1000 věcí, které mně dělají radost: srpna 2013\nVystavil Katka C. v 14:53 Žádné komentáře:\nNedávno mě napadlo, jak velkou radost mi dělá smích. Upřímné, pobavené, hlasité zasmání. Teď nemyslím okamžik, kdy se směju sama. Můj vlastní smích mně samozřejmě taky dělá radost (neslyším se totiž, jak opravdu zním), ikdyž už to dávno není to, co to bývalo. Vzpomínky na má pubertální léta jsou lehce nostalgické: tak jako tehdy už jsem se dlouho nesmála. Tehdy mně a mé kamarádce stačila sebemenší vtipná záležitost (a kolikrát ani vtipná ve skutečnosti nebyla, jen nám to tak připadalo) a prořehtaly jsme celé odpoledne. Ale jak! Slzy smíchu tekly po tvářích, dech docházel, trnula sanice a bolela bránice. Prostě takovej ten chechot, co přidává x let života. A nemohly jsme se přestat smát, svíjely jsme se celou věčnost. Tohle mi hrozně chybí. Ne, že bych se teď nesmála, občas mě něco rozesměje pořádně, i ty slzy občas tečou, ale je to velmi zřídka.\nAle zpátky k tomu, co mně opravdu těší. Mám ráda okamžik, kdy se mi povede někoho rozesmát. Ne vykládáním vtipů, to umí každej (no tak každej ne, ale většina), myslím tím nějakou trefnou poznámkou, vtipným postřehem nebo zábavnou pointou. Mám radost, když vidím, že se někdo směje díky tomu, co jsem řekla nebo udělala (není-li to posmívání na můj účet). A taky mám radost, když vidím, že se někdo snaží rozesmát mě. Před nějakou dobou mně dost rozchechtala nevinná otázka, jestli vlastně vím, co je to zmrzlina. Pobaveně jsem odvětila, že ne a následný popis mně dostal do kolen. A měla jsem radost, protože jsem věděla, že to všechno je jen proto, abych se smála. A měla jsem radost, protože jsem viděla tu radost, že se směju. Trochu kostrbaté, že? Prostě smích, ať už můj nebo cizí, dělá radost, ať už mně nebo někomu jinému. Jo a taky léčí :o)\nZmrzlina je barevná a trochu studí/ snad trochu jako když ti někdo za krk rybu hodí/ ale tak nějak jinak, víš?/ Musíš to ochutnat a o chuti rozjímat/ pak si s ní pokecat tričko a furt se usmívat/ to je zmrzlina, víš?\nVystavil Tereza Šteflová v 8:30 Žádné komentáře:\nTaké kolem vás lidé někdy používají anglicismů více, než stíháte dohledávat? Stárnu a někdy už toho mám dost, zejména, když se používají anglické obraty tam, kde lze použít pěkné české slovo téměř bez ztráty významu.\nNikdy to není úplně bez ztráty, protože slova s sebou nesou krom věcného významu (denotace) i význam přidružený (konotace) a tím je například pocit "náležitosti" nebo "modernosti". Byť by slovo "badžet" znamenalo v jádru to samé co "rozpočet", má v sobě navíc i kousek světovosti. Kdo by o ni nestál?\nJak se taková slova do češtiny dostanou? V lepším případě je tomu tak, že se k do našeho kulturního prostředí dostane věc nebo jev, který označují ("to click" je činnost, kterou lidská ruka donedávna neznala, neměli jsme tedy pro ni ani slovo). Lidé, kteří se s jevem jako první setkají, mají většinou na práci něco jiného než přemýšlet nad tím, jak ho česky pojmenovat. Nad tím jistě nepřemýšlí ani ti, kteří ho začnou šířit. Čeština je nadmíru dobrým hostitelem a umí si hosty přizpůsobit tak, aby jí s nimi bylo dobře. A než se nadějeme, je tady "klikání". A jde o něco jiného než klepání, to dá rozum.\nKdyž se pak k takovému slovu dostane někdo, komu záleží na jazyku samém, bývá už pozdě, slovo zdomácnělo. Z hosta se stal adoptovaný bratr, těžko ho vyhánět. Jazyk není to, co se píše v pravidlech, je to bez nadsázky živý kolektivní organismus, něco jako včelstvo. S tím toho jedinec málo nadělá.\nJsem staromilec a introvert, takže si myslím, že by vítání hostů nemělo mít větší váhu než péče o stávající členy domácnosti. Proto jsem hodně opatrný, než si nějaké cizí slovo pustím k tělu. Některým se bráním přímo urputně a tak jsem si před časem řekl, že s tím zkusím něco udělat. Už dlouho mi ležela v žaludku "dedlajna". Jednak jsme ji měli v práci přidat jako jeden sloupec do tabulky, jednak jich bylo okolo mne nestydatě moc, jednak se mi neustále podivně asociovala s lejnem. I řekl jsem si: pojďme tomu říkat česky. Jenže slovo "termín" už je přetížené jinými významy, "termín splnění" je moc dlouhé.\nInu, co třeba "smrtlinka"? Spíš než s exkrementem se asociuje se zmrzlinkou nebou maminkou, a to jsou přece moc fajn věci! Třeba bychom s novým slovem měli to věčné plnění šibeničních termínů hned o něco radši… Zkusil jsem to slovo pustit do světa, používat ho všude, kde se dalo. Někdy i ze zlomyslnosti a natruc. Prosil jsem o jeho šíření kamarády. Výsledek? Nic moc.\nDal jsem si díky tomu dohromady několik základních pravidel, která podmiňují prosazení českého slova na úkor snadného přejímání (z angličtiny):\nDomácí slovo musí být přiměřeně krátké (nejlépe se stejným počtem slabik, nikdy neprosadíte více slov za jedno). Lenost a ekonomie jazyka fungují spolehlivě za všech okolností. Co se snáze říká: níz-ko-roz-po-čto-vý, nebo lou-ba-čet? "Setkávání se k malému pokecání za účelem vyměňování vizitek a případných obchodních a jiných kontaktů" je k ničemu, tedy se všude na "eventech" provozuje raději "networking".\nDomácí slovo se musí dobře vyslovovat. "Myslismršť" je krásně malebná obdoba brejnstórmingu, ale pět souhlásek vedle sebe je přijatelných jen pro zarputilce.\nDomácí slovo si s příchozím nesmí moc konkurovat co do pozitivních/negativních konotací. Čerstvě se objevivší "prokrastinace" zní tajemně a odborně a nemusíš se za ni tedy stydět, ba co více, můžeš se jí chlubit. My jsme se za studií jenom ulejvali a flákali, což si dnes málokdo dovolí přiznat – i kdyby to nakonec bylo totéž co prokrastinování.\nDomácí slovo musí být snadno srozumitelné.\nIvan @codeas Kutil se nechal na Twitteru slyšet, že "Pokud se někdo nazývá copywriter, tak to není moc dobrá vizitka na jeho schopnost pracovat s českým jazykem". Odhlédněme od toho, že vazba "vizitka na schopnost" je děsivý patvar. Ale: pamatuje si ještě někdo, že se těmhle copywriterům (čti kopyrajtr bez v) dříve říkávalo reklamní textaři? Samotný textař by toho musel vysvětlovat hodně o tom, že nepíše písničky. Z mého pohledu je to prašť jak uhoď, ale hodilo by se nám nějaké pěkné slovo. Já však ne a ne na žádné přijít. Co napadá Vás?\n"Mamí, poďme si dneska opékat!" škemrávali jsme jako malé děti, v letním období téměř co týden. Opékání špekáčků byla záminka k tomu aby se na zahradě rozdělal oheň. Scházela se u něj celá rodina. Často včetně sousedů a jejich dětí. Když se doopékalo a dojedlo, tak se jen sedělo, povídalo, nebo i zpívalo. Trávili jsme u ohně dlouhé hodiny. Leckdy jsme, i jako děti, šli spát téměř o půlnoci.\nPřemýšlela jsem co mě na ohni přitahuje; oheň, pokud si ho představím jako onoho pověstného "dobrého sluhu", tedy živel spoutaný hranicemi ohniště nebo krbu, mně okamžitě evokuje nějaké společenství. Rodinu. Oheň je pro mě, jakožto zimomřivého člověka synonymem tepla. To co je pro mě ale nejzajímavější je oheň sám o sobě: živel. Sledovat plameny poskakující nad dřevem v ohništi a měnící se s každým poryvem větru, nebo mihotající se červeň rozžhavených uhlíků je fascinující. Je také úžasné, jak oheň dokáže uzurpovat pozornost. Všimla jsem si, že společnost, jakkoliv rozjařená, u ohně vždy na nějakou dobu ztichne. Někdy i na dlouhé desítky minut, kdy všichni se zaujetím hledí na šlehající plameny a jen mlčky naslouchají praskání dřeva.\nStejně tak fascinující je manipulace s ohněm. Ta přitahuje právě proto, že oheň dokáže být i oním "špatným pánem". Jako malí jsme rádi sledovali tátu jak rozdělává oheň a napodobovali jej. Jen co jsem byla schopná udržet sekyru, štípala jsem z dříví třísky a polínka a zkoušela jsem rozdělat oheň jako on. Bavilo mě rovnat polena do pyramidy nad zmuchlanými novinami; sledovat, jak oheň noviny bleskurychle stráví až vzduchem létají černé zpopelnatělé cucky. Nebo foukat do doutnajících třísek a umožnit tak plamenům troufnout si i na silnější kusy dřeva. Pak už oheň není k zastavení. Pohltí vše. Ráno jsme často v úžasu prohrabovali vychladlou hromádku popela a rozpomínali se na množství dřeva, které oheň proměnil v tak skromnou šedivou hrstku. Teprve pak nám docházela jeho síla a skutečnost, že ač uzavřen hranicemi ohniště, stále je tímtéž silným a, vymkne-li se kontrole, také ničivým živlem.\nZdroj obrázku: http://i.idnes.cz/08/103/gal/MBB20f40a_42_15325106.jpg\nVystavil Katerina C. v 11:18 Žádné komentáře:\nVystavil Tereza Šteflová v 11:37 Žádné komentáře:\n"Nevadí ti, když se svléknu do naha?" ptal jsem se kamarádovy ženy uprostřed hor, kde byly široko daleko jen kameny, polodivoké koně a zurčící potůčky průzračné vody. Potřeboval jsem se vykoupat a přišlo mi najednou správné vzdát hold divočině právě tím, že do ledové vody vlezu tak, jak mě Pánbůh stvořil. Ten soulad už jsem dávno potřeboval.\n"Nevadí. Klidně se vykoupej."\nA tak jsem tam vlezl, poléval si z kotlíku záda, prskal a výskal. Potom jsem osvěžený a omládlý chvíli stál na sluníčku a začalo mě to ponoukat, abych si i trochu zacvičil. Když už si ostatní tři poutníci začali ze mne dělat legraci, vůbec mi to nevadilo. Necítil jsem se jako exhibicionista. Měl jsem pocit hluboké radosti a vděčnosti za celé Stvoření, za všechno přirozené a čisté. Později jsem se oblékl, ale nechtělo se mi.\nSpalo se mi krásně.\nRáno nás vzbudilo sluníčko a první pohled, který se nám nabídl, byli pasoucí se koně s hříbátky jen pár kroků od nás. Kamarádka se při snídani se smíchem svěřovala, že se jí celou noc zdálo o tom, že se před ní svlékali muži. Já tam prý nebyl, ale ona holt asi na některé věci ještě není zvyklá. Dodala, že ten sen vůbec nebyl špatný.\nV příštím týdnu už jsem na sebe plavky nevzal ani jednou. Proč taky? Oblékáme se koneckonců jen ze dvou důvodů: kvůli sobě a kvůli ostatním. Pokud jsem si jist, že ostatním má nahota nevadí (ani je nijak neprovokuje), mohu myslet jen na sebe. A sám za sebe se nestydím. Možná na plovárně, vedle opálených mladíků o deset dvanáct let mladších, vypadám směšně – bílý jako sýr, medium-well chlupatý a se začínajícím bříškem. Ale nestydím se za sebe. Natož v horách nebo v lese.\nJistě je to věc zvyku. V našich zeměpisných šířkách se člověk po většinu roku oblékat prostě musí. A když na něco nejsme zvyklí, snáze nás to rozruší. Neklid však mnohem spíše pochází z neočekávanosti, výjimečnosti – ne z věci samé. Vedli jsme krásný rozhovor s kamarádem, který byl (podle mého názoru) celkem starosvětsky vychován. Tatínek se držel přísných pravidel: žádný alkohol, žádné karty, žádný tanec. Letos v létě z něj ale najednou vypadlo, že se odjakživa všichni i s rodiči na dovolené u moře koupali nazí.\nNahé lidské tělo je krásné. A teď nemluvím jen o ženách a jejich křivkách, o dokonalé hebkosti a ladnosti, o erotice, která začne vystrkovat růžky, jen jí dáte trochu šance. Krásný je totiž každý člověk, který přijal sám sebe jako bytost celistvou a dvojjedinou, který se zbavil věčného trýznivého porovnávání s ideály. Člověk, který se dokázal vydat všem ostatním všanc ve své zranitelnosti a hrdě ví, že jeho hodnota nespočívá v tom, zda má faldy na stehnech a povislá prsa. Ani v tom, jaká je barva jeho kůže (ten nesmyslný letní rasismus naruby, všimli jste si?).\nVystavil Samuel Titěra v 11:04 Žádné komentáře:\nSice už se začínají horké dny pomalu vytrácet, ale to mi nezabrání nevzpomenout si v tomhle příspěvku na věc, jejíž genialitě se nešlo během letní paren neobdivovat. Dnes to nebude o žádných niterných pocitech, vesmírných náhodách a osudových okamžicích - dnes si společně připomeneme krásu pořádně vychlazeného piva.\nJdete na malou procházku s kamarádem do parku a svrchu do vás praží těch třicet rozpálených stupňů ve stínu. Začínáte být otupělí, potíte se a přemýšlíte co s tím uděláte. Lahev s vodou jste nechali doma (kam je to typicky pořádně daleko) a cítíte, že vám začínají docházet síly a organismus se dožaduje nějaké tekutiny. V tom vám to dojde. Spásná myšlenka - nejblizší hospoda se zahrádkou.\nZ posledních sil se tam doplazíte a zpoza klížících se víček na servírku ztrápeným hlasem vyhrknete: „Dvě Plzně.“ A čekáte. Čekáte. Vyhlížíte k baru, kde se v dálce leskne kolečko symbolizující naraženou pípu. A... teď. Už se to nese, dvě velké sklenice naplněné zlatavou tekutinou s bílou čepicí na vrchu. Sbíhají se vám sliny - a vy víte moc dobře proč.\nPlesknutí dvou podtácků o stůl. Dunivý náraz dna. Cinknutí, ulévné „nazdraví“ a je to tady. Krásně vychlazená, správně hořká tekutina vám protéká hrdlem a začíná z vás opadávat horká otupělost. Pivo má tu skvělou vlastnost, že je na žízeň ideální. Je studené. Je ho půlitr, což je lepší než třetinka nějaké sladké limonády za víc peněz. A není problém ho sehnat.\nNevím, kdy by mi právě pivo chutnalo víc, než v létě - a je už jedno, jestli to je jedenáctka, dvanáctka, světlý, nebo tmavý ležák, Plzeň či Kozel, europivo nebo výběrový speciál. Zkrátka a dobře je to radost, která nejvíc vynikne právě tehdy, když se Slunce pokouší připravit vás o rozum.\nA právě v těch chvílích vám vychlazená jedenáctka rozum vrací. Jen se to nesmí přehánět.\nVystavil Ondřej Trhoň v 8:30 Žádné komentáře:\nProtože je hipsterství too mainstream, tak bylo pouze otázkou času, kdy se objeví i na tomto sluníčkovém blogu. Hejteři všech zemí můžou začít zhluboka dýchat, slabší povahy odpadnou v prvním odstavci a zbytek si to vychutná.\nPro nás, co studujeme nějakou potrhlou humanitní vědu, jsou hipster momenty ztělesněním zázraku. Humanisté nikdy neobjeví lék na rakovinu nebo nezměří lom světla, ale můžou objevit novinky ze světa popkultury. A ten pocit, kdy jste tam byli jako první a za několik let můžete svému pivnímu stolu vyprávět, jak to vlastně začalo je nepopsatelný.\nMusíme si ale přiznat, že většinou naskočíme na novinky ze světa hipstrů v druhé až třetí vlně. A to uznejte je selhání, které se trestá nálepkou pozér. Tudíž hipster momenty jsou vzácné a také nahodilé. Mnohokrát se vám stane, že objevíte na youtube kapelu, která má pouze 351 zhlédnutí. Už se tetelíte, že zrovna vy máte hipster moment. Jaké je to ale potom zklamání, když i po pěti letech je to pořád a pouze lokální zvrácenost. To uvědomění si, že opravdu z toho není a nikdy nebude žádná mainstream indie kapela, může méně odolné jedince přivést k doživotnímu šílenství.