Miloš Forman – osud viděný zblízka (5. část – Miláčci boží a jejich hudba) - KULTURNÍ NOVINY - nezávislé mediální družstvo (production)\nMiloš Forman – osud viděný zblízka (5. část – Miláčci boží a jejich hudba)\nRagtime aneb Roztrhaný čas\nV exilu hledá duše duši spřízněnou, a tak se Miloš seznámil s ruským tanečníkem Michailem Baryšnikovem, který v roce 1974 při zájezdu v Kanadě opustil známý sovětský Kirovův baletní soubor a zamířil do USA. Baryšnikov pozval Formana „na svou daču“ do Connecticutu, státu na východním pobřeží, jehož krajina se velmi podobala lesům kolem Čáslavi a Poděbrad, kde Forman vyrostl. Forman se do tohoto kraje okamžitě zamiloval a od malíře Erica Sloana tu zakoupil ranč, který se po letech bydlení po hotelech stal opět jeho trvalým bydlištěm. Jeho sousedem se tak stal James Cagney, herecká hvězda třicátých a čtyřicátých let (mimo jiné představitel slavného Yankeeho Doodla), jejíž vzestup zastavilo mccarthyovské vyšetřování neamerické činnosti padesátých let. Italský producent Dino de Laurentis, otec producent italského neorealismu, který v téže době jako Forman přesídlil za moře (v jeho případě byl důvodem zákon, který zaručoval státní podporu jen filmům ve stoprocentně italské produkci), oslovil Formana, zda by nechtěl zadaptovat román amerického spisovatele E. L. Doctorowa Ragtime. Ten vyprávěl příběh z počátku dvacátého století. V něm parta rasistických hasičů znečistí černošskému pianistovi jeho auto, čímž začne válka, která skončí jeho smrtí. Podmínkou bylo, že ve filmu bude hrát alespoň jedna velká hvězda. Forman, v očích de Laurentise od doby Hoří, má panenko odborník na hasiče, měl svou hvězdu hned; dvaaosmdesátiletého Cagneyho. Ten sice několik let předtím odmítl titulní roli ve filmu Kmotr, ale sousedovi z ranče, který ho chodil navštěvovat, nedal košem – a ačkoli měl původně hrát malou roli dědečka, nakonec si vybral tu největší: policejního velitele akce proti černému pianistovi Walkerovi. Film se natáčel v roce 1981, kdy ještě "afroamerická agenda" nebyla v USA populární, částečně i proto měla adaptace ještě jednu linii; příběh východoevropského židovského imigranta Tateka, který se nakonec stane režisérem jedněch z prvních amerických němých filmů (ztvárnil ho Mandy Patinkin, pozdější hvězda seriálu Nemocnice Chicago Hope). Tento příběh, který se částečně kryl s režisérovou autobiografií, měl napravit opomenutí americké kinematografie, jež po barvitém zobrazení vzniku italoamerické komunity na začítku století v Kmotrovi měla ztvárnit komunitu židovskou (která je dodnes páteří Hollywoodu). Film byl nominován na řadu cen, ale žádnou z nich nezískal nejspíše pro předčasnost tematizování afroamerického problému (režisér-exulant a někdejší Formanův pedagog z FAMU Jiří Weiss v té době s několika "černošskými náměty" v Hollywoodu ztroskotal). Film měl ale svou cenu i v tom, že do něj Forman v menších rolích po letech obsadil dva významné české herce-exulanty, Pavla Landovského a Jana Třísku. Pro Miroslava Ondříčka šlo pak o první práci poté, co mu po velkém zranění při vzniku českého filmu Temné slunce (šlo v pořadí o druhou Vávrovu adaptaci Čapkova Krakatitu) vybuchla jedna nálož výbušniny v přílišné blízkosti od kamery. Ondříček tehdy přišel naštěstí jen o polovinu svého sluchu, zatímco Otakar Vávra (autor takových filmů jako Romance pro křídlovku a Zlatá reneta) přišel o zbytek soudnosti, když se ve svém filmu neuměle pokoušel okopírovat Formanovy scény květinových protestů ve Vlasech. O solidním výsledku Ragtimu se dalo říct, že šlo o vůbec nejmenší z popsaných výbuchů.\nRusové – a starý příběh itala a rakušana\nŘekli jsme si, že u Formanova nového (a od té doby už definitivního) bydlení a vlastně i u obsazení hlavní role ve filmu Ragtime stál Rus Michail Nikolajevič Baryšnikov. Na počátku jeho největšího životního úspěchu stál taky Rus, a to ne ledajaký: sám Alexandr Sergejevič Puškin. Ten v roce 1830, v době, kdy se Evropa opájela skladbami relativně nedávno zemřelého Wolfganga Amadea Mozarta, napsal jednoaktovou divadelní hru Mozart a Salieri, v níž vyprávěl příběh o závisti, s níž Mozarta zabije dvorní skladatel císaře Josefa II., ten, který měl na rozdíl od Mozarta všechno, jen jedno ne: jeho talent. Silný příběh byl postaven na archetypálním syžetu, na němž stojí například Shakespearův Richard Třetí. Byl smyšlený, ale nikoli nesmyslný; byl postaven na Mozartově psychologickém profilu, který utvářel vztah s jeho otcem Leopoldem, vztah, jenž brilantně ztvárnil ve svém Donu Giovannim ve vztahu Giovanniho a komtura. Příběh, v němž dominantní Salieri dožene submisivního Mozarta k smrti se začal šířit Evropou...\nBRITOVÉ, AMERIČANÉ A ČEŠI\nBritský dramatik Peter Shaffer ze silné generace anglických židovských dramatiků rostoucí od druhé poloviny dvacátého století (k níž kromě něj patřil například jeho bratr-dvojče Anthony, Harold Pinter, Neil Gaiman anebo český rodák Tom Stoppard) tento příběh upravil pro moderní scénu. Jméno hry Amadeus dokonale charakterizovalo titulního hrdinu jeho prostředním jménem, jehož významem je "miláček boží"… Forman se během svého pobytu, během nějž prezentoval Vlasy v Evropě, 2. listopadu 1979 účastnil londýnské premiéry hry, na niž ho pozval jeho agent Robert Lantz. Lantz byl také původně Středoevropan, berlínský rodák, který v mládí uprchl z Německa před Norimberskými zákony, aby se na západní polokouli stal agentem židovských umělců (k nim kromě Formana a Shaffera patřil například i Leonard Bernstein). Forman byl tématem uchvácen dvakrát: jako režisér, který cítil silné strhující drama, i jako Čech, jenž během studií na pražské FAMU denně chodil kolem divadla, kde se odehrála premiéra Mozartovy nejslavnější opery Don Giovanni. Okamžitě pozval Shaffera do Connecticutu a paralelně se vznikem Ragtimu s ním pracoval na scénáři filmu. Dvojici později doplnili Miroslav Ondříček, který s sebou přinesl obrazy setmělých ulic českého malíře Jakuba Schikanedera, jež si vybral jako grafickou inspiraci vizuální podoby filmu, a také Zdeněk Mahler, prasynovec Gustava Mahlera, kterého Forman znal nejen jako skvělého odborníka na tvorbu středoevropských hudebních skladatelů (s Miroslavem Ondříčkem nedlouho předtím dokončili film o Emě Destinnové Božská Ema, jejž Mahler napsal a režíroval Jiří Krejčík), ale i jako vynikajícího dramaturga a scenáristu už z doby, kdy s ním pod vedením Alfréda Radoka vytvářel Laternu magiku. Mahler byl předurčen stát se dramaturgem Amadea i tím, že byl vystudovaný anglista, který přeložil z angličtiny řadu děl o hudbě a velice dobře se vyznal ve vkusu anglosaského hudebního publika.\nObsazení hlavních rolí probíhalo v klasickém Formanově stylu: zdálo se, že světoznámá Mozartova hudba a Shafferova hra tentokrát může nahradit hvězdy v obsazení, a tak Forman obsazoval podle citu: Fahrid Murray Abraham měl vedle Al Pacina, kterému produkce nabídla roli Salieriho, původně hrát vedlejší roli, ale během jedné ze zkoušek ukázal svůj asyrsko-italský temperament natolik, že hlavní roli italského skladatele Salieriho dostal on. Podobně tomu bylo s představitelkou konstance Elisabeth Berridge, která zaskočila za kolegyni, jež se těsně předtím zranila. Ve věci dirigenta, který nastuduje hudební doprovod, dal Forman na radu Zdeňka Mahlera a jeho přítele, klavírního virtuosa Ivana Moravce, kteří mu doporučili britského dirigenta Nevilla Marinera.\nV té době ale stále ještě nebylo jisté, kde se bude Amadeus točit. V úvahu přicházelo několik středoevropských metropolí. Klasicistní Vídeň (v níž se kromě Salcburku odehrává většina filmu) se ale ukázala příliš modernizovaná a Budapešť zase příliš fádní. Zbývala Praha, čehož se ale Forman trochu obával. Nakonec navázal spojení s tehdejším ředitelem Československého filmu Jiřím Puršem, kterého s Mahlerem znali jako řadového úředníka ministerstva kultury, jenž v padesátých letech povoloval jednotlivá představení Laterny magiky. V té době zemřel okupant Československa z roku 1968 L. I. Brežněv a jeho nástupcem se stal liberálnější Jurij Andropov, jenž byl židovského původu a na rodném Kavkaze nabíral kádry, kteří by provedli reformu sovětského režimu (patřil mezi ně i Michail Gorbačov a později Eduard Ševarnadze). O Puršovi se navíc vědělo, že patří k liberálnějšímu křídlu strany, fungujícímu pod záštitou premiéra Lubomíra Štrougala. Když se Purš doslechl, jaký balík peněz by americké filmování v Praze do státní kasy přineslo, řekl, že to nechá projednat na ÚV KSČ, jehož byl už tedy členem. Koprodukce se západní Evropou se tehdy slibně rozvíjely (západoněmecké produkční společnosti tehdy platily celé československé filmy, jako ty ze série o holčičce Lucii a formelácích, či seriály, jako byla druhá řada Dietlovy Nemocnice na kraji města), proč tedy nenalít do filmového průmyslu i americké peníze? O povolení filmování v ČSSR nakonec rozhodl sám generální tajemník ÚV (tedy lídr vládnoucí strany) a prezident republiky v jednom Gustáv Husák. Z Amadea se měl po Hoří, má panenko stát další Formanův film točený v jeho rodné zemi, ale financovaný ze země jiné…\nPrvním, koho Forman vyslal do Prahy ještě předtím, než tam odjel sám, byla Twyla Tharpová, choreografka Vlasů, která se snažila pro film nabírat zpěváky a tanečníky v Národním divadle – dokud jí Forman nevysvětlil, že mezi národními umělci a laureáty státních cen jí pšenka nepokvete. Většinu z obsazovaných divadelních rolí (především těch, které se odehrávají v bulvárním Divadle na Vídeňce, kde Mozart uvedl svou buffo operu Kouzelná flétna) pak ztvárnili členové Hudebního divadla v Karlíně (ale i Formanova oblíbeného Semaforu, kde stále ještě hrála jeho druhá žena). Najdete tu Jitku Molavcovou, Karla Effu, Reného Gabzdyla (který ve Formanově a Roháčově Dobře placené procházce hrál a zpíval hlavní roli manžela Uliho), Lenku Loubalovou, Terezu Pokornou, Zdeňka Srstku, ale i Jiřího Líra, Pavla Nového, Jana Pohana, Milana Riehse, pozdější česko-německou režisérku Danu Vávrovou nebo také Formanovu švagrovou a "plavovlásku" z jeho úspěšného filmu Hanu Brejchovou. V roli malého Mozarta vystoupil klavírista Miroslav Sekera, v roli premiérového Dona Giovanniho Luigi Bassiho "Limonádový Joe" Karel Fiala. Na amadeovském plátně se jako kardinál objevil dokonce i dramaturg Zdeněk Mahler a v čestné roli papeže Vladimír Svitáček: Kdyby byli v předcházejícím desetiletí nezemřeli Alfréd Radok a Ján Roháč, mohl se Amadeus kromě jiného stát "abiturientskou schůzkou" tvůrců Laterny magiky po pětadvaceti letech. Amadeus se na české kultuře podepsal i logisticky: ze zbytků jeho kvalitní hollywoodské výpravy "vyžilo" několik historických filmů počínaje pohádkou Zdeňka Trošky O princezně Jasněnce a létajícím ševci...\nVzhledem k tomu, že americkým filmovým odborářům (kteří dohlížejí na to, aby pracovníci z Evropy nesebrali práci těm americkým) se příliš nechtělo za železnou oponu, a že Forman dostal od producenta Saula Zaentze volnou ruku, byly Čechy obsazeny nejen desítky technických pozice, ale i klíčové tvůrčí úlohy filmu: kostýmy navrhl Theodor Pištěk, autor výtvarné koncepce takových produkcí, jako byl například seriál Pan Tau (jehož pilotní díl mimochodem produkoval Carlo Ponti), scénu Karel Černý, který byl podepsán pod všemi Formanovými českými filmy, ale třeba i pod seriálem Hříšní lidé města pražského, a druhého režiséra dělal Formanovi jeho přítel Jan Schmidt, s nímž se poznal už za sirotčích let v Náchodě, a později spolu vytvářeli československou novou vlnu (Schmidt režíroval slavné filmy Konec srpna v hotelu Ozón, 1966, či Luk královny Dorotky, 1970).\n"na opačný straně zeměkoule"\nNatáčelo se na nejrůznějších místech: ve Valdštejnském paláci, ve Strahovské knihovně, ve Stavovském divadle, na Vyšehradě, na zámku ve Veltrusích, v grottě (umělé jeskyni) na arcibiskupském zámku v Kroměříži (kde se mimochodem kdysi snímaly i „hradní scény“ z proslulého filmu Jana Procházky a Karla Kachyni Ucho). Otázkou však bylo, kde se budou točit scény odehrávající se v císařském paláci. Na Pražském hradě, kde v té době úřadoval Gustáv Husák, se natáčet nedalo... Řešení se našlo vedle Pražského hradu, kde v té době naprosto opuštěn stál pražský Arcibiskupský palác, v němž úřadoval bývalý politický vězeň z padesátých let, kardinál František Tomášek, který filmařům natáčení ve svém sídle povolil. Stát s ohledem na Helsinské úmluvy i na vztahy s katolickými zeměmi Latinské Ameriky, které představovaly velkou část jeho exportního segmentu, ponechával římskokatolické církvi navenek její autonomii, jež arcibiskupovi dávala na jeho půdě stejná práva jako hlavě cizího státu, která je v republice na diplomatické misi. To ovšem pro tuto hlavu v praxi znamenalo, že byla všestranně hlídána spolupracovníky tajné služby z řad samotných kněží. Arcibiskupský palác, nacházející se hned vedle sídla hlavy státu (ale i vedle bytu autora Charty 77 Pavla Kohouta a na dohled od Černínského paláce, z jehož oken 10. března 1948 vyskočil poslední demokratický ministr zahraničí Jan Masaryk), byl výsostným obrazem absurdity doby. Byl naprosto opuštěn, obydleno bylo jen několik místností, v nichž bydlel čtyřiaosmdesátiletý arcibiskup se svými dvěma pečovatelkami, zatímco ve zbytku barokního paláce padala omítka a zarezalo elektrické vedení. Na scénách filmu to ale není nijak znát. (Pro zajímavost: Amerického dramatika Arthura Millera vyprávění Pavla Kohouta o tomto prostoru zaujalo natolik, že o něm roku 1977 napsal divadelní hru Strop v arcibiskupském paláci. Když se pak po roce 1989 palác renovoval, Millerův předpoklad vyšel: ve stropě, ale i ve zdech paláce se našly tři vzájemně nezávislé odposlouchávací systémy, z nichž dva patřily mocnostem tehdy vzájemně znepřátelených bloků, a vlastnictví třetího se nikdy nepodařilo zjistit…) Právě tento prostor se na několik týdnů roku 1983 změnil v rezidence salcburského arcibiskupa Colloredo-Waldsee a římskoněmeckého císaře-reformátora Josefa II., v nichž byly natočeny nejznámější scény filmu.\nAmeričtí filmaři na tom byli s arcibiskupem stejně; byli na každém kroku doprovázeni a sledováni, zda se nestýkají s opozicí. Někdy jim ke styku s tajnou službou dokonce „pomohly“ i synchronicity (scény odehrávající se ve vídeňském blázinci, kde dožívá Antonio Salieri, se natáčely v karlínské Invalidovně, v jejímž patře se nacházel – tehdy ještě necenzurovaný – archiv StB). Jakékoli informace o natáčení velkofilmu v ČSSR (na něž se ze Západu jezdili dívat i učitelé filmových disciplín se svými studenty) byly zakázány – dokonce i šéfredaktor regionálního listu, který vydal článek o tom, že podnik, jenž vyráběl klobouky pro natáčení amerického filmu, překročil plán, dostal výpověď. Přes to všechno se půlroční natáčení "v zemi za železnou oponou", kde kdysi žili a pracovali Mozart, jeho libretista da Ponte i jeho přítel Casanova (který zde dožil a zemřel) a kde (možná stejně jako američtí filmaři mezi českým štábem) cítili pochopení, se zvládlo dokončit. (První klapka padla 31. ledna 1983, poslední 15. července 1983.) Je možné, že americké filmaře, kteří svým českým kolegům ze Západu vozili čerstvé ovoce (tím proslul zejména L. M. Abraham, který neustále pendloval mezi Prahou a Los Angeles, kde s režisérem Brianem de Palmou točil film Zjizvená tvář), inspirovala i návštěva čerstvé divadelní inscenace Shafferova Amadea v Divadle ABC, v níž už od předchozího podzimu excelovali Viktor Preiss v roli Mozarta a Boris Rösner, který později svou roli Salieriho ztvárnil i ve filmu jako český dabér L. M. Abrahama. Snímek Amadeus obdržel od Americké filmové akademie ceny za nejlepší film, scénář, masky a zvuk. Za nejlepší mužský herecký výkon byli na Oscara nominováni oba dva představitelé někdejšího Puškinova dramatu: hlavní i titulní. Zvítězit však mohl jenom jeden: představitel Salieriho Fahrid Murray Abraham, který před setkáním s Milošem Formanem hrál jen druhořadé role a po něm (jako řada jiných formanovských herců – i neherců – postoupil do "první ligy"). Tři další amadeovské Oscary za film získali Češi: Miloš Forman za režii, Theodor Pištěk za kostýmy a Karel Černý za výpravu. A ještě jeden Čech došel své odměny: veltruský zahradník Václav Krůta (který byl ve filmu angažován jako zadek koně, jenž v opeře Kouzelná flétna chrlí lahůdky a rozhazuje je mezi obecenstvo). Po svém odchodu za moře dožil jako Formanův connecticutský soused a zahradník.\nAmadus se stal Formanovým životním úspěchem možná i proto, že ho spoluvytvářel ve své staré vlasti s týmem svých celoživotních přátel. Zdeněk Mahler k tomu v rozhovoru, který jsme spolu vedli v roce 2004, řekl: "Když Miloš natáčel Amadea, šel filmovat do Žehušic, do obory s bílými jeleny, kam ho v dětství vodil tatínek. Technika ještě nedorazila, my jsme s Milošem leželi na trávě nohama od sebe a hlavama k sobě a Miloš mi povídá: ‚Víš, já chci udělat všechno pro to, aby mi nemohli upřít tuhle polovinu světa.‘ A já zas řekl: ‚A já chci udělat všechno pro to, aby mi nemohli upřít tamtu polovinu světa.‘ Což byly dle mého velice rozumné úvahy, protože tenhle svět je náš a nikdo nemá puvuár nám ho celej brát.\nMiloš se jeví lidem jako cynickej frája, ale je to póza, kterou manifestuje svou obranu před krušným životem. Když jsme spolu v Connecticutu psali Amadea, měl tenkrát psy a z těch mu byl nejmilejší setr Mandy. Jenže Mandy se ztratila... A jednou Miloš přišel a říká: Já sem se asi zbláznil, ale já jsem Mandy viděl. Pojď tam se mnou. Stáli jsme na břehu zmrzlýho jezera; v tý hloubce ležela Mandy, která zřejmě běžela po břehu, uklouzla, a ten led se pod ní probořil. Vytáhli jsme ji vidlema a ten den jsme už nepracovali. Druhý den ráno jsem se probudil a vidím, že Miloš přinesl lipku (ta je v Americe velice vzácná a drahá), zasadil ji a pod ní pohřbil Mandy. Slyšel jsem ho, jak zpívá hymnu, a po tvářích mu tekly slzy. Ten pes a ta lípa a Kde domov můj. Však vy víte, že ty věci jsou strašlivě složitý a vynořujou se třeba uprostřed noci a na opačný straně zeměkoule, a teprve tam dostanou svůj význam..."\nNakonec ještě malá osobní vzpomínka autora stati: Podobně jako se do duše malého Miloše Formana vryla vzpomínka na němý film Prodaná nevěsta, k němuž dojatý sál kina Držba v Čáslavi v době před Mnichovem dozpívával hudební party, vryl se jemu jako šestiletému prvňáčkovi dojem z projekce filmu Amadeus v kině Sokol ve Všetatech u Mělníka (která byla mládeži nepřístupná, a kam se on dostal jen díky známosti svého otce s místním promítačem). Po skončení filmu (oproti obecným zvyklostem) se diváci nezačali rozcházet, ale vstali – tleskali. Potlesk trval skoro dvacet minut, a autorovi je dnes jasné, že v něm bylo nejen nadšení nad filmem, ale i hrdost na vlastní zemi, jež hostila Mozarta a zrodila Formana, a jejíž obrovskou kulturní tradici se ani století krvavých diktatur nepodařilo umlčet...\nMiloš Forman – osud viděný zblízka:\n1. část (1932–1952)\n2. část (1952–1966)\n3. část (1966–1971)\n4. část (1971–1979)\nCopyright © 2011 Kulturní noviny | About site | RSS #19531


