozrává o jeden až dva týdny dříve. V důsledku toho se vegetační období zvyšuje, což znamená, že dlouhodobě rostoucí plodiny milující teplo fungují lépe. Nevýhodou těchto půd je, že voda nedosahuje povrchu z nižších horizontů a v suchých letech trpí rostlinné rostliny nedostatkem vlhkosti. A když se zalévá, voda rychle prochází hlouběji a odvádí živiny z kořenové zóny. Není divu, že říkají: jak voda zanechává v písku. Díky nízkému pufrování písčitých půd se hnojiva postupně a častěji uzavírají mimo kořeny.\nV severních oblastech, kde je málo tepla, ale hodně srážek, převažuje tenká, kyselá, chudá na živiny lepidlo na rašelinu a podzolický půda. Ten dostal jeho jméno protože bělavý, popel, horizont (podzol) ležící pod úrodnou. Čím silnější je, tím méně půda je úrodná. Pod podzolem leží illuviální, často červenohnědý horizont.\nVe střední části NPZ jsou velmi rozšířené sodopodzolické půdy. Liší se od podzolických silnějších horních úrodných vrstev. Při ošetřování těchto dvou typů půd je lepší postupovat hluboko do podzolského obzoru postupně, ne více než 2 cm za rok, a před vykopáním je nutné posypat organickou hmotou.\nNa jihu NCHP převažuje úrodný šedý les a vyluhované chernozemy s hustou tmavě šedou nebo černou vrstvou humusu. Není to moc, pokud při vykopávání těchto půd lehce popadnete podkladovou vrstvu.\nTerén hraje důležitou roli. V depresích je tedy hlína a vlhkost a na svazích nad 3 ° převládají vyplavené světle šedé, lehce kyselé nebo červenohnědé silně kyselé půdy.\nVzhledem k výše uvedenému, než začnete připravovat půdu, musíte určit, co to je a jaký účinek očekáváte od ošetření. Například kopání s přeměnou nádrže vytváří hlubší homogenní úrodnou vrstvu, která je důležitá při pěstování organických hnojiv. Hluboké (více než 20 cm) uvolňování půdy snižuje její hustotu a vlhkost, zvyšuje propustnost vody, saturuje kyslíkem, je lepší se zahřát a také hromadit vlhkost po tání sněhu. Uvolněním horního horizontu se sníží ztráty vody způsobené vypařováním; uvolnění bez rotace formace vytváří bohatší úrodnou horní vrstvu. Bohužel v tomto případě se plevele, škůdci a patogeny hromadí v orném horizontu.\nVlastnosti půdy do značné míry určují dobu zpracování. Je dobré vykopat panenskou půdu nebo spadnout na podzim. Doporučuji vám důkladně uvolnit a nasekat šťávu těžkým motykem. Na plném bajonetu lopaty vykopávají hliněné půdy a dříve zavádějí organickou hmotu. Ve stejné době se obrácené hrudky a hrudky nedrtí. Taková orná půda lépe akumuluje vlhkost a zmrazení škůdci umírají. Na jaře je lepší kopat a hnojit lehké půdy.\nHlavní příprava půdy se provádí v období zrání, které je stanoveno následovně: vezměte hrudku z hloubky 10 cm, stiskněte ji do ruky a nechte ji spadnout z výšky 1,5 m. Pokud je zploštělá, půda je stále příliš vlhká; rozpadla se na přibližně stejné části - půda zrala; a pokud není stisknuta v ruce, je již suchá. Po hlavním zpracování je připraveno k setí: pokud byla půda vykopána od podzimu, pak na jaře, když přestane ulpívat na nástrojích, je dobře uvolněna hrábě nebo kultivátorem do hloubky 5-7 cm. Nedoporučuji přestávky mezi kopáním a řezáním orné půdy.\nLetní obyvatelé se často hádají, zda jsou zapotřebí hřebeny. Samozřejmě jsou potřebné v severních oblastech, na jílovitých půdách, na nízkých místech, když se podzemní voda vyskytuje v hloubce menší než 90 cm a když je úrodná vrstva malá (méně než 15 cm), a podzolické a illuviální, zejména na odplavených půdách, jsou poměrně silné. Ale mějte na paměti, že v horkých a suchých létech, pokud není na místě žádné zalévání, mohou rostliny postrádat vlhkost ve vysokých hřebenech.\nK vytvoření hřebenů se na určená místa na podzim aplikují organická hnojiva a poté se z uliček nalije zem. Podle klasické zemědělské technologie je šířka hřebenů v rozmezí 1-1,5 ma vzdálenost mezi nimi je 30-40 cm. Výška hřebenů závisí na velikosti úrodné vrstvy a je 20-50 cm. Povrch hřebenů musí být dobře vyrovnán. Pro rovnoměrné osvětlení zahradních plodin je lepší je uspořádat od východu na západ. Pokud je terén drsný, pak přes svah. Koneckonců, hlavním úkolem ošetřování šikmých půd je ochrana před erozí, jinak v průběhu času můžete ztratit celou úrodnou vrstvu.\nAni velkolepé chernozemy nemohou být příznivé pro všechny kultury najednou. Například brambory, zeleninové luštěniny, šťovík a další zelenina fungují nejlépe v sodolických podzolských oblastech. Každá rostlina vyžaduje svou vlastní půdu a vlastní kultivaci země.\nRůzné zahradní plodiny nejlépe fungují na následujících půdách:\nLilek chernozem a lužní půdy\nHrách hnojené středně vápnité půdy bohaté na vápník\nSquash úrodná středně hlína\nBramborové zelí lužní a hlinité země\nNedostatek zelí pozdě sodno-podzolické půdy a chernozem\nCibule světle úrodná písčitá hlína a hlína a chernozem\nMrkev slabě kyselé volné rašeliniště, lužní půdy\nOkurka světle vysoká humusová písčitá hlína a hlína\nPapriky - rané známky úrodná písčitá hlína\nPapriky - pozdní známky organické jílové hlíny\nRebarbora, ředkvičky, tuřín, ředkvičky lehce kyselý humus jíly\nČervená řepa volné, neutrální jíly, chernozemy, lužní půdy a vápenaté rašeliniště\nRajčata, dýně lehce kyselé plodné středně hlíny\nČesnek chernozemy a dobře odvodněné úrodné sodno-podzolické půdy\nBrambor písčité a lehké hlinité půdy, dobře kořeněné organickou hmotou\nV. Savich, profesor Moskevské umělecké akademie\nCopyright 2020 \_ Online žurnál rostlin \_ Země sama to řekne


Princip fungování e-cigarety « Bohemia-liquid.cz – S námi víte, co kouříte\nÚvodČlánkyPrincip fungování e-cigarety\nZde si ve stručnosti představíme, na jakém principu e-cigareta funguje. Elektronická cigareta je malé elektronické zařízení sloužící k inhalaci (tzv. vapingu) vzniklé páry. Každá e-cigareta je složena ze tří základních částí, a aby bylo co kouřit, musíte mít tekutou náplň, tzv.liquid.\nElektronická cigareta je pomůcka pro „ekologické“ kouření\ntekutá náplň -liquid\nCo je to cartridge u el-cigaret\nCartridge je nádržka (zásobník) na tzv. e-liquid, tedy tekutou náplň s příchutí. Náplň do elektronické cigarety (liquid) se nakape do cartridge a prostřednictvím savého materiálu (nejčastěji knotu) je přiváděna k atomizéru (u starších modelů bylo na přívod tekutiny k atomizéru využíváno speciální vatičky).\nNáplně do e-cigaret Bohemia liquid jsou zárukou kvality\nBaterie elektronických cigaret\nBaterie je zdroj elektrického napájení pro atomizér. V současnosti je již většina baterii v podobě Li-on akumulátoru. Nejčastěji se rozdělují na automatické a manuální baterie. Automatické baterie spínají při potáhnutí z e-cigarety. Naopak u manuálních baterií dochází k sepnutí obvodu až při stisknutí tlačítka na baterii, proto je nezbytné nejprve zmáčknout tlačítko a až poté nasát z elektronické cigarety.\nAtomizér je základní součástkou elektronické cigarety. Je jakýmsi životně důležitým orgánem, bez nějž by e-cigareta nemohla vůbec fungovat.\nAtomizér je v podstatě topné tělísko (spirálka z odporového drátku), které se po sepnutí s baterií rozžhaví a začne odpařovat páru (dým) z cartridge. Takto vzniklá pára je pak vdechována (inhalována) uživatelem e-cigarety. V současnosti je na trhu mnoho „upgreat“ verzí atomizéru v podobě cartomizérů. V podstatě se jedná o složení cartridge (patrony) a atomizéru v jednu funkční součástku.\nTekutá náplň Bohemia-liquid do e-cigarety s kapátkem\nBohemia-liquid je česká náplň do e-cigarety\nElektronickou cigaretu máme, ale teď je důležité, jakou náplň použijeme. Doporučujeme Bohemia-liquid české kvalitní náplně do e-cigaret. Bohemia-liquidy jsou opravdu vyrobené v ČR, nejsou rozlévané z kanystrů s obsahem neznámého původu.\nNa stránkách Bohemia-liquid.cz se dozvíte vše potřebné o náplních značky Bohemia-liquid do elektronických cigaret. Jednu chuťovku obzvlášť doporučujeme: Uzený kouř. Po přesládlých ovocných a čokoládových příchutích je to balzám pro chuťové buňky.\nVýrobky Bohemia-liquid náplně do e-cigaret a doplňky stravy pro kuřáky zakoupíte v e-shopu Zentrichova apatyka.


