Izrael na Vltavě. Festival přiblíží zvyky, kulturu i jídlo blízkovýchodní země - Pražský patriot\nNa festivalu nebudou chybět speciality izraelské kuchyně. Foto: Izrael na Vltavě\nIzrael na Vltavě. Festival přiblíží zvyky, kulturu i jídlo blízkovýchodní země\nPrvní ročník víkendového festivalu Izrael na Vltavě se uskuteční 14. a 15. května na Střeleckém ostrově, kde budou přiopraveny ochutnávky izraelské kuchyně, hry, přednášky, workshopy, hudební vystoupení i program pro děti. „Vstup na akci je zdarma a čtyřnozí mazlíčci jsou vítáni,“ uvedl za organizátory, kterými jsou MINT Market a izraelská ambasáda, Martin Rozbroj.\nHeadlinerem akce bude izraelská skupina Boom Pam, která hraje eklektický mix středozemního rocku a surfařské muziky a během bezmála dvaceti let činnosti vystoupila i na festivalech WOMEX a Primavera. Tamar Su zpívá hebrejsky i francouzsky.\nNa akci vystoupí také komorní pianistka Marina Kantor, pražská skupina The Muslim, The Jew and The Ugly nebo elektronické izraelsko – turecké duo Colibris Music a Roksan Mandel.\nMluveným slovem osloví publikum básník Lucian Zell a živou malířskou performance předvede vizuální umělkyně El, jejíž designy najdete také na tričkách a mikinách u stánku se streetwarovou módou Plazmalab.\nVíkend se ponese také ve znamení workshopů pro celou rodinu. Návštěvníci dostanou příležitost vyzkoušet izraelské bojové umění krav maga, zahrát si vrhcáby nebo pravý plážový matkot, zatančit si izraelské lidové tance Rikudej Am nebo si vybrat z doprovodného programu, který připravilo centrum židovské kultury JCC Prague.\nTo nabídne hudební workshop pro děti, ale také diskusní fórum, které formou panelových debat přiblíží tématiku vnímání Izraele v České republice, besedu o tom, jak Češi vidí Izrael, nebo nabídne důvody, proč studovat v Izraeli. Rodiny se navíc budou moct zúčastnit zábavné bojovky a chybět nebude ani dětský koutek a další zábavné aktivity pro děti.\nVe spolupráci s trhy MINT Market vyrostou na Střeleckém ostrově stánky s levantským jídlem a pitím, ale také s módou, designem a doplňky od tvůrců s izraelskými kořeny. Na původních oslavách dne nezávislosti se občané Izraele tradičně scházejí na společné grilovačce, a tak budou na cípu ostrova k dispozici grily, na kterých si hosté připraví vlastní jídlo, nebo využijí nabídky naložených středomořských pochutin.\nV rámci festivalu se uskuteční soutěž Hummus Master, kterou vyhodnotí dva izraelští šéfkuchaři působící v Praze.\nIzrael na Vltavě začíná v sobotu v 10 hodin a trvá až do 22 hodiny, v neděli pak od 10 do 18 hodin. Vstup je zdarma a bez bariér.\nKompletní informace najdete na webu www.izraelnavltave.cz.


Dotyk - Netflix bojuje, aby mu zůstaly filmy od Disneyho, ten chce ale vlastní službu\nInternetová videopůjčovna Netflix se pokouší zlomit společnost Walt Disney k tomu, aby se série Hvězdných válek a filmy s motivy z komiksové velkoprodukce Marvel udržely v jeho nabídce i po roce 2019. Disney je chce spolu s filmy od Pixaru stáhnout a nabízet sám.\nSpolečnost Walt Disney v úterý oznámila, že v roce 2019 stáhne nové filmy z nabídky Netflixu a začne je nabízet prostřednictvím vlastní značkové online streamovací služby. V první fázi se to týká filmů z vlastní produkce Disneyho a dále z produkce Pixar, která pod něj spadá.\nOtazník visí nad sérií Hvězdné války, jež produkoval Lucasfilm, a nad superhrdiny z produkce Marvel Studios. Obě tyto produkce sice nyní také patří pod společnost Walt Disney, ale jak uvedl její generální ředitel Bob Iger, v jejich případě se Disney ještě nerozhodl, kdo bude tyto filmy na internetu nabízet.\nŠéf obsahu videopůjčovny Netflix Ted Sarandos vycítil šanci a svěřil se agentuře Reuters, že vede s Disneyem "tichou aktivní diskusi" o tom, že by aspoň tyto tituly zůstaly v nabídce Netflixu i po roce 2019. Disney údajná probíhající jednání zatím nekomentoval.\nPodle Sarandose bude Disneyho nová online streamovací služba "doplňkem" k Netflixu a kromě už zmíněného obsahu nabídne ještě další program, například animované rodinné filmy z produkce Illumination Entertainment nebo Shrek, který je rodinným stříbrem společnosti DreamWorks Animation.\nSkutečnost, že se společnost Walt Disney rozhodla šířit svůj obsah na internetu sama, označil Sarandos za přirozený vývoj na mediálním trhu. "Je to týž důvod, proč jsme před pěti lety začali podnikat s vlastní tvorbou. Prostě jsme reagovali na to, že diskuse s filmovými studii a vysílacími sítěmi nejsou jednoduché," uvedl Sarandos v rozhovoru s Reuters.


Muller Thurgau kabinetní víno 2019, Velké Žernoseky | www.spolecenska-vina.cz\nMuller Thurgau kabinetní víno 2019, Velké Žernoseky\nPopis: Odrůda byla vyšlechtěna křížením Ryzlinku rýnského x Madlenky královské panem Hermannem Mullerem narozeného ve švýcarském kantonu Thurgau. ... celý popis\nMopr PS 2019 - Vinařství Velké Žernoseky\nPopis: Odrůda byla vyšlechtěna křížením Ryzlinku rýnského x Madlenky královské panem Hermannem Mullerem narozeného ve švýcarském kantonu Thurgau. Vyšlechtěna v r. 1882 v Německu ve šlechtitelské stanici Geisenheim. U nás patří mezi základní bílé odrůdě. V České vinařské oblasti profilační odrůda. V naší republice je osázeno 1499 ha vinic. Což ji dělá 2. nejpěstovanější odrůdou u nás. Muller Thurgau je odrůda ranná vhodná pro Svatomartinská vína. Je především ovocná, nesmí se nechat přezrát, jinak jde chuť do nepříjemné hořkosti. Potřebuje péči a redukci sběr. Ve Státní odrůdové knize je zapsána od r. 1941.\nZbyt. cukr Suché, 4,4g cukru / litr\nKategorie Pozdní sběr, viniční trať: Pod Lovošem\nKyselina 6,0 g / litr\nMuller Thurgau zemské 2018 natur - Porta Bohemica\nMuller Thurgau jakostní 2018 - Velké Žernoseky


Bartoška s Pleslem v televizi předvedou, jak se hrají „Sráči“ - iDNES.cz\n18. října 2011 7:03, aktualizováno 7:03\nJen krátce po premiéře celovečerního filmu Rodina je základ státu z dílny Roberta Sedláčka vstoupí na televizní obrazovky i nový televizní film téhož režiséra. Jmenuje se Sráči a hlavní role zkorumpovaných policistů v něm ztvárnili Jiří Bartoška a Jaroslav Plesl. Vysílat se má 6. listopadu na ČT.\nZ fiilmu Sráči (J. Bartoška) | foto: Archiv ČT\n"Ještě nikdy jsem neměl před kamerou tak pestrý ansámbl," nechal se slyšet Sedláček, jemuž dal scenárista Zdeněk Zapletal příležitost natočit "černočerné téma", jehož motto zní "lidi jsou strašné svině".\nHrdiny příběhu jsou policejní detektivové, jeden zelenáč a druhý zkušený, kteří si občas vylepšují příjem vybíráním výpalného u místních barmanů. Jdou po dvou kriminálnících, kteří sériově vykrádají malé pošty a pobočky bank. Při zásahu a přestřelce zelenáč jednoho z lupičů zastřelí, což mu změní celý život.\nVyšetřuje ho inspekce ministerstva vnitra, odchází od policie, dlouho marně shání práci, opustí ho žena a začne pít. I jeho zkušený kolega se k němu obrátí zády a on si najde práci v bezpečnostní agentuře, která zajišťuje ostrahu pro transporty velkých peněžních částek.\nMezitím lupič, který přestřelku přežil, chystá s právě propuštěným vězněm přepadení transportu s penězi. Netuší, že jsou sledováni starším z dvojice policistů. Do detailů připravený plán svede dohromady všechny aktéry příběhu, který končí i nekončí happyendem.\nHudbu k sedláčkovsky "nepovzbudivému" kriminálnímu dramatu napsal Radek Pastrňák a Michal Rataj, kromě hlavní herecké dvojice se před kamerou objevili například Jaromír Dulava, Emil Horváth, Petr Čtvrtníček, Norbert Lichý a debutující modelka Vlaďka Erbová.\nTémata: policista, přepadení, Přestřelka, televize, Vězni, Česká televize, Jaromír Dulava, Jaroslav Plesl (herec), Jiří Bartoška, Ministerstvo vnitra, Petr Čtvrtníček, Robert Sedláček, Vlaďka Erbová\nKomorní dramata z klíčových okamžiků českých dějin připravuje pro Českou televizi režisér a scenárista Robert Sedláček....\nAUDIO: Dusilová napsala píseň pro nový film. O lidech a tiché bolesti\nAž v říjnu půjdete na film režiséra Roberta Sedláčka Rodina je základ státu, první, co uslyšíte, bude hlas Lenky...\nModelka Vlaďka Erbová stihla ještě před těhotenstvím natočit svou první filmovou roli. Obsadil ji režisér Robert...


Vatnajökull | Milčin blogík\n2. srpna 2008 v 16:00\t| Přírodní divy světa\nZ geologického hlediska je Island mladým územím, vyvrásnil se z mořského dna asi před 50 miliony let během intenzivní aktivity. Středoatlanského hřbetu, který je pásmem vulkanických masivů ponořených většinou pod mořskou hladinou. Vyplnil protáhlou puklinu v zemské kůře vytvořenou vzdalováním severoamerické a evropské pevninské desky. Island roste a mění se v důsledku neustálých pohybů v jeho podloží. Na ostrově se nachází asi 200 sopek a v průměru každých pět let zde doje k sopečné erupci. Sopečné masivy vyhloubily, zjizvily a zvrásnily neúrodnou krajinu krátery, kusy lávy různých tvarů a množstvím proudu šedého čediče. Island je zemí ohromných kontrastů. Podnebí s extrémními teplotami přispívá k rychlé alumulaci sněhu a ledu. Jedna jedenáctina rozlohy ostrova je pokryta trvale ledovcem.\nNejrozlehlejší částí ledové přikrývky Islandu je Vatnajökull, který pokrývá území o rozloze 8 420 km2 s mnoha štíty, krátery, ledovcovými splazy a jezery. Jeho led je silný v průměru 420 metrů, ale na některých místech tvoří vrstvu ledu silnou více než tisíc metrů. Na východě led pokrývá čedičové formace, které vznikly během sopečných erupcí asi před milionem let. Na západě se rozkládají mladé lávové proudy, z nichž některé pokrývá led. Nad ledovcový pancíř Vatnajökull se nejvýše zdvíhají horské štíty a nacházejí se tu kaldery. Nejznámější z nich je Grimsvötn, v níž se nachází 488 m hluboké horské jezero nazývané "Odinova voda". Jezero pokrývá 200 m silná vrstva ledu, ale jeho spodní část působením tepla postupně tají, takže objem vody v jezeře kolísá. Někdy může voda vystoupit tak vysoko, že zlomí ledovou pokrývku a obrovský příval, nazvaný jökullhlaup, s množstvím vody, bahna a kamenů smete všechno, co mu stojí v cestě. Ledovcové přívaly se obvykle vyskytovaly každých deset let, ale nyní, když se podnebí otepluje a ledovce zmenšují, prolomí voda ledovou bariéru už každých pět let.\nV jižní části Vatnajökullu je kaldera sopky Öraefa. Jeden z jejích ostrých štítů je nejvyšší horou ostrova (2 120 m). Pod sopkou se stále nachází jádro žhavého magmatu, které může jednoho dne způsobit erupci. Naposledy byla tato sopka aktivní roku 1727, ale největší škody způsobil její výbuch roku 1362, kdy své okolí zasypal silnou vrstvou bahna, škváry a popela, a zničil přitom všechny stavby a vegetaci. Tato erupce se stala součástí islandského folkloru. Podle pověsti ji přežil jen jediný farmář jménem Hallur, který se ukryl v jeskyni. V pobřežním pásmu ledovce, které se nazývá Öraefasveit (Neobydlená pustina) se nachází několik farem, ale není zde žádný přístav. Před výstavbou silnice kolem ostrova byla tato jeho část úplně izolovaná od ostatního území.