Láska (1973) | Diskuze | ČSFD.cz\nFilm, který se mi kdysi hodně líbil. Nejen proto, že se mi hodně líbila Jarka Schallerová. Nejen proto, že s Oldou Kaiserem jsem se skamarádil zhruba v té době na natáčení jiného filmu. A nejen proto, že Karel Kachyňa byl a je prostě pan režisér. Ale hlavně proto, že jeho poetika na mě působila i působí i v tomhle, normalizací dost poznamenaném filmu. Prostě je to pořád Kachyňa, který i v té době dokázal říci svoje. Mimochodem, to zmíněné "násilné střídání barvy s černobílými pasážemi" vyplynulo jaksi ze situace. V té době se u nás pořád točilo hlavně černobíle a barevný materiál se dovážel z nepřátelského Západu. Takže holt ten Eastman někdo dostal, někdo ne. "Společensky angažované", čti bolševicko-ideologické, filmy měly přednost a Kachyňa prostě barvu nedostal. Tak si víceméně pod rukou sehnal aspoň pár metrů a z toho udělal ty barevné prostřihy. To jen na informaci, co všechno může ovlivnit celkovou podobu filmu... a že toho v té době bylo požehnaně.


Zavražděný byl můj přítel, tato zpráva\nmne velmi potěšila, policii dík R.I.P., Satane\nDobrý den, do diskuse přispívám poprvé, ale nedalo mi to.Dcera mi právě za pár dnů dělá přijímačky na zdrávku v Pardubicích, takže jsem docela v šoku. Že je to lidsky úplně nepochopitelné už tu bylo několikrát napsáno, ale jestli je pravdivá info o tom, že se snad toho masakru účastnili i nějací studenti zdejší zdrávky nad tím mi zůstává rozum stát. Ježíši za jakým účelem tu školu studovali, co chtěli po jejím ukončení dělat??? Neměla by být snad hlavní motivací tohoto studia pomoc lidem???? Co se to proboha poslední dobou děje s lidma. Jak dlouho se budeme moci ještě takhle nazývat? Ale ke zvířátům taky patřit nemůžeme, neznám žádné, které by zabilo jiné jen tak pro zábavu!!!\nRe: budoucí zdravotníci???\nano opravdu 2 studentu byli studenti zdravotní školy pce ...\nslušná prasárna, udělali to de facto z nudy, mohl tam bejt v podstatě kdokoliv...\nnebudu říkat svině, jak by k tomu prasátka přišla\nopilí blbci, kteří dostali na budku a pak si hojili svůj minderwertigkeitskomplex na bezďácích, hmm, tohle bych spíš poszuoval jako vraždu a ne to, když někdo brání s puškou svůj majetek....\nnazývejme věci pravými jmény. Byla to vražda člověka. Vybíjet si energii na bezbraných, to je ono, byť bezdomovci.. AMožná pro někoho bezproblémoví lidé. Bezpáteřní, bezcharakterní, ožralí nebo pod drogami. To není omluva. Apropó, ta špeluňka sportovní hala a "Tyršovy sady" a kolik ještě takovýchto zákoutí zde v Pardubicích vybízí k podobným činům?\njo to je teď ta naše "atomová mládež"\nchlast. to narostou svaly. politici neustále řeší trávu, ale ještě jsem neslyšel že by někdo pod vlivem thc někoho ubil. jó chlast slast\npro jednoho 10 let\na pro ty ostatní 15 a je vymalováno\nRe: pro jednoho 10 let\nprotože jednomu víc jak těch 10 dát nemůžeš a 15 je horní hranice pro vraždu\nMyslím, že už to posunuli.\n15let je letos spodní hranice\npro všechny trest smrti a je to to nejlepší\nNení to spíš vražda?\nPodle mého laického přístupu by to mohla být, díky tomu opětovnému útoku.\ntaky jsem laik, ale říkám si, že kdyby je seřezali a odešli tak beru to ublížení..ale pokud se vrátím a vidím, že oběť leží stále na stejném místě a znovu pokračuju v útoku, tka to snad ani jiný úmysl, než někoho zavraždit mít nemůžu..\nMyslím si to stejné. Navcvíc jim může přitížit neposkytnutí pomoci.\nVšichni lidé usvědčení z násilí vůči lidem nebo zvířatům\nby měli skončit přesně jako Ceauşescu. Bezprostředně po rozsudku vyvést na dvůr ke zdi.\nRe: Všichni lidé usvědčení z násilí vůči lidem nebo zvířatům\nAle no tak. To by byla společnost stejná jako oni a neměla by právo je trestat. Nicméně, násilí je vždy nejodpornějším činem.\nCo třeba práva poškozeného? Z pohledu vašeho příspěvku to vypadá, že jste stále na straně bijců (pevně doufám, že nikoliv). Přestože to byli bezdomovci, nemjí právo s nimi takhle jednat. Ani by mě nepřekvapilo, kdyby to byla boys z lepších rodin. Ve spravedlivost soudů už dávno nevěřím.\nJeště dodatek, teď jsem našel v krimi zprávách, že to byli studenti zdarvotnické školy, což je dost překvapivý\nPrávě že nejsem na straně bijců. Nechci jim tudíž dávat pocit, že násilí je správné. Není a to ani z pohledu státu. To, že někoho nepopravím přece neznamená, že ho nepotrestám.\nco pises je damagogie. nikdo nerika ze je na strane zlocinu, naproti tomu trest prece neresi prava poskozenych, maximalne pro ne muze znamenat jakesi zadosti ucineni.\npokud mame byt pravni stat (ktery neni ve valce), tak jako reakce na nasili ma byt soud a trest, nikoliv dalsi nasili\nA ne chtit do zdravotnictvi ... tak akorat na pitevnu ...