Stínící technika v Interiérovém studiu Mandelli Pardubice - Interiérové studio Mandelli Pardubice\nHorizontální žaluzie jsou moderní protisluneční i termo-izolační clony, jež zachycují přímé sluneční světlo a umožňují tím regulaci jeho intenzity. Lamely jsou vyráběny z hliníku ve více než třiceti barevných odstínech. Pro svou nenáročnou obsluhu i údržbu jsou již po léta oblíbeným doplňkem mnoha bytů, rodinných domů, ale i kanceláří či lékařských ordinací.\nMeziskelní žaluzie, se montují mezi skla starších typů dřevěných nebo kastlových oken. Vytahování lamel je prováděno pomocí silonové šňůrky, naklápění pak pomocí otočné tyče, která je upevněna na rámu okna.\nŽaluzie PROFI LINE nejsou pouze klasickými interiérovými žaluziemi doplněnými o horní krycí profil. Jedná se o špičkový výrobek, který svým vzhledem a funkčností splňuje požadavky na zastínění dnešních moderních plastových a Euro oken. Nabízí veškerý komfort jednoduchého ovládání, snadné instalace a údržby bez nutnosti demontáže. Nastavení žaluzie v jakékoliv poloze je možné díky aretačnímu úchytu řetízku, umístěném ve spodní části okna. Žaluzie svým vzhledem plně odpovídají modernímu pojetí okna. Díky kvalitním komponentům a dokonale ukrytým upevňovacím konstrukcím vytváří okno a žaluzie dokonalý soulad jak vzhledový, tak funkční. Moderní vzhled dodá žaluziím kryt horní lišty - Rondo.\nOvládání žaluzií je standardně ruční, ale možné i elektrické, kdy motor je řízen buď spínačem, nebo dálkovým ovládaní. Vertikální žaluzie se vyrábí v pravoúhlých tvarech (čtverec, obdélník). Do šikmin jsou možné rovněž horizontální a vertikální oblouky včetně kombinací těchto tvarů. Dodáváme vertikální žaluzie na kvalitních hliníkových profilech V34, které se uchycují buď do stropu, nebo na stěnu za použití konzoly.\nProti-hmyzová síť je nejúčinnější ochrana proti všem druhům hmyzu. Díky široké nabídce barev a typů lze vybrat ideální síť pro každé okno či dveře.\nSítě se skládají z hliníkové konstrukce a síťoviny ze skelných vláken, potažených PVC, zajištěné v profilu gumou. Síťovina je dokonale průhledná.\nHliníkové válcované profily dodáváme v bílé, hnědé nebo imitaci dřeva (dle vzorníku). Zajišťovací gumu lze pořídit v několika odstínech.\nDodáváme tyto druhý sítí proti hmyzu\nokenní sítě v upínacím rámu - pevné\nokenní a dveřní sítě - rolovací\ndveřní sítě - závěsné\ndveřní sítě - posuvné\ndveřní sítě s bočním výsunem - plisé\nSítě proti hmyzu se instalují na i do ostění. Pro obě varianty existuje několik způsobů uchycení. Všechny typy sítí se vyrábí na míru, podle přání zákazníka, takže zaručují dokonalé těsnění rámu na okně či dveřích a tudíž spolehlivě zabrání vniknutí hmyzu do místnosti.\nRolovací sítě PERFECT\nJedná se o síť proti hmyzu s pružinovým mechanismem, nebo v kombinaci s nekonečným řetízkem.\nPerfect 160 - horizontální box, zajištění ve vodící liště, vhodná pro všechny typy oken.\nPerfect 120 - vertikální box, stahování do boku, zajištění magnetem v boční liště. Vhodná pro balkónové dveře.\nVenkovní hliníkové rolety se díky svému účelu hodí do rodinných domků, bytů, ale i do kanceláří nebo prostor určených k podnikatelské činnosti. Slouží nejenom k tepelné izolaci jak v zimních tak letních měsících, ale i k ochraně majetku díky pevné konstrukci. Vzhledem k široké škále je možné navrhnout ideální barevné provedení zvyšující atraktivitu budovy.\nHliníkové profily jsou vyráběné z kvalitních materiálů na automatických strojích a vyplňovány polyuretanovou pěknou, čímž je zaručena trvanlivost. Těm z Vás, kteří upřednostňují ochranu proti násilnému vniknutí, doporučujeme extrudované lamely kombinovat s dalšími osvědčenými zabezpečenými prvky, jako např. zajištění na klíč, zástrče a automatická jištění.\nPoužívané barvy jsou odolné proti otěru a nepodléhají působení vlivů znečištěného prostředí. I po letech zůstanou barvy stejně výrazné. Imitace dřeva jsou velmi přirozené, vodící lišty a boxy jsou renolitovány v odstínech zlatý dub, ořech a mahagon.\nOvládacích systémů je několik druhů, od ručního ovládání lankem, páskem nebo pružinou až po elektromotory řízené spínači nebo dálkovým ovládáním.\nRolety se vyrábějí ve třech typech boxů\nurčeny pro montáž do již ukončených staveb domů a bytů\nurčené k zaomítání nebo zakrytí obkladem či klinkrovým zdivem\nHELUZ a RONO\nvhodné pro montáž do překladů\nTextilní interiérové roletky díky svému estetickému vzhledu dotvářejí design interiéru. Vzhledem k pestré nabídce látek a typů lze dosáhnout takřka dokonalého sladění interiéru.\nJedná se o interiérové roletky s bočním řetízkovým mechanismem, kde původní dřevěný samotoč nahrazuje hliníková trubka, na níž je připevněna látka. Je charakteristická vysoce estetickým vzhledem a jednoduchostí montáže i ovládání. Jednoduchý a spolehlivý řetízkový mechanismus umožňuje snadnou manipulaci a regulaci zastínění. Manipulace s roletkou se provádí pomocí tažného řetízku, podobně jako u žaluzií PROFILINE. Zastavení rolety v kterékoliv poloze zajišťuje aretační úchyt řetízku. Roletu nedoporučujeme ovládat tahem za spodní lištu plátna, dochází tak k častému poškození ovládacího mechanismu.\nPředokenní roleta, která se stejně jako původní pružinové rolety uchycuje na zeď nebo na strop před okno, či jiný zakrývaný otvor.\nširoké využití - ideální do bytů, kanceláří výkladních skříní apod.\nTato roleta se montuje přímo do okenního křídla, takže s ním lze manipulovat bez obav, že by došlo k poškození rolety.\nnosné komponenty jsou vyrobeny z hliníku a plastu v sedmi barevných odstínech, čímž vzniká široká škála možností barevných kombinací\nvelký výběr látek - např. typ BLACK-OUT umožňuje 100% zatemnění místnosti\nS pružinovým mechanismem je možno použít pro většinu střešních oken od různých výrobců. Výhodou je stálý tah látky, rovnoměrné tlumení slunečních paprsků a nezanedbatelný je rovněž odraz tepla z místnosti ven.\ndíky napínací pružině nedochází k prověšení látky\nSystém CLASSIC II\nRoletka s brzdou. Špičkový produkt stínicí techniky, který svými atributy splňuje nároky moderního bydlení. Tento výrobek v sobě slučuje tradiční výhody klasické roletky, ke kterým přidává nadstandardní uživatelský komfort. Konstrukce roletky s brzdou umožňuje pomalý a plynulý pohyb směrem vzhůru a její pozvolné zastavení.\nZatím poslední typ ve vývojové řadě roletek. Pružinový mechanismus je ukryt pod celistvým hliníkovým krytem, který spolu s vodícími lištami zabraňuje průniku světla kolem látky. Díky aretačním zarážkám ve vodících lištách je možno nastavit roletku do jakékoliv polohy. Systém VISION je určen hlavně do střešních oken, ale uplatnění nalezne rovněž v oknech vertikálních, kde je požadováno absolutní zatemnění. Sortiment textilií je shodný s předešlými typy roletek, hliníkové a plastové komponenty dodáváme v barvě bílé a stříbrné. Pro svůj moderní design, široký výběr látek a snadné ovládání získávají interiérové roletky VISION stále větší oblibu při ochraně proti slunečním paprskům.\nInteriérové roletky den/noc\nInteriérové roletky typu Den / Noc jsou oblíbenou novinkou v našem sortimentu. Díky široké škále barev a možnosti připevnění do stropu i do okna, je možné je dosadit do jakéhokoliv interiéru. Ovládání roletky se provádí pomocí řetízku.\nPozice Den: Roletka chrání před slunečním světlem, láme sluneční paprsky a zároveň částečně ochraňuje před nežádoucími pohledy do místností.\nPozice Noc: Roletka je plně neprůhledná, zabraňuje průniku světla i pohledů.\nRoletku lze i kompletně srolovat pokud je potřeba. Ovládání roletky se provádí pomocí řetízku.\nProsím, specifikujte co nejpřesněji Vaši poptávku včetně rozměrů a počtu oken či dveří, které si přejete zakrýt stínícími prostředky. Děkujeme.