Stašová: Ve 30 jsem si připadala ošklivá a stará | Pro ženy | Blesk.cz\nPro ženy > VIP > Rozhovory > Stašová: Ve 30 jsem si připadala ošklivá a stará\n6. října 2009 | 11:22\nZ energické herečky Simony Stašové (54) emoce přímo sálají. A to nejen na jevišti. V mládí prý bývala nezkrotná a prudká. Dnes už se sice dokáže ovládnout, svou vznětlivou povahu ale stejně nezapře.\nHrajete většinou mladší ženy a musím uznat, že vypadáte skvěle. Jak vnímáte stárnutí?\nŘekla bych, že vnímání věku u ženy se výrazně pozměnilo. Když jsem byla malá, padesátiletá žena už byla prostě babička a padesátiletý muž byl velevážený kmet. Střední věk končil ve čtyřiceti. Dnes bych si troufla říct, že střední věk končí v šedesáti, nebo v pětašedesáti, a není to jen mé svaté přání. Samozřejmě strašně záleží na tom, jak žena se svým tělem, a hlavně psychikou, nakládá. A to, že hraju především pětačtyřicítky, mi vůbec nepřipadá divné, já se cítím na dvaačtyřicet.\nDbám hlavně o duševní pohodu. Starat se o duši je pro mě stejné jako si dvakrát denně čistit zuby. Duševní pohoda rovná se dobré vztahy v rodině. Nic mě nemůže položit na kolena tak, jako když se mnou někdo z nejbližšího okolí přestane mluvit. Rodinu mám na tom pomyslném žebříčku hodnot na prvním místě. A že je to setsakramentsky velká rodina! Na vztazích se musí pracovat, pokud člověk chce mít radost ze shledání a v duši klid, mír a důvěru. Důvěra je totiž asi ten největší majlant, který máte zadarmo.\nVím, že máte rodinu roztroušenou téměř po celé Evropě. Abyste se všichni potkali, musíte ujet tisíce kilometrů...\nJo, to je fakt. Velký severní stan máme ve Stockholmu, tam žijí moji bratranci Dominik a Patrik. Jsou to vlastně moji bráchové, moji rytíři, ochraňují mě. V Ostravě žije můj táta a jižní stan máme v Itálii, tam bydlí otec Marka, Eusebio. K té rodinné semknutosti nás inspirovala zřejmě právě Itálie. Může se stát, že má každý z nás jiný názor na věc, ale rozhodně se neopustíme a nedáme na sebe dopustit. A to je to, co mi navozuje duševní pohodu.\nVendula Svobodová (37): Karel se sám připravil o radosti otcovství\nSpokojenost z vás vyzařuje na první pohled. Je ale nějaké období, které bylo ve vašem životě úplně „nej“?\nKaždý rok mám pocit, že právě to, co žiju, je nejkrásnější,a tak to vnímám i dnes. Toto období bych teď zastavila a žila ho dlouho. Ale totéž jsem říkala před rokem i před pěti lety. Jediné, co bych nevrátila zpátky, je období mezi dvacítkou a třicítkou, tam jsem tedy opravdu tápala a nevěděla, co si s tím mládím počít. Asi jsem ženská do zralého věku, ten mi sedí líp, v něm se cítím doma.\nNěkteré ženy ve středním věku zažívají různé krize. Shodou okolností i vaše dvě hrdinky, Evy Mearová (Drobečky z perníku) i Shirley Valentine. Dotíraly i na vás nějaké úzkosti ze stárnutí?\nParadoxně toto jsem řešila v době, kdy by se to zdálo směšné, a to ve třiceti. Tehdy jsem si připadala stará, bezdětná, ošklivá, rozvedená, bez nápadníka. A tehdy se objevil Ital Eusebio a mně se rázem změnil celý život. Porodila jsem v jedenatřiceti první dítě, naučila se italsky a všechno dostalo jiný směr… Potom kolem osmačtyřiceti jsem si poprvé uvědomila, že už jsem blíž k padesátce než ke čtyřicítce a že už mi tedy nebude „cet“, ale „sát“… Pravda, to se musí chvilku rozdýchat… Ale rodina a dobrá práce člověka ze všech těch chvilkových chmur dostanou.\nV práci se vám teď daří. Nedávno jsem viděla v divadle ABC vaše monodrama Shirley Valentine a byla jsem nadšená. Je hodně náročné, „utáhnout“ celé představení sama?\nJe to náročné, ale všechno, co milujete, milujete se vším všudy. Tedy i s náročností. A nebo právě proto, že mi to představení dá zabrat, tak ho miluju. Ta práce má totiž obrovský smysl, nejenom že lidi pobaví, ale pootevře jim do té naší ženské duše okýnko. Můžeme si navzájem konfrontovat myšlenky a zážitky. Je to mimořádně kvalitní text. Ovšem je nutné říct, že jsem měla mimořádně kvalitního režiséra Zdeňka Kaloče, a tak mohlo vzniknout takovéto představení.\nV roli Shirley otevřeně probíráte i intimní stránky ženy. Myslíte, že některé manželky berou své partnery na představení i proto, aby jim tak jemně naznačily, že nejsou ve vztahu úplně spokojené?\nVšimla jsem si, že některé ženy přišly na představení víckrát za sebou. Důvody jsou různé, ale asi ten nejhlavnější je, že Shirley ukáže cestu ženám ve středních letech. Upozorní je, že nemají házet flintu do žita, nemají rezignovat na „stáří“, a naopak zkusit žít naplno, i když to doteď neuměly a ani si nedokázaly představit, že se ještě něco dá v životě změnit. A ono se dá, jen to chce odvahu a nebát se zkusit něco nového a vědět, jak na to. A Shirley Valentine ten návod ženám dá, což je, myslím, nádherný. Já sama si z ní beru příklad. Hodně mě ovlivnila.\nProč myslíte, že ženy často rezignují na své plány, sny a touhy?\nVíte, nerada bych tady dávala nějaké rady, sama bych je potřebovala, ale jedno vím jistě: díky některým mým představením se mi změnil život, a nejen profesní, ale i soukromý. Díky rolím jsem začala konfrontovat své myšlenky a chování s myšlenkami svých hrdinek. A jelikož většinu her napsali skvělí autoři, je o čem přemýšlet a s kým se porovnávat. Navíc je to všechno vtipné, takže se člověk něco dozví, a ještě se u toho zachechtá. Co chtít víc?\nVšimla jsem si, že vaše hrdinky srší sebeironií. Je takový humor blízký i vám?\nSamozřejmě, sebeironie je stavební kámen mého života i profese. Všechny mé hrdinky na jevišti mají něco ze mě a něco si beru já z nich. Navzájem se ovlivňujeme, i když ony jsou jen napsané, srdce máme společné. Proto mám herecké povolání ráda, proto má pro mě ještě další, vyšší smysl.\nVašim postavám je společné i to, že obě – Evy i Shirley – tápou ve vztazích. Co je podle vás pro udržení spokojeného vztahu nejdůležitější?\nPro mě je důležitá úcta, smysl pro humor a tělesná přitažlivost, i když už je nějaká ta vráska a kilíčko navíc.\nPrý umíte být hodně žárlivá. Je to pravda?\nK lásce snad žárlivost patří, nejsem žádná výjimka. Ovšem už to není, co to bývalo, už dokážu nad některými věcmi mávnout rukou.\nA co nevěru – odpustila byste ji?\nPřijde na to. Dobře se v takových věcech radí druhému. Být nad tím… Zavřít oči… Hůř se s nevěrou pak žije. Strašně záleží na tom, co ti dva spolu prožili, co je spojuje a jak mají nastavený partnerský vztah. Není to jednoduché.\nJak se bráníte různým životním pádům?\nMusíte je přežít. Jinak to nejde. I v mém případě jich několik bylo. Samozřejmě. Spíš mi ukažte někoho, kdo neztroskotal. Důležitý je nadechnout se a jít dál, na tý cestě jsou další a další světy, jenomže ty člověk při tom ztroskotání nevidí.\nPůsobíte jako silná osobnost. Necháte se někdy někým ovlivnit?\nDnes už se nechávám ovlivňovat jen tím, kdo mi ponechá mou osobnost. Nechci být roztříštěná, už si hlídám svou celistvost.\nA dokáže vás něco opravdu znechutit?\nVážně už svůj život držím pevně v rukou, takže znechutit ani odradit se nenechám. Důležité je zdraví, nic víc.\nAle úspěch taky potěší. Co je pro vás ten největší?\nNarození mých dvou synů a jejich výchova. V profesi pak divadlo Shirley Valentine, Římské noci, Drobečky z perníku a filmy Pelíšky a Román pro ženy.\nZa roli Evy Mearové ve hře Drobečky z perníku jste získala Thálii. Co to pro vás znamená?\nTéto ceny si velmi vážím, Drobečky z perníku miluju, Evy Mearová je role, která mi sedí, a jsem šťastná, že právě ona si odnesla Thálii. Mám jí v pracovně a stojí mi na stolku za zády, když se učím role. Je to pěkný pocit. Velké díky patří režiséru Milanu Schejbalovi, který mě na tuto roli povolal do divadla v Příbrami. Dnes ji hrajeme v Praze v Branickém divadle, v Žižkovském divadle a v Divadle U hasičů. Všude máme plno. A to je fajn.\nSe synem Vojtou po výstupu na nejvyšší horu Dolomit.\nAutor: archiv Simony Stašové\nCo si kromě práce v životě ráda užíváte?\nRáda se syny cestuju. To je moje velká radost. Na všechno se dívám a všechno prožívám jejich očima a jejich pocity. Letos jsme byli ve výšce 3420 metrů na nejvyšší hoře Dolomit Marmoládě, jeli jsme se podívat, jak to vypadá v létě tam, kde jsme v zimě lyžovali. Je to bomba. Pak jsme zajeli na Lido di Venezia, kde jsem si řekla, že se po tom slavném molu určitě projdu, až tam budu mít film na festivalu. A pak jsme byli na Lago di Garda, což byl takový kolařský výlet kolem sladkého moře. No, a to je můj svět, tady cítím rovnováhu.\n3 NEJ Simony Stašové:\nNejoblíbenější jídlo: „Bílý jogurt s ovocem.“\nNejlepší odpočinek: „Na severu Itálie až po Řím.“\nNejmilejší kniha: „J. D. Salinger: Kdo chytá v žitě.“\nKlíčová slova: rozhovor;bpž;lidé;simona stašová;


Aňa Geislerová: krásou pro dobrou věc - iDNES.cz\nAňa Geislerová: krásou pro dobrou věc\nAňa není jenom skvělá herečka, ale také není k lhostejná k lidem a k přírodě. Má ráda organickou péči a tak na anglickém venkově namíchala svůj vlastní bio pleťový olejíček. Každý prodaný kus přispívá na pomoc nemocným cystickou fibrózou.\nAňa má citlivou pleť, takže nemůže používat jakoukoliv kosmetiku. Když objevila bio značku Inlight, která se ručně vyrábí v anglickém Cornwalu, hned si ji zamilovala. Až tak, že se před rokem jela podívat, jak ji tam vyrábějí. Seznámila se tu osobně také s homeopatem a bylinkářem doktorem Spieziazou, který výrobky vymýšlí a také je osobně míchá z těch nekvalitnějších a nejčistějších bio surovin - olejů a bylinek.\nProto si tu Aňa, s pomocí pana Speziazy vlastnoručně namíchala limitovanou edici bio denního olejíčku na pleť Inlight. Nebyla to snadná práce, ale mravenčí: nejdříve musela zpracovat poupata růží, pak přimíchávala rostlinné oleje a drcené lusky vanilky. Více než dva měsíce se směs macerovala, až vznikl voňavý olej s tóny hřejivé vanilky, s hojivými a omlazujícími bylinkami. Stačí jen pár kapek a pleť je po jeho použití krásně hydratovaná, hladká, bez všech nedokonalostí a také zklidněná.\nLimitovaná edice olejíčků čítá jen pouhých sto třicet kusů. Mají speciální obal s Aninou fotkou z Cornwallu a výtěžek z prodeje půjde na dobrou věc: Čtyři sta korun z každého prodaného kusu Bio denního pleťového oleje Inlight “Made by Aňa” je určeno na pomoc pacientům s cystickou fibrózou. Poslední tři kusy olejů se stanou předmětem charitativní dražby. Všechny získané finanční prostředky budou pak předané Klubu cystické fibrózy, který je poskytne těm nejpotřebnějším. No není to nádhera?\n14. května 2018 9:31, aktualizováno 26. března 2019 10:52