Horoskopy - Předpověď pro Českou republiku a další státy na rok 2019\nJste zde: Home Titulní Titulní Předpověď pro Českou republiku a další státy na rok 2019\nPředpověď pro Českou republiku a další státy na rok 2019\nAktualizováno: 27. prosinec 2018 | Napsal Tara | Vytisknout\t| E-mail\t| Zobrazení: 4146\nJaké ekonomické a politické aspekty čekají Českou republiku v roce 2019? A Jak na tom budou další státy světa? S touto otázkou jsme se obrátili na JUDr. Jiřího Kubíka, který zpracoval astrologický náhled.\nJiří Kubík říká: „Při tvorbě předpovědi pro náš stát vycházím z horoskopu\nspočítaného pro 28. 10. 1918 19.00 SEČ (Praha), kdy byl vyhlášen takzvaný Recepční zákon, jehož úvodní věta zní: ‚Samostatný stát Ćeskoslovenský vstoupil v život.‘ Tímto zákonem se deklaroval vznik státu, ale byly jím také převzaty zákony a instituce Rakouska - Uherska. Jeho autorem byl Alois Rašín.\nV horoskopu našeho státu je silně obsazen dům šestý, který souvisí se sociálními záležitostmi, odbory, sociální systémem. Když se ohlédnu za uplynulými 20 lety zpátky, zažil jsem již dva průchody planety Jupiter touto oblastí a vždy šlo o období hospodářského růstu. Prvním byly roky 2005 - 2006, po kterých následovala v roce 2008 hospodářská krize. Druhé období ekonomického vzestupu spojeného s Jupiterem probíhalo zejména v roce 2017. Zdá se, že i nyní se již nacházíme za hospodářským vrcholem.\nPokouším- li se hodnotit budoucí význam konstelací, je dobré se ohlédnout zpět. V době hlasování o Brexitu fungovaly na horoskop našeho státu nepříliš dobré vlivy. Teprve zpětně lze určit, že dlouhodobá opozice Pluta na Jupiter pozměnila směr naší zahraniční politiky a neprojevila se prvoplánově v rovině hospodářské, ale souvisí s naším dlouhodobým směřováním. Patrně se ocitáme v době postupného nárůstu odstředivých sil v rámci Evropské unie, které jsou již v tuto dobu hmatatelné, ale stále ještě vývoj není do očí bijící pro každého. Je možné, že postupný hospodářský útlum, který může souviset s odchodem Velké Británie z EU, ale také sestupná fáze hospodářského cyklu, ještě více posílí nespokojenost a odstředivé tendence v Evropské unii.\nZejména ve druhé polovině roku 2019 již může být znatelný ekonomický sestup státu. Patrně bude sílit v některých regionech sociální napětí, může se projevit radikalizace, nárůst nezaměstnanosti. Z nějakého důvodu bude sílit deziluze z veřejného života. Pravděpodobné jsou skandály, které otřesou důvěrou lidí v systém.\nPokud studujeme solární horoskop Andreje Babiše, tak lze s jistotou vyloučit roky klidného vládnutí. I nadále by měl být jeho vliv silný, ale je otázkou, zda udrží vládu v této podobě a zda jeho popularita v důsledku ekonomického ochlazování spíše neutrpí. Od narozenin v září 2019 u něj fungují vysloveně náročné vlivy, tedy konstelace, které mu veřejný život budou spíše znechucovat.\nPrezidenta Miloše Zemana čekají v roce 2019 kritické astrologické vlivy. S ohledem na jeho zdravotní kondici lze usuzovat zhoršení zdravotního stavu, zásadní komplikace a podobně. Mezi horoskopem prezidenta a horoskopem státu začínají fungovat konstelace naznačující velkou změnu v letech 2019 – 2020.“\nPředpověď pro další státy světa\nJaký bude obecně rok 2018 na mezinárodní scéně?\nAstrolog Jiří Kubík situaci hodnotí následovně: „Lze očekávat spíše tvrdá a silová řešení, která přinese konjunkce mezi Plutem a Saturnem. Zatímco rok 2018 umožňoval nalézání kompromisů, následující rok může prohloubit pomyslné příkopy. Vítězit budou zkratová, silová a mocenská řešení. Zavládne menší ochota naslouchat. Ohlédneme-li se do minulosti, tak v roce 2001 na obloze byla opozice Pluto - Saturn a nastaly neblahé události 11. září 2001 v New Yorku, v roce 2010 byla na obloze kvadratura těchto prvků a došlo k Arabskému jaru. Vazba Pluto - Saturn by tedy neměla přejít bez povšimnutí, obzvláště pokud napadá důležitá místa v horoskopech celé řady evropských států. Na prvním místě jmenujme horoskop Evropské unie, ale silně působí i v rámci Velké Británie a Německa. Nejpravděpodobněji se projeví tvrdým odchodem Velké Británie z EU, ale možná je také radikalizace obyvatel v Evropě v důsledku migrační krize. Zejména horoskop Německa naznačuje tento směr.“\nDonalda Trumpa podle všeho čeká v první polovině roku ještě úspěch, druhá polovina roku bude spíše o problémech ve vnitřní politice. Krize se bude týkat vnitropolitických záležitostí USA. Lze předpokládat omyly, zklamání a přešlapy oslabující jeho pozici. Z konstelací lze usuzovat na vážné spory USA v mezinárodních vztazích, nelze vyloučit nekompromisní přístup. Nicméně pozice USA bude posilovat a lze předpokládat, že politika Donalda Trumpa ponese ovoce ve smyslu posilování USA.\nAspekty směřují spíše k rozpadu. Jde o konstelace naléhavěji ukazující vnitřní krizi a potřebu reforem. Bude pokračovat jednání o Brexitu, které k těmto tlakům nepochybně přispěje. Nadále se bude prohlubovat krize systému vládnutí a směru, kterým se EU vydala. Projeví se interní tlaky v rámci EU. Federalistické snahy po vytvoření superstátu by neměly slavit úspěch a v jednotlivých členských zemích bude sílit odpor proti nim. To vše bude směřovat k reformám systému řízení EU. V Maďarsku zesílí nacionalistické snahy. Nelze vyloučit zahájení jednání o odchodu Maďarska z EU.\nBlíží se zásadní změna ve způsobu vlády Velké Británie. Za astrologických aspektů, které zafungují i nyní, dochází často ke změnám vlády, ztrátě elit. Británie před sebou má Brexit, konjunkce Pluto - Saturn napovídá na tvrdý náraz. Předpokládal bych, že Brexit a okolnosti okolo mohou zapříčinit výměnu vlády. Rok 2019 není dobrý pro britskou královskou rodinu. Pokud Luna v 10. domě reprezentuje v horoskopu vládnoucí elity, tak lze očekávat události, které mohou dlouhodobě značit změnu statutu. Zejména se ukazují kritické vlivy na horoskop královny. Naznačují velký předěl.\nV Horoskopu Francie se objevuje neblahý vliv konjunkce Pluto - Saturn. Bude nejspíš souviset s nárůstem nespokojenosti lidu a s jeho radikalizací. Dají se očekávat silové postoje v zahraniční politice. Emanuel Macron má horoskop člověka, který bude mít sám dispozice k radikalismu a řešení konfliktů z pozice síly. Francie rozhodně vystoupení Velké Británie z EU neusnadní. Navíc lze čekat tlak ze strany EU na ochranu pracovního trhu a sociálních jistot obyvatel Francie. Francie se může stát nejtvrdším kritikem Maďarska a Polska, bude se nejvíce zasazovat o vytvoření „dvourychlostní“ Evropy.\nV Německu nadále poroste radikalismus. V roce 2019 vygradují protimigrační nálady ve společnosti. Za určitých okolností si lze představit krizi vlády, ohrožení její pozice. Zejména jaro bude v tomto kontextu kritické. Solární horoskop Angely Merkelové naznačuje zvýšení napětí ohledně její vlády. V Německu funguje obdoba konstelací, které se objevily ve 30. letech 20. století. Hlavní kulminace těchto vlivů se projeví na jaře. Postupně bude klesat podpora projektů Evropské unie. A hlavně v tomto roce dojde k útlumu ekonomického růstu. Může dojít k událostem, které v horizontu několika let Německo posunou nesprávným směrem.\nV Rusku je pravděpodobná přirozená společenská proměna veřejného života, která bude mít dopad i na mezinárodní vztahy. Ale může jít spíše o iluzi úspěchu na mezinárodní scéně. Reálný vliv Ruska ve světě bude spíše menší. Vladimír Putin již prožívá etapu, v níž jeho pozice slábne. Konstelace naznačují hrozbu zdravotních problémů. Prezidenta Ruské federace může postihnout nějaký zdravotní problém, s čímž může souviset proměna ve vedení státu. Na obyvatele Ruska dopadne tíha klesající životní úrovně, projeví se jejich nespokojenost. Zejména ve větších městech zesílí tlak veřejnosti žádající změnu.\nV Číně dojde k nárůstu totalitních tendencí, posílí opatření policejního státu, aby byla společnost pod kontrolou. Nemusí to být do očí bijící, nicméně tyto procesy budou probíhat. Půjde o pomyslné utahování šroubů a upevňování režimu. Bude docházet k silnějšímu vymezování se v mezinárodních vztazích, které ale nebude ku prospěchu. Určité kroky mohou poškozovat ekonomiku, obchod.\nKontakt: JUDr. Jiří Kubík – www.horoskopodastrologa.cz, www.ceskaastrologie.cz\nTento týden 1007\nTento měsíc 5699


DISKUZE - Schindler a Winton nebyli jediní. Zapomenutý Weirich zachránil za války stovky Čechoslováků | EuroZprávy.cz\n» Novák V. (Hlasovalo 6 lidí) 19.08.2017 13:17\nTo jméno člověka a jeho činy mně také byly… »\n13:17 19.08.2017 37.48.60.XXX\nTo jméno člověka a jeho činy mně také byly neznámé. To byla ta zhovadilost bolševického systému, který vyzdvihoval jen komunistické "odbojáře", jako kdyby na západě nebylo dost statečných Čechoslováků. Ti měli být uvrženi do zapomnění jen proto, že za naši svobodu nebojovali na ruské straně a často kladli rovnítko mezi nacismus a komunismus.\nČím ale bolševikům vadil Weirich? Zřejmě tím, že zachraňoval československé židy, které bolševici měli "rádi" asi jako nacisté. Když hledáš nepřítele, v nouzi zvol židy. Vždy se to mezi debily ujme.


Stovky kamionů, rámus a zplodiny každý den. Lidé na trase Louny – Rakovník žádají stavbu silnice vedoucí mimo obce - Noviny Zblízka\n20 října, 2020 20 října, 2020 Libor Želinský doprava, kamiony, nebezpečí, petice, silnice\nLounsko, Rakovnicko – Nesnesitelný celodenní hluk, otřesy, trvalé nebezpečí pro děti, seniory i další obyvatele, poškozování domů a dalšího majetku – tak popisují lidé v oblasti podél hlavní silnice Louny – Rakovník problémy plynoucí z toho, že přes jejich obce jezdí čím dál víc těžkých kamionů. Nespokojení obyvatelé dokonce sepsali petici, v níž žádají urychlené postavení nové silnice odkloněné od jejich obcí a odškodné za to, že musí snášet současný stav.\nZapojili se lidé ze sedmi obcí\nDo petice se zapojili lidé z Cítolib, Líšťan, Senkova, Ročova, Třeboce, Hředle a Lišan. „Žádáme, aby příslušné státní orgány rozhodly o vybudování nové paralelní silnice, která povede mimo naše obce. Dnes po ní jezdí v neúnosné míře těžké kamiony, silnice je úzká, křivolaká, do mnoha míst se kamiony skoro nevejdou. Celé dny sužuje občany nesnesitelný hluk, od trvalých otřesů praskají zdi domů. Žádáme vybudování nové silnice a do té doby, než bude hotová, náhradu škod na domech, způsobených otřesy, a odškodné pro všechny obyvatele za to, že musí žít v nadměrném hluku a znečištěném ovzduší,“ popsal Miroslav Fejfar, člen petičního výboru, který bydlí v Třeboci.\nV Ročově přibylo několik desítek podpisů\nPetici je možné podepsat ve většině obecních úřadů v uvedených obcích. „Připojili jsme se k aktivitě občanů Třeboce, kteří mají s kamionovou dopravou stejné zkušenosti jako my. U nich je to o to horší, že jejich obec je v kopci. Petici na našem obecním úřadě podepsalo během října už několik desítek občanů,“ upřesnil na dotaz naší redakce Vojtěch Václav Pour, starosta Ročova.\nPohyb u silnice je nebezpečný, chodníky chybějí\nHlavní silnice Louny – Rakovník v Ročově sice neleží v kopci a kamiony tam nemusí tolik brzdit, zatáčet a zase se rozjíždět jako v nedaleké Třeboci, ale problémy v městečku jsou podobné. „Přes Ročov jezdí desítky, možná stovky kamionů denně. Jejich počet od počátku léta ještě stoupl kvůli tomu, že u Slaného se opravuje Kutrovický most na trase Louny – Praha a těžké kamiony přejíždějí na jiné trasy. Hustá doprava v Ročově je nebezpečná pro všechny – děti potřebují přejít silnici na cestě do školy, dospělí chodí na nákupy a k lékaři. Bohužel ještě nebyly vybudovány chodníky podél celé hlavní silnice druhé třídy v Ročově, takže nás vyšší kamionová doprava samozřejmě ohrožuje a zatěžuje,“ uvedl Vojtěch Václav Pour.\nFigurína policisty pomohla jen trochu\nV Ročově ke zklidnění dopravy na podzim pořídili i velkou figurínu dopravního policisty, sledujícího provoz dalekohledem, který alespoň část řidičů na dálku instinktivně přiměje ke snížení rychlosti při průjezdu přes obec. To ale samozřejmě neřeší příčinu problému, jíž je příliš hustá doprava, figurína pouze zmírňuje následky.\n(Foto nahoře: ilustrační snímek, zdroj pixabay.com,\nfoto dole: figurína policisty u silnice v Ročově, autor Vojtěch Václav Pour)\n← Starosta i místostarosta podstoupili testy na letišti v Praze. Stále mě bolí hlava a cítím únavu, říká Pavel Janda\nV Žatci přibyly čtyři nové případy Covid-19 v domově seniorů, v Podbořanech se už situace stabilizovala →\n21 února, 2021 Libor Želinský Komentáře nejsou povolené u textu s názvem I já jsem před rokem hodnotil covid jako horší chřipku. Ale brzy jsem změnil názor, říká lékař a senátor Ivo Trešl