2012/13 4.B Vycházka na Krásnou\nVycházka na Krásnou\nV úterý 18. 9. 2012 jsme se vypravili – žáci třídy 4.B, 1.A a 1.B – na vycházku na Krásnou, kde jsme měli domluvenou prohlídku domácích zvířat. Všichni byli nadšeni z malých selátek, ale velmi zajímavé bylo povídání pana Koláře o pštrosech, které chová.\nPo prohlídce a vyprávění jsme zažili další překvapení – možnost projet se na koních. Na úplný závěr jsme si opekli buřtíky. Celé dopoledne jsme si užili a za vše patří velké poděkování panu Kolářovi, který celou akci zajistil a sponzoroval.\nZa žáky ZŠ Dukelská - Mgr. L. Botlíková


Menší ohlédnutí Adrieny Šimotové — ČT24 — Česká televize\nMenší ohlédnutí Adrieny Šimotové\nPraha – Museum Kampa připravilo u příležitosti blížících se narozenin malířky Adrieny Šimotové výstavu, kterou sama autorka vystavovaných děl nazvala Menší ohlédnutí. K vidění bude její tvorba převážně ze 70. a 80. let, zaměřená na práci s perforací a frotáží v kresbě, plastice či vrstveném reliéfu. Výstava bude v Muzeu Kampa zahájena v pátek 25. února.\nTechniku frotáže a perforace si Adriena Šimotová osvojila jako jedna z mála českých výtvarnic a zůstala jí věrná. Vystavené práce v Museu Kampa vznikaly na velkých arších papíru, na podlaze, na kolenou, bez kresebné přípravy. Lidé si mohou prohlédnout zejména její práci s papírem, který prořezává, muchlá, drásá a tvaruje, čímž vznikají křehké papírové sochy - obtisky tváře, dlaní, chodidel i celého těla a závěsné reliéfy.\nDíla Šimotové jsou klenotem sbírky nadace manželů Mládkových\nZ hlediska tematiky jde o okruh děl, který reprezentuje jeden z vrcholů autorčiny celoživotní tvorby. Tvorba Šimotové je úzce propojená s jejím soukromým životem a její inspirací bývá vztah ke konkrétním lidem. „Když zemřel její manžel, velký výtvarník, tak začala malovat v barvách. A teď, ke konci života, se vrátila k té tmavé barvě,“ poukazuje na proměny díla Šimotové Meda Mládková.\nZ perforací budou mezi jinými vystaveny monumentální kresby na vrstvených karbonovaných rolovaných papírech, které vytvořila během svých pracovních pobytů v bývalém františkánském klášteře v Hostinném násilně uzavřeném počátkem padesátých let minulého století. „Prostřednictvím perforace se do plochy obrazu dostává to, co bylo dosud jakoby za ním, a vlastně se obzor otevírá do sféry tajemství,“ popisuje dílo Šimotové kurátor výstavy Pavel Brunclík. Tato díla dnes patří ke klenotům sbírky Nadace Jana a Medy Mládkových.\nAdriena Šimotová patří k nejvýznamnějším českým výtvarníkům 20. století. V roce 2005 obdržela medaili ministra kultury. Expozice bude v Museu Kampa k vidění do 25. dubna. Na ni navazuje výstava autorčiny současné tvorby v Galerii Rudolfinum, nazvaná Vyjevování.


Hamas odmítl příměří s Izraelem | Izrael a Blízký východ | Eretz.cz\nHamas odmítl příměří s Izraelem\nHamas: … a víme, že není lepší krve, než je krev Židů.\nDelegace Hnutí islámského odporu (Hamas) vedená Chálidem Mašálem (Khaled Mashaal) dnes v Káhiře při jednání s delegací egyptské zpravodajské služby, vedené ředitelem Ráfatem Šehatou (Raafat Shehata), odmítla Egyptem navrženou dohodu o příměří s Izraelem.\nO další pokračování bojů má Hamas zjevně zájem, protože pro příměří stanovil podmínky, které jsou zcela nereálné.\nHamas podmínil ukončení bojů tím, že Izrael přijme mezinárodní závazek, že se vzdává cíleného likvidování teroristů – čímž by byl jediným státem světa, který zaručuje imunitu před zabitím svým ozbrojeným nepřátelům.\nDále Hamas žádal, aby Izrael zcela ukončil blokádu Gazy – čímž by teroristé měli volnou ruku k dovozu neomezeného množství libovolných zbraní.\nPodle vysokého představitele Hamasu ale splnění druhé podmínky Izraelem nebylo požadováno, pokud by hranici s Gazou otevřel Egypt – což však Káhira odmítla.\nDalší kolo jednání o příměří má v Káhiře proběhnout zítra při jednání ministrů zahraniční věcí arabských zemí. Při té příležitosti by měl zítra do Gazy přijet generální tajemník Ligy arabských států Nábil Al-Arabí v doprovodu čtyř arabských ministrů zahraničí.\nPublikováno: 17.11.2012 - 3 Kislev 5773 17.11.2012 Autor: Max BlausteinRubriky: ZprávyŠtítky: Chálid Mašál, Egypt, Gaza, Hamas, Izrael, Liga arabských států, Mohamed Ráfat Šechata, Nábil Al-Arabí, Operace Sloup oblakový (Operace Pilíř obrany; מבצע עמוד ענן)\n2 komentáře u „Hamas odmítl příměří s Izraelem“\n18.11.2012 - 4 Kislev 5773 (22:20)\na víme, že není lepší krve, než je krev Židů. 😀 taková slova přímo hladí po duši, jestli si tohle myslí naši nepřátelé, co potom přátelé?! : 🙂\n18.11.2012 - 4 Kislev 5773 (23:04)\nsouhlas, Izák se narodil z moci Ducha svatého (Galatským).\nPředchozí Předchozí příspěvek: Izrael stále pod palbou: přímé zásahy domů v Ašdodu a Eškolu, raketový útok na Tel Aviv\nPokračovat Následující příspěvek: Izraelská zkušenost: život pod palbou (fotoesej)