Napněme přírodu, tu špinavou děvku na skřipec\na vyrvěme jí všechna její tajemství!\nSlovo vytěžit znamená vytáhnout na povrch. Má společný základ se slovy těžký, těžba, výtěžek. Výtěžek je to, co získáme. Zisk. Klíčové slovo současné průmyslové civilizace.\nU počátků průmyslové revoluce byla skutečně těžba. Dobývání z hlubin země.\nMoudrá čeština nás upozorňuje na totožnost dobývání nových zemí a dobývání nerostných pokladů ze země. Honba za ziskem totiž začala na povrchu. Dobýváním země jako prostoru. Kolonizací nových území. I tam šlo o snadný zisk a nerostné bohatství z nitra země.\n„Zlato je zázračná věc! Kdokoliv ho vlastní, může dosáhnout všeho, co si přeje. Se zlatem můžeme vést lidi do ráje.” prohlásil objevitel a dobyvatel nového světadílu, Kryštof Kolumbus. A dobývaná území byla nazvána El doradem, zlatou zemí, rájem.\nS dobýváním cizích zemí přišel i novodobý rozkvět otrokářství. Byl to první příznak nedostatku laciné a spolehlivé pracovní síly. Mohli bychom říct, že to byl příznak hospodářského růstu. Ve středověkých dolech byli využíváni koně i jiná hospodářská zvířata. I tudy vede kus hranice, za kterou končí soužití člověka s přírodou. Zvířata v žentourech byla oslepena a prožila v zapřažení celý život. Neznala nic než dřinu a trochu žrádla. Neviděla nikdy světlo, nepotkala nikdy druhé zvíře a pravděpodobně ani od lidí se jim nedostávalo příliš často vlídného kontaktu. Byl to pokus proměnit zvířata ve slepé stroje.\nTaké otroci byli pro některé práce oslepováni. Slepá síla je ochotnější činit stále totéž. Mechanicky. Bez paměti, bez vědomí o svém okolí. Bez kontaktu. Dodnes říkáme „slepý pohyb stroje”. Jako by lidská potřeba získat neosobní, spolehlivou sílu předběhla první technické vynálezy a uskutečnila se nejprve na živých tvorech.\nAž později přišel opravdu mechanický otrok: parní stroj.\nI u jeho zrodu stála těžba z hlubin, dolování.\nLewis Mumford (1947) uvádí, že první parní stroj zkonstruoval James Watt už v roce 1765 jako důlní čerpadlo. Občas se lidé přou, zda průmyslovou revoluci zahájil vynález parního stroje, nebo zvýšená těžba železné rudy, která zas zvětšila poptávku po uhlí, když roku 1709 nahradil Abraham Darby dřevěné uhlí při výrobě železa uhlím kamenným. To umožnilo stavět vysoké pece s velkým výkonem. Další vývoj výroby litiny potřeboval pumpu, která by přiváděla do pece mocnější proud vzduchu. I to byl jeden z prvních úkolů parního stroje.\nOtázka, čím to všechno začalo, co bylo první nebo co bylo nejdůležitější, má v sobě sama něco z průmyslově revolučního přístupu: přesvědčení, že vše má své jasné, jednoznačné a rozlišitelné příčiny. To patří k novověkému myšlení a úspěšný rozvoj techniky ho posiloval a utvrzoval: funkce stroje je přehledná a neměnná, lze jí rozumět a lze ji předvídat. Tak vznikla potřeba nahlížet i na skutečnost jako na tvrdý systém. Důležité také je, že stroj poslouchá. Poprvé člověk ovládá sílu o tolik větší, než je jeho vlastní. Proto snadno uvěřil a do dneška věří, že stačí porozumět, jaké příčiny mají jaké následky, a nic už ho nemůže překvapit. Stačí vědět, jak do sebe zapadají kolečka. Možná že cokoliv lze redukovat na mechanickou funkci a na to, co je prakticky využitelné:\n„Můžeme dokázat správnost porozumění nějakému přírodnímu úkazu tím, že jej sami uděláme, vytvoříme z jeho podmínek, že jej nadto donutíme, aby sloužil našim účelům. Tím jsme učinili konec kantovské nepostižitelné „věci o sobě”. Chemické látky vznikající v rostlinných a živočišných organismech zůstávaly „věcmi o sobě” tak dlouho, dokud je organická chemie nezačala jednu po druhé vytvářet. Tím se stala z „věci o sobě” věc pro nás, jako např. mořenové barvivo, které už nepěstujeme na poli v koříncích mořeny, nýbrž vyrábíme je mnohem levněji a prostěji z kamenouhelného dehtu.” Píše Bedřich Engels v roce 1862.\nRedukovaný děj můžeme ovládnout, kdykoliv zopakovat a naučit se ho využívat. Vyjmout určitý výsek skutečnosti a těžit z něj v představě, že nic jiného tím neměníme. Trochu se to podobá té medicíně, která léčí jenom příznaky a ne nemocné lidi.\nI v přírodě existují jednoduché mechanické děje. Mnoho let uschlá borová šiška se bude stále a mechanicky otvírat ve vlhku a zavírat v suchém, teplém klimatu, i když už dávno nežije, i když už ani žádná semínka nemá.\nČasto zkoumáme takto vypreparovanou skutečnost a z jejího posmrtného, mechanického fungování usuzujeme na funkci celého světa kolem nás.\nTaková zkušenost světa redukovaného na jednotlivé funkční díly dala vzniknout strojům, které nás svou spolehlivou funkcí ujišťují, že naše porozumění je správné.\nV živých organismech je řada těchto mechanických funkcí využívána, koordinována a zpětnovazebně propojena. Automatismy jsou oživeny zapojením do širšího, seberegulujícího systému.\nV lidmi řízených systémech však dochází k tomu, že na tyto mechanické funkce je stejně mechanicky a izolovaně spoléháno. Je s nimi kalkulováno jako s neměnnou a s ničím dalším nesouvisející jistotou.\nAle žádný vývoj neprobíhá mechanicky a lineárně. Ani vývoj průmyslové civilizace ne. Má mnoho začátků, protože jak dobývání cizích zemí, tak těžba uhlí, hledání zlata, výroba železa, zotročování a oslepování zvířat i lidí, vynález mechanické síly, železnice, přádelny, stěhování do měst, rozvoj obchodu, vykořisťování dětské práce, růst výroby i spotřeby, vznik proletariátu, to všechno jsou navzájem propojené děje, které nevyplývají postupně jeden z druhého, ale vzájemně se ovlivňují, probouzejí a pohánějí. Je to systém a každá událost v něm je uzlíkem v hustém tkanivu informačních i energetických toků a zpětných vazeb. Je těžké orientovat se v jednotlivostech, neboť to není stroj. Ale je možné si všimnout, že celý ten dějinný pohyb je zhmotněním čehosi existujícího v lidské mysli. Je to manifestace měnícího se lidského postoje ke světu. A protože žádný vztah není jednosměrný, je to i pozitivní zpětná vazba, která tento lidský postoj potvrzuje. Ujišťuje o jeho výhodnosti. Posiluje ho a rozvíjí.\nJe to postoj dobyvatelský a bezohledný. Už počátkem 16. století (!) psal český kronikář hornictví Agricola: Dolovací práce pustoší pole, lesy jsou poráženy, neboť je třeba dřeva na trámy, stroje a tavení kovů. Když jsou rudy proprány, použitá voda otravuje potoky a řeky.\nLewis Mumford k tomu dodává, že důl býval vždy nejhorším základem pro trvalou civilizaci, jaký si lze představit: po vyčerpání slojí musí být uzavřen, zůstávají opuštěné budovy a zdevastované okolí.\nUž ve vlastním postupu dolování je přítomno násilí. Země, která nás dosud živila, je teď překážkou, kterou je třeba odstranit, abychom se dostali k bohatství. Otevřeme ji a vezmeme si to, co skrývá. Dobře viditelné je to na odkrytých povrchových dolech, které proměňují celou krajinu ve zjizvenou pustinu. Někdejší planou krásu přírody proměníme v energii, která učiní náš život bohatším! hlásá komentář českého komunistického filmového týdeníku z 50. let.\nDolování bylo pro další rozvoj průmyslové revoluce určující nejen jako dodavatel surovin a paliva a jako stimul mnoha technických vynálezů, od kolejové dopravy přes parní stroj, parní lokomotivu až k vynálezu dynamitu, ale především jako návod, jak se postavit ke skutečnosti. K přírodě. Ke světu.\nMumford říká, že duch hornické těžby nakazil celý hospodářský a společenský organismus a stal se vzorem pro ostatní druhy výrobní činnosti. Vidí důl jako první zcela neorganické prostředí, které člověk vytvořil a v němž žije. Umělé světlo, umělé větrání. Důl mu připadá jako konkrétní zobrazení pojmového světa, jenž byl vytvořen fyziky 17. století.\nA město 19. století mu připadá už svým vzhledem jako pokračování uhelného dolu. Umělé světlo, napřed plynové pak elektrické, dělá z městské noci den, vznikají podchody, pasáže, podzemní doprava. Uhlí, železo a pára určují životní styl. I v oblékání vítězí černá a bílá, barevné obrazy nahrazuje černobílá fotografie. Začíná přibývat neživých věcí. Strojů, staveb, kolejí, silnic. Svět se dal do pohybu. Železniční doprava i růst nových továren působí obrovský pohyb lidí, jejichž způsob života se také radikálně mění. Jsou svobodnější, otvírají se jim možnosti, o nichž neměly předchozí generace tušení.\nNa druhou stranu však jejich jednání začínají určovat stroje. Veliký parní stroj býval srdcem továrny. Jeho pohyb rozváděly transmise po celé tovární hale. Parní stroj byl nákladnou investicí stejně jako stroje, které poháněl. Proto vznikají továrny velké a centralizované. Velikost se stává symbolem výkonnosti. Je v ní spatřována známka pokroku. „Větší” se stává jiným slovem pro „lepší”.\nUhlí je drahé a musí se dovážet. Dříve bývala síla laciná a všudypřítomná, ať už zvířecí, větrná či vodní. V místech uhelných či rudných dolů vznikají celé průmyslové oblasti s průmyslovými městy a zcela specifickým způsobem života. Poháněny párou a osvětlovány plynem mohly továrny pracovat 24 hodin denně. Proč by tak nemohl pracovat i dělník? Parní stroj začíná udávat tempo lidským životům. Šestnáctihodinové pracovní směny a práce malých dětí byly naprosto běžné.\nWattův regulátor na každém parním stroji zajišťoval, aby se stroj nepřetížil. Aby se netočil příliš rychle. Avšak v prudkém a zrychlujícím se tempu průmyslové revoluce naprosto chyběla jiná negativní zpětná vazba: taková, která by zajišťovala, aby se nevyčerpala „sociální pružnost společnosti”, o které mluví Gregory Bateson. (Viz kapitola 8.) Aby nebyli lidé bezcitně vykořisťováni způsobem, který se v lecčems nelišil od postavení někdejších otroků. Již za nemnoho let se nepřítomnost této sociální zpětné vazby projeví: vznik komunistického hnutí, jeho celosvětové rozšíření včetně vzniku takzvaného „tábora míru a socialismu”, který po desetiletí terorizoval většinu světa hrozbou „světové revoluce” a v bývalém Sovětském svazu stál životy desítek milionů lidí. To všechno možná nemuselo nastat, kdyby systém pružně reagoval na rodící se vnitřní nestabilitu. Celou situaci je také možno vidět z hlediska nelineární termodynamiky jako příklad toho, jak v systému přivedeném pozitivní zpětnou vazbou daleko od rovnováhy zesilují fluktuace, které mohou způsobit, ne vždycky úspěšný, přeskok do nového režimu. (Viz kapitola 17: Smysl krizí.)\nŽádné kdyby samozřejmě neexistuje a tak jako neměla jednu příčinu celá průmyslová revoluce, neměly ji ani revoluce sociální, ani ta z roku 1917. Zmíněná sociální zpětná vazba nemohla vzniknout z řady různých důvodů, mimo jiné i proto, že mnoho vztahů ve vývoji celého industriálně tržního systému bylo vytvářeno či alespoň ovlivňováno lidmi z pozic zcela účelových a krátkozrakých. Zaslepených touhou po zisku.\nČlověk poprvé sáhl do zásobárny, která se vytvářela po milióny let a která je neobnovitelná. V té době si to ještě neuvědomoval a právě pocit zdánlivé nezměrnosti zásob surovin i energie dal úplně nový rozměr pojmu zisk. Dolování a celý následný rozvoj průmyslu, dopravy i obchodu pro lidi zviditelnilo, přímo zhmotnilo doposud vzácnou a jen tušenou perspektivu: snadno a rychle zbohatnout. Vydobýt si bohatství. Ze všeho něco vytěžit.\nZačíná se šířit touha po zisku jako určující životní postoj.\nTouha po moci a bohatství je pradávná lidská vlastnost. U jejích kořenů vidím touhu po prestiži. Po vyniknutí. Ujištění se o vlastní kvalitě. Po důležitosti, ocenění a uznání od druhých. Uspokojení této touhy dodnes každý hledá těmi prostředky, které jsou mu dány. Někdo vnímá vlastní hodnotu i dosažené společenské ocenění jako důsledek své inteligence, jiný jako důsledek své fyzické krásy nebo síly, další jako důsledek zvláštních nadání, pohybového, hlasového a jiných, nebo tvořivé schopnosti, výtvarné, hudební, literární, technické i jakékoliv jiné. Existují však dvě cesty vedoucí k témuž cíli takříkajíc externě, bez mimořádných vnitřních dipozic: moc a bohatství. Jsou to veličiny příbuzné, ledaskde se i překrývající, ale v této úvaze se obejdeme bez jejich podrobnějšího vymezení.\nOdjakživa byli jedinci, kteří toužili po moci, a někteří z nich jí dosahovali; byli i jedinci, kteří toužili po bohatství, a někteří z nich ho dosahovali. Zajisté, že způsoby poctivými i nepoctivými. Moc i bohatství bývaly tedy vždy ve dvojí podobě, zasloužené i nezasloužené.\nAle zisk je ještě trochu něco jiného: pokud se podnikateli vrátí vložené náklady včetně slušných mezd pro něj i všechny zúčastněné, včetně nákladů na obnovu opotřebeného zařízení, nepovažuje to ještě za zisk.\nZisk je až to, co je navíc. To, co umožňuje růst.\nTouha po zisku je touhou po bohatství neustále rostoucím.\nČasto i touhou po bohatství rychlém a snadno získaném.\nA jestliže je trvalý růst považován za účel, je i zisk a touha po něm považována za účelnou.\nS rozvojem průmyslové společnosti touha po zisku zevšeobecněla. Stala se uznávaným a společensky oceňovaným postojem. Životní filosofií.\nO přesvědčení, že každý by měl usilovat o hmotný zisk nejen v zájmu svém, ale v zájmu celé společnosti, soudí Robert L. Heilbroner (1986), že v podstatě neexistovalo v kulturách egyptských, řeckých, římských ani středověkých. Bylo velmi málo rozšířeno v době renesance a reformace a téměř nepřítomno v orientálních civilizacích.\nAle i dnes je vyhledávání zisku pro zisk cizí značné části světové populace. U méně industrializovaných národů můžeme pozorovat, že člověk neuvyklý na práci za mzdu nereaguje na zvýšení mzdy větším pracovním úsilím. Vezme si raději více volna.\nAni myšlenka „vydělávat si na živobytí” nebyla v době před průmyslovou revolucí funkční. Nezapadala do kontextu, dalo by se říct. Feudál byl samozřejmě živen svými poddanými a bylo mu poskytováno vše, co si usmyslel, aniž by to považoval za nějaký zisk, o který musí usilovat, nebo který by chtěl neustále zvyšovat. Nevolníci samozřejmě robotovali na jeho statcích, aniž by mysleli, že si tím vydělávají živobytí. Teprve průmyslová revoluce je osvobodila a umožnila jim „jít za výdělkem” kamkoliv jinam. Dodnes v češtině přežívá výraz jít za lepším. Znamenalo to opustit svou vesnici a vydat se do světa, kde vyrůstá mnoho továren a dolů a vše se mění a lidé bohatnou.\nPřed průmyslovou revolucí nebyl ekonomický život tak oddělen od života sociálního. Práce nebyla především prostředkem pro dosažení určitého cíle: peněz a možnosti nákupu. Peníze a zboží k ní sice patřily, ale práce nebyla vnímána účelově. „Nechodilo se” do ní.\nI bohatství bylo jiné. Mělo častěji než dnes viditelnou podobu něčeho, o co je nutno pečovat. Bohatství zavazovalo. Zisk nezavazuje. Lidé na burze kupují a prodávají statky, které nikdy v životě neuvidí. Nejde o ně, jde o zisk.\nTeprve zámořské objevy a dobývání nových území vedly k rozvoji obchodu; dolování pak k rozvoji námezdní práce, k vynálezům strojů a šíření dalšího průmyslu. Množství vyráběného zboží i vznik železniční dopravy umožňuje dosud nebývalý růst trhu. Přibývá věcí, které si lze koupit. Včetně společenského postavení, moci a slávy.\nS představou svobody se snadno pojí představa neomezenosti. A touha po zisku skutečně ruší všechny meze. Nechce o nich vědět, tak jako nechce vědět o všech zpětnovazebných varovných signálech. Čím víc, tím líp. Množství věcí, jejich kvantum, začíná být důležitější než dřív.\nNovověk začíná náporem kvantifikace. Převedeme-li věci na množství, počet, váhu, objem, zdá se nám, že můžeme porovnávat cokoliv s čímkoliv. Vzniká přesvědčení, že všechno se dá převést na společného jmenovatele. Všechno jde vyjádřit ziskem, nebo ztrátou.\nVšechno jsou veličiny, které činí svět přehledným a srozumitelným. Vypočitatelným. Umožňují uspořádat vše do jednoho měřitelného systému. I čas jsou peníze. A cenu člověka lze vyčíslit ziskem, kterého za život dosáhl či mohl dosáhnout. Takový svět působí homogenně. Zisk vše zdánlivě sjednotil. Ale existuje vůbec?\nJe v hmotném světě možné získat něco za nic? Není každý „zisk” svou podstatou jenom půjčka? V tom lepším případě? V horším loupež?\nLewis Mumford, který označil dolování za „loupeživý průmysl”, dodává, že loupež je snad nejstarší způsob úspory práce, který se pokouší, podobně jako válka a kouzelnictví, získat něco za nic. Dolování sice práci nespoří, ale to je také jediná cena, kterou člověk platí za to, co si bere. Zanechává za sebou zpustošenou, zjizvenou přírodu.\nZe zorného úhlu průmyslové revoluce vidí člověk sám sebe jako autokrata s plnou mocí nad vesmírem, který mu připadá složený ze samých kontrolovatelných fyzikálních a chemických dějů. Celá evoluce života se pak může jevit jako příběh o tom, jak se organismy učí různé triky, aby ovládaly své prostředí. A člověk s uspokojením konstatuje, že má nejlepší triky ze všech, říká Gregory Bateson.\nMyslím, že jsou možnosti, jak cosi dostávat jinak než výměnou za protihodnotu. Nejmenují se však zisk ani výtěžek, ale dar a oběť. A nepatří do systému ekonomického (přestože některé dary jsou zdaněny), ale do systému osobních lidských vztahů.\nFilosofem celé průmyslové revoluce, trhu a také zisku jako pozitivního motivu lidského konání je Adam Smith. Objevil autoregulační funkci touhy po zisku a nazval ji neviditelná ruka trhu.