Klíč k radosti na vyprodaném turné\nHonza Dobiáš | 28. 12. 2012 | Kapely a muzikanti\nRozhovor s Jaroslavem Marianem, kapelníkem skupiny Klíč, která sice už deset let nevystupuje, ale k letošnímu třicátému výročí založení kapely uspořádala – původně desetikoncertní – vzpomínkové turné. Jenže nakonec byla z desítky jedenáctka, protože koncert v pražském Gongu byl už za týden zcela vyprodaný, a tak tamní pořadatel pružně zařídil koncert ještě jeden.\nA nejen, že se už za týden po lístkách zase jen zaprášilo: v domácím archivu Marianových ve Vinoři je teď i unikátní plakát, zvoucí na koncert Klíče v Divadle GONG, jenže je na něm rovnou velkým písmem vytištěno: VYPRODÁNO !\nJardo, jaká byla první zkouška po deseti letech společného nehraní ?\nPříjemná... Především moc příjemná, hlavně proto, že jsme si po těch letech měli hodně co povídat. Navíc jsme spolu v téhle naší starší sestavě (tedy až na Milana – našeho kytaristu z novější sestavy) nehráli ne 10 let, ale vlastně celých 15 let. Tedy přesněji 14, protože první zkouška se konala už loni počátkem srpna, tedy více než rok před naším prvním výročním koncertem. A ta zkouška vypadala tak, že jsme si – když jsme se už dostatečně vypovídali – nejprve dohodli, které písničky z našeho dvacetiletého repertoáru budeme na našem výročním turné hrát – samozřejmě ještě ne jejich pořadí, jen tituly, trochu jsme si některé z nich – takové, o kterých jsme si mysleli, že si je ještě po té dlouhé době pamatujeme, zkusili zahrát – a na mě samozřejmě padla povinnost připravit na příště obrovskou spoustu not.\nA navíc díky tomu, že tahle „výroční“ sestava Klíče byla taková trochu kombinovaná (jak už jsem říkal, Milan byl z novější sestavy a s ostatními přítomnými muzikanty – kromě mě a Pavly – vlastně nikdy v Klíči nehrál) a tak bylo jasné, že ty původní noty budu muset nejen nakopírovat, ale že například budu muset i znovu rozepsat skoro všechny sbory, protože jsme teď měli účinkovat v hlasovém obsazení, v jakém Klíč předtím nikdy nezpíval. Ale musím říct, že nejen ta první zkouška, ale vlastně všechny naše další zkoušky od té doby – a bylo jich několik desítek – byly moc příjemné. Užili jsme si při nich spoustu legrace i krásného vzpomínání.\nShodli jste se na repertoáru, nebo to byla spíš živá diskuse?\nV podstatě jsme se shodli rychle, protože výběr našich nejúspěšnějších písniček z dvacetileté éry Klíče byl celkem jednoznačný, i když se při tom částečně vycházelo i z našeho aktuálního nástrojového a hlasového obsazení. V posledním období Klíče jsme např. měli v kapele hoboj nebo anglický roh, teď byly naopak zase k dispozici dvě příčné flétny současně – a Pavla se v mezidobí naučila hrát na historické dechové nástroje – krumhorny, šalmaje – a tím jsme částečně ten hoboj i anglický roh nahradili a přitom jsme náš zvuk nově obohatili o něco, co v minulých dobách Klíč nikdy neměl. A protože jsme chtěli, aby ty naše výroční koncerty byly, co se týče repertoáru, typicky „klíčovské“ a hratelné už od konce léta, nezařadili jsme nic z naší – jinak velmi úspěšné – vánoční desky a vlastně ani nic z našeho CD písniček pro děti.\nJá ani nevím. Možná jak co a jak komu. Někomu zpočátku dělalo trochu problém naučit se zpaměti některé nástrojové party (občas i proto, že jsem jim je oproti dřívějším dobám mírně pozměnil) – a pokud bych měl mluvit za sebe, tak jednak to, že jsem strávil ohromnou spoustu času nad přípravou not, no – ale asi nejtěžší pro mě bylo naučit se zpaměti téměř 13 hustě popsaných stránek textu scénáře mluveného slova, kterého bylo tolik i proto, že na našich výročních koncertech jsme chtěli přece jen víc zavzpomínat na kapelní historii a našim diváků jsme chtěli říct spoustu zajímavých nebo historicky důležitých informací – a když jsme pak ten scénář dali po dlouhé společné diskusi dohromady tak, aby to mělo hlavu a patu a současně i nějaký spád – a já jsem si to pak pořád dokola přeříkával nahlas – tak mě každou chvíli ještě něco nového napadalo nebo mi tam něco jiného naopak začalo vadit (nebo jsem to upravoval i na základě připomínek někoho z kapely) a protože v učení se dlouhých textů nejsem nijak zběhlý, občas jsem se na sebe i dost vztekal, když jsem si nemohl vzpomenout, o čem že to mám mluvit dál.\nNacvičování písniček bylo ale naproti tomu – jak už jsem říkal – velice příjemnou záležitostí, všichni muzikanti z Klíče jsou v tomto směru profíci – a tak tohle jsme vlastně ani jako nějakou těžkou „práci“ nevnímali.\nJaroslav Marian (vpravo) v rozhovoru s Honzou Dobiášem\nA co pak mělo největší úspěch u diváků ?\nJá myslím, že všechno. Samozřejmě, máme za těch 30 let několik největších hitů, ale jak už jsem řekl, úspěch mělo vlastně všechno. A ze zkušenosti ale víme, že když má koncert gradovat, musíme na jeho závěr zařadit písničky, jako jsou Omnia vincit amor, Pohár a kalich, Víno, Nářek, Třináctka a podobně – ovšem potěšilo nás, že velké potlesky sklízely i tři naše úplně nové písně, které jsme do repertoáru zařadili jako ukázku z našeho právě natáčeného CD. A někdy nás nečekaně velká odezva diváků na tyhle nové písničky až překvapila.\nVím, že pokud se týká návštěvnosti, tak po celé vaše výroční turné jste měli všude plno, takže jste jistě hráli ve skvělé atmosféře, ale je nějaké místo z těch jedenácti, na které budete vzpomínat nejvíc ?\nVlastně... všechna – ono jedenáct koncertů zase není tak moc, abychom si je nepamatovali. Navíc všude jsme měli ohromný úspěch a téměř všude jsme v závěru koncertu zažili nekončící ovace diváků ve stoje (občas i několikanásobné).\nAle pokud bych měl přece jen některé z nich připomenout víc, tak určitě nikdy nezapomeneme na koncert v Rytířském sále na Karlštejně – už to nádherné historické prostředí! Zvukově to tam pro nás bylo sice trochu horší, protože se v těch prostorách zvuk dost láme, ale nálada toho koncertu, atmosféra, obrovská energie – to prostě bylo nádherné. Pak třeba Horšovský Týn – nádvoří zámku. I když tam trochu pršelo a byla zima, přišlo skoro 300 diváků a atmosféra byla vynikající. Teď v poslední době byl např. úplně super koncert v Brně. Diváci tam byli strašně vstřícní, příjemní, spontánně reagovali snad úplně na všechno, co jsme na pódiu hráli i říkali.\nVýrazný a velmi úspěšný byl i koncert v Divadle ABC v Praze. Tam byla sice z naší strany trochu nervozita, protože se to celé natáčelo pro televizi a mělo by z toho vyjít i DVD – a tím natáčením jsme byli trošku svázáni, třeba i proto, že jsme kvůli záběrům kamer museli být dost daleko od diváků, a navíc přes mlhu, kterou před nás filmaři pouštěli, jsme nic neviděli, ale z fotografií pořízených při koncertu jsme pak zjistili, že diváci nás naštěstí viděli a že to celé vypadalo moc dobře. No – a koncerty v Divadle GONG – jeden i druhý… všechno bylo moc pěkné. Nemůžu říct, že bychom něco hodnotili jako horší.\nČím si vysvětluješ, že vás lidi takhle berou ?\nJá ani nevím. Ale v kapele si to samozřejmě užíváme, je to krásné, možná neopakovatelné, pro nás ohromný, nezapomenutelný zážitek. Říkáme si, jestli je to třeba těmi deseti lety, kdy jsme nehráli, ten dlouhý časový odstup... Diváckou základnu jsme už tehdy určitě měli, o tom asi svědčí i počet prodaných cédéček, protože pořád to byly desetitisíce lidí, kteří si je tenkrát koupili. Ale teď na nás ve velkém chodí i velmi mladí lidé a mnozí z nich se nám po koncertě svěřují s tím, že nás v původních klíčovských dobách nikdy „živě“ hrát neviděli (a vzhledem k jejich tehdejšímu věku vlastně často ani vidět nemohli) a že naše písničky zatím znali např. jenom od ohňů nebo z různých táborů, někdy třeba zase od svých příbuzných, kteří mají naše CD...\nMy jsme loni při plánování toho výročního turné samozřejmě vůbec nemohli vědět, jak to celé nakonec dopadne. Samozřejmě jsme tušili – nebo si spíš přáli – že by to mohlo i po těch letech být dobré a že by diváci snad na naše koncerty mohli chodit, ale že to bude až takhle úspěšné… Skoro všude dlouho dopředu zcela vyprodané... To nás ani ve snu nenapadlo.\nV Hudebním poháru Country radia se váš Pohár a kalich umístil z 320 soutěžících písniček na druhém místě. Co na to – nebo k tomu – říkáš ?\nRadost. Z naší strany radost, skutečně obrovská radost, a taky velké a příjemné překvapení... co se k tomu dá říct víc. A vzhledem k tomu, že to celé bylo na základě diváckého hlasování a i v té nejlepší finálové desítce byla spousta dalších výborných muzikantů, Nohavica, Greenhorni, Karel Černoch – samí slavní muzikanti, slavné kapely, tak to, že jsme skončili na celkově druhém místě s písničkou, která je teď vlastně už pětadvacet let stará, považujeme za obrovský úspěch… A to jsme se v loňském ročníku téhle soutěže nedostali ani mezi těch základních 320 nominovaných písniček.\nUvědomuješ si, že nějakým způsobem posilujete pocit češství v lidech ?\nNevím, ale pokud ano, myslím, že to je nejvíc způsobeno texty našich písniček, jejich tématy, slovníkem a stavbou – a určitě je to způsobeno i tím, že zpíváme české písničky, česky, českým lidem.\nA nějak k tomu navíc asi zafungoval i onen princip našeho historizujícího folku, který jsme si vlastně už kdysi tak trochu naplánovali – mně se totiž historizující styl hudby i textů hrozně líbil už v dobách, kdy jsme ještě ani žádnou kapelu neměli. Vlastně už když jsem byl na průmyslovce, v nějakých šestnácti, sedmnácti letech, jsem hrozně toužil dělat něco v tomhle duchu. A ve chvíli, kdy člověk do těch textů (a to jsem je často nepsal já – nebo jen málo z nich, ale naši kamarádi textaři – a ti věděli, co pro nás mají tvořit) dostane něco, co je, jak bych to řekl – co je pokud možno nadčasové, něco, co platilo a bude platit pořád a přitom to není podáno polopaticky, ale často spíše v určitých jinotajích, tak možná i proto to lidé rádi poslouchali už před dvaceti, třiceti lety – a třeba to bude k poslouchání i za padesát let. Tedy alespoň něco z toho, co zpíváme, všechno samozřejmě ne.\nTa nadčasovost témat písňových textů bude, myslím, fungovat pokaždé, když se v nich člověk snaží postihnout věci, které jsou pro lidstvo a jeho dějiny typické. Řešit v písních aktuální dnešní problémy má ale samozřejmě také svoje kouzlo a je to potřebné – a pokud je taková písnička výstižná, trefná a přitom není laciná, moc rád si ji poslechnu, ovšem má to ten háček, že aktuálnost takové konkrétní častušky, bohužel, brzy vyprchá a za dva, tři roky už ani nemá cenu ji zpívat, natož pak za deset let, kdy už může připadat trapná i pamětníkům.\nZatímco když se snažíš zpívat o něčem, co se v lidské historii už mockrát v různých podobách opakovalo, co lidé sice dobře znají, ale jsou v tom, bohužel, mnohdy nepoučitelní – pořád přece chceme jít někam kupředu, ale současně až tak moc ne, dělají se revoluce a bouře, obyčejní lidé nechtějí mít nad sebou pány – a současně cítí, že bez těch pánů by to asi taky nešlo, lidé dobře vědí, že s ostatními by bylo lidštější, ale i výhodnější být přáteli – a přitom nenávidí vlastního souseda či nejbližšího příbuzného, závist a touha po moci jsou vlastnosti, které všichni důrazně odsuzují, ale jsou to jedny z lidstvu nejtypičtějších vlastností…\nJe to vlastně hrozně složité, ale když se pokusíš v písničkách nějak vyjádřit, popsat – a třeba trochu i „vyřešit“ tyhle pocity vycházející z chování a vlastností, které lidé mají vlastně už od nepaměti, bez ohledu na to, který společenský či hospodářský systém je zrovna u moci, má to podle mě velký smysl. A je to asi i trochu závislé i na určitých vlnách a cyklech vývoje lidské společnosti. A zrovna teď žijeme možná právě zase to období, kdy lidé našim takto pojatým písním víc rozumějí a lépe chápou, co jim v nich chceme sdělit a o čem zpíváme.\nAsi nejčastější otázka všude, kde jste hráli: Co bude s Klíčem dál ?\nTo my se teď ptáme taky... Určitě nebudeme pravidelně koncertovat, to můžu říct najisto. Zjistili jsme totiž, že i teď po deseti letech nekoncertování opět narážíme na podobné problémy, jako tenkrát, když jsme se rozhodovali, že přestaneme hrát. Spousta pořadatelů totiž už při domlouvání toho letošního výročního turné opět tvrdila, že naše hudba dnes už nikoho nezajímá, že je vyčpělá a že na koncert Klíče skoro jistě nikdo nepřijde – a uspořádání našeho koncertu jednoznačně odmítli. Takže je to mnohem složitější, než se to nezasvěcenému divákovi může na první pohled zdát, a my jsme nesmírně vděčni těm deseti pořadatelům, kteří nám i po těch letech věřili a koncerty nám udělali.\nAle jsou tu některé další okolnosti, které naše původní plány, týkající se jednorázového výročního turné, přece jen trochu ovlivnily. Třeba to, že jsme původně chtěli, aby to naše nové cédéčko (a asi to nakonec bude dokonce dvojCD) bylo k dispozici už na tom letošním turné. Ale protože současně chceme, aby to bylo natočeno v kvalitě podle našich představ, a ukázalo se, že to kvůli spoustě jiné práce nestíháme, tak jsme vydání rovnou odložili až na příští rok – a takhle jsme to i letos říkali na výročních koncertech. No – a teď jsme se navíc úplně nově dohodli, že to raději odložíme až na rok přespříští.\nA příčinu to má vlastně i v něčem, co jsme původně ani plánovat nemohli, a to je to, že náš letošní koncert v divadle ABC byl zařazen do cyklu koncertů nazvaného „Hudební legendy“ a z celého tohoto cyklu se pořizuje profesionální videozáznam, který by měl být odvysílán Českou televizí a také by z jednotlivých koncertů mělo vždy vyjít i DVD. Takže teď vlastně namísto práce na tom novém CD pracujeme na dývídýčku. Já tady v našem studiu už dva měsíce upravuji, edituji a mixuji zvuk natočený v divadle ABC – a práce je s tím docela dost, protože to samozřejmě chceme mít co nejlepší.\nOvšem na druhou stranu nás tohle „zpoždění“ nového cédéčka vlastně i těší, protože – pokud všechno vyjde – budeme mít naše první – a nejspíš i poslední – DVD, navíc s živým záznamem našeho výročního koncertu v reprezentativním prostředí divadla ABC. A i když zatím přesně nevím, jaké jsou termínové plány vydavatele, který to natáčení DVD organizoval a platil – tak pokud to vyjde, příští rok na podzim bychom mohli udělat křest toho DVD. Já o tom ale zatím nechci moc povídat, protože by to bylo pouhé teoretizování a my jsme se s tím vydavatelem od natáčení v ABC vlastně ještě ani neviděli. Ale pokud se nám podaří takhle se s ním domluvit, tak variantou by bylo, že na podzim 2013 pokřtíme dývídýčko, což by, pochopitelně, byl důvod udělat minimálně jeden velký koncert, a za další rok bychom pak třeba udělali zase malé koncertní turné – už určitě k našemu novému cédéčku. Takhle to máme – ovšem hodně předběžně – vymyšlené, ale jak to nakonec všechno dopadne – to zatím nemůžu najisto slíbit.\nAle my jsme raději optimisti a pevně věříme, že to dopadne tak, abychom my i naši posluchači byli zase spokojeni.