Nový Zéland - jižní ostrov, část druhá | Michal Balada\nHome » Články » Nový Zéland - jižní ostrov, část druhá\nPokračování článku: Nový Zéland - jižní ostrov, část první\nUjíždíme větru dešti!\nOblasti: Otago, Canterbury, West Coast, Tasman, Marlborough\nDále míříme na několik dní na jihovýchod ostrova.\nPrvním lákadlem je Nugget point. Více než třistakilometrový přejezd si často zpestřujeme úseky šotolinových silnic, kde se dost bojím, aby se náš pojízdný domeček nerozpadnul na kousky. Kdyby budoucí majitelé věděli, jak mu dáváme na prdel (dámy prominou), tak by si nákup jistě rozmyslel. Místy je to spíš na traktor, než osobáček.\nZdejší maják ještě stíhám vyfotit při západu slunce. Tyhle místa mají vždy hodně zvláštní atmosféru. Rozbouřené moře, skaliska, křik racků, dunění vln tříštících se o pobřeží, mám tohle moc rád. Nikde ani živáčka, dole na útesech se perou lachtani a nad tím vším maják, vysílající signál proplouvajících lodím.\nDocela to ušlo, pomyslím si, ale to ještě netuším, co nás čeká v noci...\nNugget Point a polární záře, Nový Zéland\nMáme kliku, zrovna v těchto dnech je extra vysoká sluneční aktivita a nad jižní částí Nového Zélandu je k vidění polární záře. Není ani z daleka tak intenzivní, jako jí třeba znám z Islandu či Lofot, přesto člověka potěší. Ne každý se může pochlubit sledováním polární záře na jižní polokouli.\nLepší východ slunce jsem si tu ani nemohl přát. Nugget Point, Nový Zéland\nRáno i přes nepříznivou předpověď není vůbec k zahození, takže opět běžím na včerejší fotoflek a fotky ze západu slunce rovnou můžu smazat, protože tohle divadlo je hravě strčí do kapsy (tedy přesněji řečeno do odpadkového koše).\nJeden z mnoha vodopádů, Nový Zéland.\nNásleduje k naší nelibosti ještě pár deštivějších dní, které využíváme pro focení různých vodopádů, kterých je na Zélandu nespočet.\nPostupně dorážíme až k Dunedinu, jednomu z mála měst, které má i trošku historické centrum. Mě pochopitelně spíše zajímá místní molo, které na fotkách vypadalo perfektně snad za jakéhokoliv počasí. Jaké je mé rozčarování, když po příchodu k pobřeží vidím jen torzo toho, na co jsem se tak moc těšil. Některá z posledních bouří jej musela rozebrat, to je pech…\nNo nevadí, mráčky při západu slunce dobře posloužily, takže se z toho mála snažím stejně něco vyrazit.\nTorzo mola, Dunedin, Nový Zéland\nNecháváme ve městě v našem plechovém oři vyměnit olej a tak nějak vůbec zkontrolovat, zda je ještě způsobilý pro silniční provoz. Už to chuděra zoufale potřeboval. Mezitím bereme útokem místní market, kde přes obecné šetření nekompromisně prosazuju zakoupení grilovaného kuřete, maso po měsíci strádání na rýži a těstovinách… to panečku je dobrota!!!\nKousek za Dunedinem jsou pískovcové útesy se skalní bránou, kde se snažím něco vymyslet následující ráno, ale nějak moc se nedaří.\nTunnel Beach, Nový Zéland\nÚtesy na Tunnel Beach, Nový Zéland\nVelkým lákadlem pro mě při cestě na Zéland byly také Moeraki Boulders, v podstatě jsou jednou z ikon, ležící nějakých 60 kilometrů na sever. Tady se mně opět potvrzuje, že to co na fotkách vypadá skvěle, je ve skutečnosti trošku jinak.\nOšklivá pláž za městem, na ní kavárna narvaná k prasknutí (budiž jí odpuštěno, měli volnou wifi, což se tu stává zřídka kdy), velké parkoviště a hromada Asiatů pobíhajících všude kolem. Co se dá dělat.\nZápad slunce špatný nebyl, ale východ to je pohádka!\nMoeraki Boulders při východu slunce, Nový Zéland\nOpouštíme východní pobřeží a přes vnitrozemí jižního ostrova, které svých charakterem připomíná spíše step, míříme pod nejvyšší vrcholy Jižních Alp.\nPři zastávce u jednoho z jezer dokonce v houští úplně náhodně nacházíme krásné kozáky, houby tu asi nikdo nesbírá, takže si jídelníček zpestřujeme smaženicí.\nV Twizelu doplňujeme zásoby a uháníme k jezeru Pukaki, kde trávíme nádherný letní večer s výhledem na Mount Cook. Voda je bohužel jako led, takže koupačku pro tentokrát oželím.\nJak zjišťujeme, většina místních jezer je spojena kanály, které umožňují závlahu v údolích, jinak by kvůli nedostatku srážek byla místní krajina zřejmě regulerní pouští.\nHladina jezera Pukaki se při západu slunce slušně uklidňuje, takže trápím závěrku o 106.\nNa spaní nakonec zůstáváme přímo u jezera a doufáme, že nás tu nikdo nevyhmátne, je tu podezřele hodně piknikových stolečků, takže ve mě před usnutím jakýkoliv záblesk světel na nedaleké silnici vyvolává obavy.\nPrvní pohledy na Mount Cook, Pukaki lake, Nový Zéland.\nNa východ slunce to tu moc není, takže ještě za šera jedeme vstříc horám a nakonec fotím v této nesmírně fotogenické zatáčce. Vyplatilo se!\nVýchod slunce pod Mount Cookem, Nový Zéland.\nMount Cook Village je jen infocentrum, pár obludných hotelů a penzionů, nic zajímavého, jen jizva na krásné okolní krajině. Ale turisté si holt žádají své pohodlí a to je jim za nemalý peníz poskytnuto.\nKrátká procházka k Tasman lake mě vyděsí. Není tu ani kousek ledu na hladině a já měl v hlavě ty stovky super záběrů s ledy posetým jezerem a štíty ozářenými posledním sluncem :-(\nPřejíždíme k místnímu kempu a upalujeme k Hooker lake. Procházka je to o poznání delší, takže poslední stovky metrů beru poklusem, abych stihnul nakomponovat. A tam ledy jsou!!!\nLedy pokryté Hooker lake a zrcdlící se Mount Cook, Nový Zéland.\nS úlevou fotím až do tmy majestátný Mount Cook a jsem nadmíru spokojený, přesně takto jsem si to představoval, bylo to objednané! Nad hlavou nám občas s křikem proletí hejno horských papoušků Kea. Ti se nechávají od okolo postávajích regulerně krmit. Exotika se vším všudy.\nVracíme se za tmy a nechce se nám opět složitě hledat místo na spaní, takže už jsme zvlčili natolik, že jen fofrem lezeme do auta, zatahujeme záclonky a spíme přímo na parkovišti. Sto metrů od kempu. Jestli nás někdo nevyhmátne tady, tak už nikde.\nNaštěstí nejsme potrestáni ani tentokrát, a tak si to můžu ráno za šera štrádovat na jednu z vyhlídek v okolí.\nJe více než hodinu a půl před východem slunce, stavím stativ na Kea pointu, jindy obleženém turisty, nyní jsem tu zcela sám a můžu pozorovat jedno z nejlepších přírodních divadel, co vůbec pamatuji.\nZa křiku probouzejících se papoušků v pralese za mými zády se obloha nad nejvyšší horou Nového Zélandu barví do ruda. Mraky rychle plují po obloze a já se jen modlím, aby na východě nezakryly pomalu vycházející slunce.\nVýchod slunce nad Mount Cookem, Mueller lake, Nový Zéland\nPřes Mueller lake, které vzniklo před pár lety díky mizejícímu ledovci fotím Mount Cook v takových barvách, že mě to asi zase nikdo nebude věřit. S přibývajícím světlem se krajina a barvy rychle mění, já se přestávám kontrolovat a sypu na kartu jeden snímek za druhým.\nAž po nějakých dvou hodinách slunce konečně skrývá oblačnost, barvy vyprchávají a já balím nářadíčko. Bylo to neskutečné a měl jsem snad poprvé v životě pocit, že to trvá věčnost a snad nemůže skončit. Zvláštní pocity… většinou spěchám, protože vím, že bude za pár minut po všem a krajina bude všedně šedivá.\nPředpověď počasí na další dny není nic moc, takže odpískáme zamýšlený trek a jedeme dál. Mě to ale po tomhle ránu ani moc netrápí.\nNásledující dny nás opravdu trápí počasí a hodně silný vítr, který se snaží, seč může, abych ani nerozkládal stativ.\nPřesto se o to pokouším například u lake Clearwater. Tady vidíme naposledy protrhanou oblačnost na několik dlouhých dní.\nLake Clearwater, Nový Zéland\nDalší den u lake Heron nám živly vystavují definitivní stopku. Přehodnocujeme plány a na pár dní se odebíráme do Christchurch, kde nám poskytuje azyl kamarád Jenda.\nJe paráda po tak dlouhé době spát pod střechou, sprchovat se teplou vodou a vůbec využívat výdobytků civilizace.\nMěsto bohužel před lety srovnalo se zemí zemětřesení, takže zde v podstatě nic zajímavého není a opět spíše trávíme čas v knihovnách na internetovém připojení a věnujeme se práci.\nAž po čtyřech dnech to konečně vypadá, že by mohlo období dešťů končit, zásobíme se proviantem a frčíme po šotolinkách k lake Coloridge. Ještě stále občas zaprší, ale tu a tam se mraky protrhají a nad hlavou nám ční zasněžené vrcholky okolních hor, to mě naplňuje optimismem.\nRozednění nad lake Coloridge, Nový Zéland.\nHodně brzo ráno, nebo spíš ještě pozdě v noci lezeme z teplých pelechů a v mrazu stoupáme na Peak hill, kde nás čeká zasloužená odměna. Jsme nad inverzí, hurá! Nejprve fotím hvězdy, které jsou tu úžasně vidět a pak luxusní východ. Kruhový výhled na okolní zasněžené vrcholy je parádní a pro mě to znamená jediné… po pár dnech opět pořádně potrápím foťák!\nRáno je velká paráda. Lake Coloridge, Nový Zéland.\nPeak hill, Nový Zéland\nOdtud přejíždíme k pískovcovým kamenům a skalám zvaným Castle Hill. Tady se vyřádím jak při západu slunce, tak při focení hvězdné oblohy. Jde o celkem bizarní krajinu. Po okolních travnatých kopcích jsou rozesety snad tisíce pískovcových skalních bloků neuvěřitelných tvarů.\nKousek odtud se zašíváme na odpočívadlo, kam už za tmy dorazí ještě dva Francouzi s karavany, kteří začnou venku grilovat, takže jsme opravdu hodně nenápadní.\nPomalu ale jistě otáčíme kormidlem zpět na sever. Přes Arthurs pass míříme do nám již známého Greymouthu.\nV sedle mám konečně možnost pozorovat z blízka papoušky Kea. Místní z nich nadšení nejsou, dočtete se o nich, že rádi okusují stěrače a vůbec vše gumové, co na autech máte. Turista ale zajásá. Tady zrovna regulérně vytahují hřebíky ze střechy.\nPapoušek Kea, tady zrovna z dlouhé chvíle tahal hřebíky ze střechy. Arthurs pass, Nový Zéland.\nDokonce v turistické aplikaci nacházím k Arthurs passu upozornění v přesném znění: Kea terorist tourist, takže bacha :-)\nZpět na západním pobřeží u krvelačných sandflies.\nNa tyhle malé bestie jsem se fakt netěšil. Jakmile vjedeme do pralesů pod sedlem, hned se nám dobývají do auta. V Greymouthu doplňujeme zásoby, počasí vypadá slušně, jen je velký vítr a já hned neomylně mířím k Motukiekie Rocks, se kterými mám ještě nevyřízené účty.\nTěším se ale na hvězdice na útesech marně, moře je hodně rozbouřené, takže ani při odlivune neklesá hladina tak nízko, aby nevystoupily nad hladinu.Velká škoda.\nZato mraky jsou skvělé a já po dvouhodinovém čekání fotím perfektní západ slunce. Asi vůbec nejlepší za celou dobu tady na ostrovech.\nDokonce zapomínám, že je příliv a ten je tedy sakra rychlý. Nejen že jsem pěkně zmáchaný už ze samotného focení, ale už se nemůžu vrátit zpět k autu po pláži.\nMusím za šera a práskání vln do okolních skal lézt po útesech, no není to věru úplně sranda. Vždy musím počkat, až přejde série nejvyšších vln, pak popolézt o kus dál a takto pořád dokola. Hlavně svižně, protože hladina jde nahoru a nocovat tu omotaný kolem šutru by byl zážitek jistě hodně silný, ale nemusím mít vše.\nNakonec se ale podaří a odcházím spokojen. Tedy odcházím… spíš upaluju, aby mě ty mušky nesežraly zaživa.\nDokonalý západ slunce u Motukiekie Rocks, Nový Zéland.\nPřes noc ještě přejíždím k několik hodin vzdálenému Lake Rotoiti, kde ráno fotím slušný, ikdyž mrazivý východ slunce.\nMrazivé ráno u Lake Rotoiti, Nový Zéland.\nTeď už míříme na úplný sever jižního ostrova. Konečně projíždíme ovocnářskou oblastí a nakupujeme u stánků u cesty spoustu ovoce, kterým se cpeme na úkor tousťáku, který už mě leze snad i ušima.\nPřes den procházka po písečných dunách Farewell Spit, v podvečer míříme ke zlatému hřebu programu, kterým je Wharariki beach.\nJezdí se sem hlavně kvůli lachtanům, které lze pozorovat na pláži z pár metrů a při odlivu se jich bohužel můžete i dotknout, takže jsou z té masy turistů hodně rozplašení.\nTorzo mola vedle Wharariki beach, Nový Zéland\nNakonec se nám tu líbí tak, že zůstáváme více nocí. Mě samozřejmě především kvůli extrémně fotogenické skále na pobřeží.\nLachtani byli na dosah ruky, Wharariki Beach, Nový Zéland\nDalší dny ve znamení povodní\nDostihly nás bohužel další deště, takže objednáváme trajekt zpět na severní ostrov. Nejbližší volný je až za 3 dny (zjevně odtud utíká více lidí), takže se potloukáme po okolí Tanaky, což je zdejší jediné větší město.\nProtože každou noc hledáme úkryt pro náš obytný vůz, často zažíváme dost zajímavé události o kterých by šla napsat skoro kniha (U Milford Soundu spíme vedle zakázané technoparty, jinde nás zase budí a vyhání místní domobrana, naštěstí bez pokuty), ale vypíchnutí zaslouží alespoň ta, při které jsme málem uplavali až do Tasmanova moře.\nZa šera parkujeme v zarostlé cestě několik set metrů od moře a asi 15 metrů od potoka, který je toho času skoro bez vody a má pár metrů široké vyschlé koryto. Usínáme za bubnování již déle trvajícího deště, ale nic nenaznačuje, že by se na stavu vody něco dramaticky měnilo. Radku uklidňuju se slovy, že už nepřetržitě prší snad dva dny, tak co by se teď dělo, že?…\nVe čtyři ráno mě budí potřeba, otevírám dveře a dost se zhrozím. Kužel světla od čelovky prořízne tmu a zjišťuju, že se kolem nás valí řeka a máme po prahy vodu. V trenkách naboso skáču ven do deště a brodím se za auto. Bohužel jsme sem najeli ještě přes mírný dolík, takže máme za autem nějakých 60-70 čísel, to je paráda.\nJestli tu uvázneme a budou nás odtud tahat, je to dvojnásobný průšvih, nemáme zde samozřejmě co dělat.\nSedám za volant, startuju, výfuk jen bublá do vody, ale motor běží, sláva! Řadím zpátečku, dám rejd a děj se vůle boží… přes okolní větve toho vidím ve tmě pramálo, šlapu na plyn, motor zařve a ... jedeme.\nSe šploucháním všude okolo projíždíme nejzatopenější úsek, motor to naštěstí nepřelilo a za pár vteřin jsme na asfaltce, uuuuuuf… Docela velká úleva.\nŽe to asi není jen ledajaký déšť, to vidíme po rozednění. Z hor se po pastvinách všude valí voda, ta stojí i v sadech, takže místo sklizně úrody tu asi letos vše shnije. Řeky naštěstí ještě nejsou tak rozvodněné, takže se přes mosty dostáváme a hned raději jedeme do Pictonu k trajektu. Tady trávíme noc v autě, dokonce nám sem dosahuje wifina z terminálu, ráno se naloďujeme a opouštíme potápějící se jižní ostrov.\nHned dopoledne sejako mávnutím kouzelného proutku mraky konečně protrhávají, takže si cestu trajektem nakonec slušně užíváme. Nějakých 40% celé trasy se totiž jede úzkými fjordy a trasa se různě klikatí, až poté se dostáváme na otevřené moře.\nPokračování v dalším, již posledním článku.\nPetr Konečný | Web | 15.03.2018\nMichal: Super, diky moc!\nMichal Balada | Web | 15.03.2018\nPetr: Přeci jen ta trojka už je nějaký ten pátek stará, asi bych šel do čtyřky.\nPetr Konečný | Web | 14.03.2018\nMichal: Chci přejít na FF z Canon 60D. Přemýšlím o Canon 5D Mark III nebo Mark IV. Nechal bych si ho přivézt z USA, kde Mark III vyjde na 40 000 Kč a Mark IV na 60 000 Kč. Což už jsou úplně jiné ceny než u nás. Ale pořád váhám mezi III a IV :) Díky za názor.\nPetr: Spokojený jsem, ale za ty peníze to nestojí :)\nOlda: No úpravy, to je u mě kámen úrazu, nestíhám a fotky se mě dost kupý na discích :) Ty ze Zélandu mě stály měsíc života. Možná by to mohl být zajímavý námět na článek.\nPetr Konečný | Web | 13.03.2018\nMichal: já bych to četl a určitě bych nebyl sám :) Mimochodem, jak jsi spokojeny s 5D Mark IV?\nOlda | 10.03.2018\nAhoj Michale,moc pěkné počteníčko,zážitky na cely život. A fotky samozřejmě suprový. Ale docela by mě zajímalo,kolik času strávíš jejich zpracováním a jestli je vůbec reálné všechny je zpracovat. Nechtěl bys o tomhle "problému" digitální doby něco napsat?\nMichal Balada | Web | 12.02.2018\nPetr: Skoro jo, spousta toho v těch článcích vůbec není, protože by to nikdo do konce asi nedočetl :D\nPetr Konečný | Web | 12.02.2018\nParáda! Bys to mohl vydat jako cestopis!\nMichal Balada | Web | 11.02.2018\nTomáš Čmuchálek | 10.02.2018\nMoc pěkné, krásné fotky, těším se na další část.