\nMým posledním hipster momentem byl fakt, že jsem začal sledovat na Twitteru tento sluníčkový blog jako druhý. A to je opravdu úctyhodný výkon, když první je zakladatelka. Teď už mi zbývá pouze doufat v rapidní úspěch na české blogové scéně. Jinak si budu nucen hledat umístěnku v blázinci.\nVystavil Ander v 22:09 Žádné komentáře:\nŠtítky: @AndrzejBY, host do domu - pero do ruky\nVe svém denním řádu mám, do jisté míry, ráda pravidelnost a opakování. Dávají mi pocit jakési jistoty. Pocit, že mám věci "ve svých rukou" a vím, co můžu očekávat. Také mně pomáhají učinit z činností, u kterých je to žádoucí, návyk, protože bych jinak nebyla schopná je praktikovat. Vstávání v určitou hodinu, ranní hygiena, snídaně, práce, sport.\nJistě, ten pocit jistoty vycházející z pravidelnosti je falešný, protože v detailech se den nikdy neopakuje. Navíc ty na první pohled denně se opakující rituály způsobují, že dny jsou si podobné jako vejce vejci. Ukolébávají nás jako tisíckrát opakovaná mantra a otupují naši pozornost. Může se pak klidně stát, že po letech chození do zaměstnání, kde každodenní rutinu rozbije jen dovolená, zjistíte, že děláte něco, co vás už vlastně nebaví. Nebo po několika letech manželství či vztahu zjistíte, že žijete s člověkem, se kterým si už dlouho nemáte co říct. O tom ale mluvit nechci. To, že se události, které mění naše životy, nedějí denně je v naprostém pořádku. Jinak bychom ty skutečně významné ani nepoznali. Ale rutina není také zcela bezpečná.\nPrávě ve chvílích, kdy mám pocit, že dny jsou jeden jako druhý a zda je středa nebo čtvrtek zjistím jen pohledem do kalendáře, mám potřebu rutinu alespoň trochu rozbít. Stačí drobná sabotáž všechních zvyklostí; činnost, kterou běžně neděláte.\nJak na takovou sabotáž?\nNamátkou: někdy stačí jít do práce jinou cestou než obvykle. Jindy stačí si přivstat a zajít si s někým milým na snídani do oblíbeného podniku. Při běžném obědě s kolegy z práce, můžete při vstupu do restaurace tajně objednat aperitiv pro své spolustolovníky a pak sledovat jejich překvapení. Nebo si můžete dát mimořádně záležet na výběru oblečení a sledovat reakce okolí. Pokud to nemáte ve zvyku, můžete se překonat a říct tomu, koho milujete že jej milujete. Můžete také zavolat nebo napsat někomu, koho jste už dlouho neslyšeli a kdo vám chybí. Anebo se můžete s tím, koho máte rádi pomilovat na neobvyklém místě. Můžete překvapit ženu tím, že zajistíte hlídání dětí a vezmete ji na operu, nebo objednáte, byť jen na jednu noc, nocleh v příjemném hotelu. Tam se spolu můžete třeba jen dívat na televizi. Bez dětí a povinností spojených s domácím prostředím.\nMůžete udělat tisíce dalších věcí, které budou odpovídat vašemu naturelu. Věcí, které neděláte každý den. Určitě už Vás jich mezitím několik napadlo. Určitě je ale nedělejte každý den. Jinak se z nich stane další rutina.\nVystavil Katerina C. v 11:07 Žádné komentáře:\nJe to pár let zpátky, co jsem chodila s jedním klukem. Říkejme mu třeba Kryštof. A tento Kryštof i ve svém dospělém věku věřil na takové věci, na které věří jen malé děti. Každopádně jsem od něj něco pochytila a tyto maličkosti si nesu se svým životem dál.\nKryštof byl například už od malička přesvědčený, že když na digitálních hodinách padnou čtyři stejná čísla, tak se mu splní jakékoli přání. Protože taková situace nastane jen dvakrát denně a ještě ke všemu si takového času musíte všimnout náhodou (je přeci nemyslitelné, abyste čas přání vyčkávali!), zní to celé docela pravděpodobně. Přinejmenším zajímavě. Nebo také záhadně.\nI kdyby se přání neplnila (ale ona se plní!), je celkem potěšující podívat se na hodinky nebo rozsvítit telefon v momentě, kdy čas ukazuje 11:11 nebo 22:22. Přijde mi to jako neuvěřitelná náhoda, tak krásný čas. Je 11:11, něco si přej!\nNevím, čím to je, ale když jsem chodila s Kryštofem, měla jsem větší štěstí chytit ty dvě kouzelné minutky. Vzpomněla jsem si na něj a hned si něco přála. Byla to přání obyčejná, ale splnitelná. A všechna se mi vyplnila. Když jsem po něčem opravdu toužila, neváhala jsem si to přát i vícekrát. Nikomu jsem ale nikdy nic neřekla, to by přání vyprchalo a nastal by pravý opak.\nCo si přeješ? Ptávala jsem se často Kryštofa. Světový mír, odpovídal mi laškovně. Co si může přát teď, už vůbec netuším. Také moje přání se v mnohém proměnila. Někdy mám radost i z toho, že si vlastně nic velkého přát nemusím, že se mám dobře a nic mi nechybí. Zvyk mi každopádně zůstal. A když se podívám na hodiny a svítí na mě čtyři jedničky nebo čtyři dvojky, vždycky se tak potutelně usměju. A přeju si...\nVystavil Katka C. v 11:11 Žádné komentáře:\nLéto je v plném proudu, tak je nejvyšší čas ho uvést mezi 1000 věcí, co mně dělají radost. Letos dokonce udeřilo nebývale plnou silou a tradiční nadávači na počasí mají zase o čem mluvit. Ano, je horko. Však je taky léto a vedro k němu prostě patří, tak to je a musíme se s tím smířit. Co smířit, můžeme si to dokonce užít.\nJednou z nesporných výhod léta jsou teplé noci, díky kterým přišla má dnešní inspirace. Je totiž hluboká noc a my jsme se právě vrátili z neplánovaného posezení u souseda. Přišli jsme na chvilku, v mokrých plavkách z bazénu a hned jsme dostali do ruky grilovaný klas a zůstali pár hodin.\nTohle mám na létě hrozně ráda, ty drobné letní radosti:\n- vzbudím se a už je světlo (a teplo), slunce se prodírá žaluziemi do pokoje, otevřenou částí je slyšet zpěv ptáků a kokrhání kohouta, taková vesnická idyla\n- většinou snídáme venku a to hned jinak chutná\n- koupání ani není třeba rozebírat\n- dostatek ovoce a zeleniny, mnohdy z vlastních zdrojů, a hlavně meloun (ten teda ne z vlastní zahrádky, zato po desítkách kilo)\n- minimum oblečení – já totiž nesnáším, když se vypravujeme na procházku hodinu, protože na sebe musíme nasoukat hromadu vrstev\n- dostatek slunce a opálení, které se při častějším pobytu venku pořizuje samo\n- teplé a světlé večery, kdy můžeme sedět venku dlouho do noci\n- grilování a spousty dobrot, které se na grilu, rožni nebo táboráku dají připravit\n- pivo, vinný střik nebo osvěžující míchané nápoje (i nealko) – bez dalšího komentáře\n- letní bouřky, které přinesou mírné ochlazení, vláhu, duhu a už po nich není ani památky\n- venkovní zábavy, kina, festivaly, slavnosti\n- procházky, výlety, cyklistika, …\nJe toho spoustu, co mně v tomto období dělá radost a já léto prostě zbožňuju!\nMám pocit, že v současné době se skutečný význam slova diskuse ztrácí. Jako diskuse se často nesprávně označují komentáře čtenářů pod články anebo pod statusy na facebooku. Nezřídka se tak označují i politické debaty, které ve své podstatě mají leckdy blíže k polemikám, protože jejich úkolem bývá spíše názor partnera vyvrátit.\nDiskuse tedy není konfliktní interakce. Diskusí je rozhovor na určité téma, který toto téma detailně rozebírá. Vyžaduje znalost tématu, naši pozornost, trpělivost a schopnost informace prezentovat, připravit smysluplnou argumentaci. Vyslovit se k něčemu asi dokáže téměř každý. Ne každý je ale schopný diskutovat. Už proto, že ne každý disponuje potřebnými znalostmi a schopností naslouchat.\nMám ráda diskuse. Kromě toho že jsou pro účastníky dobrou příležitostí jak si rozšířit znalosti, poslouží také k zlepšení schopnosti formulovat svých poznatky či názory. V neposlední řadě může také přispět k lepšímu zažití stávajících informací a uložení nových v paměti. Obzvláště, pokud o sobě víte, že máte tzv. akustickou či sémantickou paměť, tzn. při přijímání informací preferujete vnímání sluchem anebo že jste schopni si pojmy zapamatovat dle významu, nebo vztahů mezi nimi. Pokud jde o učení neznám lepší způsob jak si zažít novou látku, než o ní diskutovat se spolužákem či kolegou. Leckdy ani není nutné se diskuse přímo účastnit, stačí ji sledovat.\nV podstatě mám ale ráda i ostatní formy verbální interakce, byť konfliktní. Zajímají mě i odlišné názory než je ten můj a důvody, které k nim druhou stranu vedou, protože i to je obohacující.Podstatné je, že protistrana dané či příbuzné téma dobře zná, dokáže své argumenty zdůvodnit, umí naslouchat a je slušná.\nFoto z: http://plannersweb.com/2013/02/what-does-a-discussion-look-like/\nVystavil Katerina C. v 22:32 Žádné komentáře:\nPoprvé jsem se s paternosterem setkal na ministerstvu zemědělství, kde jsem byl jako malý kluk s tatínkem vyřizovat cosi ke včelám. Tatínek mi vyprávěl, jaké měl dědeček (veterinář) jednoduché pravidlo pro návštěvy na úřadech: nejdůležitější jsou sekretářky. Zatímco šéfové se mění, ony zůstávají. Mám dojem, že stejně jako můj táta (a žel narozdíl ode mne) uměl dědeček ty dámy správně oslovit a získat si je. Myslím, že si dokonce pamatoval jména jejich dětí.\nA tak jsme jeli, táta a klouček, někam do pátého patra, a povídali si o dědečkovi. Trochu to kodrcalo, všechno vonělo kovem, olejem a dřevem. A mně začalo vrtat hlavou, jak to funguje. Princip připomíná řetěz na kole, došlo mi. To se ale nahoře a dole překlápí vzhůru nohama? Zeptal jsem se tatínka, a on se usmál: "Chceš se tam nahoru podívat?"\nTiskl jsem se k němu a pevně se držel jeho ruky. Minuli jsme cedulku, která nám nakazovala vystoupit. Srdce mi bušilo vzrušením, ale vnímal jsem i to, jak táta stojí klidně a pobaveně. Jednu věc on opravdu umí: šířit klid a jistotu. A pak to přišlo. Dostali jsme se až k úvrati a já to pochopil. V duchu jsem se smál, hodně se mi ulevilo. A samozřejmě jsme se dohodli, že pojedeme na cestě zpět i tou spodní. Jen aby nás nikdo neviděl!\n(foto z článku Krajský paternoster je opět v provozu)\nOd těch dob je pro mne jízda paternosterem velikým svátkem. Zjistil jsem například, že v ústředí jedné velké banky je paternoster tak dobře zkonstrovaný, že v jakémkoli okamžiku je buď dole nebo nahoře mezera dost široká na to, aby se skrz ni protáhl člověk v případě nehody či prostě uvíznutí. Už jsem taky zjistitl, kde jsou skvěle jednoduchá čidla kontrolující, zda se něco nestalo. Vím jaké to je, zastavit pomocí nich paternoster a potají z něj vylézat, aby vás nikdo neviděl. (Ale pššt!) I když: čidla jsou mechanická, nikdo nikdy nemůže dohledat, kdo provedl tu klukovinu. Není to krásné?\nNějaký čas hrozilo, že superpřísné evropské bezpečnostní normy tomuto kouzlu učiní přítrž. Doslova jsem se bál. Nezbylo mi toho po dědovi moc, to bych přišel i o tuhle krásnou funkční technickou památku, která mi dává příležitost si na něj vzpomenout? Naštěstí to má dobrý konec: paternoster totiž není "výtah", ale "zdviž". A tak na něj likvidační paranoia zatím nedosáhne. V duchu vždycky jásám, a kdykoli jsem na poliklinice, finančním úřadě nebo v bance, jdu se projet. Většinou i úvratí, i když poočku koukám, aby mě vrátný neviděl.\nVystavil Samuel Titěra v 23:16 Žádné komentáře:\nNevím, jak jsem k tomu přišla. Mám ráda maso, mám ráda ovoce i zeleninu. Pochutnám si na omáčce, na polévce, na rybě, na uzenině i na sladkém. Ale nejvíc na světě miluju sýr. Jakýkoli. Nevadí mi „plesnivý“ ani ten „smradlavý“. Naopak, k takovému syrečku nebo romaduru si ještě přidávám cibuli. To je ta správná dobrota.\nTaveným sýrem si potírám chleba nebo si na krajíc namazaný máslem pokládám plátek. Kostičky sýru přidávám do salátů, strouhám si ho na těstoviny a zapékám ho s bramborami nebo květákem. Rozpékám ho v troubě, zobám ho k vínu, griluji ho na roštu. Miluju sýry na všechny způsoby a nevadí mi kozí ani ovčí.\nPamatujete, když se u nás najednou začal ve velkém připravovat grilovaný hermelín? Patřila jsem mezi jeho první velké milovníky. Naučila jsem ho jíst snad všechny v mém okolí. Když jsme grilovali, s přáteli nebo rodinou, vždy jsem s sebou kromě masa na gril přivezla i hermelín. Až si na mě ostatní začali vsázet – přivezu ho, nebo ho tentokrát oželím? Byly časy, kdy jsem ho dokonce vydlabávala a plnila různými pochoutkami. Kousky šunky, kořením nebo třeba česnekem. Mňam!\nNejvíce si „sýrově rochňám“ ve Francii. Kromě jejich proslulých camembertů a dalších druhů sýru si ráda pochutnávám také na specialitkách. Nevím, jak se jim říká, pro mě je to zelený, oranžový, nebo dokonce tmavě modrý sýr. Zatímco ostatní se bojí, já je beru po kusech. Znova mňam!\nCo ale miluju asi úplně nejvíc? Teplý sýr, který se tááááhne. Na bagetě, na pizze nebo jen ten obyčejný český smažák. Ten pocit, když se rozvoní, když se rozplývá na jazyku a probudí veškeré chuťové buňky, to je to, co mě opravdu těší.\nOmlouvám se, ale další velké mňam!\nVystavil Katka C. v 19:35 Žádné komentáře:\nNedávno jsme se stěhovali a chaos stěhování je ideální prostředí pro ztrácení věcí. Krásné na něm ale je, že se při balení, rozbalování a třídění dají různé nečekané a cenné věci zase nalézt (ani ne tak hmotně cenné, spíš srdečně). A tak jsem náhodou mezi při štosování manželových „papírů“ našla kupičku vzpomínek:\n- Dopisy, které jsme si navzájem psali, kdykoli jsme se delší dobu neviděli.\n- Vstupenku do kina, kam jsme šli na druhé rande.\n- Lodičku z reklamního letáku, kterou jsem tehdy při čekání na film poskládala (abych zaměstnala chvějící se ruce) a pak mu ji strčila za límec.\n- Wishlist z diskotéky, který ukradl DJovi, protože jsem na něj napsala, že chci pro něj zahrát písničku (tehdy jsme spolu ještě nechodili).\n- Seznam míst, které jsme plánovali spolu navštívit.\n- Papír se jmény, které jsme chtěli dát dětem (to jsme spolu chodili asi dva týdny).\n- Černobílá fotka mimina (mě), kterou mně vzal z alba.\n- Účtenku z hospody, na kterou jsem se zezadu zkoušela podepsat jeho příjmením.\nSeděla jsem mezi tím vším a tekly mi slzy. To vzpomínání kombinované s těhotenskými hormony mě chytlo u srdce. Ale ze všeho nejvíc mě dojalo, že si to všechno schoval. Takový sentiment bych u něj nečekala ani u čerstvě zamilovaného, natož tak po dekádě společných let. Znamenalo to pro mě mnohem víc, než kdyby mně každý den vyznával lásku.\nA tak jsem přemýšlela, kolik takových drobných důkazů citu se mi dostává a jestli jsem si jich pokaždé vědoma. Od té doby jsem si na taková malá vyznání dávám větší pozor a hřejí mě u srdce mnohem víc.\nOstatně, komu by neudělalo radost, když mu partner nějakým gestem nebo pozorností dá najevo, že je stále milován?\nVystavil Tereza Šteflová v 10:36 Žádné komentáře:


Kniha: Andělské karty Srdce a duše, Jak vykládat karty a jak porozumět jejich významu - Angela McGerr | Knihy.ABZ.cz\nKniha: Andělské karty Srdce a duše, Jak vykládat karty a jak porozumět jejich významu - Angela McGerr\nKnihkupectví > Naučná literatura > Esoterika > Vykládání karet > Andělské karty Srdce a duše, Jak vykládat karty a jak porozumět jejich významu\nKniha: Andělské karty Srdce a duše, Jak vykládat karty a jak porozumět jejich významu\nAndělské karty vám umožní přijímat od andělů osobní vedení. Je na vás, abyste se tímto poselstvím řídili tak, že tyto konkrétní anděly s dobrým úmyslem pozvete do svého života. Andělské karty harmonie ... (celý popis)\nÚprava: barev. ilustrace + karty\nNázev originálu: Heart and soul angel cards\nAndělské karty vám umožní přijímat od andělů osobní vedení. Je na vás, abyste se tímto poselstvím řídili tak, že tyto konkrétní anděly s dobrým úmyslem pozvete do svého života. Andělské karty harmonie se týkají témat v současné fázi života. Jestliže otevřete svůj život andělům, kteří se projevují prostřednictvím předpovědi, zahájíte tím přeměnu a také začnete harmonizovat své fyzické (nižší) Já s duchovním (vyšším) Já prostřednictvím mostu svého srdce. (jak vykládat karty a jak porozumět jejich významu)\nZákazníci kupující knihu "Andělské karty Srdce a duše, Jak vykládat karty a jak porozumět jejich významu" mají také často zájem o tyto tituly:


VIDEO: Baťův sen se splnil, Zlín je ode dneška napojen na dálniční síť | Doprava | Lidovky.cz\nNásleduje článek: Češi líčí na vlaky, které neřídí člověk. Ve Velimi jim postaví testovací centrum\nKvůli plánovaným pracím je o víkendu uzavřena dálnice D48 u Frýdku-Místku Češi líčí na vlaky, které neřídí člověk. Ve Velimi jim postaví testovací centrum\nVlaky z jihu Moravy budou jezdit až 320 kilometrů za hodinu. SŽDC tvrdí, že už v roce 2027\nZ vedení ČD zpět na Slovensko. Zkušený manažer se stal šéfem továrny na vlaky\n3. prosince 2010 14:23 Lidovky.cz > Byznys > Doprava\nVIDEO: Baťův sen se splnil, Zlín je ode dneška napojen na dálniční síť\nHULÍN Ředitelství silnic a dálnic ČR (ŘSD) zprovoznilo pětikilometrový úsek dálnice D1 a 13,5 kilometru rychlostní silnice R55. Díky těmto stavbám získalo krajské město Zlín a jeho okolí napojení na dálniční síť, které plánoval už ve třicátých letech místní slavný průmyslník Tomáš Baťa.\nNáklady na obě akce bez DPH převyšují sedm miliard Kč. Jedná se o jedny z mála staveb, jichž se nedotkly škrty ministerstva dopravy. Jsou z velké části hrazeny z fondů Evropské unie.\nMapy zprovozňovaných úseků:\nÚsek D1 z Kroměříže do Hulína\nÚsek R55 z Hulína do Otrokovic\n"Zprovozněním uvedeného dálničního úseku se nejen výrazně zkrátí cesta všem řidičům směřujícím do Zlína. Rovněž se eliminuje se negativní působení tranzitní dopravy na obce v původní trase, zejména pak v Hulíně, a odstraní se řada nebezpečných úseků.\nNaplní se tím i projekt Tomáše Bati z roku 1937 o dálničním spojení Zlína se zbytkem republiky, ale i s evropskou dálniční sítí," uvedl ředitel ŘSD Jiří Švorc.\nVIDEO: Nový úsek D1 otevřeli na Zlínsku\nDálnice D1 dosud končila v Kroměříži, kam ji silničáři přivedli předloni na podzim. Aby se dostali na dálnici, museli se motoristé ze Zlína nejprve po komunikacích nižších tříd dostat do Kroměříže, což bylo zejména v dopravní špičce zdlouhavé. Nyní D1 pokračuje z Kroměříže do Hulína až na nově postavenou Moravskou křižovatku. Z ní vede do Otrokovic nový úsek rychlostní silnice R55, který se napojil na obchvat města zprovozněný v roce 2006.\nCo je Moravská křižovatka?\nMoravská křižovatka v Hulíně je největší tuzemskou mimoúrovňovou křižovatkou. Umožňuje spojení na Brno a Prahu (D1), Otrokovice a Zlín (R55) a podle plánů má v budoucnu region napojit i na Slovensko (R49) a na Ostravu i do Polska (D1).\nRychlostní silnice R55 má v budoucnu vést z Olomouce až do Břeclavi. Bárta ale stavbě silnice kvůli vysokým nákladům nakloněn není. Cesta mimo jiné vede přes ptačí oblast, kde mají být postaveny dva tunely asi za 13 miliard korun. Ministr při minulé návštěvě Zlína řekl, že než stavět R55 je třeba peníze použít na vybudování obchvatů dopravou nejvíce zatížených měst a obcí.\n"Nejen pro Zlínský kraj, ale i pro celou Moravu je zprovoznění nových úseků dálniční sítě zcela zásadní. Rozsahem jde o druhou největší letos dokončenou silniční stavbu, která svým významem pro Českou republiku v ničem nezaostává za jihozápadní částí pražského okruhu," uvedl ministr dopravy Vít Bárta (VV).\nPráce zpomalily deště\nObě akce zahájili stavbaři předloni, otevřeny měly být již letos v říjnu. Práce ale zpomalily jarní deště. Dnes otevřený úsek D1 je součástí stavby Kroměříž-východ - Říkovice. Zbylých více než šest kilometrů mezi Hulínem a obcí Říkovice na Přerovsku bude také kvůli nepříznivému počasí otevřeno až příští rok v červnu.\nNové silnice vedou nezastavěným územím převážně po zemědělských pozemcích s minimálními zásahy do lesních porostů. Stavba D1 zahrnuje mimo jiné i devět dálničních a pět silničních mostů, tři mimoúrovňové křižovatky, tři opěrné zdi a stejně jako R55 odvodnění, dopravní značení, protihlukovou stěnu, přeložky inženýrských sítí a úpravy vegetace. Na R55 bylo postaveno 11 mostů a čtyři zdi.\n"Musí se vyřešit některé požadavky, které jsou uměle vznášeny v oblasti ochrany životního prostředí. ... Například nesmyslný požadavek, aby silnice vedla v rovinatém terénu tunelem kvůli ochraně ptactva. Domnívám se, že tudy cesta opravdu nevede," poznamenal k budoucnosti R55 premiér Petr Nečas (ODS).\nKromě otazníku nad další výstavbou R55 není zřejmá ani budoucnost rychlostní silnice R49, která má vést z Hulína přes Fryšták až ke slovenské hranici. Její stavba byla kvůli nedostatku peněz pozastavena, navíc trasu přes Vizovické vrchy napadají ekologové. Motoristy čekají stále potíže i na na R55 navazující silnici v I/49 v části Zlína Malenovice. Rozšíření asi dva kilometry dlouhého úseku na čtyři pruhy má být hotovo až v květnu 2012.\nVIDEO: Už se jezdí. Na novou část okruhu Prahy vyrazila první auta\nVýjimečný rok. Na Baťův kanál jezdí stále více turistů\nPolsko nyní staví 1000 kilometrů dálnic. Máme se co učit, poznamenal český ministr dopravy\nBavorskem se řítil neřízený vlak, kontrole strojvůdců německé firmy se vymkl v Chebu\nK Černému moři s autem na baterky. Ušetřili jsme šest tisíc korun\nP. Fiala Nebyly to sny, ale plány Nebyly to sny, ale plány stejně tak kanál... 10:47 4.12.2010\nj. Tměj Baťův sen se splnil. Sen se splnil,ale výroba bot......kde že loňské sněhy... 16:55 3.12.2010\nJ. Jorda Re: Baťův sen se splnil. škoda, že to nezažil 17:53 3.12.2010\nČeši líčí na vlaky, které neřídí člověk. Ve Velimi jim postaví testovací centrum\nNetflix už mluví česky. Populární videotéka rozšiřuje i nabídku tuzemských filmů a chystá těžké váhy\nKonference Mafry: ministr Havlíček slíbil miliardy pro nové firmy\nZahraniční obchod Česka skončil v srpnu s přebytkem 8,6 miliardy, vliv měl hlavně obchod s vozidly\nMoody's zvýšila rating úvěrové spolehlivosti Česka na ‚stabilní'. Babiš to ocenil, opozice upozorňuje na rizika\nZměna vedení a tvrdá opatření. Výrobce počítačů HP propustí tisíce zaměstnanců\nPřírůstek do světa luxusu. V Pařížské otevře Chanel svůj první butik v Česku\nFrancie a EU jsou připraveny odpovědět na americká cla sankcemi, řekl francouzský ministr financí\nSmartwings přeruší lety z Prahy do Londýna, údajně kvůli nejistotě kolem Boeingu 737 MAX i brexitu\nPoslanci odsoudili tureckou invazi v Sýrii jako porušení mezinárodního práva