SHÁNÍME FUNDRAISERA DO NAŠEHO TÝMU - NEVLÁDNÍ ORGANIZACE SLOVO 21. ZN. CO NEJDŘÍVE!\nJeště jsme to nezkoušeli, ale je na čase! Zatím jsme si psali grantové žádosti sami a docela to umíme, ovšem rozhodli jsme se změnit strategii. Věříme, že sehnat peníze na dobré účely není velký problém, ale chce to hodně času, který nemáme a velký rozhled, který máme jen částečně.\nPomozte nám udělat příští Khamoro ještě lepší\nŘekněte nám co se vám líbí a co ne\nMoc nás zajímá, co se Vám na Khamoru líbí a co byste naopak chtěli zlepšit. My máme Khamoro rádi a snažíme se, aby si ho lidé užívali, ale potřebujeme pohled zvenku - od Vás. Vyplněním krátkého dotazníku nám pomůžete.\nPřipomeňte si příjemné chvíle na Khamoru - prohlédněte si fotky a videa z festivalu\nDoufáme, že vám naše fotogalerie a videa z Khamora 2017 připomenou příjemnou atmosféru a pěkné chvíle, které jste nepochybně, stejně jako my, na festivalu zažili. A těšíme se na vás jako vždy další rok!\nFotogalerie Khamoro 2017\nVideogalerie Khamoro 2017\nNa Khamoru se o své zkušenosti rádi dělíme\nI letos se během světového romského festivalu Khamoro konal trénink kulturního managementu "Khamoro sdílí zkušenosti" pro deset mladých a nadaných Romů z České a Slovenské republiky. Týdenní trénink byl tentokrát více o samotné praxi. Účastníci se podíleli na organizaci doprovodného programu „Gavoro, přehlídka romské literatury,“ který vznikl z jejich iniciativy v loňském roce během týdenního kulturního tréninku.\nDěkujeme, že jste byli na Khamoru 2017 s námi!\nSvětový romský festival Khamoro 2017 se povedl! Ano je to tak. A to nejen díky skvělým českým i zahraničním hostům a sehranému organizačnímu týmu, ale především díky vám, návštěvníkům! Bez vás by festival nemohl existovat. Takže vám všem, kteří jste přišli nebo nás jakkoliv jinak podpořili, děkujeme!\n19. ročník utekl jako voda. Je to již více než týden, co jsme ho společně slavnostně zakončili romskou hymnou Dželem dželem v pražském klubu Sasazu. Pokud se chcete podívat nebo si připomenout atmosféru závěrečného galakoncertu stejně jako dalších akcí, můžete si prohlédnout fotogalerii na našem facebookovém profilu: https://www.facebook.com/pg/festivalkhamoro/photos/?tab=albums\nPostupně budeme přidávat fotky i na webové stránky.\nCo vás v rámci Khamora ještě čeká a na co se můžete těšit?\nVíce informací o účastnících. Více informací o doprovodných akcích.\nMísta konání - adresy a mapa.\nSledujte nás na Facebooku - aktuální informace, fotky, videa, živá vysílání, ...\nProgram Khamora 2017 na středu 31. 5.\nProgram celého festivalu najdete na http://khamoro.cz/cs/program.html.\nKde se jednotlivá místa nacházejí a mapu naleznete zde.\nSledujte nás na Facebooku - aktuální informace, fotky, videa, živé vysílání, ...\nÚterý 30. 5. v klubu Jazz Dock: koncert Gypsy jazz Nitcho Reinhardt trio\nKhamoro 2017 - program pondělí 29. 5.\nDoufáme, že jste si užili včerejší zahajovací koncert na Střeleckém ostrově! Dnes vás čekají tři akce, na které se můžete těšit. První z nich je Přehlídka romské literatury Gavoro, která proběhne od 17h v Městské knihovně v Praze na Mariánském náměstí. Druhou akcí je vernisáž výstavy fotografa Rishabha Kaula s názvem Backstage Diaries. Jedná se o soubor černobílých fotografií, které zachytil minulý rok během festivalu v zákulisí. Budete tak moci poodhalit, co dělají umělci, když se připravují na pódium. Vernisáž začíná v 19h v Kavárně Lucerna. Třetí dnešní akcí je koncert Gypsy Jazzu. Vystoupí Christiano Gitano Quartet z Německa. Zahrají jako již tradičně v klubu Jazz Dock od 21h.