Kamera skrytá v klíčence SPY6\nSkrytá kamera v klíčence v kovovém elegantním provedení. Možnost nahrávání videa nebo pouze zvuk. Záznam na SD kartu až 32Gb.\n- Kamera v odolném kovovém provedení.\n- Nenápadné provedení, možnost vypnutí LED kontrolek provozu.\n- Možnost nahrávání videa se zvukem nebo jen zvuk a použít jako diktafon.\nFunkce: Video se zvukem, pouze zvuk.\nNapájení: Vnitřní dobíjecí baterie 300mAh lithium cell\nProvoz na baterii: 3.5h (video), 4.5h (pouze zvuk)\nSpotřeba paměti: 10.5h (video), 216h (pouze zvuk) při kartě 32Gb


Praha od čtvrtka nebude vydávat nové Opencard. Očekává se výpadek softwaru - Metro.cz\n29. září 2015 18:13 ČTK\nPraha od čtvrtka pravděpodobně nebude schopna vydávat nové karty Opencard. Důvodem je očekávaný výpadek softwaru. Noví žadatelé budou moci pro předplacené jízdné používat pouze papírové kupony. Jak dlouho výpadek potrvá, není jasné. Praha o tom jedná s vlastníkem práv k projektu, firmou eMoneyServices (EMS). Podle šéfa magistrátní komise pro ICT Ondřeje Felixe se potíže stávajících držitelů Opencard nedotknou.\nPodle Felixe se pracovníkům kartového centra od léta objevuje na monitorech oznámení o ukončení platnosti licence ke 30. září. „Všechny důsledky bohužel neznáme, pravděpodobně ale od 1. října nebudeme schopni vydávat nové karty Opencard,“ uvedl. Jednání s EMS, která po městu chce 654 milionů korun, podle něj zatím k žádnému výsledku nedospěla.\nEMS, která se s magistrátem kvůli údajným dluhům už několik měsíců soudí, zodpovědnost za výpadky odmítá. „Pokud Praha nezajistí podporu projektu, pak se budou problémy opakovat neustále. My systém nespravujeme, nevíme, co se v něm děje,“ řekl mluvčí EMS Martin Opatrný.\nDopravní podnik je podle Felixe připraven na to, aby zájem žadatelů o papírové průkazky zvládl. „Pro cestující, kteří mají platnou Opencard s platným kuponem, se nic nemění. Potíže se jich nedotknou,“ řekl. Lidé výpadek nepoznají ani při přepravní kontrole. Co bude problém se softwarem znamenat pro ty, kterým končí platnost Opencard, zatím nebyl schopen říci.\nMěli by ale prý zvážit přechod na papírovou průkazku. Další informace chce operátor Opencard, který projekt spravuje, oznámit ve čtvrtek. „Uděláme vše pro to, abychom systém udrželi funkční,“ řekl za Operátora Martin Vaic. Operátor se chce domáhat předběžného opatření, které v souvislosti s fungováním projektu před časem vydal soud.\nOpencard si v minulosti pořídilo 1,2 milionu cestujících, skutečných uživatelů je podle Felixe kolem 700 000. Na papírové kupony, které Praha znovu zavedla na jaře, jezdí asi 200 000 lidí.\nDalší články k tématu: Opencard, Opencard, jízdné, software, soud, magistrát


Prodej pozemku v Ostašově u Liberce - Reality.iDNES.cz\nLiberec (nečleněné město), Ostašovská\nProdej pozemku v Ostašově u Liberce\nProdej pozemku v Ostašově u Liberce. Pozemek je územním plánem určený k drobné výrobě a skladování (sdružené aktivity). Pozemek je trojúhelníkové tvaru o celkové výměře 4 894 m². Pozemek je možné dělit až na 3 samostatné pozemky. Na hranici pozemku se nacházejí všechny sítě (voda, elektrika, kanalizace). Pozemek je rovinatý s vynikající dostupností na dálniční nájezd Děčín - Praha. Veškerá občanská vybavenost do 5 km.\nČíslo zakázky: IDNES-951\nDobrý den, mám zájem o bližší informace k vámi inzerované nemovitosti: 'Prodej pozemku v Ostašově u Liberce' (IDNES-951), kterou inzerujete na Reality.iDNES.cz. Prosím kontaktujte mne. Děkuji.