Auta pro chodce - Euro.cz\nAuta pro chodce\nRedakce Euro.cz, Tomáš Pohanka, 2. 11. 2005\nNové regule EU ovlivňují vzhled vozů v přední části. A procesu navrhování nepomáhají.\nMálokdo má tak báječný život jako designéři automobilů. Frank Lloyd Wright postaví barák na vodopádu a člověk se za ním musí táhnout až do nějakého zapadákova v Pensylvánii, vajíčkovité křeslo od Arneho Jacobsena se sice z kodaňského královského hotelu rozšířilo prostřednictvím mnoha kopií dál, ale abyste se jeho křivkami kochali každý den, něco to stojí. Osobní vozy jsou zato všude a za pohled na ně nedáte ani vindru. Tak vypadá estetická demokracie v praxi.\nSteve Mattin dal přednost automobilům. Jedenačtyřicetiletý Brit z Bedfordshiru sice uvažoval o studiu architektury, nakonec se však rozhodl pro průmyslový design a Univerzitu v Coventry. Absolvoval ji v roce 1987, jenže už o rok dříve strávil pět měsíců na stáži v návrhářském oddělení u Mercedesu. A tam se hned po dokončení školy vrátil. Po sedmnácti letech práce v koncernu DaimlerChrysler nastoupil letos 1. května do Volvo Car Corporation jako viceprezident a ředitel designu.\n„Designéři v Mercedesu mohli pracovat na čemkoli, pokud měli dostatek času,“ prohlásil kdysi Mattin. On sám této vymoženosti automobilky se širokým záběrem modelů využíval dostatečně. Podílel se na designu třídy C, E i luxusní S, byl součástí projektu vytvářejícího kabriolet s pevnou střechou SLK. Především však navrhl podobu první generace třídy A v roce 1994. To bylo tehdy, když se Mercedes rozhodl způsobit revoluci a poprvé ve své novodobé historii přišel s malým vozem.\nNyní má Steve Mattin dát podobu Volvu. Švédský výrobce uvede příští rok na trh nejmenší ze svých modelů, C30. Jeho design je sice dávno hotov, takže Mattin si bude muset na své první volvo chvilku počkat, o nedostatek práce se přesto bát nemusí. Ambiciózní plány automobilky hovoří o tom, že by se její výroba měla ve střednědobém horizontu zdvojnásobit až na milion vozů. A to znamená spoustu nových modelů.\nZmiňovat v souvislosti se Stevem Mattinem nábytek jednoho z nejslavnějších dánských architektů a návrhářů není zcela od věci. Když v předvečer frankfurtského autosalonu Steve Mattin představoval kabriolet Volvo C70, hovořil o inspiraci skandinávským designem. Den poté své myšlenky rozvedl.\nKdyž jste včera mluvil o výrazné inspiraci Volva skandinávským designem, co jste měl přesně na mysli?\nSpolečné rysy se týkají několika aspektů. Dobře to vyplývá například při porovnání s nábytkem. Jednak jde o jednoduchost formy. Podíváte-li se na skandinávský přístup v této oblasti, najdete prosté linie, často jsou používány křivky ve tvaru písmene „S“. Druhým společným prvkem je způsob práce s materiály. Ve skandinávském designu hraje výraznou roli dřevo, při jehož zpracování se klade důraz na jeho podstatu. A v automobilech Volvo se to projevuje podobně. Jednoduché formy jsou představovány čistými povrchy, nekomplikovanými ovládacími panely, tlačítka jsou přehledná a celek tvoří harmonii a navozuje uvolnění. Skandinávský životní styl je právě o této relaxaci, nikoli o hektickém a uspěchaném pachtění. A to se odráží na věcech, jimiž se Švédi, Dánové nebo Norové obklopují, a tedy na jejich designu.\nAutomobily ve své podstatě však směřují opačným směrem. Stále se rozšiřuje počet různých elektronických vymožeností, které přinášejí nové ovladače a nové funkce. Jak se s tím vyrovnáváte?\nDůležité je, abychom zákazníky ve vozech neutopili v moři tlačítek, knoflíků a páček. Proces navrhování designu je proto zejména hledáním rovnováhy. Musí se nalézt potřebné množství funkcí, vybrat vhodné umístění ovladačů, vyřešit podoba komunikačního rozhraní i propojení jednotlivých funkcí. U toho všeho je nutné zvolit správnou míru, aby zůstala zachována myšlenka jednoduchosti.\nBudoucnost automobilů směřuje nejen k novým pohonným jednotkám, ale stále častěji se hovoří třeba o elektronickém řízení. Povede odstranění některých mechanických částí z vozů k designové revoluci?\nKaždá nová technologie, ať už mluvíme o drive-by-wire nebo čemkoliv jiném, vytváří prostor, jehož se snažíme využít. Dává nám to možnost znovu se zamyslet nad celkem, aby v něm přicházející prvky nepůsobily odtažitě a nepřirozeně, a případně proměnit designový jazyk. Uvádění novinek z technického oddělení však neprobíhá nárazově v jednom kroku, spíše to znamená dlouhodobý proces. Místo revoluce proto očekávám plynulé změny.\nMůžete porovnat své působení u Mercedesu s charakterem práce ve Volvu?\nNabídka vozů Mercedesu je oproti Volvu dvojnásobná, takže se pracovalo na větším množství modelů. Na rozdíl od německé automobilky se však nyní Volvo ocitlo v přechodném období, připravuje se spousta novinek, a to mi skýtá příležitost se zapojit. Společným rysem těchto značek naopak je, že obě mají silnou identitu. To, že má Volvo jasnou představu o směru, kterým chce jít, ostatně sehrálo při mém rozhodování svou roli. Zvláště když se s ní plně ztotožňuji.\nProč jste si vybral Volvo?\nVe skutečnosti jsem nové zaměstnání nehledal, protože v Mercedesu jsem měl zajímavou práci, která zahrnovala také velkou odpovědnost. Jenže jednoho dne mi zavolal J. Mays (viceprezident pro design v koncernu Ford Motor, do něhož Volvo patří – poznámka redakce) a nabídl mi příležitost, která se neodmítá. Namísto člena týmu jsem se stal jeho hlavním článkem. A z pozice šéfa designu mohu značku vést směrem, který považuji za nejlepší.\nUvažoval jste někdy o založení vlastního designového studia?\nNe, to mi na mysl nepřišlo. Jak jsem říkal, práce v Mercedesu mě bavila, stále přicházely další atraktivní projekty, nové automobily. Myslím, že pokud vás práce opravdu baví, největší motivací je, když vidíte automobily v ulicích. Nikdy jsem nespatřoval smysl v osamostatnění se. S příchodem do Volva se navíc situace zcela změnila. Nyní mohu udávat směr a dělat věci podle svého.\nMají podle vás nezávislé návrhářské firmy budoucnost?\nNezávislá studia, jako třeba Italdesign, mají kromě dlouholeté tradice značné schopnosti a zkušenosti, přičemž ne všechny automobilky disponují tolika prostředky, aby se mohly postarat o každý svůj produkt. Proto budou podobné firmy vždy zapotřebí. Já jsem zastáncem toho, aby bylo designové centrum součástí automobilky, což je případ Volva. Spolupráce se specializovanými společnostmi přichází na řadu až v okamžiku, kdy neexistuje jiná možnost, jak problém vyřešit. Jednak je jednodušší kontrolovat a organizovat celý proces vzniku automobilu, a jednak zaměstnanci značky mají to nejlepší ponětí o hodnotách značky.\nStudie výrobců na autosalonech často nemají s realitou nic společného. Jaký je váš pohled na tvorbu konceptuálních vozů?\nZpůsobů prezentace studií je mnoho. Můžete ukázat model dva, tři roky předtím, než přijde na trh, abyste zjistil reakce případných zákazníků. Můžete na konceptu představit bezpečnostní prvky nebo nové technologie. Můžete otestovat nový směr ve vývoji podoby značky. Každopádně pokud uvádíte do světa studii, měla by za tím být jasná myšlenka. Vůz by neměl vzniknout jen kvůli samotnému představení. Měl by být spjat s budoucností značky, ať už jde o technologie, jež se připravují do výroby, nebo o designové prvky.\nCo pro vás znamená historie značky, pro niž pracujete? Jste zastáncem retro designu?\nJe potřeba odlišovat retro design od inspirování se minulostí. Čerpání z vlastní minulosti pomáhá udržovat svébytnost značky a spoluvytváří její identitu. Nejsem příznivcem kopírování. Využívání výrazných detailů, které se staly symbolem značky, je však něco jiného. Například zadní část Volva 1800 ES představuje prvek, který se stal ikonou.\nByl třeba k vidění na konceptu Volvo SCC…\nAno, některé prvky této studie se objeví na modelu C30 v příštím roce. Příchod do nového segmentu znamená sice obchodní příležitost, ale zároveň dovoluje Volvu proměnit designový jazyk.\nExistuje specifická oblast, kde se inspirujete pro nové tvary a linie?\nInspiraci nehledám na konkrétním místě. Designér by měl víc než kterýkoliv jiný ze smyslů používat svůj zrak. A víc než kdokoliv jiný. Nápady se dají čerpat ze všeho, co nás obklopuje. Ať jsou to průmyslové produkty, architektura nebo příroda.\nCo si myslíte o konceptu Bionic Car od Mercedesu? Je možné navrhovat vozy na základě kopírování přírody?\nV době, kdy jsem pracoval v Mercedesu, projekt několik let probíhal, i když jsem se na něm osobně nikdy nepodílel. Každopádně je to další způsob, jak na design vozů nahlížet. Poučit se, jakým způsobem řeší příroda problémy s aerodynamikou. Nejsem nicméně v pozici, kdy bych mohl komentovat jeho vzhled.\nJak se změnilo navrhování vozů od doby, kdy jste dokončil univerzitu?\nNěkteré věci jsou jednodušší, jiné komplikovanější. Samozřejmě díky počítačovým simulacím je snazší rozvrhnout prostor vozu, navrhovat úpravu povrchů nebo testovat třeba aerodynamiku. Na druhou stranu je stále složitější vypořádat se s omezeními kvůli bezpečnosti automobilů. Když se podíváte na nové regule Evropské unie, které mají zajistit lepší ochranu chodců, dramaticky ovlivňují vzhled vozů v přední části. A procesu navrhování vozu nepomáhají. Jenže s tím se musí vypořádat každá automobilka.\nV současnosti jsou v hodnocení EuroNCAP maximem v ochraně chodců tři hvězdičky. Lze vůbec dosáhnout lepších výsledků?\nNejjednodušším způsobem, jak dosáhnout více hvězdiček, je nechat co nejvíce prostoru mezi komponenty pod kapotou a samotnou kapotou. Jenže z limuzíny nemůžete udělat náklaďák, protože by měla zůstat atraktivní. Zavádění podobných regulací v budoucnu design vozů určitě ovlivní, a bohužel nikoli k lepšímu. Tedy pro chodce ano, ale ne pro vzhled automobilů.\nMimo jiné se rovněž objevily nové materiály. Kde vidíte největší změny?\nV minulosti automobilky největší důraz kladly na to, jak ve svých vozech nahradit přírodní materiály, a za východisko považovaly plasty. V poslední době se tento trend obrací. Výrobci se snaží naopak materiály uplatnit v co nejpřirozenější podobě, protože lidé to oceňují. A nejde pouze o vizuální stránku, ale také o haptiku. Pokud mají zákazníci dřevo ve vozech, chtějí, aby to z něj bylo cítit i na dotek. Existují desítky způsobů zpracování kůže a moderní postupy umožňují upravit ji tak, aby pocity z ní byly silnější.\nNetrápí vás protesty ekologů?\nOno hlavně záleží na tom, jak tu kůži získáte.