Jeroen Paul Thesseling | Časopis MUSIC STORE\nOd klasiky k metalu a zase zpátky\nHolandský virtuos s unikátním a okamžitě rozpoznatelným stylem hrající na bezpražcovou šesti – nebo v poslední době dokonce sedmistrunnou basu u metalových kapel Pestilence a Obscura. Tak má nejspíš sympatického chlapíka jménem Jeroen Paul Thesseling zafixovaného většina fanoušků a z toho také vzešel nápad udělat s ním malý rozhovor. Nicméně diskuze záhy nabrala nečekaný obrat. Pokud vás ale děsí slova jako flamenco, housle nebo mikrotonální, snad ani dál raději nečtěte.\nMůžeš stručně shrnout, odkud jsi hudebně vzešel a jak jsi začal s baskytarou?\nSamozřejmě. Moje začátky ale byly asi trochu jiné, než by leckdo čekal. Totiž v tom smyslu, že moje základy jsou v klasické hudbě. Ze všeho nejdřív jsem začal hrát na housle, když mi bylo pět let. Hrál jsem klasickou hudbu, převážně jsem se orientoval, dá se říci, na barokní éru. A dospěl jsem do bodu, kdy jsem se musel rozhodnout, zda chci jít na konzervatoř a pokračovat právě v houslích. Ale znáte to, když všichni vaši přátelé ve škole hrají v kapelách, housle už se nezdají být tak super. Tak jsem přešel na baskytaru, myslím, že mi bylo 13 nebo 14, a po šesti měsících jsem nastoupil na konzervatoř na přípravnou výuku, abych na ní po roce začal studovat. Po základní škole jsem tedy ihned pokračoval studiem hudby.\nPřece jen po takových letech hraní na housle už jsi musel být skoro virtuos…\nNe, ne, myslím, že to přichází až později. Když studujete housle, je rozhodně potřeba – a to platí i obzvláště teď, když hraji na bezpražcovou basu – mít ucho vyvinuté na vyšší úroveň, intonace je jedním z hlavních klíčů ke hře na tyto nástroje. Jsem proto vděčný za všechny příležitosti, které jsem dostal, a učitele, které jsem měl a učili mě nejen jak hrát na housle, ale také jak interpretovat, nebo jak vidět ty kusy a skladby, vše o jejich struktuře a tak dál.\nBasové linky jsou přece jen trochu odlišné od houslových partů nebo jiných nástrojů. Bylo pro tebe těžké změnit způsob, jakým o nástroji uvažuješ, při přechodu z houslí na baskytaru?\nTo je dobrá otázka. Myslím, že v mém případě jsem při přechodu na basu pojal melodický přístup. Nehrál jsem typické basové linky, vždycky jsem si s sebou nesl smysl pro melodii, i když obvykle ne přímo v tom pojetí jako u sólového nástroje, ale v rámci spolupráce s kapelami, v nahrávacích projektech – stále jsem si s sebou už od houslí nesl smysl pro melodii.\nPtám se i proto, že mi občas přijde, že spousta baskytaristů stále bojuje s tím, jak hrát jednoduchý groove. Snaží se o různé parádičky a vyhrávky, hrají sólově, ale občas tomu chybí základní rytmus…\nAno, to je pravda, všiml jsem si toho samého. Krátkou dobu jsem například žil v Itálii, kde jsem se intenzivně věnoval učení, a všiml jsem si, že mladší generace muzikantů, hlavně v metalové muzice, se soustředí hlavně na techniku. Hodně se setkávám s tím, že vidí hlavně rychlost, vidí různé techniky pro tři nebo čtyři prsty a přicházejí za mnou s otázkami jako, můžeš mě ukázat tu a tu techniku, říct mi, jaký preamp používáš, když máš tak krásný tón? A tyto věci nejdou moc dobře dohromady. Když se začnete učit na nástroj, měli byste si uvědomit, že tón nevychází z velmi krátkých a rychle zahraných not, protože nástroji nedáváte čas, aby vytvořil krásný tón. Jde o špatné pořadí věcí. Řekl bych, že nejprve byste se měli začít učit, jak vyvinout tón a jak dostat z nástroje charakter, zabarvení, třeba při nahrávání. Samozřejmě později dává smysl začít hrát třeba i rychle v rámci určitého stylu hry. Ale nezačíná to tím. To považuji za hodně důležité.\nJak důležitá je podle tebe chemie mezi basistou a bubeníkem v kapele?\nRytmická sekce je pochopitelně důležitá jako celek, buď to funguje, nebo to prostě nefunguje. Vždy máte své oblíbené bubeníky, se kterými jste v minulosti spolupracovali, ale jelikož jsem spolupracoval s více různými kapelami, pro mě to vždy bylo tak, že nám to s bubeníkem funguje dobře, všechno do sebe zapadá, je to naprosto přirozené, proudí to samo a nemusíte vůbec přemýšlet, co bubeník dělá, nebo je to zkrátka obráceně. Musíte se „násilně“ dostávat do jeho myšlení a hry. Alespoň pro mě to nikdy nebylo nic mezi tím, ale jeden z těchto extrémů. A v podstatě je to také pozitivní, uvědomíte si, že potřebujete několik lidí, kteří s sebou skutečně něco přinesou a vlastně vám umožní projít si celým procesem přibližování se k solidnímu mikro timingu, groovům a tak dál. Taková je alespoň moje zkušenost.\nMimochodem, máš jako hráč na bezpražcovou basu absolutní sluch?\nNe, to nemám. Ale vyvinul jsem si ucho s tím, jak jsem začal používat různá mikro ladění, což je trochu jiný, tak trochu matematický přístup, neznamená to, že to musí fungovat pro každého. Je to ale víc věcí dohromady, které napomáhají tomu, jak se stát přesnějším, nejen hra na bezpražcovou basu, třeba i jiný způsob ladění nástroje, poslouchání různého materiálu.\nVraťme se ještě k tomu, co tě vlastně tak silně táhlo k baskytaře. Proč jsi vyměnil housle právě za ni?\nDomnívám se, že to bylo především tónové spektrum tohoto nástroje, jeho rozsah. Když to říkám, tak jestliže se podívám zpátky na své rozhodnutí, myslím, že dokážu pochopit, že pokud se zaposloucháte do basové kytary – bez ohledu na techniku, kterou ke hře používáte -, tak má v sobě registr klavíru, cella a také část registru houslí, jeho teplejší část. A to z ní činí skutečně úžasný a unikátní nástroj. Můžete si vybrat, kde chcete být. Můžete hrát běžné popové songy, normální muziku, ale také můžete jít úplně jiným směrem, myslím konceptuálně. A myslím, že právě to mě k ní táhlo nejvíc. Kombinace těchto extrémů.\nPůvodně mě zajímalo, proč ses rozhodl přejít na bezpražcový nástroj, ale teď chápu, že právě ten byl možná první volbou, díky…\n…ááá, díky houslím (smích). Moje první basa byla jen levný nástroj, protože jsem nejprve musel přesvědčit rodiče, že basa je pro mě to pravé. Začal jsem tedy s baskytarou s krátkou menzurou, nebyla to žádná extra značka, typický produkt 80. let. Už po šesti měsících jsem měl novou. Každopádně jsem celkem rychle přešel na modely Warwick.\nCo bylo tím nejdůležitějším, co ses naučil na konzervatoři?\nMěl jsem učitele, který byl už v té době v Holandsku dosti známým jazzovým hráčem a měl skvělé lekce, od něj jsem se toho naučil opravdu hodně. Ale přiznám se, že v té době jsem si toho až tak nevážil, protože už mě začal bavit metal a on byl ryzí jazzman, nebyl moc otevřený jiným věcem. To se může stát. Dnes ale mohu říct, že mi dal hodně. Hraní jazzových standardů, analyzování skladeb, které hraješ... Dnes jsem za to vděčný. Bezpražcovou basu jsem vždy vnímal pozitivně, ale co mě skutečně přimělo začít se jí pořádně věnovat, byla mikrotonální hudba, poslech současné vážné hudby, hudby, která používala odlišná ladění. Chtěl jsem umět hrát „mezi notami“. Nejprve jsem začal používat pražcový systém pro temperaturu se 72 tóny, jedna z mých kompozic používala oktávu o 18 tónech, byla pro baskytaru, která měla celkem 40 pražců. Pokud je oktáva rozdělená například na oněch 18 tónů, znamená to, že nehraješ s půltóny, ale se třetinami tónů, celý tón je rozdělen na tři díly namísto dvou. Pak jsem vzal šest strun C a naladil je vždy o 1/12 tónu od sebe. Takže dostaneš menší intervaly, když jdeš z jedné struny na druhou, než když postupuješ od pražce k pražci. To je prostě krása. Když si tu skladbu poslechneš, uvidíš, že je velmi harmonická, basa zní skoro jako harfa. A po pár letech, co jsem s touto baskytarou pracoval a složil s ní několik kompozic či kusů, jsem se nakonec rozhodl, že skutečně musím přejít na bezpražcový nástroj. I kvůli tomu, abych mohl hrát například flamenco a vůbec world music.\nZáběr máš evidentně hodně široký, můžeš zmínit některé ze svých vlivů či oblíbenců?\nJe to legrační. Když se díváš zpátky, vždycky máš různé fáze, kterými jsi prošel. V každé z nich bylo pár lidí, kteří ve mně budili respekt. Velký dojem na mě udělal Carlos Benavent, dřívější baskytarista v kapele Paco De Lucii. Ten vlastně vnesl jazzovou baskytaru do flamenca. Ale udělal to velice nevšedním způsobem. Také jeho zabarvování tónu je úžasné. Tento chlapík, kterému je teď možná 60 nebo 65 a hrál třeba také s Chickem Coreou, je mým největším vzorem, otevřel mi mnoho dveří, a to i právě, co se týká barvy tónu. Hraje neuvěřitelně odlišně od většiny basistů. Pokud jde o rytmus, tak to byl Trilok Gurtu. Není to basák, ale po rytmické stránce je hodně zajímavý a měl na mě velký vliv. Je z Indie, původně hrál na tabla a později vynalezl speciální bicí sadu. Hrál s ním i Jonas Hellborg. Vůbec mě hodně ovlivnila world music a soudobá vážná hudba.\nNěkomu může přijít zvláštní to, o čem jsme se spolu doteď bavili. Spousta lidí si totiž tvé jméno spojuje spíše s metalovými kapelami. Jak ses dal dohromady třeba s Pestilence, s nimiž jsi nahrál proslulé album Spheres?\nBylo to během mých studií na konzervatoři, v domovském městě Pestilence. Nahrával jsem tehdy v nějakém studiu a doslechl jsem se, že Pestilence stále hledají basáka. Zkontaktovali jsme se a Patrickovi se líbilo, že jsem měl jazzový a fusion základ, protože chtěl s kapelou udělat něco odlišného. Pestilence jsou pro spoustu lidí obtížně stravitelní, protože během vývoje kapely se vždycky pouštějí zvláštními směry. Přišli ze sféry celkem brutálního death metalu a vrhli se rovnou do progresivnější podoby spojené s jazzem a fusion. A já jsem se jim k tomu zdál ideální, takže jsme spolu udělali právě toto album. Buď se ti zkrátka líbí, nebo ne.\nVětšině lidí, co znám, a koneckonců i mně se právě líbilo. Mně alespoň hudebně, i když mi přišlo, že má trochu zvláštní zvuk…\nHm, já sám jsem po pravdě řečeno nebyl příliš spokojený s produkcí. Myslel jsem si, že mohla být na metalové album mnohem lepší, masivnější a brutálnější. Trošku metalovější, ale se stejnými ingrediencemi. To je ale můj osobní názor. Dnes se ale hodně věcí znova remasteruje… To jsme také udělali. V Polsku je label jménem Metal Mind Productions, ti se se mnou spojili v době, kdy Pestilence po mnoho let nefungovala, s tím, že by chtěli udělat nový master a znovu vydat Spheres. Zní skutečně lépe, ale po pravdě, když jsme s kapelou kdekoliv hráli, vždy se tam najdou fanoušci, kteří desku milují, i takoví, kterým se absolutně nelíbí.\nKe kapele ses vlastně vrátil při nahrávání alba Doctrine, to je ale zase úplně jiný šálek čaje. V té době jsi také přišel s myšlenkou na sedmistrunnou baskytaru, což je docela ojedinělá záležitost, nebo ne?\nOni byli už nějakou dobu nadšení pro osmistrunné kytary, jen je do té doby nepoužívali na živo. Odtud ta myšlenka vlastně vzešla. Byl proto dobrý důvod, proč hrát se strunou hluboké F#. Použití osmistrunných kytar má i své důsledky. Když jsem přišel do studia poté, co už asi dva týdny nahrávali, s šestistrunnou basou Warwick Thumb, která normálně zní hodně masivně, najednou se nezdálo, že zní až tak masivně. Jinak řečeno, je to psychologická záležitost, v tom, že když máte kytaru, která sahá ve spodním rozsahu až k hlubokému F#, a basu, která má rozsah jen do B (resp. po česku do H, pozn. red.), zní to najednou divně, protože se zdá, že basa vždycky bývala níže. Pracovali jsme tak dva dny a nenašli jsme žádné rozumné řešení. Tak jsem zavolal do Warwicku a řekl jim, že potřebuji hluboké F#, odvětili „jistě, pošleme ho“, a druhý den mi ho kurýr přinesl. Natáhl jsem si tak nejnižší strunu pro sedmistrunnou basu na běžnou šestku. Pro nahrávání Doctrineto fungovalo perfektně, ale potom jsem jej chtěl používat i naživo a nechtěl jsem nejvyšší strunu obětovat. Tehdy mi Hans-Peter Wilfer, majitel Warwicku, řekl, že by mi rádi pomohli, a přišli s novým modelem Thumb 7, což mě ohromilo. Jednoduše jsme si tehdy pohovořili o tom, co by bylo potřeba změnit.\nTo je docela dobrý příklad toho, jak taková spolupráce s Warwickem vypadá.\nPřesně tak. Nejen, že je to skvělý výrobce, ale strašně moc toho dělají pro umělce a vlastně i pro obyčejné hráče. Poskytují opravdu dobré služby, přemýšlejí s vámi, poradí vám. Pokud si nejste jistí, pro co se rozhodnout u zakázkového modelu, navrhnou, že se dá udělat to či ono. Jsou hrozně otevření novým myšlenkám. Starají se nejen o výrobu, ale i o hráče, o zákazníky. A to je ojedinělé.\nCo se týká zvuku, má taková monstrózní baskytara kvůli tak velkému basovému rozsahu nějaké zvláštní nároky na zesilovače a efekty, nebo můžeš používat totéž vybavení jako vždycky?\nTo ne. Pravda je, že sedmá struna, protože sahá snad až k 23 Hz, je extrémně hluboká. Ale funguje to, a už se i prokázalo, že to může fungovat. Jde jen o to, že potřebujete velmi dobrého zvukového inženýra, který ví co dělá, a že to nemusí fungovat na každém místě, kde hrajete, stejně. Akusticky jste velmi závislí na místnosti či sále. Když jsme ale byli před rokem a půl na turné, zjistil jsem, že na mnoha místech to znělo opravdu dobře. Dosáhl jsem toho tak, že jsem používal preampy Jonase Hellborga. Tyto preampy zvuk přenáší velice dobře, je to vybavení vysoké kvality. Použil jsem je také pro album kapely Obscura, které jsem nahrál, i na poslední desce Pestilence.\nMůžeš nám prozradit nějaké detaily o této base? Má například standardní menzuru, nebo delší?\nLidé se hodně baví o base samotné, právě i o délce menzury. Nechtěl jsem ji prodlužovat třeba na 35“, je to pořád 34“, standardní velikost. Mluvil jsem o tom s Jonasem, Hans-Peterem i Marcusem, zda to bude fungovat, už totiž měli zkušenost s jiným nástrojem v jejich produktové řadě. Myslím si, že Thumb hraje dobře i se 34“ proto, že dřevo je velice tvrdé. Kdybyste něco podobného udělali s modelem Streamer Stage 1, možná by to nefungovalo, protože je příliš „blátivý“, není dostatečně pevný. Je to tedy stejná basa, jako ta šestistrunná. Jenom její nastavení ekvalizace je trochu jiné, protože jsem chtěl získat trochu větší akcent ve středech a výškách.\nNení ale krk trochu široký?\nNe pro mé ruce, ale to je samozřejmě individuální. Ale opravdu příliš široký není. Je ve skutečnosti úplně stejně široký, jako je tomu u šesti- strunného Streameru, tj. 60 mm (u hlavy), model Thumb má struny blíže u sebe. Větší mezery mezi strunami jsou, ale jinak je vše stejné, jako u běžného modelu Thumb. Basa má povrch odpovídající tělu z bubingy, a i když si každý myslí, že snímače jsou šestistrunné, jde o sedmistrunné Bartolini. Používám semi parametrický ekvalizér.\nMěníš nastavení ekvalizéru na base i během hraní?\nTo ani ne. Je to spíš otázka jiné prstové techniky, pokud chci trochu jinou barvu.\nJak tlustá je vlastně nejhlubší struna?\nJe to .175.\nNěkdy slýchám názory, i když s nimi nesouhlasím, že basy Warwick jsou velmi precizně vyrobené, ale takříkajíc postrádají duši. Souhlasíš s tím?\nTo ne, nesouhlasím. Možná to někteří lidé říkají, protože třeba model Thumb není něco jako průměrná, běžná basa. Je vyrobený z velice tvrdých, těžkých dřev, proto zní velmi tvrdě, spodek je velmi pevný. Ale já jsem vždy získal i z normálních produkčních modelů krásný, teplý charakter. Když hraješ na Fender Jazz Bass nebo když hraješ na Thumb, je v tom obrovský rozdíl, i když mají pár věcí společných. Ale s tím názorem nesouhlasím. Navíc Warwick nabízí tak širokou škálu nástrojů. Můžeš mít, co chceš, vybrat si basu z javoru a máš úplně jiný nástroj. Myslím, že oni předběhli dobu už v 80. letech.\nDost lidí se ptá, zda z této basy Warwick neudělá signature řadu. Nechystá se?\nProblém by byl asi v ceně, byla by příliš vysoká, než aby to mělo smysl. Snad že by udělali nějakou trochu jinou verzi. Ale vím, že několik lidí uvažuje, že by si ji objednalo v custom shopu. Na požádání jsou schopni u Warwicku říct všechny podrobnosti a postavit stejnou basu. Nenašel jsem žádný lepší nástroj, na kterém bych mohl vyjádřit to, o co mi jde. Možná budu mít i novou verzi, která bude mít hmatník ze dřeva snakewood, namísto ebenu. Snakewood je velmi tvrdé dřevo, je hodně rezonantní. Někdy chci, aby čistě vyšel ven agresivní, kousavý zvuk. Sám teď uvažuji o budoucnosti a moje směrování se trochu mění, opustil jsem Pestilence i Obscuru a chystám se teď na něco odlišného.\nNa to jsem se vlastně chtěl i zeptat…\nBylo výborné s těmito kapelami spolupracovat, ale život jde dál, člověk má jen určitý čas na to, aby stihl vše, co chce, a tak se musí rozhodnout pro určité kroky, aby se pohnul dál. Teď se nejvíce soustředím na úplně jinou hudbu, na jiný směr, kterým se chci vydat a který chci vyzkoušet. A to přivést baskytaru blíže ke klasické hudbě. A možná to bude znít šíleně od někoho, kdo hrával death metal, ale spolupracuji s jedním skladatelem z Chorvatska, který mě kontaktoval. Jmenuje se Jurica Jelic. Slyšel jeden z mých starších mikrotonálních kousků z roku 1999 a byl nadšený z témbru, zabarvení tónu, ze zvuku takovéhoto sólového kousku s baskytarou. Navrhl mi, zda by mohl napsat skladbu ve čtyřiadvacítkových oktávách, tedy ve čtvrt tónech, pro sedmistrunnou bezpražcovou baskytaru. Už na tom pracuje a podle mě to je úžasné. A když chceš dělat takovéto věci, nejde to zvládnout všechno dohromady, nedá se přitom jezdit na turné s kapelou a hrát metal. Někdy musíš všechno ostatní hodit za hlavu. Může to fungovat, jen když do toho jdeš naplno. A zřejmě mně zabere pár let, než dokončím, co chci.\nPravda je, že hlavně Obscura s novou deskou koncertuje docela dost…\nVelice intenzivně. Ve skutečnosti jedním z důvodů, proč to už nefungovalo… Jsou to vynikající muzikanti. Ze začátku to nebylo nic velkého, ale s novou sestavou měli pocit, že mohou kapelu posunout na vyšší úroveň a prosadit se. Ale ve výsledku to znamená, že velmi intenzivně koncertují, každé turné má 4-5 týdnů, některá jsou hned za sebou a jsi tak celé měsíce pryč z domova. A přitom jsou pořád malá kapela, chápej, je to death metal! Mně je přes 40 a jim 26, 27, žijí u rodičů a ti samozřejmě platí účty, pokud oni nemohou, zatímco já musím v Amsterodamu platit hypotéku za svůj dům (smích). Byla to obtížná situace, zpočátku to ani nechtěli zveřejňovat, ale nemůžeš to držet pod pokličkou věčně, to by vůči fanouškům nebylo fér. Navíc to beztak byli oni, kdo skládal všechen materiál.\nČím se vlastně živíš? Přivyděláváš si například jako nájemný hráč?\nMám i nějakou práci, ale ne na plný úvazek. Všechno souvisí s tím, pro co se v životě rozhodneme. Kdybych se rozhodl pro práci na plný úvazek a pro rodinný život, pak by mi nezbylo moc prostoru pro moji hudební kariéru. A já ji skutečně vidím jako určitou misi. Třeba tím, že se ubírám takovými směry, abych baskytaru představil v jiném světle. Cítím totiž, že je pro to ta správná doba. Jsou tady třeba firmy jako Warwick, které mi v tom hodně pomáhají. Myslím si, že to je hodně důležité. Je skvělé, že si lidé u Warwicku uvědomují, proč taková rozhodnutí děláš a že se chceš koncentrovat na budoucí perspektivu namísto toho, aby z tebe byla rocková hvězda. Toho si moc vážím. Řekněme si na rovinu, že když zahraji mikrotonální koncert, žádné peníze tím nevydělám. Ale ty nevydělám ani s Obscurou, takže v čem je vlastně rozdíl? Ale když se podívám zpět, strávil jsem s těmi kluky skvělé období, v Obscuře i v Pestilence. Hodně mě to naučilo, i když je to death metal.\nAni jsi neuvažoval, že by ses hudbou živil? Děti asi nemáš…\nZatím ne, ale právě před rokem a něco jsem se oženil. Pokud se chceš hudbou živit, musíš dělat ústupky. Nemusí na tom být nic špatného, vždyť když máš normální práci, musíš přece ústupky dělat také. Ale zkrátka si myslím, že když hraješ muziku a děláš při tom příliš mnoho ústupků, může tě to dostat do špatného směru v tom, co chceš v hudbě opravdu dělat. U mě proto líp funguje mít nějakou jinou práci. Někdy trávím dlouhé dny i celé noci jenom nahráváním a po týdnu už je člověk kompletně vyšťavený. Můžeš ale postupovat i po malých krůčcích. Takže taková je moje nová mise, směrování v mé kariéře a opravdu bych v něm rád něčeho dosáhl. Potom uvidíme, možná zase skončím u metalu, stále pracuji i na nějakých věcech s italským bubeníkem Romainem Goulonem. Ale moje momentální priorita je jasná.\nS tímto bubeníkem dáváte dohromady nový fusion projekt Nufutic, můžeš nám o něm říct něco více?\nJeho hlavním záměrem bylo udělat něco úplně odlišného. Po pravdě, byl bych rád, kdyby věci byly v pokročilejším stádiu, ale zatím jsme strávili hodně času hlavně tím, abychom si ujasnili, co vlastně chceme udělat. Spousta lidí z metalových kapel zakládá vedlejší projekty s tím, že budou hrát fusion. Jasně. Ale spousta už toho tady byla. Cynic to dělal už před mnoha lety velmi, velmi dobře. Chtěli jsme proto udělat něco unikátního, co by možná posunulo i samotný metal do nové éry nebo fáze. Metal je strašně zajímavá hudba. Celá scéna je hodně zajímavá, fanoušci jsou jí oddaní, mají své názory. Ale pak si uvědomíš, že když chceš udělat takový projekt, měl bys vědět, co vlastně chceš. Takže do teď jsme spíš mluvili, namísto abychom skládali. Ujasňovali jsme si naši filosofii, dá se říct. Možná to leckoho překvapí, ale Nufutic se možná bude v určitém smyslu ubírat i mikrotonálním směrem. Je tu už pár kapel, které hrají mikrotonální metal a myslím, že to je budoucnost hudby. Jsme všichni různě vytížení, nejvíc asi kytarista Tommy Talamanca (Sadist) se vší svou studiovou prací, takže to jde pomaleji, než jsme sami očekávali. Sice už jsme si i vzájemně poslali ohromné množství nápadů, ale co je podle mě důležité je to, že by na projektu nemělo být slyšet, jak moc jsou ti muzikanti zaneprázdnění. A když jsme dali prvních pár věcí dohromady, řekl jsem si, zní to dobře, ale pořád to působí, jako bychom byli příliš zaneprázdnění.\nPro tento projekt také komponuješ?\nAno. Třeba u Obscury komponovali ostatní, nejvíc bubeník Hannes Grossmann, ten napsal snad 70 nebo možná 80% alba, pracuje strašně rychle. U mě to takhle nefunguje, já jsem spíše jen přidal svůj otisk, moje aranžmá a nápady do hotových věcí. Jako třeba u Anticosmic. Ale když to funguje, tak to funguje. U Nufutic je to jiné i v tom, že tam bude mikrotonální materiál, který nyní sám hodně skládám.\nDržíš se ve fusion projektech jen komponovaných partů nebo i improvizuješ?\nStrašně rád improvizuji. A také při nahrávání určité verze skladby – třeba i u Obscury – zkouším různé věci. A někdy to ani nesedí úplně dokonale, ale stejně řeknu, nechejme to tak, to je přesně to, co to chce. Kouzlo momentu je někdy důležitější.\nMěl jsi také fusion pojekt Salazh. Ten už je mrtvý?\nVlastně ne. Problém je, že jsme sice nahráli promo album, ti kluci jsou extrémně talentovaní, ale také hodně vytížení. Někteří intenzivně učí, jeden je producent. Nenašli jsme tak dosud čas na to, abychom z toho udělali permanentní projekt. Máme dokonce několik připravených věcí, jen jsme to nikdy nevytáhli na světlo. Hodně lidí ovšem reagovalo na první nahrávku pozitivně. Dokonce i lidé ve Warwicku říkají, jak lidem radí, když chtějí opravdu slyšet basy Thumb, ať si to poslechnou. To je velký kompliment. Promo Salazh s názvem Colors nebo i moje mikrotonální skladby se dají poslech-nout na Bandcamp.com.\nCo je momentálně pro tebe hudebně na prvním místě?\nJe to spolupráce s Juricou Jelicem. Kromě toho mě zaměstnává jedna londýnská firma, která se věnuje produkci filmů. Požádali mě o napsání hudby k nějakým filmům. To je něco velmi specifického. Nejsou tam žádné hranice. Jako baskytarista, pokud chceš basu použít jako sólový nástroj, máš strašně moc svobody při vytváření zvukových palet, zabarvení.\nTam se asi musíš trefit do určitých nálad, emocí…\nNo sice už teď pracuji na několika věcech, které budou hotové, přestože ještě není žádný film, ale...\nTak to budou muset natočit film k hudbě…\n(Smích) zřejmě ano. Bylo by to pěkné. Funguje to tak, že mají digitální katalog a režisér si pak může vybrat pro svůj film moji hudbu. Je to příjemná spolupráce a už jen to, že mě o to požádali, bylo pro mě poctou. A tady ta basa (Thumb 7) zní někde téměř jako piano, někdy jako cello, a to je úžasné. Baskytara má úžasný charakter a myslím, že ještě pořád je tu prostor, jak ji posunout na novou úroveň. Těmto věcem se chci věnovat víc a víc, aspoň na nějakou dobu. Ale nediv se, jestli se po čase zase objevím v nějaké kapele.\nCo doma používáš pro nahrávání?\nVelmi odlehčený program. Jmenuje se Reaper, je zadarmo, každý si ho může stáhnout. Hodně kolegů mi říká, když ho zmíním, že ho používají také. Ale samozřejmě, pro konečnou produkci pak jdu ke s vému příteli, který má Pro Tools a do nich si natáhne moje soubory. Používám preamp Jonase Hellborga, ale jinak vše ponechávám co nejjednodušší. Když se mě lidé ptají, jaký preamp nebo další věci používám, pořád říkám, že záleží hlavně na tom, jak hraješ prsty, jak hraješ na struny, kolik času dáš tónu, aby mohl vyjít ven. Myslím si, že je to hlavně v prstech, v tom, jak hraješ, a ve hmatníku. Hmatník je srdcem nástroje. Každý typ dřeva dává určité spektrum.\nJedním z fenoménů dneška je internet. Mladí hráči tam mají tabulatury, videa, ale někdy mám pocit, že se jen učí hrát, že ve skutečnosti neposlouchají. Jak v tomto vidíš roli internetu?\nNa youtube.com je spousta basáků hrajících skladby od nás nebo jiných kapel, i když to nesleduji až tak důkladně. Jasně, že dává smysl studovat a objevovat nové techniky, ale zároveň je otázka, co ti přinese perfektní hra takových death metalových věcí, pokud jde o tvé vlastní hraní. Mně to nic moc neříká, nahrát sám sebe na video a pověsit to na youtube. Nemám tu potřebu. Ale snad když jsi mladší a chceš s ostatními navázat vztahy, je to „nějak“ logické. Ale po pravdě musím říct, že jsem tam viděl také hodně talentů. Jen z toho mám zase ten pocit, že se ti mladší strašně soustředí jen na techniku. Samozřejmě, že ji potřebuješ, abys mohl hrát na dobré úrovni, ale pořád je tu pár kroků ještě před tímhle „levelem“, které se nedají přeskočit. Ti kluci tak opomíjejí důležité ingredience, které je mohou dostat dál. Asi jsem na to už moc starý (smích).\nKaždý obdivuje tvůj osobitý styl, třeba ve skladbách jako Anticosmic Overload basa skutečně vyniká. Chci se proto zeptat, jak jsi vlastně svou hru rozvíjel a co bys poradil třeba začínajícím hráčům, kteří si chtějí také budovat vlastní styl?\nTen konkrétní song, který zmiňuješ, jsme nahrávali tak, že jsem tehdy poprvé navštívil Steffena (zpěváka a kytaristu) a producenta Victora Santuru a musel jsem nahrát demo se třemi skladbami. Zabralo mi to 14 hodin. Vím, že na tři songy je to hodně, ale chtěl jsem si být jistý, že jsem použil ty správné ingredience, abych Obscuru posunul tím správným směrem – po stránce aranží. A tehdy mě napadly ty slidy, které používám ve flamencu, a možná jsou trochu ovlivněné maurskou nebo arabskou hudbou. Výsledek nezní úplně arabsky, ale je to trošku mimo dvanáctitónovou stupnici. Samozřejmě bys to mohl hrát ve dvanáctitónové stupnici, ale ve skutečnosti je to mikrotonální a to je to, v čem je zvláštní skladba, kterou zmiňuješ. Slidy trochu vyčnívají ven a zní to trochu jinak, než na co je člověk zvyklý. Aby sis vybudoval svůj vlastní styl, je nejdůležitější být velmi otevřený vůči jiným žánrům. Metal je skvělý styl, ale je tu toho mnohem víc. A když jsi metalový hráč a zaměříš se zároveň třeba na flamenco, může tě to dostat do úplně jiného módu. Právě to se stalo v tomto případě. Co tak můžu poradit, je být otevřený vůči tomu, co se děje kolem – v životě, ve světě... Takže cestovat, potkávat se s lidmi, poslouchat různé styly muziky. To všechno tě může posunout dál.