Vůz zakoupený nový v Čr, v plné tovární záruce, velmi bohatá výbava včetně adaptivního tempomatu, kamery, aj. Všechny vozy procházejí důkladnou kontrolou 107 technických parametrů a stavu najetých km. Prodloužená záruka Carlife až 24 měsíců na mechanický stav vozu. Doživotní záruka na původ vozu. Výhodnou půjčku bez navýšení domluvíme za vás, vybírejte z 8 000 kvalitních vozů za nejlepší ceny. Více info na www.aaaauto.cz.


Q-NÁŘADÍ s.r.o. "v likvidaci", - Obchodní rejstřík firem\nQ-NÁŘADÍ s.r.o. "v likvidaci"\nspisová značka: C 34141\nobchodní firma: Q-NÁŘADÍ s.r.o. "v likvidaci"\nsídlo: Msgr. Šrámka, 74101 Nový Jičín, okres: Nový Jičín, Česká republika Zobrazit na mapě\ndatum zápisu: 16.11.2009\nExekučním příkazem soudního exekutora JUDr. Miloslava Zwiefelhofera ze dne 22.09.2015, č.j. 144 EX 17357/15-21, který nabyl právní moci dne 29.09.2015, byla nařízena exekuce podle pravomocného a vykonatelného platebního rozkazu Okresního soudu v Novém Jič íně ze dne 10.06.2015, č.j. 14 C 161/2015-57, k uspokojení pohledávky oprávněného Českomoravská stavební spořitelna, a.s., se sídlem Vinohradská 3218/169, 100 00 Praha 10, IČO 49241397, ve výši 1.359.299, 40 Kč s příslušenstvím, postižením obchodního podíl u povinného Milana Šmejkala, nar. 31.08.1975, ve společnosti Q-NÁŘADÍ s.r.o. "v likvidaci".\nPrávní důvod zrušení: Usnesením Krajského soudu v Ostravě ze dne 3.8.2015, č.j. 15 Cm 86/2014 - 11, které nabylo právní moci dne 12.9.2015, byla společnost zrušena s likvidací a jmenován likvidátor společnosti.\nUsnesením Krajského soudu v Ostravě ze dne 29.06.2016, č.j. 15 Cm 237/2015-22, které nabylo právní moci dne 06.08.2016, byl jmenován nový likvidátor společnosti, když dříve jmenovaný ze své funkce platně odstoupil.\nDIČ: CZ28605535 Právnická osoba\nObchodní firma / název: Q-NÁŘADÍ s.r.o.\nSídlo / místo pobytu: Msgr. Šrámka 1037/32\nJménem společnosti jedná jednatel ve všech věcech společnosti v plném rozsahu samostatně.\nobchodní firma: Schmidtová Alena, JUDr., advokátka Prověř\nsídlo: Havlíčkova, 74101 Nový Jičín, okres: Nový Jičín, Česká republika Zobrazit na mapě\njméno: MILAN ŠMEJKAL Prověř\nbydliště: Dostojevského, 74101 Nový Jičín, Česká republika Zobrazit na mapě


Legendární pochod v historii - Rychnovský deník\nLegendární pochod v historii\nPotštejn - Razítka, medaile, diplomy, ale i knihy dojmů a mnoho dalších dokumentů přiblíží historii pochodu Přes tři hrady na výstavě, která se koná od pátku do neděle na potštejnském zámku.\nHrad PotštejnFoto: ARCHIV HD\nOtevřena je od 9.30 do 17 hodin. Spolu se správou zámku ji připravili sopotničtí turisté při příležitosti 37. ročníku pochodu. Vystaví zde dokumenty z dlouhé historie oblíbeného pochodu: fotografie, medaile, diplomy, plakáty, propozice, razítka, ohlasy z tisku, suvenýry. Instalaci doplní promítáním filmů z pochodu. Historická expozice zámku je rovněž otevřena. (zr)


Uzené maso a zdraví: Mýty versus realita - Omlazení.cz\nZpůsobuje uzené maso rakovinu?\nV posledních letech se objevuje řada studií varujících před zdravotními riziky grilovaného a často i uzeného masa. Vysoké teploty podle nich zvyšují riziko rakoviny tlustého střeva. Nejproblematičtější je prudké grilování a zuhelnatělé kousky masa na povrchu. Obsahují polycyklické aromatické uhlovodíky, které mohou být potenciálně nebezpečné. Problém se týká hlavně letního grilování, uzení trpí tímto mýtem neprávem.\nOvonění kouřem z přírodního dřeva dodává jídlu chuť a působí také jako zdravý konzervant.\nJak se vyvarovat zbytečného rizika?\nVyhnout se rychlému grilování masa zprudka. Viditelně zuhelnatělé kousky před konzumací odřízněte. Při uzení masa v domácí udírně volte pozvolný postup bez vysokých teplot. Nejpomalejší uzení studeným kouřem běžně probíhá při teplotách do 30 stupňů. Maso tak vysouší a zbavuje vody. Jde o jeden z nejstarších druhů konzervace masa.\nVýhody konzumace uzeného masa\nVýborná chuť a jemná struktura díky kouřové úpravě.\nBlesková příprava – jednou vyudíte a pak už jen vyndáte z lednice nebo mrazáku. Sušené maso nemusí dokonce ani do lednice.\nBezpečné skladování – dobře uzené až vysušené maso vám vydrží i měsíce.\nDobrý a rychlý zdroj bílkovin.\nI když má uzené maso řadu výhod, nehodí se k dennodenní konzumaci – a to zejména maso a klobásy koupené v supermarketu. Ty obsahují zbytečně sodíku a dalších příměsí. Ani u doma uzeného červeného masa, ryb a drůbeže však neexistuje doporučení, jak často je jíst. Berte je jako zpestření běžného jídelníčku.\nPozor na nadbytek tuku a soli\nNebezpečí některých druhů uzeného masa nebo klobás spočívá ve vysokém procentu nasycených tuků. Při konzumaci ve vyšší míře zvyšují riziko srdečních chorob, nadváhy nebo dokonce obezity. Řešení je jednoduché: Vybírejte k uzení libové kousky masa a do klobás nepřidávejte zbytečně moc tuku ani kořenicích směsí s vysokým obsahem soli.\nPozor také na zbytečné nasolování masa. Nadbytečný příjem sodíku zvyšuje krevní tlak, zatěžuje srdce i ledviny. Vychytejte svůj lák na maso tak, aby obsahoval přesně tolik soli, kolik je potřeba pro kvalitní konzervaci. To platí i pro ryby. Například losos často obsahuje vysoké procento sodíku.\nRiziko bakterií: Mohou uzené maso těhotné ženy, děti a citliví jedinci?\nObecné doporučení říká, že by se těhotné ženy a citlivé osoby měly vyvarovat konzumace uzeného masa, protože může být kontaminováno bakteriemi a parazity. Záleží také na způsobu úpravy. Pokud maso předem předvaříte nebo udíte/sušíte dostatečně dlouho, eliminujete zdravotní rizika.\nNejčastějším zdrojem problémů bývá nevhodně naložený a uzený losos, který v čerstvém stavu často obsahuje bakterie zvyšující riziko zdravotních problémů. Problémy může způsobit i nevhodné skladování masa.\nMůžeme být závislí na uzeném mase?\nAno. Zatímco doma vyuzené dobroty způsobují závislost hlavně kvůli chuti a příjemným chvílím stráveným u udírny, kupované maso a klobásy skutečně mohou obsahovat návykové konzervanty a kořenící směsi. Vyhněte se raději uzeninám s dlouhou trvanlivostí a výraznou chutí.\nZávěr: Pomalu uzené maso neškodí, ale všeho s mírou.\nUzené maso a ryby představují skvělou obměnu běžného jídelníčku. Doplňují bílkoviny, jsou raz dva hotové a dlouho vydrží. Kromě bílkovin vám dodají i cenné minerály, například železo, které často chybí například ženám v produktivním věku. Ovonění kouřem z přírodního dřeva dodává jídlu chuť a působí také jako zdravý konzervant.\nLosos, krkovička nebo klobásy: Na čem si pochutnáte nejradši? Napište nám do komentářů.