Bílostříbrná dekorativní keramická miska Mauro Ferretti Tasche Lily A\nLando je kolekce rustikálně laděného nábytku, který zaujme svou nestárnoucí krásou i funkčností. Lando nenásleduje módní trendy, jde svou vlastní, nadčasovou cestou. Borovicové dřevo je měkké a pružné a přesto velmi odolné. Pokud není barveno, pyšní se také výraznými .. Více info >>\nModrošedá třímístná pohovka s konstrukcí z masivního dubového dřeva Gazzda Fawn\nKolekce sedaček Fawn je příjemným pohlazením pro tělo i duši. Snoubí se v ní oblé linie, prvotřídní materiály jakým je dubové dřevo a především příjemné sedáky, které vám zaručí maximální pohodlí ♥ Vlastnosti dubového dřeva Dubové dřevo je díky své hustotě .. Více info >>


Kvalitní autoklempířství dodávek v Hradci Králové a okolí - Portál řidiče\nKvalitní autoklempířství dodávek v Hradci Králové a okolí\nHledáte spolehlivou firmu v Hradci Králové a okolí, která provozuje autoklempířství dodávek? Máme pro Vás v našem nezávislém katalogu firem výpis všech autoklempířství. Vyberte si tu nejlepší Vámi hledanou firmu v Hradci Králové a okolí a dejte své vozidlo do rukou profesionálů ve svém oboru.\nV našem nezávislém katalogu firem najdete celkem 6 firem, které provozují autoklempířství dodávek v Hradci Králové. Celkem na našem portále najdete 2333 firem provozujících autoklempířství.\nFirmy provozující autoklempířství v Hradci Králové se věnují službám, mezi které především patří oprava karoserie a další. Mezi automobily a vozidla, na které se Vámi hledané autoklempířství specializují, patří značky Audi, Citroën, Fiat, Ford, Opel, Renault, Seat, Škoda, Subaru, Suzuki a další. Vyhledávané autoklempířství nabízejí služby pro osobní vozy, nákladní vozy, nákladní vozy nad 7,5 t, motocykly, dodávky a další. Firmy v našem katalogu můžete dále filtrovat pomocí štítků.


Stále víc agentur otevírá vlastní akademie — Médiář\nStále víc agentur otevírá vlastní akademie\nPo Hrivnak akademii přichází s vlastní školou Dark Side. Agentury se tak propagují.\n20. 08. 2015 15:02\nAkademie Dark Side má i svou propagaci\nDigitální agentura Dark Side dnes vydala zprávu, že v září spustí vlastní marketingovou akademii. Není v tomto směru první. Takřka na den přesně před měsícem odstartovala Hrivnak akademie, kterou pro změnu spustila agentura Hrivnak a učí v ní marketingové manažery tvůrčímu psaní. Asociace komunikačních agentur navíc právě v těchto dnech vyhodnocuje svou jarní komunikační kampaň, v níž prezentovala komunikační agentury jako zajímavého a perspektivního zaměstnavatele a kterou cílila zejména na studenty.\nPřináší to nové možnosti\n„Je čas, aby se vnitřnosti agentury ukázaly na povrch,“ řekl Médiáři spoluzakladatel a ředitel Dark Side Tomáš Jindříšek. S nápadem založit akademii přišel podle jeho slov jeho společník Michal Kříž. „Doba, kdy ke vzdělávání stačily velké konference, kde jeden řečník mluvil ke sto lidem, už minula. Rozrůstáme se, máme dost odborníků a osvědčilo se nám pořádat menší workshopy, na kterých se jde víc do hloubky a o které je proto velký zájem,“ uvedl Jindříšek. Dark Side si podle něj vyzkoušela tento přístup například pořádáním akce ShopExpo.\nMarketingovou akademii Dark Side má tvořit série kurzů, kterou 10. září otevře školení kreativního ředitele této agentury Jana Havlíčka, po němž bude následovat kurs práce se sociálními médii a další. „Propagujeme se přes vzdělávání a přináší nám to i nové byznysové možnosti,“ říká Jindříšek.\nDark Side v poslední době získala za klienta příkladně KFC či Billu, mezi dlouhodobé klienty patří Mountfield, LeasePlan nebo Nestlé.\nUčí psát i řídit značku\nZhruba měsíc existuje na trhu také Hrivnak akademie, jejíž první kurzy začaly v srpnu. Manažery zde školí lidé spojení s poradenskou firmou Hrivnak Tomáše Hrivnáka, která se specializuje na řízení značky. „Učitelské schopnosti“ si agentura vyzkoušela už předtím prostřednictvím kurzu tvůrčího psaní, který vedla pro marketing České spořitelny (lektorkou byla bývalá redaktorka Mladého světa Dana Emingerová).\nHrivnak akademie je podle svých zakladatelů určená majitelům, ředitelům a top manažerům v marketingu a obchodu, kteří se učí, jak využívat značku jako obchodní nástroj, jak získávat zaměstnance pro svou vizi, jak sdělovat složité myšlenky jednoduše a jak psát. Lektorský tým školy tvoří Tomáš Hrivnák (strategie značky), Tomáš Zykán (komunikace), Petr Daňko (motivace týmu), Dana Emingerová (tvůrčí psaní), Marie Doucet a Ryan Cole (designové myšlení). „Agentury se tak nejen propagují, ale také získávají nové spolupracovníky a kultivují trh,“ vyjmenovává důvody ke vzniku podobných institucí Tomáš Hrivnák.\nMáme studijní plán\nKompletní studijní plán zveřejnila koncem minulého týdne také marketingová akademie Jindřicha Fáborského, která zahájila registraci do podzimního semestru. O studium mohou usilovat všichni, kdo do 25. srpna vyplní registrační formulář a přiloží motivační dopis. Do Digisemestru bude přijato 250 zájemců. Během 13 na sebe navazujících bloků by měli získat znalosti a dovednosti v odvětvích digitálního marketingu. Akademie disponuje 18 školiteli, semináře povedou například Marek Prokop, Jan Tichý či Adam Hrubý. Specialista na internetové obchodní strategie a marketing Prokop představí studentům například význam vyhledávačů a SEO. Do konkrétních SEO a linkbuildingových technik pak žáky zasvětí Martin Šimko. Semináře věnované PPC povedou Markéta Kabátová a Michal Černocký, do webové a zákaznické analytiky studenty zaškolí Jan Tichý a Pavel Jašek. O zkušenosti s komunikací na sociálních sítích se podělí Adam Zbiejcuk, který aktuálně působí jako PR manažer ve společnosti ROI Hunter. Tým lektorů doplní Jindřich Fáborský, Petra Brodilová, Maru Kortanová, Ondřej Sláma, Adam Jurák, Adam Hrubý, Jan Penkala, Ondřej Válka, Michal Pařízek a Jan Ambrož. Do Digisemestru se mohou hlásit studenti středních, vyšších i vysokých škol. Výuka bude probíhat od 26. září do 19. prosince 2015 v prostorách VUT v Brně.\nJeště máme co říci\nVznik podobných škol a kurzů spadá dobře do současné doby, kdy se agentury snaží najít nové byznysové možnosti a novou profilaci a zviditelnit se u potenciálních klientů. Asociace komunikačních agentur za podobným účelem začala právě před rokem připravovat větší kampaň zacílenou na studenty i zadavatele. Studentům měla kampaň prezentovat komunikační agentury jako stále perspektivní a zajímavé zaměstanavatele. Tato část komunikace proběhla letos na jaře a v současnosti se podle informací Médiáře vyhodnocuje její dopad. Zadavatelům by kampaň měla představit agentury jako odborné a specializované partnery. O případné podobě této kampaně se ještě jedná.


Sluneční plachty Corradi – braňte se proti slunečním paprskům luxusně | In-bydlení\nOstré sluneční paprsky dokáží jinak pohodovou relaxaci na balkonu či terase pořádně znepříjemnit, ale naštěstí existuje spousta nejrůznějších stínících systémů, díky kterým sluníčko spolehlivě odcloníme. Dnes vám představíme sluneční plachty, které pochází ze slunné Itálie. A jak už je u výrobků z Mekky designu zvykem, snoubí vytříbený smysl pro detail a nadstandardní kvalitu…\nStínící systém pro nejnáročnější\nSluneční plachty značky Corradi nepatří mezi běžné stínící systémy. Již na první pohled vzbuzují emoce a pocit luxusu. A přesně takové i jsou. Pořizují si je ti nejnáročnější, kteří se nespokojí s kusem látky, která je ochrání před nežádoucím sluníčkem. Výrobce svým prémiovým produktem cílí na klientelu, která si potrpí na to nejlepší, co je v daném sortimentu k mání.\nSluneční plachty Corradi byly inspirovány plachtami plachetnic a jsou vyrobeny ze stejných materiálu. A stejně jako ony jsou vysoce odolné vůči povětrnostním vlivům a mechanickému opotřebení. I po letech budou vypadat stejně krásně jako v momentě, kdy jste je poprvé postavili proti slunečnímu záření.\nNadčasový design a kvalita slunečních plachet vás jednoduše uchvátí. A potěší vás i možnost snadné manipulace prostřednictvím motorového ovládání. Plachty samozřejmě lze ovládat i ručně, ale v případě větších rozměrů vám dálkové ovládání přijde vhod. S motorovým ovládáním navíc získáte také větrnou automatiku, která se postará o to, aby se plachta v případě špatných povětrnostních vlivů stáhla.\nMáte zájem? Seženete je i u nás!\nSluneční plachty Corradi jsou exkluzivní ve všech směrech a jako takové se samozřejmě neobjevují v nabídkách tuctových prodejců (o velkoobchodních řetězcích nemluvě). U nás je nabízí specializovaná firma T-shade s.r.o., která nabízí komplexní servis včetně odborného poradenství a montáže. Pokud vám na svém bydlení záleží a chcete si z terasy či balkonu udělat soukromou plachetnici, prohlédněte si na www.t-shade.cz fotogalerii všech typů stínících plachet, které jsou aktuálně k mání. Jestli jsou skutečně tak dechberoucí, jak jsme vám dnes nastínili (a to doslova), musíte posoudit sami.\nTags: luxusní sluneční plachtysluneční plachtasluneční plachtysluneční plachty Corradi\nNext story Inspirace pro rodiče – krásné samolepky na stěnu do dětského pokoje\nPrevious story Nemáte vinný sklípek? Pořiďte si domácí vinotéku!\nby INBYDLENI · Published 8 listopadu, 2020 · Last modified 9 listopadu, 2020


Fermentovaný česnek – Žaneta Kremsa\nKategorieDomácí lékarna, FermentaceObtížnostZačátečník\nČesnek je jednou z nejúčinnějších běžně dostupných rostlin s antimikrobiálními účinky, která působí nejen na bakterie, ale i na viry a parazity. Lze ho použít jako preventivní prostředek při většině infekčních stavů, jak zažívacích, tak i respiračních. Připisují se mu antioxidační, imunomodulační, antimikrobiální, antimutagenní a antikarcinogenní vlastnosti. Kromě toho snižuje krevní tlak, a pokud se užívá dlouhodoběji, tak pacientům klesají i hladiny cholesterolu v krvi. Česnek podporuje rozvoj přirozené bakteriální flóry a usmrcuje patogenní mikroorganismy. A ačkoliv je slabší než antibiotika, je účinný i proti zárodkům, které jsou vůči antibiotikům rezistentní.\nfiltrovaná voda(nemusí být)\nOloupaný česnek smíchejte ve sklenici s medem. Nechte ve sklenici dostatek místa, jakmile česnek začne fermentovat, začnou se v něm tvořit bublinky a objem směsi se zvětší.\nSklenici uzavřete a protřepte jí, abyste se ujistili, že je veškerý česnek obalený medem. Přendejte ho do tmavé a chladné místnosti.\nPo pár dnech by se v medu měly začít objevovat bublinky. Jednou denně sklenici otevřte, abyste vypustili vzduch.\nPokud česnek nezačne během pár dní fermentovat, přidejte ke směsi 2 lžíce filtrované vody a důkladně směs promíchejte.\nJakmile česnek klesne ke dnu (přibližně po 21 dnech), máte hotovo. Zfermentovaný česnek je nejlepší po třech měsících a více, v uzavřené sklenici vydrží roky. Je chuťově velice jemný a nasládlý, nemá svoji klasickou štiplavost, více česneková je v podstatě ta tekutina, ve které se fermentuje.\nDoba přípravy15 mins


RECENZE: Linkin Park se ocitli v koutě – Novinky.cz\nRECENZE: Linkin Park se ocitli v koutě\nBuďme upřímní: každá nová deska kalifornské skupiny Linkin Park zůstala ve srovnání s tou předešlou za očekáváním. Znamená to, že debutu Hybrid Theory (2000) se nevyrovnaly, dokonce ani jednotlivé písničky.\nsobota 3. června 2017, 6:54\nByla to tehdy možná poslední rocková revoluce, neboť Linkin Park korunovali slávu takzvaných nu-metalových kapel a na zmíněné kolekci není jediná slabší písnička.\nNa dalších deskách podléhali touze posunout se za každou cenu. Tu pouštěli do popředí elektroniku, jindy kytary, rap, konstruovali melodie, prostě na svém zvuku dřeli. Novinka One More Light je však zahnala do kouta.\nPřestože největší síla skupiny stála v minulosti na progresivním zvuku a výrazných melodiích, na aktuálním počinu se jí ani jedno nepodařilo stoprocentně naplnit. Zvuk sice zůstal pro ni charakteristický, a hledejme za tím hlavně nenapodobitelný projev zpěváka Chestera Benningtona, klíčové melodie ale scházejí a progres také. Navíc je tvorba vehnána do osidel nezáživného popu a v něm žádnou bouři nepůsobí, byť by měla.\nKapela také rezignovala na prvky rockové agresivity, které ji v minulosti zdobily, a ubylo též rapovaných pasáží. Na albu se zkrátka hlavně zpívá. Přijmout ale nabízené melodie vyžaduje několikerý poslech a stejně to všechno tak nějak splyne do jedné hmoty, která ve výsledku nepřináší nic podstatného.\nAno, povedl se zvuk nahrávky, skvělé jsou výkony Benningtona, profesionální je produkce. Na Linkin Park je to přesto trochu málo.\nWarner Music, 35:22\nOne More Light - Linkin Park CD