Skip Hop Zoo Jídelní set Drak - FunKids - Hračky pro každého\nFunKids > Jídelní sady > Skip Hop Zoo Jídelní set Drak\nKojenecké zboží Jídelní sady\nDětský talířek je rozdělen na dvě části. Jedna část je určena pro hlavní jídlo, ta druhá pro přílohu. Dětem se tak jídlo nesmíchá. Poté co holčičky a kluci sní podanou porci jídla, usměje se na ně ježek, který zdobí dno mističky. Společně s tímto talířkem je v setu i mistička. Ve stejném designu jsou v nabídce např. bryndáček, vidlička nebo termoska.\n+ bezpečný materiál bez obsahu BPA, PVC a ftalátů\n+ neobsahuje BPA a ftaláty\n+ misku není doporučeno vkládat do mikrovlnky\n+ je vhodné mytí v teplé vodě nebo v horní části myčky\nPohlídat produkt Skip Hop Zoo Jídelní set Drak


Zájem o PC klesá, zato tablety stále rostou – MobilMania.cz\nZájem o PC klesá, zato tablety stále rostou\nRadek Pavlovič, E15.cz 3. září 2013\nčlánek IFA 2013 za dveřmi: jaké očekáváme novinky? SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nCelosvětové dodávky osobních počítačů v letošním roce klesnou téměř o 10 % na 315,4 milionu přístrojů kvůli přechodu spotřebitelů k mobilním zařízením. Dodávky tabletů podle odhadů společnosti IDC vzrostou o téměř 58 % na 227,4 milionu kusů. Původní odhad byl ještě výše, ale tablety se musejí vyrovnávat s konkurencí ze strany chytrých telefonů s velkou obrazovkou („tabletofony, nebo také phablety“).\nSouboj koncepcí. Všechny budou existovat zároveň, jde jen o to, v jakém poměru... (ilustrace Shutterstock)\nPoptávka po osobních počítačích letos podle IDC výrazně klesne nejen ve vyspělých zemích, ale také na rozvíjejících se trzích. Firma předpokládá, že pokles dodávek osobních počítačů bude pokračovat také v příštím roce. Později však čeká určité oživení poptávky. V roce 2017 by tak dodávky měly dosáhnout téměř 320 milionů kusů. Poptávka po PC klesá i u nás, počet nových osobních počítačů dodaných na český trh ve druhém čtvrtletí meziročně snížil o 6,4 % na 188 tisíc přístrojů.\nDiskuze (54) › Další článek: IFA 2013 za dveřmi: jaké očekáváme novinky?\nTémata článku: Tablety, Hospodaření a finance, Zájem, Tab, Původní odhad


Myslim, ze by se zde mohli objevit napriklad weby jako http://www.onlinesport.cz nebo http://www.juniorartist.cz\nA proč tam není http://zpovednice.cz/\nDepka.cz je pokud vím partnerský portál Zpovědnice, minimálně na sebe odkazují a z náhledu je patrný podobný design. Hlavně na Zpovědnici se často řeší totální kraviny, na Depce to je zřejmě serioznější.\nBy mě zajímalo kolik stojí tato forma reklamy. Stránek o mincích je mnoho, proč autor vybral jen jednu?\n...na deprese jedine http://kecy.roumen.cz/\nale ta fotka s tím pivkem...trochu zavádějící...\nsice pivo má antidepresivní učinek,ale jako léčbu bych to nedoporučoval....\ndoporučuji Guajacuran, dá se koupit bez předpisu..\njedná se o anxiolytika...\nměl bych jeden tip na to, jak se zbavit depresí: Přestat lhát, podvádět, pomlouvat lidí, začít přemýšlet o tom, jak být okolí užitečným a nikoliv parazitem, přát ostatním všechno dobré. Zkuste to, uvidíte, jak se vám uleví.\nTak to o depresi moc nevíte :-(\nRe: Re: kantor\nRe: Re: Re: kantor\nRe: Re: Re: Re: kantor\nDeprese je nemoc, s charakterovými vlastnostmi nemá nic společného, ty kačere - rozumbrado...!\nkdyz je na tom nekdo hur\nnemohu is odpustit prilozit dalsi pivni weby napr. www.pivni-tacky.cz od Michala palana nebo muj vlastni www.beer-coasters.eu kde je k nalezeni i nekolik tisic tacku ze zahranici.