MiG-23M (Flogger B) :: Ruslet\nÚvodní stránka - Technika - sovětská a ruská technika - Letecká technika - Mikojan A.I. a Gurjevič M.I. - MiG-23M (Flogger B)\nMikojan-Gurjevič MiG-23M (‘Flogger B’)\nTyp: pokročilá modifikace lehkého frontového stíhacího letounu typu MiG-23 „etalon 1971“ (Flogger B)\nOdlišnosti od letounu MiG-23 „etalon 1971“ (Flogger B):\n- instalace silnějšího 12 500 kp motoru typu R-29-300 uvnitř zadní části trupu na místo 10 000 kp motoru typu R-27F2-300\n- instalace modifikovaného křídla („typ 3“) se zesílenou vnitřní konstrukcí (s teoretickým max. provozním násobkem 8 g) a čtyřsektorovými sloty na náběžné hraně pohyblivých vnějších částí (ty se vysouvají v součinnosti se vztlakovými klapkami); křídlem „typ 3“ byly přímo z výroby opatřeny až pozdější sériové stroje (všechny předchozí sériové MiGy-23M jeho instalaci obdržely, na místo křídla „typ 2“ MiGu-23 „etalon 1971“, až dodatečně)\n- instalace střeleckého systému typu S-23D-III (na místo střeleckého systému typu S-23L) – jeho součástí se stal analogový počítač typu AVM-23, radiolokátor typu RP-23 Safír-23D (High Lark I) nebo (u letounů z pozdějších výrobních sérií) Safír-23D-Š, optický střelecký zaměřovač typu ASP-23D, pasivní elektro-optické čidlo typu TP-23 a průhledový displej (na něj jsou promítány údaje z optického zaměřovače a elektro-optického čidla); instalací střeleckého systému typu S-23D-III byl jako první přímo z výroby opatřen 4. letoun z 23. výrobní série (všechny předchozí sériové MiGy-23M jeho instalaci obdržely, na místo střeleckého systému typu S-23L MiGu-23 „etalon 1971“, až dodatečně)\n- instalace modifikovaného systému řízení – jeho součástí se stal autopilot typu SAU-23A a počítač typu ARZ-1A\n- instalace modifikovaného taktického navigačního systému – jeho součástí se stal radionavigační systém blízké navigace (SHORAN) typu RSBN-6S, radiokompas typu ARK-15, radiovýškoměr typu RV-4 a datalink typu Lazur-SM, který zajišťuje příjem údajů o poloze vzdušných cílů od automatizovaných pozemních naváděcích stanic systému Vozduch\n- absence povelové naváděcí aparatury typu Delta N – to se na vnějším vzhledu promítlo absencí nevelkého špičatého dielektrického krytu vybíhajícího z kořene pravého křídelního zbraňového závěsníku (pro navádění protizemních řízených střel typu Ch-23 tento model využívá podvěsnou naváděcí aparaturu typu Delta NG, která se umisťuje na jeden z trupových zbraňových závěsníků)\n- rozšířená škála podvěsné výzbroje o PLŘS krátkého dosahu s pasivním IČ navedením typu R-60/-60M (AA-8 Aphid) (všechny exempláře tohoto modelu, počínaje 1. letounem z 32. výrobní série, mohly tyto střely přepravovat na zdvojených odpalovacích lištách typu APU-60-2) a PLŘS středního dosahu typu R-23R/T (AA-7 Apex) (počínaje 1. letounem z 37. výrobní série)\nHistorie: Protože první od roku 1968 sériově vyráběné modifikace frontového stíhacího letounu 3. generace typu MiG-23 (Flogger) v podobě radarem typu Safír-23 (High Lark) vybaveného „definitivního“ modelu MiG-23/iz.23-11 (Flogger A) a radarem typu Safír-21 (Jay Bird) vybaveného „přechodového“ modelu MiG-23S/iz.23-21 (Flogger A) vykazovaly celou řadou nedostatků, již v roce 1971 byly ve výrobním programu moskevského závodu č.30, po předání pouhých 97-ti sériových strojů, nahrazeny jediným radikálně modifikovaným modelem. Ten přitom vešel ve známost jako MiG-23 „etalon 1971“ (Flogger B) a od svého vývojového předchůdce v podobě modelu MiG-23/-23S (Flogger A) se odlišoval instalací zbraňového systému typu S-23L, který byl vystavěn na střeleckém radiolokátoru typu Safír-23L (High Lark), odlišně tvarovaného příďového krytu radiolokátoru, modifikovaného křídla („typ 2“) a ocasních ploch a další palivové nádrže v zadní části trupu. Protože ani model MiG-23 „etalon 1971“ (Flogger B) nebyl zcela prost „dětských nemocí“, nakonec brány moskevského závodu č.30 opustil, v průběhu roku 1971, v počtu pouhých 98-ti exemplářů. Poté, počínaje 17. výrobní sérií, jej ve výrobním programu zmíněného podniku nahradil odvozený model, který vešel ve známost pod služebním označením MiG-23M (Flogger B) a továrním kódovým označením iz.23-11M či iz.2M. Prototyp MiGu-23M (Flogger B) (rudá 1972) se přitom do oblak poprvé vydal v červnu roku 1972. Prototypy a první sériové exempláře tohoto modelu se od typu MiG-23 „etalon 1971“ (Flogger B) odlišovaly prakticky pouze instalací nové pohonné jednotky v podobě motoru typu R-29-300. Tato ve své době nejvýkonnější proudová pohonná jednotka na světě přitom vykazovala tahem celých 8 300 kp, resp. 12 500 kp v režimu přídavného spalování (max. tah motorů typu R-29-300 z prvních výrobních sérií činil „pouhých“ 12 200 kp). Jeho tah v režimu přídavného spalování navíc pilot mohl plynule regulovat od minimální až po maximální hodnotu. V porovnání s 10 000 kp motorem typu R-27F2-300, pohonnou jednotkou všech předchozích modifikací letounu typu MiG-23 (Flogger), motor typu R-29-300 vykazoval mírně větší délkou (o 110 mm), mírně menším průměrem (o 48 mm) a mírně vyšší hmotností (o 380 kg). Protože provoz MiGů-23 „etalon 1971“ (Flogger B) sužovaly potíže s nečekaným samovolným sklouznutím po křídle v průběhu vzletového a přistávacího manévru, pro všechny nově vyrobené MiGy-23M (Flogger B) z pozdějších výrobních sérií se stala standardem též instalace čtyřsektorových slotů na náběžné hraně pohyblivých vnějších částí křídla. Zmíněné sloty se vysouvaly v součinnosti se vztlakovými klapkami a v porovnání s třísektorovými sloty křídla „typ 1“, kterými byly opatřeny letouny typu MiG-23/iz.23-11 (Flogger A) a MiG-23S/iz.23-21 (Flogger A), vykazovaly menším rozpětím. Takto modifikované křídlo MiGu-23M (Flogger B) vešlo ve známost jako křídlo „typ 3“ a od křídla „typ 2“ letounu typu MiG-23 „etalon 1971“ (Flogger B) se odlišovalo též zesílenou vnitřní konstrukcí. Díky tomu jeho max. provozní násobek činil celých 8 g. Toto ale platilo pouze pro nastavení pohyblivých vnějších částí do střední polohy a rychlosti menší než M=0,85. Při vyšších rychlostech nebo při nastavení pohyblivých vnějších částí do zadní polohy s ním ale bylo zakázáno překračovat přetížení 7 g. Naproti tomu max. provozní násobek křídla „typ 2“, křídla MiGu-23 „etalon 1971“ (Flogger B), činil 7 g. Toto navíc byla, díky nedostatečné pevnosti torzní skříně a čepů pohyblivých vnějších částí, pouze teoretická hodnota. Křídlo „typ 3“ bylo vůbec poprvé použito na dvoumístném cvičně-bojovém MiGu-23UB (Flogger C) a jeho instalaci později zpětně obdržely i všechny MiGy-23M (Flogger B) z prvních výrobních sérií. Změn přitom doznal též zbraňový systém. Zbraňový systém MiGu-23M (Flogger B) vešel ve známost jako S-23D-III a byl schopen rozpoznávat a zaměřovat i vzdušné cíle, které se pohybovaly na pozadí země. Letoun typu se tak MiG-23M (Flogger B) stal prvním stíhacím letounem sovětské konstrukce schopným útočit za pomoci PLŘS i na vzdušné cíle proti povrchu země. Kromě toho šlo o první model z řady MiG-23 (Flogger), který pozbýval nedostatků a provozních omezení, a zároveň první model z této řady postavený ve významném počtu. Zbraňovým systémem typu S-23D-III byly ale od výroby opatřeny až pozdější sériové stroje, od 4. letounu z 23. výrobní série. Všechny předchozí sériové MiGy-23M (Flogger B) jeho instalaci obdržely až dodatečně. Do té doby se musely spoléhat na ještě poněkud nevyzrálý zbraňový systém typu S-23L letounu typu MiG-23 „etalon 1971“ (Flogger B). S naváděcím systémem PLŘS středního dosahu typu R-23R/T (AA-7 Apex) nicméně spolupracoval až zbraňový systém 1. letounu z 37. výrobní série. Do zbraňového systému všech předchozích sériových MiG-23M (Flogger B) byla tato střela začleněna až dodatečně. Integrací střely typu R-23R/T (AA-7 Apex) do zbraňového systému se letoun typu MiG-23M (Flogger B) navíc stal prvním stíhacím letounem VVS schopným napadat vzdušné cíle nacházející se za hranicí visuálního kontaktu. Od roku 1972 do roku 1978 brány moskevského závodu č.30 opustilo celkem 1 353 sériových MiGů-23M (Flogger B). Poté výrobní program zmíněného podniku přešel na odvozený model MiG-23ML (Flogger G), který byl opatřen silnějším motorem a vylepšeným zbraňovým systémem. Na produkci MiGu-23M (Flogger B) se ale podílel též závod TMZ (Tušínský strojírenský závod), původně známý jako č.82. Tento podnik konkrétně zajišťoval dodávky svařovaných trupových sekcí. Za operačně plně způsobilý byl frontový stíhací letoun typu MiG-23M (Flogger B) oficiálně prohlášen dne 9. ledna 1974. Tímto VVS získalo nejen svůj první stíhací letoun schopný útočit za pomoci PLŘS na vzdušné cíle nacházející se mimo visuální kontakt nebo na pozadí země za všech meteorologických podmínek ve dne i v noci, ale i významnou kvalitativní převahu nad vzdušnými silami západních zemí. Sovětský MiG-23M (Flogger B) totiž nejmodernější operační stíhací letoun západní provenience té doby v podobě amerického taktického stíhače 3. generace typu F-4E Phantom II překonával nejen rychlostí, dostupem, akcelerací, stoupavostí a obratností, ale i efektivitou zbraňového systému. Tato kvalitativní převaha východu nad západem nicméně netrvala dlouho. Již ve druhé polovině 70. let byly totiž do výzbroje USAF zařazeny první bojové letouny 4. generace v podobě letounů typu F-15A Eagle a F-16A Fighting Falcon. Přestože letouny typu F-15A Eagle a F-16A Fighting Falcon disponovaly podstatně efektivnějším zbraňovým systémem a znatelně lepší obratností, sovětské MiGy-23M (Flogger B) měly, při použití vhodné bojové taktiky, určitou šanci na vítězství i nad těmito stroji. Konkrétně na těžší Eagly, které vykazovaly lepší horizontální obratností, platila taktika založená na opakovaném střemhlavém útoku následovaným strmým únikovým výstupem. Přitom letoun typu MiG-23M (Flogger B) mohl plně využít svou hlavní devízu v podobě vynikající stoupavosti a akcelerace.\nVyrobeno: 1 353 sériových strojů modelu\nPohon: jeden proudový motor typu Chačaturov R-29-300 s max. tahem 8 300 kp / 12 500 kp s vypnutým / zapnutým přídavným spalováním\nRadar: střelecký impulsní dopplerovský radiolokátor typu RP-23 Safír-23D (‘High Lark I’) nebo Safír-23D-Š, instalovaný uvnitř špice trupu. Tento typ radiolokátoru slouží pro vyhledávání a sledování vzdušných cílů a navádění PLŘS typu R-23R (AA-7 Apex) a R-3R (AA-2 Atoll). Radar typu Safír-23D dokáže rozlišovat i vzdušné cíle pohybujících se na pozadí země. Zatímco vzdušný cíl typu MiG-23 je radar typu Safír-23D schopen detekovat na vzdálenost 45 km (v režimu „look-up“), vzdušný cíl typu Tu-16 (s RCS 16 m2) dokáže odhalit na vzdálenost 55 km (v režimu „look-up“). Sledovací dosah tohoto radiolokátoru přitom činí 35 km (v režimu „look-up“). Pokročilejší radar typu Safír-23D-Š vykazuje v porovnání s radarem typu Safír-23D větší rozlišovací schopnosti při sledování vzdušných cílů proti zemi a vyšší odolností proti elektronickému rušení. Jeho instalací byly ale přímo z výroby opatřeny až letouny z pozdějších výrobních sérií. Ostatní jej obdržely až dodatečně, v rámci modernizačního programu.\nVybavení: - zaměřovací: optický střelecký zaměřovač typu ASP-23D (jeho instalace se nachází uvnitř pilotní kabiny) a pasivní elektro-optické čidlo typu TP-23 se zorným polem ±30° v horizontální rovině a +3° až -12° ve vertikální rovině. Posledně uvedené zařízení v sobě sdružuje IČ lokátor s laserovým dálkoměrem a slouží pro pasivní sledování vzdušných cílů. Zatímco cíl typu Tu-16 je schopno detekovat na vzdálenost 30 km (ze zadní polosféry), cíl typu MiG-23 dokáže odhalit na vzdálenost 20 km (ze zadní polosféry). Jeho instalace se přitom nachází uvnitř nevelkého hranatého krytu, který je umístěn na břichu trupu, přímo před příďovým podvozkem.\nVýzbroj: jeden 23 mm dvouhlavňový kanón typu GŠ-23L se zásobou 200 nábojů, instalovaný na břichu trupu, přímo za šachtou příďového podvozku, a podvěsná výzbroj do celkové hmotnosti 2 000 kg, přepravovaná na čtyřech závěsních, dvou nacházejících se pod pevnou střední částí křídla a dvou umístěných pod postranními trupovými přívody vzduchu pohonné jednotky (centrální podtrupový závěsník a oba závěsníky nacházející se pod pohyblivými vnějšími částmi křídla jsou vyhrazeny pro PTB) – PLŘS středního dosahu s poloaktivním RL/pasivním IČ nevedením typu R-23R/T (AA-7 Apex) (max. 2 ks), PLŘS krátkého dosahu s pasivním IČ nevedením typu R-3S (AA-2 Atoll) (max. 4 ks), R-13M (AA-2 Atoll) (max. 4 ks) a R-60/-60M (AA-8 Aphid) (max. 4 ks), PLŘS krátkého dosahu s poloaktivním RL navedením typu R-3R (AA-2 Atoll) (max. 4 ks), protizemní ŘS s povelovým navedením typu Ch-23 (AS-7 Kerry) (max. 2 ks), raketové bloky typu UB-16-57 (16 neřízených raket typu S-5 ráže 57 mm) (max. 4 ks), UB-32 (32 neřízených raket typu S-5 ráže 57 mm) (max. 2 ks) a B-8M (20 neřízených raket typu S-8 ráže 80 mm) (max. 2 ks), 240 mm neřízené rakety typu S-24 (max. 4 ks), 100 kg neřízené pumy typu FAB-100 (max. 16 ks), 250 kg neřízené pumy typu FAB-250 (max. 4 ks), 500 kg neřízené pumy typu FAB-500 (max. 4 ks), kontejnerové pumy typu RBK-500 (max. 2 ks), zápalné nádrže typu ZAB-500 (max. 4 ks) a 800 l PTB typu PTB-800 (max. 3 ks)*\nPrázdná hmotnost: 10 890 kg\nMax. vzletová hmotnost: 18 400 kg\nMax. dolet bez/se 3 PTB-800: 1 450/2 280 km\n* ke stíhacím misím tento model vzlétal buďto se dvěma PLŘS středního dosahu typu R-23 (AA-7 Apex), jednou ve verzi R-23R a jednou ve verzi R-23T, pod křídlem, a čtyřmi PLŘS krátkého dosahu typu R-60 (AA-8 Aphid) nebo R-60M (AA-8 Aphid) pod trupem, nebo se čtyřmi PLŘS krátkého dosahu typu R-3/-13M, dvěma ve verzi R-3R a dvěma ve verzi R-3S nebo R-13M, pod křídlem, a čtyřmi PLŘS krátkého dosahu typu R-60 (AA-8 Aphid) nebo R-60M (AA-8 Aphid) pod trupem