Dieta založená na zvýšené konzumaci vajec vám pomůže výrazně zhubnout již během prvních pár dní\n6.9.2019 6.9.2019 František Král\nJedna věc je jistá, a sice není možné zhubnout, pokud neomezíme určitý počet konzumovaných kalorií. Ačkoli se jedná o tu nejtěžší část každé diety, nezoufejte! Existuje totiž postup, který již pomohl mnoha lidem ztratit desítky nadbytečných kilogramů, a to snadno a především rychle. Chcete-li se zařadit do této skupiny lidí, vašimi nejlepšími přáteli budou na příští dva týdny vejce. Pamatujte ale, že tato dieta je navržena tak, abyste zhubli rychle, proto není možné takový jídelníček držet dlouhodobě nebo v případě, trpíte-li nějakým zdravotním omezením.\nJsou bohaté na všechny potřebné živiny:\nVitamíny B12, B2, B5, A a E\nMinerály železo, zinek, vápník, hořčík a draslík\nMononenasycené tuky (25%)\nPolynenasycené tuky (9,4%)\nZřejmě si teď kladete jednu důležitou otázku: „Nezvýší se mi dramaticky hladina cholesterolu v krvi?“ Ve skutečnosti mají vejce na hladinu cholesterolu velice malý vliv, takže se nemusíte obávat. Pamatujte si ale, že ve vejcích je jen málo vitamínu C, proto byste měli do stravy zahrnout také zeleninu a ovoce bohaté na kyselinu askorbovou.\nJídelníček na příští dva týdny\nPokud se budete cítit unavení a ospalí, je to normální. Vše se děje kvůli omezení sacharidů. Každý den se proto snažte alespoň trochu cvičit, abyste naplnili tělo energií a spálili ještě více kalorií.\nSnídaně – 1 grapefruit a 2 vařená vejce\nOběd – jakékoliv ovoce kromě banánů a 2 krajíce chleba\nVečeře – salát s vařeným kuřecím masem\nOběd – salát s vařeným kuřecím masem\nVečeře – 2 vařená vejce, salát a pomeranč\nSnídaně – ovoce kromě banánů a 2 vařená vejce\nOběd – plátek tvrdého sýra, plátek chleba a rajče\nOběd – jakékoliv ovoce kromě banánů\nSnídaně – jakékoliv ovoce kromě banánů a 2 vařená vejce\nOběd – vařená zelenina a 2 vařená vejce\nVečeře – grilované nebo pečené ryby, salát\nOběd – vařená zelenina s kuřecím masem a rajčatovým salátem\nVečeře – vařená zelenina\nOběd – vařené kuře a salát\nVečeře – grilované nebo pečené ryby a salát\nOběd – plátek tvrdého sýra, 2 vařená vejce a vařená zelenina\nVečeře – salát a 2 vařená vejce\nOběd – salát a vařené kuře\nVečeře – jakékoliv ovoce kromě banánů\nOběd a večeře – smažené kuře a zelenina\nPřed jakýmkoliv výrazným omezením vašeho jídelníčku se poraďte se svým lékařem.\nJak se vám dnešní článek líbil? Máte už nějaké zkušenosti s dietami založenými na vejcích? Dejte nám vědět do komentářů a neváhejte článek sdílet mezi svými přáteli a rodinou.\nZměňte způsob přípravy slaniny a omezte škody, které může způsobit na vašem těle


SLOVAN Ústí nad Labem » Že budeme hrát na sedm beků, jsem uvítal, řekl obránce Krejčí\n24.09.2019 | Anna Kuželová\nÚ s t í n/L. - V ústeckém dresu se poprvé proti Porubě objevil obránce Daniel Krejčí, který v loňském roce hrál za Trenčín. Jak sám sedmadvacetiletý bek po utkání řekl, všechno kolem hokeje už mu moc chybělo, ale v prvním ostrém zápase ještě cítil, že to nebylo úplně ono. V zápase s Porubou však Ústí sahalo po cenných bodech, které nakonec těsně před koncem ztratilo.\nDo utkání jste vstoupili s obranným stylem, což se dalo asi z duelu s první Porubou očekávat…\nVěděli jsme, kdo k nám jede, že je to soupeř, který zatím ještě neprohrál. Řekli jsme si, že když to půjde, nebudou mít zpracovaný puk, že po nich půjdeme jako po každém jiném soupeři. Chvílema se nám to dařilo, ale bohužel nás v závěru zápasu porazili.\nPřekvapivě jste šli jako první v utkání do vedení, narostla Vám křídla, zjistili jste najednou, že se s tím soupeřem dá hrát?\nNevím, jestli nám narostla křídla, to doufám, že asi úplně ne, protože to je vždycky problém, když se něco takového stane. Určitě jsme si ukázali, že můžeme takový tým porazit, bylo škoda, že jsme to nedotáhli do vítězného konce.\nCo jste si řekli během druhé přestávky v kabině, protože jste po ní inkasovali velmi rychle. Šli jste do toho udržet co nejdéle ten těsný náskok?\nŽádné první střídání ani v jedné třetině se nám nepovedlo. Musíme se podívat na video a něco si k tomu říct, přišlo mi, že jsme tam byli příliš zbrklí.\nVedoucí branka Poruby Vás asi srazila na kolena. Byla ještě hlavně ta psychická síla na obrat?\nSíly ještě určitě byly, snažili jsme se hned po vstřeleném gólu, ale bylo tam sporné vyhození puku. Další střídání jsme se hned snažili jít do útoku, ale bohužel jsme tam propadli, dostali jsme na 4:2, bylo pozápase, už s tím nešlo nic dělat.\nDvakrát jste vedli, ale nakonec je z toho smolná prohra, čím nakonec Poruba rozhodla?\nRozhodla tou přesilovkou na konci zápasu. To už bylo vidět, když měla přesilovku v zápase, že je má dobře sehrané, jsou tam zkušení hráči, kteří si puk podrží a umí zakončit.\nHráli jste na téměř čtyři kompletní lajny, jak těžké je se v tomto počtu dostat do tempa?\nAbych řekl pravdu, tak já jsem hrál zápas po dlouhé době, takže jsem uvítal, když jsem se dozvěděl, že se hraje na sedm beků.\nZnáte někoho ze spoluhráčů, nebo jak těžké pro Vás je přijít do kompletního týmu?\nMně to vůbec nevadí. Hokej je skvělý sport a mně to všechno už strašně moc chybělo, že jsem nebyl v žádné kabině. Nebyly žádné srandičky a věci kolem, co s hokejem souvisí. Takže pro mě to těžké nebylo. Jsem rád, že jsem tady. Znal jsem pár kluků, teď už de facto znám všechny, troufnu si říct i jménem. Ale jsem tady teprve od soboty, tak ještě to není ono. Ale jsem rád, že jsem tady a budu makat.


Nalezeno 8 příspěveků, 1 jméno: Mojmír Babáček.\nruský ministr obrany mluvil letos o vývoji psychotronických zbraní\nMojmír Babáček 85.?.?.?\nPodle ruského ministra obrany Serdjukova jsou psychotronické zbraně zařazeny do ruského programu obstarávání zbraní na roky 2011 - 2020. http://en.rian.ru/mlitary_news/20120322/172332421.html\nvíce informací o systému HAARP a ovládání lidského mozku na dálku\nPochybovačům doporučuji zamyslet se nad http://mojmir.webuda.com -\n11. září a tajné služby 3. 4. díl ke stažení, 4. díl, kapitola 5,\nSystém HAARP a dálkové ovládání lidského mozku\nMožná byste se měl podívat na tu petici, připojenou k článku - je tam odkaz na materiál Evropské Unie, kde se píše, že mikrovlny jsou schopny působit na lidský mozek na úrovni nervové synapse. Navíc Evropský parlament reagoval na výklad Nicka Begicha o systému HAARP před evropským parlamentem výzvou k zákazu manipulace lidských bytostí - podívejte se na bod 27 rezoluce ale i na ty předtím, které jsou věnovány HAARPu - http://www.europarl.europa.eu/pv2/pv2?PRG=DOCPV&AP...\nMinimum, ale přece jen nějaké technické detaily najdete v brožurce Psychoelektronické ohoržení demokracie, tajné závody ve zbrojení\nna adrese http://web.iol.cz/mhzzrz/. I když nejsem odborníkem, dával jsem si stejně pozor, abych, byť i skromnými znalostmi, nějaké mafii neposkytl informace, které by mohla použít pro další výzkum. Věřím tomu, že si lidé neradi připouštějí, že by někdo mohl vstoupit do hájemství jejich mozku, ale chtěl bych je co nejdůrazněji varovat, že to možné je.


Výkup mědi ve městě Petřvald za vysoké ceny, výkup mědi po celé ČR\nProvádíme výkup mědi ve městě Petřvald a po celém území naší země. Měď můžeme vykoupit v kraji Moravskoslezském, Olomouckém, Jihomoravském a v dalších krajích na Moravě nebo v Čechách a ve Slezsku. Pyšníme se tedy pokrytím po všech městech v České Republice, a proto nám nedělá problém učinit výkup mědi i ve vaší lokalitě do 24 hodin.\nVýkup mědi Petřvald: v naší společnosti je nejdůležitějším faktorem spokojenost zákazníka, proto klademe velký důraz na to, aby ceny za výkup mědi tomu také odpovídaly. Přibližný ceník mědi můžete vidět níže - jedná se pouze o ceník do 100 kg, pokud tedy máte k dispozici materiál z mědi, který váží více (třeba 5 tun), budeme vaši cenu za měď navyšovat. Ve většině případů určujeme cenu za měď až na místě výkupu. Tento postup zachováváme z důvodu různorodosti všech materiálů z mědi.\nMěď - výkup provádíme po všech okresech v České Republice a to i ve městě Petřvald. Přesvědčit se můžete sami, v jakých lokalitách se s námi můžete setkat.


Autodesk Civil 3D: Textura leteckého snímku na terénu v Civil 3D blog\nTextura leteckého snímku na terénu v Civil 3D\nVděčným nástrojem pro vizualizaci a prezentaci 3D modelů vytvářených v AutoCADu Civil 3D je promítnutí textury ortofotomapy na povrch terénu. Takto prezentovaný terén získá na atraktivitě a je rozhodně přesvědčivější než prostý barevně vystínovaný model území.\nPostup připojení libovolného rastrového obrázku (snímku) a jeho promítnutí na povrch terénu popisuje tip:\nPromítnutí leteckého snímku na model terénu v Civil 3D\nv CAD tipech.\nVystavil Vladimír Michl v 9:30\nŠtítky: model, render, terén, textura\nMapy v souřadnicích zadarmo!\nXref - připojit či podložit?\nAutoCAD Civil 3D 2010 CZ je na světě\nHorká fixa - výpočet kubatur z příčných řezů


Nový ročník je tady, Sigma míří na Spartu - OLOMOUC.CZ\nZápasy 1. kola začíná v sobotu fotbalová FORTUNA:LIGA. Ta se bude nově hrát pouze o víkendech, vrací sek formátu se základní částí a nadstavbou. Pro tým SK Sigma Olomouc nebude úvod sezony snadný, čeká ho utkání na Spartě.\nHanáci pocestují na Letnou, tedy na stadion bývalého zaměstnavatele trenéra Václava Jílka. Ten se na Andrův stadion vrátil po dvou letech, tehdy Sigmu opustil a šel do Sparty. „Pro mě osobně je to trošku pikantní souboj, ale není to zápas mezi Jílkem a Spartou. Soustředím se jen to, abychom zahájili soutěž dobrým a důstojným výkonem, od něhož se půjde odrazit do sezóny,“ řekl Jílek.\nSpolečně s realizačním týmem se podívali na úterní souboj Sparty s Rapidem Vídeň. Pražané prohráli s rakouským soupeřem 1:2. „Utkání mi ukázalo hlavně v prvním poločase sílu Sparty. Pokud by byla produktivnější, asi by si z Vídně odvezla lepší výsledek. Na druhou stranu nám utkání některé věci potvrdilo. Cesta k úspěchu povede jedině herní aktivitou,“ řekl Jílek.\nA tuší, že složení týmu Sparty lze jen těžko odhadnout. „Je těžko čitelné, v jaké sestavě Sparta nastoupí. Na sestavu může mít vliv nadcházející odveta s Rapidem. Nicméně Sparta disponuje vysokou hráčskou kvalitou, proto bude potřeba, abychom hráli zodpovědně do defenzivy a současně byli dostatečně odvážní a kvalitní v rychlých přechodech do útoku. Nesmíme se bát hrát. Nebudeme čekat na to, co Sparta předvede. Budeme se snažit ji přinutit k chybám,“ podotkl Jílek.\nScházet mu bude útočník Jakub Yunis, který je v rekonvalescenci, zcela kondičně připraveni ještě nejsou záložník Pablo González a stoper Václav Jemelka.\nUtkání AC Sparta Praha - SK Sigma Olomouc se hraje v sobotu 24. července od 19.00.\nJako hlavní rozhodčí byl delegován Pavel Orel, na pomezí mu budou asistovat Jan Paták a Marek Podaný.\nSparta: Nita - Vindheim, Štetina, Hancko, Höjer - Wiesner, Dočkal, Pavelka, L. Krejčí ml., Pešek - Hložek. Trenér Pavel Vrba.\nSK Sigma: Macík - Látal, Hubník, Beneš, Zmrzlý - Hála, Slaměna, Breite, Chytil, Daněk - Nešpor. Trenér Václav Jílek.\nButik s luxusní značkovou módou prémiových světových značek Philipp Plein, KARL Lagerfeld, PINKO, Chiara Ferragni, Armani, Versace, Blauer, Casadei, Calvin Klein a dalších. Každý kousek je ...