Pokoje Šindelová - aktuální nabídka na webu Eurobydleni.cz\nAktuální nabídka pro pokoje Šindelová. Pokoje Šindelová právě teď vybírá celkem dost poptávájících. Toužíte mít konečně svůj pokoj? Vyhledejte s námi pokoj za pár kaček. Šikovné pokoje Šindelová pořídíte díky nám už od párset tisíc korun. Objevte všechny pokoje Šindelová z jistojistě nějakých unikátních typů nemovitostí.\nKategorie pokoje Šindelová se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pokoje Šindelová neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pokoje Šindelová právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pokoje Šindelová\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pokoje Šindelová, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující pokoje Šindelová, a to pokoje na prodej Šindelová, pronájem pokoje Šindelová, dražby pokojů Šindelová.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pokoje Šindelová nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pokoje Šindelová, pokoje na prodej Šindelová, pronájem pokoje Šindelová, dražby pokojů Šindelová.\nJe možné, že v lokalitě Šindelová nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Šindelová nebo byty Šindelová.\nNehledáte pokoje Šindelová ?\nPokud jste v této kategorii pokoje Šindelová omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pokoje Šindelová\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pokoje Šindelová, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pokoje Šindelová. Určitě lépe naleznete pokoje Šindelová, který hledáte.


/ vaccinium corymbosum - kanadská borůvka\nRostliny: Vaccinium corymbosum - kanadská borůvka\nPoslal(a) nasekrasnazahrada 12.05. 2011 13:17:43 (33149 čtenářů)\nObliba zahradních, tzv. kanadských borůvek (Vaccinium corymbosum) je čím dál větší. K dispozici jsou odrůdy vhodné do záhonů i do květináčů. Šlechtěné borůvky nejsou sice tak aromatické jako lesní, zato se však snadněji sklízejí.\nDoba sklizně začíná v červenci a úroda z jednoho keře dosahuje až 8 kg. Po 10 až 15 letech úroda postupně klesá. Při mlsání zahradních borůvek se jazyk nebarví na modro. Plody totiž obsahují modré barvivo jen ve slupce a dužnina je světle zelená.\nPro výsadbu ze záhonu vyberte zeminu na dva rýče hluboko, tedy asi do 60 cm. Zeminu smíchejte s kůrovým kompostem a pilinami v poměru na jeden díl zeminy po jednom dílu kompostu a pilin. Do květináčů je nejvhodnější substrát pro rododendrony. Důležitá je 8–10 cm silná vrstva mulče z kůry nebo z hoblin ze dřeva jehličin a buku. Zeminu v nádobách nebo v záhonu nikdy nenechte přeschnout. Každý rok před začátkem vegetace přihnojujte borůvky kompostem z listí a hnojivem pro vřesovcovité rostliny. Borůvky potřebují kyselý substrát. Zalévejte měkkou vodou – nejlépe dešťovou. Při dobré péči a vhodných podmínkách dorůstají zahradní borůvky do výšky 2 m.\nVaccinium corymbosum: nejlepší odrůdy zahradních borůvek\nRejstřík: TÉMATA jehličnany, hnojiva a substráty, substráty, rašelina, substráty, rašelina, kompost, ENCYKLOPEDIE jehličnany, borůvka, corymbosum, kanadská, vaccinium, ČLÁNKY borůvka, corymbosum, kanadská, vaccinium, ATLAS borůvka, corymbosum, kanadská, vaccinium, FOTOGALERIE borůvka, corymbosum, kanadská, vaccinium, FOTOGALERIE DF borůvka, corymbosum, kanadská, vaccinium, SEZNAM ČLÁNKŮ: VAC...\n40.27 kB čtenářů Vaccinium corymbosum 'Reka' - borůvka chocholičnatá\n61.82 kB čtenářů Vaccinium corymbosum - kanadská borůvka\n61.40 kB čtenářů Vaccinium corymbosum 'Bluecrop' - borůvka chocholičnatá\n31.08 kB čtenářů Vaccinium corymbosum 'Patriot' - kanadská borůvka\n7.28 kB čtenářů Borůvky\n12.41 kB čtenářů Ovocná zahrada - zima se neptá (2)\n31.78 kB čtenářů Rostliny pro vřesoviště (2)\n41.75 kB čtenářů Vaccinium corymbosum - brusnice chocholičnatá, kanadská borůvka\n33.01 kB čtenářů Vaccinium corymbosum - borůvka kanadská\n19.83 kB čtenářů Přidání vápence do půdy (2)\n24.35 kB čtenářů Předzahrádka - zeleň\n5.11 kB čtenářů Rostliny na slunce


Souhlasíte se začleňováním postižených dětí do klasických tříd?\nPoradna > Co se jinam nevešlo, aneb fórum o životě > Politika a veřejné dění > Školy a školství > Souhlasíte se začleňováním postižených dětí do klasických tříd?\nZuzka122 (5 příspěvků) Středa 27.09.2017 17:58:33\nChtěla bych se zeptat, jak nahlížíte na současný trend - cpát děti s nějakým mentálním postižením do klasických tříd, kde většinou nestíhají učivo a zpomalují ostatní žáky.\nBeáta (14 příspěvků) Čtvrtek 26.10.2017 20:37:34\nTaky jsem proti a nedávno jsem viděla nějaký průzkum, do něhož se zapojilo cca 2000 lidí, prokázal, že naprostá většina je rovněž proti.\nIrena Marie Kapsová (10 příspěvků) Pátek 13.10.2017 20:30:47\nTaky jsem rozhodně proti. Jedno dítě rozhodí celou třídu, ta musí jet pomalu a postižený žák navíc nestíhá. Trpí tak obě strany. Učitelka je vystresovaná, protože jsou mimo plány a navíc se musí mnohem víc věnovat právě tomu jednomu studentovi. A nedávala bych rodičům možnost volby - pokud testy prokážou, že by to student nezvládal, měl by chodit do pomocné školy. Když nemám dokonalý zrak, nebudu přece řídit stíhačku bez ohledu na to, co o tom říkají rodiče. Tohle je stejné. Rozhodovat by měli nestranní odborníci, ne citově ovlivnění přibuzní.\nPěknej Petr (1 příspěvek) Pátek 06.10.2017 19:20:06\nPodle mého názoru to ubližuje oběma stranám. Ty děti se nemohou rozvíjet, jsou jenom psychicky deptány tím, že nestíhají ostatní. Naopak ostatní děti se kvůli nim dost omezují. Je to určitě i na volbě rodičů, ale osobně s tím nesouhlasím.


27. 7. 2005 | Autor: Cindy Kerberová | Rubrika: Trendy\nDětská a citlivá pokožka vyžaduje mimořádnou péči. Volbu ochranného přípravku nenechávejte náhodě a zvolte jemný, nedráždivý krém či mléko s opravdu vysokých faktorem 30 či výše. Sama jej používejte v prvních dnech či po celou dobu, snášíte-li slunce hůře. Skvělou ochranu proti záření naleznete v lékárně – sprej Capital Soleil 30 od Vichy (obr. 1). Snadno se nanáší, odolává vodě i písku, neobsahuje konzervační látky, ale zato termální vodu z Vichy.\nDospělí mohou pro několika dnech, zpravidla po třech, snížit ochranný faktor na 15 či 10. Ten se hodí také v méně slunných oblastech. Osvěžení a zároveň ochranu před slunečními paprsky najdete v podobě novinky z řady Nivea Sun – Osvěžující voda na opalování s faktorem 10 (obr. 2) účinně chrání, zklidňuje a osvěžuje díky chladivému složení.\nO prázdninách, době častého cestování, ať již na dovolenou či jen k vodě, přijdou vhod multifunkční výrobky v praktickém malém balení. To však nutně neznamená, že se musíte ochudit o péči, na kterou jste zvyklá.\nKrásu tropických dálek provoněných svěžím mořským vánkem a vůní exotického ovoce si užijte s abrasivním sprchovým gelem Kokos a mořská sůl od Oriflame (obr. 1). Díky mořské soli odstraníte odumřelé buňky a zároveň pokožku vyživíte koktejlem kokosu, včelího medu a bambuckého másla.\nOchranný balzám i lesk klidně nechte odpočívat na dně kosmetického kufříku, místo dvou tubiček vám postačí jen jedna – Hydratační sluneční lesk od Helena Rubinstein (obr. 3). Vzhledem k obsahu vysokého ochranného filtru 15 spolehlivě ochrání před slunečním zářením a tím zabraňuje předčasnému stárnutí rtů a zároveň dodá vysoký lesk a jemnou barvu.\nTo jsou nazory z trošku jinyho světa ne?? ( nevědomost, to je to spravné slovo do pranice k Vasim… Ladmme 14. 9. 2005 | 12:47\nKdybych si měla kupovat tak drahé značkové prostředky, nezbylo by mi na tu dovolenou... :-/ jeanis 1. 8. 2005 | 10:49\nTak ten sprchový kokosový gel se solí je už dááávno vyprodaný. Bobiška 27. 7. 2005 | 10:01