Dělníci v oblasti výstavby budov - Nabídka práce v Ika Universal Group s.r.o. | SPRÁVNÝKROK.CZ\nDělníci v oblasti výstavby budov v Ika Universal Group s.r.o.\nSpolečnost Ika Universal Group s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov - dělníci v oblasti výstavby budov. před 201 dny\nIka Universal Group s.r.o. Od 11 000,- Kč\nSpolečnost NelliKo s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov - dělníci v oblasti výstavby budov. před 66 dny\nSpolečnost I.K.P. s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov - dělníci v oblasti výstavby budov. před 26 dny\nSpolečnost BRC Europe s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov. před 68 dny\nSpolečnost ManpowerGroup s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby jinde neuvedení - stavební technik s autorizací dopravní stavby. před 121 dny\nSpolečnost UHRYN s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Lešenáři - lešenář. před 110 dny\nSpolečnost KOLKAS s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov - dělníci v oblasti výstavby budov. před 66 dny\nSpolečnost ANIZVOD s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov. před 4 dny\nSpolečnost EBM Construct, s.r.o hledá vhodného kandidáta na pozici Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby jinde neuvedení - strojní technik/technička. před 13 dny\nSpolečnost HST Hydrosystémy s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby - vedoucí montér. před 13 dny\nSpolečnost Roman Žembery hledá vhodného kandidáta na pozici Kvalifikovaní stavební dělníci hlavní stavební výroby - stavební dělník. před 19 dny\nSpolečnost ANIZVOD s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov. před 17 dny\nSpolečnost REAL LEŠENÍ, s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Lešenáři - lešenář. před 41 dny\nSpolečnost Miroslav Šuman hledá vhodného kandidáta na pozici Dělníci v oblasti výstavby budov. před 63 dny\nSpolečnost SiBiMex Plus s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby - ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci stavební výr.. před 6 dny\nSpolečnost SiBiMex Plus s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby - ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci stavební výroby. před 47 dny\nSpolečnost KOVARO Group s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Pracovníci montovaných staveb - odborníci na výstavbu dřevěných domů. před 45 dny