5 tipů pro Disk Google v iPhonu, které vám značně usnadní práci s ním – Letem světem Applem\nApple a jeho iCloud nejsou jedinou sužbou, která vám umožní ukládat si potřebné věci mimo zařízení. Google nabízí na platformě iOS i svou aplikaci Disk, která se hodí zejména těm, kteří přecházejí z Android zařízení na iPhone a na Disku již mají množství dat. Těm se v aplikaci postačí přihlásit a mají k nim zase přístup. Těchto 5 tipů pro Disk Google v iPhonu vám usnadní s touto službou práci.\n5 tipů pro OneDrive na iPhonu, díky kterým (možná) opustíte iCloud\nSmysl cloudových služeb je i ten, že vám umí zálohovat data. Ty tak máte dostupná na jakémkoli zařízení, na kterém se přihlásíte svým uživatelským jménem a heslem nehledě na to, jestli je to na telefonu, tabletu nebo v počítači s tím či oním operačním systémem. Disk Google umí zálohovat kontakty, kalendáře a samozřejmě i fotky a videa.\n1 Záloha 1\n1 Záloha 2\n1 Záloha 3\n1 Záloha 4\n1 Záloha 5\n1 Záloha 6\nAbyste se dostali do nabídky zálohy, stačí k tomu rozkliknout ikonu tří linek, zvolit Nastavení a vybrat záložku Záloha. Zde už můžete jednotlivým položkám určit jen jisté podrobnosti a nabídkou Spustit zálohování započnete odesílání. Mějte ale na paměti, že to může trvat i několik hodin, proto neopouštějte Wi-Fi.\nNahrávání z iCloudu\nPokud už iCloud Applu využíváte, ale z nějakého důvodu vám nevyhovuje, nebo pokud máte obě služby určené pro jinou práci, ale potřebujete mezi nimi přenášet data, není to nic složitého. V Disku Google stačí stisknout ikonu Plus, vybrat nabídku Nahrát a poté Procházet.\n2 Nahrávání 1\n2 Nahrávání 3\n2 Nahrávání 4\n2 Nahrávání 5\n2 Nahrávání 6\n2 Nahrávání 7\nHistorie vám ukazuje poslední použitý obsah napříč službami. Když se ale přepnete na Prohlížení, zobrazí se vám obsah vašeho iCloudu. Pokud vlevo nahoře vyberete nabídku Prohlížení se symbolem zpět, můžete procházet svá používaná úložiště a tím i nahrávat data třeba z Dropboxu atd.\nMagická nabídka tří teček\nPro práci se soubory a adresáři je není nutné otevírat. V každém zobrazení na jakékoli obrazovce se vám vždy u souboru nebo adresáře zobrazuje nabídka tří teček. Zde se vám otevře možnost sdílení, označení souboru nebo adresáře jako oblíbeného, zpřístupnění obsahu pro režim off-line, ale přejmenování, kopírování, tisk atd.\n3 tečky 1\n3 tečky 2\n3 tečky 3\n3 tečky 4\n3 tečky 5\nJedna z hlavních nabídek aplikace se jmenuje Sdíleno. Je to ta záložka, která vás informuje o všech souborech a adresářích, které s vámi někdo sdílí a které naopak sdílíte s někým vy. Výhoda zde je, že to, nad čím s někým spolupracujete, nemusíte hledat ve složité struktuře adresářů. K tomuto ještě jeden tip. Abyste se zde lépe orientovali, můžete si jednotlivým souborům určit různé barvy. Stačí k tomu zvolit ikonu tří teček a dát nabídku Změnit barvu, kde si potom vyberete tu kýženou.\n4 sdíleno 1\n4 sdíleno 2\n4 sdíleno 3\n4 sdíleno 4\nPokud pracujete s více účastníky na více dokumentech, kde si je vzájemně komentujete, není přehlednější procházení těchto událostí, než jsou Oznámení, která najdete v Nastavení. Nejedná se tedy o klasické notifikace a oznámení aplikace. Zde jste informováni zejména o tom, kdo a čím okomentoval daný dokument atd.\n5 Oznámení 1\n5 Oznámení 2\n5 Oznámení 3\n5 Oznámení 4\nStažení aplikace Disk Google v App Store\nTémata: tečka, kalendář, notifikace, kontakty, Wi-Fi, uložiště, iCloud, cloud, paměť, fotky


VIDEO: Plameny zachvátily suchou trávu u železniční trati ve Vladislavi - iDNES.cz\nVIDEO: Plameny zachvátily suchou trávu u železniční trati ve Vladislavi\n8. června 2016 16:11, aktualizováno 16:11\nVe Vladislavi na Třebíčsku krátce před polednem vzplála tráva poblíž železniční trati. Na místě zasahovaly celkem čtyři jednotky hasičů a podařilo se jim uchránit majetek za desítky tisíc korun. Nikdo nebyl zraněn, příčina požáru se vyšetřuje.\nVIDEO: Ve Vladislavi likvidovali hasiči požár trávy\nHustý dým se během chvíle rozprostřel téměř nad celým městysem, kde žije přes tisíc obyvatel. „Na tísňové lince jsme přijali kolem jedenácté hodiny oznámení o požáru suché trávy na ploše cca stokrát padesát metrů,“ uvedla mluvčí hasičů Petra Musilová.\nNa místo okamžitě vyrazily profesionální hasičské jednotky z Třebíče a z Náměště nad Oslavou, kterým pomáhali také dobrovolní hasiči z Vladislavi a Pozďatína.\n„Lokalizace požáru byla celkem rychlá. Už po několika minutách od příjezdu prvních hasičů se podařilo zabránit dalšímu šíření ohně. Kompletně byl pak požár zlikvidován během hodiny od nahlášení,“ prozradila Musilová.\nRychlým zásahem podle ní hasiči uchránili majetek v hodnotě několika desítek tisíc korun. „Co bylo příčinou toho požáru, ale zatím není jasné,“ pokrčila rameny.\nJednou z variant by mohlo být například teplé počasí, které už několik dnů v dané oblasti panuje.\n„Úplně ten boom s požáry z veder ještě nenastal, ale pokud bude horké počasí nějakou dobu panovat, tak je jasné, že se podobným požárům trávy a travních porostů nevyhneme. Ostatně se objevují každý rok,“ upozorňuje mluvčí hasičů.\nV Jihlavě hořel rodinný dům. Požár zastavil dopravu v celé čtvrti\nPo požáru ubytovny zůstala milionová škoda, s bydlením pomůže obec\nTémata: příčina, tráva, železničář, městečko, Třebíč, Náměšť nad Oslavou, Pozďatín, Vladislav, Vysočina, Vysočina


Ovzduší v Praze působí na ženy a muže odlišně - Pražský patriot\nK zhoršenému ovzduší v Praze přispívá hustá doprava. Ilustrační foto: ŠJů / Wikimedia Commons\nOvzduší v Praze působí na ženy a muže odlišně\n14. srpna 2013 09:11\nPražské ovzduší působí na ženy a muže jinak. Pro server Pražský patriot to uvedla Hana Tenglerová z Národního kontaktního centra – ženy a věda Sociologického ústavu Akademie věd ČR. Důvody jsou nejen biologické, ale například i sociální: ženy se po Praze více pohybují pěšky, kdežto muži jezdí častěji autem.\nNarodila se v roce 1981.\nVystudovala veřejnou a sociální politiku na Fakultě sociálních věd Univerzity Karlovy a genderová studia na Fakultě humanitních studií Univerzity Karlovy.\nOd roku 2008 působí v Národním kontaktním centru – ženy a věda Sociologického ústavu Akademie věd ČR, v.v.i., které se zabývá genderovou rovností ve vědě.\nZabývá se mimo jiné vědními politikami a jejich dopady na genderovou rovnost a postavení žen ve vědě.\nSedmadvacátého září se uskuteční Evropská noc vědců a vědkyň. Účastní se jí také Národní kontaktní centrum – ženy a věda. Jakému tématu se letos budete věnovat?\nHlavním tématem diskuse, kterou se připojujeme k celoevropské události pořádané od roku 2005, jíž zaštiťuje Evropská komise, bude ovzduší v Praze a jeho vliv na lidské zdraví. Mimo vědců a vědkyň chceme pozvat zástupce a zástupkyně neziskových organizací, občanských sdružení a další experty a expertky, jež by zmínili například i rozdílný vliv ovzduší na ženy a muže.\nZ čeho při posuzování vlivu ovzduší v hlavním městě na ženy a muže vycházíte?\nPředevším ze zahraničních případových studií, které se věnují tomu, jaký vliv mají na muže a ženy látky znečišťující ovzduší a obecně toxické látky. Rozdíly v dopadech na zdraví jsou v některých případech u mužů a žen různě silné a závažné.\nVycházíte i z domácích zdrojů?\nPokud vím, u nás, stejně jako v zahraničí, se provádí především výzkumy, které se zaměřují na jednotlivé skupiny zvlášť, nebo se v jejich případě žádné zásadní rozdíly nezjistily. Vědci a vědkyně z Ústavu experimentální medicíny Akademie věd studovali například to, jaký vliv mají látky ze znečištěného ovzduší na organismus těhotných žen, na vybrané (mužské) profesní skupiny nebo na děti.\nK čemu došli?\nAlarmující je především situace na Ostravsku, kde je největším problémem znečištění průmyslovou činností. V rámci diskuse se chceme podívat na situaci v Praze, kde je největším problémem doprava.\nJak pražská doprava působí na muže a jak na ženy?\nNevím. Přesné informace k situaci v Praze neznám, nějaké, předpokládám, může přinést právě námi plánovaná diskuse. Toto téma není v České republice příliš rozvíjeno a právě naše Noc vědců a vědkyň by na ně měla upozornit a otevřít ho. Už v minulosti bylo zjištěno, že vystavení některým chemikáliím má různě silný dopad na zdraví mužů a žen.\nMohou být způsobeny biologickými odlišnostmi, jako je hormonální systém nebo odlišné chromozomální nastavení. Mohou ale vycházet i z odlišností daných genderem nebo z kombinace biologického pohlaví a sociálního genderu.\nRole, které muži a ženy ve společnosti hrají, očekávání, která jsou na ně kladena, i způsoby sebeprezentace, ovlivňují jejich životní styl a chování. Existují studie, které se například zaměřují na to, jak ženy a muži užívají prostor měst a jak různě se v něm pohybují.\nUvedu příklad z dopravy. Muži mají tendenci užívat spíš osobní automobilovou dopravu a vzdálenosti, na které se pohybují, jsou delší. Ženy (ale i studující a důchodci obecně) používají častěji veřejnou dopravu, pohybují se na menší vzdálenosti. Pohyb žen městem může určovat jejich pečovatelská role spojená s vyzvedáváním dětí ve škole, nákupy a péčí o domácnost. Liší se tedy způsob, jak muži a ženy užívají prostor, i čas, kdy se v něm nacházejí.\nPodobné rozdíly v životním stylu mohou vést k odlišné míře vystavení se rizikovým nebo zdraví ohrožujícím faktorům. V rozvojových zemích jsou ženy násobně více než muži vystaveny respiračním onemocněním, protože jsou zodpovědné za vaření, které se často odehrává v interiérech a na otevřených ohních. Řada toxických látek se do těla žen dostává prostřednictvím šperků, make-upu nebo kvůli vyšší expozici látek obsažených v čistících prostředcích. To jsou jen některé rozdíly v životním stylu a chování žen a mužů, které mohou mít vliv na zdraví.\nA co biologické rozdíly? Můžete uvést nějaký příklad?\nVýzkumy, které se běžně provádějí, se obvykle do hloubky nezabývají příčinami rozdílného dopadu určitých látek na ženy a muže. A už vůbec ne snahou rozlišit, zda jsou tyto rozdíly dané pohlavím, genderem, nebo kombinací obou faktorů. Nejznámější příklad obecně v oblasti toxikologie se týká vlivu alkoholu na zdraví žen. Podle výzkumů na ně působí silněji než na muže, protože se váže na vodu, a té mají ženy v porovnání s muži v těle méně.\nKvůli nižšímu obsahu vody a nižší tělesné hmotnosti tak u žen dochází rychleji ke stavům opilosti a negativním vlivům konzumace na organismus. Některé výzkumy ukazují, že existují biologické rozdíly v tom, jak kůže žen a mužů absorbuje látky z prostředí. Respirační absorpce vzdušných plynů a prostupnost plynů tak zvanou bariérou krev-vzduch se v případě žen a mužů údajně také liší.\nPůsobí ovzduší rozdílně i na psychiku žen a mužů?\nNevím. Je to možné.\nMůže to souviset jednak s vlastní fyziologií dané osoby, jednak s tím, jak muži a ženy využívají prostor města, jakým způsobem a jak dlouho jsou vystaveni různým látkám, jak na sebe tyto látky vzájemně působí… Žádný výzkum na toto téma ale neznám.\nJeden průzkum už prokázal, že u mužů může mít špatné ovzduší negativní vliv na potenci…\nAno, jednalo se pravděpodobně právě o výzkum provedený Výzkumným ústavem veterinárního lékařství v Brně, který sledoval dobrovolníky v Praze. I toto téma bychom rádi během Noci vědkyň a vědců diskutovali.


Byty na prodej - Prodej bytu 2+kk, 50m2, Bílovice nad Svitavou, Šebelova\nZde naleznete aktuální a podobné nabídky - Prodej bytu 2+kk, 50m2, Bílovice nad Svitavou, Šebelova.\nProdej, Byty 2+1, 50m2 - Ústí nad Labem - Střekov, ev.č. 002, Ústí nad Labem 400 03\nNabízíme k prodeji byt 2+1 (vhodný i jako investice) s balkonem do zeleně, v přízemí rekonstruovaného panelového domu na Kameném vrchu ( Střekov) Ústí nad Labem. Byt je v původním stavu před rekonstrukcí, v současné době pronajat stabilnímu nájemníkovi s výnosem 4.500,- Kč/m. Návratnost investice n ......\nNabízíme k prodeji byt 2+1 50 m2 v cihlovém domě bytovém domě ve městě Týnec nad Sázavou. Byt o celkové ploše 47 m2 se nachází ve 2. patře. K bytu náleží sklep. Parkování u domu. Řeka a les 5 minut chůze, turistika,…...\nProdej bytu 2+1, 50m2, Ústí nad Labem, Jana Zajíce\nProdej, byt 2+1, Ústí nad Labem, ul. Jana Zajíce...\nLokalita: Ústí nad Labem, Jana Zajíce\nNabízíme k prodeji pěkný zděný byt 2+1 o celkové výměře 53 m2. Jedná se o byt v podílovém spoluvlastnictví a nachází se v posledním čtvrtém nadzemním podlaží kompletně zrevitalizovaného zděného bytového domu v Rychnově nad Kněžnou, ulice Jiráskova.…...\nByty na prodej - Prodej bytu 2+kk, 50m2, Bílovice nad Svitavou, Šebelova.