Chlebník Roll Top, Champagne - Luis.cz\nDomů / Kuchyň / Chlebníky / Chlebník Roll Top, Champagne\nChlebník Roll Top, Champagne\n1 195 Kč –5 % 1 135 Kč\nDóza 400ml, set 4ks\nSet 4ks keramických dóz v černé matné barvě.\nDóza Square - 2,5L, světle šedé víko\nDóza okénko - 1,4 L, sada 3 ks, jemná béžová\nSkleněná stohovatelná dóza 0,3 L, tmavě šedá\nDóza na kávové a čajové kapsle, červená\nDóza Square - 0,7L, tmavě šedé víko\nChlebník v barvě šampaňského s nadčasovým designem a propracovanými detaily, je již několik let evergreenem mezi chlebníky na celém světě. Ideální velikost hravě pojme i český bochník chleba, bagetu, rohlík nebo sladké koláče.\nChlebník Roll Top, tmavě zelená\nChlebník Roll Top, bílá\nChlebník Roll Top, platinová\n1 089 Kč –25 %\nChlebník Fall Front, platinová\nOO Olga Oujeská | 3.11.2021\nspokojená vypadá pěkně\n+ Víko hezky těžké. Stačí jemně strčit prstem a zavře se samo


Rovnátka jsou pro mnoho lidí obrovským strašákem. Je to přitom naprosto zbytečné, neboť v dnešní době je na tuto dentální pomůcku zvyklý naprosto každý. Když si však nechcete připustit, že byste chodili několik měsíců s tímto vybavením a každý by o něm věděl, pak je na řadě něco lepšího – neviditelná rovnátka.\nEfektivní, přesto velmi estetické\nMáte-li obavy o svůj vzhled a působení na ostatní, určitě popřemýšlejte i nad větší investicí, kterou budou právě neviditelná rovnátka. I přes svou cenu však mohou vyhovět základním požadavkům, mezi které patří zejména obecná dostupnost. Tato pomůcka totiž slouží především lidem, a proto není třeba očekávat přehnané částky. Na druhou stranu nemůžete očekávat, že by vyhotovení bylo zcela levné či laciné. Nikoliv, jedná se o pomůcku, která je určená především movitějším pacientům, ale také těm, kterým zkrátka záleží na vzhledu a jsou ochotni si něco málo připlatit.\nBudou stačit klasická?\nNěkteří stále přemýšlí nad tím, že by se rozhodli pro klasickou variantu. Před rozhodnutím je však často zastaví vzhled, který je zkrátka nežádoucí, pokud se pohybujete ve sféře, kde se na estetiku hledí více než na cokoliv jiného. Proto přichází na řadu lepší varianty těchto pomůcek, které jsou šikovně zakomponované v ústech takovým způsobem, aby je nešlo hned vidět.\nProblém klasických rovnátek může být i poměrně malé pohodlí a co více, špatná možnost dentální hygieny. To je samozřejmě velký problém, a proto se lidé rozhodují právě pro různé snímatelné nástroje, které ušetří nemálo starostí právě při hygieně. I tato varianta je k dostání ve velmi estetické formě, díky čemuž si nebudete muset dělat starosti o to, že by se vám tento nástroj nehezky vyjímal ve vašich ústech. Naopak, nebudete ani pomalu vědět, že něco ve svých ústech máte, a pokud jde o všechny okolo, ti o tom nebudou vědět naprosto vůbec.\n← Tajemné http\nVyberte si správnou náplň →


Pečené zelné závitky s mletým masem - Praktická žena\nPečené zelné závitky s mletým masem\nVydáno: 01. 10. 2013 00:00\nDoba přípravy: 90 minut, 6 porcí\n• 8 velkých zelných listů\n• 500 g mletého masa (hovězí + vepřové)\n• 250 g vařené rýže\n• 1/2 starší housky\n• mletý muškátový ořech\n• 4 petržele\n• 1/2 malého celeru\n• omytá palička mladého česneku\n• 200 g prorostlé slaniny\n• 4 snítky čerstvého tymiánu\nmám opět čerstvé, česnek vytažený ze záhonu na zahrádce. Maso jsem použil čistě hovězí, tuk zajistí slanina.\n2. Větší množství\nvody přiveďte k varu, osolte a blanšírujte v ní zelné listy, dokud nejsou měkké a ohebné. Nechte okapat a odřízněte tvrdá žebra. Projistotu oblanšírujte jeden dva listy navíc – při vyřezávání tvrdých částí z listů se může stát, že do toho, co vám zbyde, už nic nezabalíte…\n3. Troubu předehřejte\nna 180 °C. Mleté maso promíchejte s rýží, nadrobno nasekanou cibulí, přidejte vejce, nakrájenou housku, osolte, opepřete, okořeňte muškátem a tymiánem. Důkladně propracujte. Hmota musí být soudržná, aby se ze závitků nesypala.\n4. Vychladlé zelné listy\nrozprostřete na pracovní plochu a rovnoměrně mezi ně rozdělte masovou směs. Boční kraje přeložte směrem do středu a od bližšího kraje rolujte ke konci. Závitky zajistěte kuchyňským provázkem jako dáreček a naskládejte je do pekáčku. Použijte tlaku obou dlaní proti sobě. Pomáhá to při balení (nejen závitků :-).\n5. Mrkev, petržel a celer\noloupejte a nakrájejte na střední kusy. Česnek rozdělte na stroužky, ale neloupejte. Slaninu nakrájejte na kusy. Vše dejte k závitkům do pekáčku, osolte a opepřete a podlijte částí vývaru (zelenina by měla být ponořená). Pečte asi 75 minut a přelévejte výpekem i vývarem.\nNa jednu porci stačí jeden, pro chlapy 1 a půl až 2 závitky. Jídlo je poměrně lehké, opečená slanina dodává vynikající chuťový ocásek. Největší problém jsem měl s měkkostí petržele – tu je opravdu potřeba nakrájet na malinké kousky. Naopak mě překvapil pečený česnek - je to opravdová lahůdka.\nAutor: Josef Poslušný