Iacobus - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Castrojeriz\nPuerta Del Monte,3, Castrojeriz, Castrojeriz, Španělsko, 09110 - Zobrazit na mapě\nIacobus – podrobnější informace\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Castrojeriz je hotel Iacobus správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Iacobus, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Hoteloví hosté si mohou užívat vybavení jako zařízení pro tělesně postižené, úschovna zavazadel, společenské prostory, rodinný pokoj, restaurace.\nVychutnejte si vysoce kvalitní vybavení pokojů, v některých pokojích včetně televize, které vám pomohou dobít energii po dlouhém dnu. Hotel nabízí vynikající rekreační zařízení, jako je zahrada, aby učinil váš pobyt opravdu nezapomenutelným. Vynikající vybavení a výborná poloha dělá Iacobus perfektní základnou z níž si užijete svůj pobyt ve městě Castrojeriz.\nInformujte prosím Iacobus o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace.\nVšichni cestovatelé (171) Páry (48) Jednotlivci (54) Rodiny s malými dětmi (22) Rodiny se staršími dětmi (6) Skupiny (41)


Třikrát umístění na bedně pro cyklisty z KC Kutná Hora! - Kutnohorský deník\nTřikrát umístění na bedně pro cyklisty z KC Kutná Hora!\nZadov, Malešov – Špičkoví cyklisté z Kutné Hory Jakub Kavalír a Jan Rada tentokrát zamířili opačným směrem. Mladší Kavalír se vydal na čtvrtý díl seriálu Českého poháru horských kol do Zadova a Rada zůstal doma. Zúčastnil se triatlonu u Velkého rybníku.\nV sobotu jel Kavalír tradiční sprinty, v nichž ke dvěma letošním prvenstvím a jednomu stříbru přidal tentokrát bronz. „Kvalifikaci jsem zajel nejrychleji, stejně tak i semifinále. Ve finálové jízdě se mi bohužel nepovedl start a musel jsem riskovat. Před nájezdem do technické pasáže jsem atakoval prvního závodníka, ale bohužel měl ostřejší lokty a já si musel vystoupit z ideální stopy. Poté jsem to zkusil ještě jednou, ale udělal jsem chybu, která mě katapultovala na konečné třetí místo,“ přiznal Jakub Kavalír a dodal: „V celkovém hodnocení jsem si však udržel celkové vedení seriálu.“\nKutnohorské zastupitele čeká dnes mimořádné zasedání\nChuť si spravil o den později, když vyhrál závod Cross country ve své kategorii Expert. Šlo o jeho třetí vítězství ve čtvrtém letošním závodě z celkových pěti plánovaných. „Cross country se jelo na poměrně obtížném okruhu s převýšením 190 metrů na jednom okruhu. Jelikož jsem tuto trať jel poprvé, nevěděl jsem, jak mi bude sedět,“ líčil Kavalír, „hned po startu jsem se snažil poodjet svým soupeřům, což se mi od prvního stoupání na sjezdovce povedlo a až do cíle jsem si udržoval bezpečný náskok před druhým Viktorem Stoškem.“\nJan Rada si na triatlonu doběhl pro třetí místo. Cyklistickou část suverénně vyhrál. „Dvaadvacáté místo po plavání jsem vylepšil na kole až na první pozici, nicméně dva závodníci mi v závěrečném běhu utekli, třetí místo jsem si už ale pohlídal,“ usmíval se zkušený závodník z KC Kutná Hora a dodal: „Jsem za bronz moc rád, startovní pole se rok, co rok nemění co do počtu závodníků, ovšem svou kvalitou rozhodně ano. S výkonem, který mi před pěti lety stačil na vítězství, bych se letos těžko vlezl do první desítky.“


Manažerem plzeňského závodu Pilsner Urquell se stal Petr Kofroň | Systémy Logistiky CZ\nManažerem plzeňského závodu Pilsner Urquell se stal Petr Kofroň\nDosavadní manažer velkopopovického pivovaru Petr Kofroň změnil v rámci společnosti Plzeňský Prazdroj působiště. Od února nastoupil na post šéfa pivovaru v Plzni.\nPlzeňský pivovar má nového manažera závodu. Stal se jím Petr Kofroň, plzeňský rodák, který se do mateřského pivovaru vrací po pěti letech. Ve funkci nahradil Stanislava Hamaru, který po víc než sedmi letech přechází na novou pozici manažera rozvoje výroby všech pivovarů Plzeňského Prazdroje. V ní bude odpovědný za rozvoj nových technologií ve výrobě a bude se starat o to, aby byla dlouhodobě udržitelná z pohledu vlivu na životní prostředí i kapacitu.\nPetr Kofroň spojil s Prazdrojem celou svou dosavadní profesní kariéru. Připravoval zde svoji diplomovou práci při studiu na Vysoké škole chemicko-technologické, kde se věnoval oboru kvasné chemie, následně už jako absolvent nastoupil do tréninkového programu a později zde začal pracovat jako technolog. V roce 2009 se stal sládkem a postupně se vypracoval až na nejvyšší sládkovskou pozici. Jako vrchní sládek celého Prazdroje odpovídal více než čtyři roky za kvalitu výroby v pivovarech Plzni, Velkých Popovicích a Nošovicích. Posledních pět let pak spojil s velkopopovickým pivovarem, kde zastával pozici manažera závodu.\nRohlik.cz jmenoval nového provozního i finančního ředitele Přestup z oboru FMCG do IT. Martin Štrupl je nově managing partnerem ve skupině eD system


Vánoce jste zvládli bez dluhu? Ale co novoroční výprodeje?!\nČtení na 5 minutPublikováno: 10.01.2019\nVýprodeje, které začínají hned po Vánocích nebo v lednu, jsou dalším krizovým obdobím pro naše peněženky. Prodejci lákají na „velké“ slevy. A my rádi vyslyšíme jejich volání. Mnozí z nás dostali od Ježíška hotovost, a tak ji chceme uplatnit. Často je nám fuk, že jsme se na Vánoce zadlužili a že bychom mohli dar využít na splátku vánočního úvěru raději než na další konzumní nákupy.\nJestliže však toužíme po věcech z novoročních výprodejů nebo je dokonce životně nutně potřebujeme, nedá se nic dělat a jdeme do dalšího nakupování. Pojďme si alespoň připomenout, jak na to, aby byl nákup alespoň trochu výhodný.\nJe cena opravdu snížená?\nSpousta prodejců nabízí v novoročních (ale i jiných) výprodejích své zboží pouze za fake (fejk) slevy. Co to znamená? Že cena je stejná, jako byla v předchozích obdobích. A kde se vzala ta sleva? Ta je vypočtena z krátkodobého navýšení ceny těsně před začátkem výprodeje.\nA jak to máte zjistit? Vlastně snadno. Pokud po nějaké věci toužíte, je logické, že budete nějakou dobu sledovat její cenový vývoj. Proto si na vás prodejce s fake slevou nepřijde. A vy nakoupíte jinde, kde zboží nabídnou ještě levněji, tedy novoroční sleva bude opravdová.\nSleva z ceny uvedení výrobku do prodeje?\nNěkdy se potkáme s pojmem „cena v době uvedení do prodeje“ nebo „zaváděcí cena“, respektive sleva z této ceny. Na první pohled může sleva vypadat lákavě, protože může jít i o desítky procent. Třeba mobil, který má zaváděcí cenu 10 tisíc, je nyní za sedm tisíc. No, nekupte to, že, když jsme se třiceti procenty dole!\nAle co tady není v pořádku? Špatným základem pro slevu je ona zaváděcí cena nebo cena z doby uvedení do prodeje. Často jde totiž o elektroniku nebo jiné elektrické spotřebiče do domácnosti. Ty rychle zastarávají - zejména v případě elektroniky typu mobil, tablet, nositelnost. A tak se jejich cena postupně sama na trhu snižuje, i bez výprodejů.\nNěkteří prodejci využijí této skutečnosti k tomu, aby nalákali nezkušené a neinformované zákazníky. Nabídnou jim telefon za běžnou tržní cenu, ale protože ji srovnávají s cenou zaváděcí, kdy byl telefon novinkou a hitem (dnes už je odpadlíkem), má zákazník dojem, že nakoupí velmi výhodně. Opak často bývá pravdou.\nCo je nejčastěji nabízeno ve výprodeji?\nVšechny typy výprodejů se jak na Black Friday, tak začátkem ledna nejvíce týkají oblečení, elektroniky, parfémů, hraček, kosmetiky nebo vybavení do domácnosti. To jsou dlouhodobá pozorování statistik. Takže pokud se chystáte ve výprodejích kupovat tyto druhy zboží, začněte včas sledovat vývoj jejich cen, abyste při příštích výprodejích měli jasno, jestli se vůbec jedná o slevu.\nA které zboží je ve hromadném výprodeji málokdy? Drogerie, hobby vybavení nebo potraviny, to jsou oblasti, kterých se hromadné výprodejové akce téměř netýkají. Tady musíme sledovat jednotlivé nabídky během roku.\nBrát si půjčku na novoroční slevy?\nTohle je otázka, na kterou si můžete odpovědět, až pokud víte, jak jsou na tom ceny z novoročních slev. Pokud se opravdu jedná o výhodnou nabídku, kdy cena reálně klesla pod cenu dosažitelnou u jiných prodejců, má půjčka na tento nákup smysl.


Kvalitní headset se zesilovačem, stvořený pro hru bez kompromisů.\nTento stereo headset s vynikající kvalitou zvuku i přenosu hlasu je určen jak pro PC tak i Mac a mobilní zařízení.\nModel umožňuje nezávislé nastavení hlasitosti komunikace a zvuku hry přímo na kabelu sluchátek. Stejně tak je možné si nastavit výšky a hloubky.\nEar Force Z22 představuje skvěle vybavený herní komplet za parádní cenu.\nZískejte okamžitou herní výhodu! Komunikujte se spoluhráči, naslouchejte zvukům okolí … a buďte stále o krok napřed!\nSpecifikace sluchátek a mikrofonu\nMěniče pro špičkový zvuk v celém rozsahu\nRozměrné a velmi pohodlné náušníky\nFrekvenční rozsah: 20Hz - 20kHz, >120dB SPL @ 1kHz\nRozsah kondenzátorového mikrofonu: 50 - 15.000 Hz\nKompatibilní s PC / Mac a mobile\nObsah balení: viz obrázek\nSluchátkový zesilovač (na přívodním kabelu) •Výkon: 35 mW/kanál, THD


Sbohem, a díky za chyby | Komiksárium » vše o komiksu\nMám velké štěstí, že jsem mohl mezi tuhle skvadru nakouknout a s některými se i spřátelit. A že mě nechali zasahovat do svých textů a taky mě nechali tu a tam udělat chybu, protože spoléhali na to, že ji neudělám. No, dobrá zpráva je, že už fakt žádnou neudělám… Od ledna jsem nastoupil v Nakladatelství Paseka a náplň mojí práce by se jen těžko dál slučovala s během nezávislého webu. Jasnější to bude na letošním Crweconu, kde se Paseka poprvé zúčastní vydavatelského panelu.\nJe hodně těžké zbavit se po pěti letech reflexu „to musí jít na Komiksárium“, případně „musím otravovat XY, aby to šlo na Komiksárium“. Ale pomalu nastoupí reflex „co je asi nového“, protože Komiksárium vzniklo beze mě a v pohodě poběží i dál. Nicméně rozloučení zní jako slušnost. Tak doufám, že jste se aspoň někdy měli dobře a dozvídali se něco nového. Sbohem, a díky za chyby.\n11 komentářů u „Sbohem, a díky za chyby“\nOu, škoda škoda. Budeš tu chybět, ale ať se daří v novém!\nJJ my tomu říkáme infiltrace, uděláš tam paseku a vrátíš se…\nJaroslava Beranová napsal:\nJiž chápu proč to zde poslední dobou celkem umřelo. Změna je halt život. Tož se majte a opatrujte se. Díky za spoustu článků.\nS tim hlazením máte asi pravdu, je spousta webů, které pouze chválí a neumějí kritizovat. Stejně tak nakladatelé asi od nich neočekávají žádný vzdor. Pak jim má člověk uvěřit a něco si na jejich doporučení koupit, když jsou ty knihy tak drahé a musím hodně přemýšlet co jo a co ne. Musím se přiznat, že poslední dobou chodím raději na Vlčí boudu, tam se najdou opravdu střelci. Tak se tady pochlapte!\nDíky za spoustu dobrých článků a ať se daří ve Vašem novém zaměstnání.\nNo pořád tu máme ostříleného bojovníka za pravdu, konkurenčního Honzu Holečka… ten se do nějaké fabriky zatáhnout nenechá! Ten bude dál bojovat za pravdu v komiksovém světě!\nTakže můžeme očekávat Velké dějiny zemí Koruny české v komiksové úpravě. No už bylo na čase. Konečně si to budu moct přečíst i já! Tak mnoho zdaru brachu a ať se ti tam daří alespoň tak dobře, jako zde!\nDíky za vše a hodně štěstí…..Marek SX\nPingback: Komiksárium » ZÁPISNÍK: Střípky z Crweconu\nPokus & Omyl #071


Soubor litinových křížů na hřbitově v Budišově nad Budišovkou – Místa neznámá\n24. Listopad, 2020 admin Budišov nad Budišovkou, Hřbitovy, Kříže, Litinové kříže, Moravskoslezský kraj, Náhrobky, Okres Opava\nSoubor litinových křížů, který tvoří desítky křížů z konce devatenáctého století a z přelomu devatenáctého a dvacátého století najdeme na hřbitově v Budišově nad Budišovkou. Litinové kříže s korpusem Krista jsou prvotřídní umělecko-slévačskou prací již neznámých výrobců (údaj, které železárny nebo slévárny kříže vyrobily se nedochoval). Šestnáct vybraných litinových křížů bylo v roce 2009 zrestaurováno a umístěno na zatrávněnou plochu hned vlevo za vstupní branou.\nSoubor litinových křížů je spolu s areálem hřbitova v Budišově nad Budišovkou od roku 1958 kulturní památkou. Hřbitov byl založen v roce 1784 a v roce 1846 byl rozšířen a ohrazen zdí. Hřbitov najdeme v centru Budišova nad Budišovkou (okres Opava, Moravskoslezský kraj), mezi ulicemi Hřbitovní a Dukelská asi sto dvacet metrů od kostela Nanebevzetí Panny Marie.\nFoto: Část litinových křížů na hřbitově v Budišově nad Budišovkou, autor: Palickap, zdroj: wikimedia.commons.com, licence: CC BY-SA 4.0\n← Kaple Navštívení Panny Marie v Děhylově\nKamenný most v Budišově nad Budišovkou →\n28. Duben, 2014 admin 0


Průvodce řešením potíží ve službě Creative Cloud pro podniky se spravovanými službami\nKontaktování podpory pro podniky\nPokud má mít uživatel přístup ke spravovaným službám, je třeba jej přidat do odpovídajícího profilu produktu v konzoli Admin Console vaší organizace.\nNež bude možné začít používat spravované služby, zařízení nebo počítač musí být součástí sítě vaší organizace a pracovat za bránou firewall. K tomu můžete použít například kabelové nebo bezdrátové připojení k síti ve vaší kanceláři. Pokud se nenacházíte v prostředí sítě vaší organizace, může být nutné se připojit pomocí klienta virtuální privátní sítě (VPN). Vaše organizace vám v případě potřeby může nastavit a poskytnout podrobnosti k používání klienta VPN.\nPo připojení k síti své organizace můžete synchronizovat a ukládat svou práci do umístění ve spravovaných službách, ke kterému vám byl udělen přístup.\nUjistěte se, že pracujete v prostředí sítě vaší organizace\nChcete-li použít umístění pro synchronizaci ve spravovaných službách, do kterého vám byl udělen přístup, ujistěte se, že se nacházíte v prostředí sítě vaší organizace.\nPokud umístění pro synchronizaci ve spravovaných službách není uvedeno, zkontrolujte, zda máte aktivní připojení k internetu, a zda jste připojeni k síti vaší organizace. Připojení k síti vaší organizace může vyžadovat připojení VPN.\nUjistěte se, že máte správná oprávnění\nKontaktujte správce systému své konzole Admin Console a ujistěte se, že jste byli přidáni do profilu produktu opravňujícího používat spravované služby.\nNápověda ke konzoli Admin Console\nPokud se setkáte s problémy při synchronizaci dat v cloudu, ujistěte se, že používáte nejnovější verzi aplikace Creative Cloud pro stolní počítače.\nDalší informace naleznete v našem dokumentu věnovaném stahování a instalaci aplikací Creative Cloud.\nPoužívání datových zdrojů\nProblém: Dojde ke zrušení výběru vybrané složky spolupracovníka, když spolupracovník přepne zobrazení na/ze zobrazení sloupce.\nProblém: V knihovně dojde ke zrušení výběru všech vybraných položek při přepnutí na zobrazení sloupce nebo z něj.\nProblém: Přechod mezi zobrazením karty a zobrazením seznamu s jednou zvolenou položkou způsobí výběr všech položek\nProblém: Chybí možnost „Zobrazení sloupce“ na stránce Archiv a úvodní obrazovky uživatelů v rámci ikony „Změna zobrazení“.\nPráce se službou Adobe Stock\nProblém: Editor / prohlížející uživatel nemůže zobrazit náhled obrázků na webu Adobe Stock uložených v knihovnách určených ke spolupráci (nebo v privátním cloudu) prostřednictvím webu Adobe Stock / panelu knihovny. Náhledy obrázků je možné prohlížet bez problémů spolupracovníkem v CC knihovně nebo z uživatelského rozhraní webu spravovaných služeb CCE.\nPráce s aplikací Color\nProblém: Po odstranění barevného motivu nevidí spolupracovníci aktualizované barevné motivy z uživatelského rozhraní webu Adobe Color. K tomuto problému dochází pouze v prohlížečích Chrome a Safari.\nŘešení: Použijte jiný webový prohlížeč, jako je například Firefox nebo Internet Explorer.\nProblém: Pokud na stránce pro sdílení knihovny nebo složky kliknete na tlačítko „Zadat“ před výběrem uživatele z rozevíracího seznamu, tlačítko nefunguje správně. Tlačítko může zobrazit chybovou zprávu „neplatné ID e-mailu“ nebo nedokáže přidat vybraného uživatele jako spolupracovníka.\nŘešení: Vyberte uživatele před kliknutím na tlačítko Zadat.\nObraťte se na naše týmy podpory s podrobnostmi o problému, který jste zaznamenali. Sdělte nám podrobnosti o vaší organizaci a přesnou povahu chyby včetně (pokud je to možné) snímků obrazovky.\nPodporu pro podniky můžete kontaktovat prostřednictvím karty Podpora v konzoli Admin Console.


LG a NVIDIA spojují síly. Ještě letos uvedou smartphony s dvoujádrovými procesory - iDNES.cz\nKorejský výrobce elektroniky LG zřejmě hodlá dobýt trh s chytrými telefony. Nejenže chystá řadu zajímavých přístrojů se zbrusu novým systémem Windows Phone 7, ale nechce zaspat ani v kategorii telefonů s Androidem. Ještě letos chce takto vybavená zařízení nabízet s dvoujádrovými procesory.\nExtrémně výkonné smartphony LG s NVIDIA Tegra 2 ještě letos\nJiž brzy nastane doba, kdy dvoujádrové procesory nebudou jen výsadou stolních počítačů a notebooků. LG totiž ještě letos hodlá uvést telefony s operačním systémem Google Android na bázi hardwarové platformy Tegra 2 od NVIDIE se dvěma 1 GHz jádry.\nObě firmy již dříve avizovaly, že při vývoji některých chytrých telefonů spojí své síly, na oficiální tiskové stanovisko ale došlo až nyní. Nebývale vysokým výkonem se tak již koncem roku budou moci představit telefony LG řady Optimus. Doplňme, že dnes dostupný Optimus GT540 spadá do kategorie low-endových Androidů.\nNVIDIA Tegra 2: nový procesor s mnoha prvenstvími\nTegra 2 představuje v portfoliu NVIDIE druhou generaci hardwarové platformy pro chytré telefony, a první oficiální prezentace na funkčních prototypech proběhla na letošním CES v Las Vegas. Nad konkurencí čipů značky Qualcomm nebo Samsung bude nová Tegra čnít mnoha prvenstvími.\nPředevším to bude vůbec první platforma se dvěma jádry v mobilním telefonu. NVIDIA dále slibuje výkonnou grafickou jednotku s velmi nízkým odběrem, můžeme se těšit i na práci s videi v rozlišení 1920 x 1080 pixelů.\nOficiální prezentace Tegra 2 na CES:\nKaždé jádro procesoru poběží na frekvenci 1 GHz, což znamená znatelný nárůst výkonu. Tisková zpráva slibuje v porovnání s jedním 1 GHz CPU dvakrát rychlejší zobrazování webových stránek a až pětinásobný výkon v náročných hrách.\nTelefony s Tegra 2 nahradí herní konzoli\nTelefony s SoC Tegra 2 tak mají nabídnout herní zážitky plně srovnatelné s hraním na jednoúčelových herních konzolích. Nezbývá než doufat, že NVIDIA v zákulisí jedná s předními herními vývojáři jako je iD Software nebo Epic Games o podpoře jejich nového hardwaru tak, aby výkonový potenciál nezůstal nevyužit.\nTvůrci her se totiž stále více zaměřují spíše na tvorbu pro iPhone/iPod Touch, a právě John Carmack z iD Software nedávno prostřednictvím iPhonu 4 prezentoval velmi dobře vypadající 3D akci Rage, kterou nový Apple rozběhal rychlostí 60 snímků za sekundu. Ač má třeba nový Galaxy S výkonnější GPU, náročných her kvůli rozpolcenosti platformy zdaleka není tolik jako na iOS.\nVrátí Tegra 2 LG zpět do hry?\nPřipomeňme, že LG se doposud v oblasti chytrých telefonů nijak výrazněji neprosadilo. Dřívější telefony s Windows Mobile byly především stylovou záležitostí a současnou nabídku Androidů v podstatě tvoří jen zmíněný Optimus GT540 a GW620 s QWERTY klávesnicí. Ani jeden však trhem chytrých telefonů příliš neotřásl.\nLG má však stále velké ambice a jen do konce roku chce uvést desítku mobilů s Androidem a na řadu by měly přijít i telefony s novými Windows. A přítomnost platformy Tegra 2 uvnitř by mohla být pro řadu uživatelů lákadlem více než dostatečným.\nTegra 2 patří svým řešením do kategorie SoC (System-on-Chip), což znamená, že jsou všechny komponenty daného systému integrovány v jediném čipu. Druhou generaci čipu tvoří osm nezávislých procesorů, u první verze jich bylo sedm.\nJe zde tedy dvojice mikroprocesorů ARM Cortex A9, každý přitom bije pracovní frekvencí 1 GHz. Další jádro má na starosti zpracování audia a výrobce se chlubí extra nízkým odběrem zařízení při přehrávání hudby. Zatímco iPod touch zvládne přehrávat hudbu asi 33 hodin, zařízení s Tegra 2 vybavené baterií s kapacitou 2 000 mAh má stejnou činnost zvládat na jedno nabití takřka 150 hodin, tedy téměř pětkrát déle.\nPro současné hardwarové platformy v mobilních telefonech je stropem přehrávání/nahrávání videa v rozlišení 1280 x 720 pixelů, ovšem Tegra 2 si za pomocí dalších dvou procesorů poradí s videi v kvalitě 1080p. Zařízení výše uvedených parametrů by pak mělo vydržet nepřetržitě přehrávat takové video téměř 12 hodin.\nDalší procesor má na starosti zpracování obrazového signálu a je tedy zodpovědný za vestavěný fotoaparát ať už v režimu fotografování nebo videokamery. Jádro podporuje až 12 Mpix snímače a samozřejmě běžné funkce jako automatické ostření, vyvážení bílé a podobně.\nDiskrétní grafická jednotka je dalším procesorem uceleného řešení Tegra 2. GPU využívá stejné architektury jako jednotka první generace, její výkon ale bude až trojnásobný.\nPoslední součástí je jednoduchý ARM7 procesor, který zajišťuje správu celého čipu (řízení spotřeby, datový tok apod.).\nZdroj: Anadtech, Android and Me\nTémata: Android, Apple, Apple iPhone, Frekvence 1, Google, Google+, Hodiny, iPod, Las Vegas, LG, Notebook, Qualcomm, Samsung, software, Windows


Holky se v srpnu učí IT na letní škole v Praze i Brně | Asociace společenské odpovědnosti (A-CSR)\nHolky se v srpnu učí IT na letní škole v Praze i Brně\nCzechitas nabízí posledních pár míst na intenzivní kurz IT pro středoškolačky.\nCzechitas ve spolupráci se společností Microsoft a Českým vysokým učením technickým (ČVUT) pořádají Letní školu IT v Praze – příměstský tábor pro středoškolačky. Součástí programu jsou teoretické přednášky a workshopy, kde si dívky samy vyzkouší programování a grafickou tvorbu, interaktivní hry, exkurze v rámci ČVUT a Microsoftu a motivační vstupy úspěšných žen v IT. V podobném duchu se letní škola Czechitas uskuteční také v Brně.\n„Letní škola IT je určena všem dívkám, které mají chuť proniknout do tajů informačních technologií. Holky se na tomto netradičním táboře naučí programovat, hrát si s grafikou a dokonce i tvořit vlastní webové stránky či aplikace. Budou moci nakouknout do zákulisí velkých IT společností i do univerzitních laboratoří. To vše v přátelském a otázkám otevřeném prostředí,“ říká Zuzana Plachá, marketingová specialistka Czechitas.\nLetní škola IT se koná v Praze v prostorách ČVUT od 22. do 26. srpna 2016 nebo na Fakultě informatiky Masarykovy university v Brně, a to v termínu od 8. do 12. srpna 2016. Je určena především pro úplné IT začátečnice. „Zbývá posledních pár volných míst, tak neváhejte a přihlaste dceru nebo ségru, ať zjistí, o co v IT jde,“ dodává Zuzana Plachá.\nVíce informací na webu letní školy zde.


Jaké porty používá TeamViewer?\nPřipojení k jiným počítačům TeamViewer nepotřebuje další nastavení brány firewall. A v naprosté většině případů bude program pracovat správně, pokud je surfování povoleno v síti.\nV některých situacích, například v podnikovém prostředí s přísnými bezpečnostními zásadami, může být brána firewall konfigurována tak, aby bylo zablokováno všechna neznámá odchozí připojení. V takovém případě budete muset nakonfigurovat firewall tak, aby umožnil TeamViewer připojit se přes něj.\nSekvence používání portů v aplikaci TeamViewer\nTCP / UDP - port 5938. Toto je hlavní port pro program. Brána firewall v počítači nebo v místní síti musí povolit přenos paketů přes tento port.\nTCP port 443. Pokud se tým TeamViewer nemůže připojit přes port 5938, pokusí se připojit přes TCP 443. TCP 443 je navíc používán některými uživatelskými moduly TeamViewer, stejně jako řada dalších procesů, například pro kontrolu aktualizací programu.\nTCP port 80. Pokud se TeamViewer nemůže připojit buď přes port 5938 nebo přes 443, bude se snažit pracovat přes TCP 80. Rychlost připojení přes tento port je pomalejší a méně spolehlivá vzhledem k tomu, že je používán jinými programy, například prohlížeči , a také prostřednictvím tohoto portu není v případě selhání komunikace automatické připojení. Z těchto důvodů se TCP 80 používá pouze jako poslední možnost.\nChcete-li implementovat přísnou bezpečnostní politiku, stačí blokovat všechny příchozí připojení a povolit odchozí provoz přes port 5938, bez ohledu na cílovou adresu IP.\n← Jak TeamViewer zcela odinstalovat z počítače\nJak nainstalovat TeamViewer →\nJak TeamViewer zcela odinstalovat z počítače\nJak nainstalovat TeamViewer\nJak TeamViewer zcela odinstalovat


Repríza 22. 2. 2019\nRepríza 26. 2. 2019\nAudience & Protest\nRepríza 27. 2. 2019\nRepríza 28. 2. 2019\nRepríza 6. 3. 2019\nRepríza 11. 3. 2019\nRepríza 12. 3. 2019\nRepríza 13. 3. 2019\nRepríza 14. 3. 2019\nRepríza 15. 3. 2019\nDobročinný knižní bazar Miroslava Večerky\nRepríza 17. 3. 2019\nHledáme kolegy do našeho týmu na pozici jevištní technik - stavěč. Popis pozice: montáž a demontáž scény, přestavby scény, obsluha jevištní mechanizace, jiné práce související s technickým provozem divadla. Požadujeme: -... celý článek\n…aneb, co všechno jste chtěli vědět o MDK, ale báli jste se zeptat. Po úspěchu z minulého roku jsme se i letos rozhodli uspořádat Den otevřených dveří. V sobotu 27. dubna jsme tu pro vás! Zajímá vás, které tituly pro vás připravujeme... celý článek\nHost – Deburau\nLenka Smrčková, Pavel Khek Autorská inscenace režiséra Pavla Kheka a dramaturgyně Lenky Smrčkové (autorů úspěšné inscenace Chaplin) podle životního příběhu nejslavnějšího mima s českými kořeny. Jean Gaspard Deburau, muž, který rozdával... celý článek\nHost – Radim Vizváry: VIP\nDalší návštěva celosvětově úspěšného českého mima a držitele Ceny Thálie 2015. Po loňském hostování s autorskou inscenací Sólo, přiváží na Kladno svůj další počin s jednoduchým názvem VIP. Snad každý... celý článek\nV březnu vás opět pozveme na náš tématický off-program, který i tuto sezonu sestává z různých komponovaných večerů v Divadelní kavárně. Protože březen je mezinárodním měsícem knihy, tentokrát bude tématem četba, čtenáři... celý článek\nHost – Tajný deník Adriana Molea ve věku 13 a ¾\nPamatujete si kultovní inscenaci kladenského divadla? Přijďte si 24. února v 15:00 zavzpomínat a porovnat, jak tuto hudební retro komedii podle světového bestselleru Sue Townsendové uchopili v Dlouhé! Těší se na vás matka Pauline, otec George a syn Adrian Moleovi.... celý článek\nAbychom pro vás mohli připravovat stále nové a nové inscenace, musíme se bohužel s některými starými rozloučit. Nenechte si utéct poslední příležitosti vidět oblíbené inscenace: Mnoho povyku pro nic – DERNIÉRA – 17. 4. od 10:00 Central... celý článek\nOznámení o změně titulu\nVážení diváci, milí přátelé divadla a majitelé předplatného, divadlo je sice věc předem domluvená a premiéry plánujeme s maximálním možným předstihem, občas ale nastane situace, která nás donutí ke změně či úpravě... celý článek