Ostrovská stovka – první silniční závod | perryho blog\nOstrovská stovka – první silniční závod\nPosted on 19.8.2013 by tomasperoutka\nZapomeňte na kecy drsnejch bajkerů, že silnice je pro slečinky. Silnice je tvrdá a nikomu nic nedaruje. Já se o tom přesvědčil na svym prvnim silničnim závodě letos v červenci – na Ostrovský stovce.\nStovku jsem chtěl jet už loni, kdy jsem pořídil starou ocelovou silnici, ale počasí se úplně netvářilo, tak jsem místo toho běžel Perštejn-Klínovec. Letos na jaře už jsem si koupil opravdickou hliníkovou a oholil jsem si nohy, abych zapad. Tak jsem vyrazil.\nSraz s Pávisem v Děpoltkách a po svejch do Ostrova na rozjetí. Před Atlantisem už je slušnej mumraj. Parádní počasí a vyhrůžky organizátorů, že když přijede málo lidí, příští rok už Stovku dělat nebudou, přilákalo přes šedesát lidí. 47 kousků na delších 93 kiláků a 16 kousků na kratších 43 km.\nZaváděcích osum kiláků se jede společně za autem do Hroznětína. Jede nás fakt hromada, vepředu a vzádu auto, kolem krouží motorky, člověk si připadá jak na velkejch závodech. Lidi kecaj, já mezi silničářema zatim tolik známejch nemam, tak se jenom vezu a užívám si atmosféru.\nV Hroznětíně na startovní lajně ještě pár slov a pak už jdeme fakt na to. Prvních deset kiláků se to jenom mírně houpe skrz Odeř a Fojtov do Nejdku, takže jede ještě celej balík pohromadě a já mam co dělat koukat vlevo vpravo před sebe, aby do mě někdo nedrc nebo já do někoho. Nikdo nechce zůstat úplně vzadu, kdyby někdo začal bláznit už třeba v prvnim kopečku ve Fojtově a každej si dělá pozici.\nV Nejdku začíná první a vlastně jedinej dlouhej kopec na trati – sedmikilometrovej Plazivec. Pávis mi řek, že nic jinýho než tenhle kopec tu neni, takže když ty lidi ještě neznáš a nevíš, s kym dokážeš jet, tak to tady přinejhorším napálíš a ten zbytek po rovině a z kopce už nějak dojedeš. Tak to jdu teda napálit.\nU eldéenky, ještě než se to stačí pořádně zvednout, sprintuju za první skupinkou, která už přeci jenom maličko odskočila. Ještě za mnou Míra od nás z týmu křičí, ať opatrně, že je to dlouhý. Chvilka dřiny a jsem na chvostu první desetičlenný skupinky. Tak uvidíme, jak dlouho s lidma jako Pávis, Fába, mladej Viky ze Sparty nebo Filip Eberlos vydržim jet.\nVydržel jsem to asi dvacet metrů. Na tohle fakt nemam, takže je nechávám jet a šlapu si na kopec tak, abych tam byl na moje poměry svižně, ale zároveň pak dokázal ještě dvě hodiny jet. Za mnou nikdo, přede mnou nikdo, jedu si sám až na kopec, sjezdík do Perninku, do Abertam a skrz Hřebečnou. Tady pokračuje stoupání na horskou prémii, chlápek ve vsi na mě křičí, že tři minuty na první a kus před sebou vidim dva lidi. Vida, někdo další odpad, třeba bych je moh docvaknout a mohli bysme jet spolu.\nJenže po horský následuje sjezd na Rejžovnu a dlouhá rovinka na Božák. A mě rovinky fakt nejdou. Takže holt počkám, až někdo dojede mě, protože jet to celý sám je blbost. Do cíle je zas kopec, takže se nechám někym dovízt do cíle a v poslednim kopci mu ujedu. Jednoduchý.\nPo chvíli za sebou fakt vidim šest lidí, nechávám se dojet a ze strachu, abych hned nechyt díru a zas mi nezmizeli, jim skáču doprostřed skupinky. Ani v tom fofru nekoukám, s kym vlastně jedu, jenom registruju týpka na starym ocelovym favoritu. To mi hlava nebere, ale neni čas se divit, protože to už jsem zas na špici a musim tahat. „Doleva“ řve na mě někdo. Přemejšlim, jestli proto, že fouká zleva nebo proto, že je to u kraje víc rozbitý, ale nediskutuju, jsem na silnici nováček, nechám si poradit a poslušně jedu prostředkem silnice.\nKdyž projíždíme sprinterskou prémií na Božáku, týpek na favoritu už mezi náma najednou neni. Všechno se děje v hroznym fofru, vůbec jsem si nevšim, kde jsme ho na dlouhý rovný silnici odpárali.\nSjíždíme na Abertamskou křižovatku, pak po rovině na Mariánskou, kde je konečně čas prohodit pár slov a trošku se kouknout kolem sebe, a pak dlouhej sjezd do Merklína. V půlce sjezdu je rovinka a najednou koukám, že jsme ve dvou docela velkej kus za ostatníma. Ještě že ve dvou. Týpek přede mnou spurtuje, aby to docvakl a já se zuby nehty držim za nim.\nNakonec je máme, ale zadarmo to teda nebylo. Pokračujeme zase z kopce na začátek Hroznětína a dole pod kopcem, světe div se, mam zase patnáct metrů díru. A tentokrát sám. Takže si stoupám a rvu jí po tý rovině, co to jde, ale díra se nezmenšuje. Ani o metr. To se poseru, přece si je teď nenechám ujet. Těch patnáct metrů, který bys dohodil pingpongáčem, sjíždim snad kilák a stojí mě to tak bolavý nohy, že mam sto chutí si sednout a nechat je jet.\nU Rafandy je konečně mám a jedem zas mírnym houpáním do Děpoltek. Když jsme na nejvyššim bodě nad vesnicí, otvírám gel, že se trošku nabaštim, ale to už to valíme dolu a já zmatkuju, aby mi zas neujeli, takže celej gel kydám na sebe, na řidítka, na kolo, na ruce, všude. Když pak cestou domů Pávisovi vyprávim, že jsem si tady otevřel gel, řekne jenom „Tady“, zakroutí hlavou a začne se smát.\nO půl kiláku dál na rovince už všichni ostatní v klidu svačí. Vyndavám teda ještě soják a chroupu si taky. Příště už budu chytřejší. Na okraji Varů naše šestičlenná skupinka dojíždí ty dva, co jsem viděl před pětatřiceti kilákama na horský prémii. Jo, tak ty bych sám asi fakt nesjel.\nUž je nás teda osum a motáme se přes rozbitý silnice v Boru k druhýmu dlouhýmu sjezdu skrz Pulovice. A zase to někdo zkouší nadělit z kopce. Teď už si to ale nenechám líbit a za žádnou cenu se nenechávám předjet všema a držim se aspoň třetí od konce. I když to valíme v zatáčkách sedumdesát, kolo kousek před tebou, kolo kousek za tebou, sem tam tě někdo střihne vnitřkem. Nepamatuju si, že bych byl na bajku někdy takhle posranej. Ale držim jí, co taky můžu dělat?\nPosledních osum kiláků po rovině podél řeky skrz Dubinu, Kyselku a Radošov do Velichova pod poslední tříkilometrovej kopec. Těsně pod kopcem už se kecá a vtipkuje, je jasný, že už nikoho nedojedem a nikdo nedojede nás a že si to tady rozdáme už sami.\nMotáme se k první serpentíně, snažim se stupňovat tempo a držet se na špici skupinky, někdo už odpadá, ale najednou se kolem mě tři týpci přeženou a vyrážej dopředu. Nemam sílu to chytit, spíš symbolicky za nima trochu moc pozdě vyrážim a nikdo další už nereaguje.\nŠkoda, zbytek stoupání je vidim furt stejně daleko před sebou, ale nemam sílu si stoupnout a zrychlit, nohy už bolej jako čert, při tom sjíždění dole v Hroznětíně jsem se vyšťavil a teď to chybí. Tak se aspoň snažim rychle točit v sedě a hlídat si, aby se ke mně nikdo neblížil zezadu. Chlapi špurtujou o sedmý místo a já si dojíždim pro desátej flek.\nPrvní skupina nám nadělila osum minut, vyhrál mladej Viky, Eberlos druhej, Fába třetí, Pávis čtvrtej. Komplet výsledky na stránkách pořádajícího Fitness Atlantis.\n„No vidiš“ vítá mě na kopci Pávis. „Ty vole“, říkám na to a myslim tim, že nemůžu popadnout dech a nohy bolej jako blázen. O moc víc řečí na kopci nevedeme a trousíme se pomalu dolu do města na vyhlášení a na pivo. Tam se zase vede řečí spousta.\nPár fotek pro ilustraci jsem stáhnul na stránkách Cykloteamu Ostrov, jiný jsem jikde nenašel, ale tady od 9:10 je reportáž ostrovský kabelovky.


Odklady operací zatím nehrozí, zabíjí chřipka a ne koronavirus, říká Roman Šmucler – eXtra.cz\nOdklady operací zatím nehrozí, zabíjí chřipka a ne koronavirus, říká Roman Šmucler\nPři první vlně pandemie koronaviru na jaře se téměř ze dne na den začaly hromadně rušit všechny naplánované operace, takže není divu, že i nyní jsou pacienti na vážkách, jestli jejich zákroky nebudou posunuty. Podle MUDr. Romana Šmuclera, který je v kontaktu s mnoha zdravotníky, ale nic takového zatím nehrozí.\n22. 09. 2020 16:51 | Autor David Zápal\nOperace se neruší\nPane doktore Šmuclere, máte informace, jestli nás zase nečekají hromadné odklady lékařských zákroků?\n„Běžně se zatím neruší. Kdybych to řídil já, zjistil bych si kapacitu nemocnic a v krajích, kde by byl problém, bych brzdil zbytné operace. V sobotu jsem se ale bavil s dnes již bývalým ministrem zdravotnictví Adamem Vojtěchem a ten říkal, že podle kolegů zdaleka ještě v Česku není důvod posouvat operace.“\nProč v televizi slýcháme, že docházejí kapacity nemocnic?\n„To je absurdní debata. Máme jich strašně. Pro covid je vyhrazená kapacita desetkrát vyšší, než teď potřebujeme. Kdyby bylo potřeba víc, což je nepravděpodobné, stačí začít rušit operace, které snesou odkladu.“\nVětšina umřela na chřipku, ne na covid\nHodně se zabýváte zahraničními statistikami. Co jste z nich vyčetl?\n„Tam mají i predikce vývoje v jednotlivých krajích České republiky, což my sami vůbec nevedeme. Američané jsou statistikami posedlí. Díky nim třeba o New Yorku víme, že vyloženě na covid tam zemřelo na jaře devět tisíc lidí, zbytek na chřipku. Ale měli covid i chřipku, tak se jako příčina úmrtí uvedl koronavirus. Chřipka a covid najednou, to není dobré. Doufám, že se rychle promoříme, než chřipka dorazí.“\nCelebrity koronavirus Česko nemocnice News operace Roman Šmucler


ChipTuning Volkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP | AutoChip\nVolkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP\nChipTuning - Volkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP\nZvýšení výkonu motoru (chiptuning) vozidla Volkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP je možné z původních 103 kW (140 HP) až na 136 kW (184 HP) a nárůst točivého momentu ze 220 Nm až na 300 Nm.\nNíže naleznete parametry před a po úpravě Standard pro vozidlo: Volkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP. Modelová řada 1K1, vyráběná od roku 2006.\tÚprava tohoto modelu se provádí přes diagnostickou zásuvku.\tŘídící jednotka motoru od společnosti Bosch.\tTyp řídící jednotky MED17.5.1 nebo MED9.5.10.\tPředpokládaná doba úpravy tohoto modelu je 1 - 2 hodiny.\nNíže naleznete parametry před a po úpravě Premium pro vozidlo: Volkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP. Modelová řada 1K1, vyráběná od roku 2006.\tÚprava tohoto modelu se provádí přes diagnostickou zásuvku.\tŘídící jednotka motoru od společnosti Bosch.\tTyp řídící jednotky MED17.5.1 nebo MED9.5.10.\tDoba úpravy je 3-6 hodin z důvodu nutnosti zkoušek dle podmínek MDČR.\nNíže naleznete parametry před a po úpravě EkoTuning pro vozidlo: Volkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP. Modelová řada 1K1, vyráběná od roku 2006.\tÚprava tohoto modelu se provádí přes diagnostickou zásuvku.\tŘídící jednotka motoru od společnosti Bosch.\tTyp řídící jednotky MED17.5.1 nebo MED9.5.10.\tPředpokládaná doba úpravy tohoto modelu je 1 - 2 hodiny.\nNíže naleznete parametry před a po úpravě Sport pro vozidlo: Volkswagen Golf 1.4 TSI - 140 HP. Modelová řada 1K1, vyráběná od roku 2006.\tÚprava tohoto modelu se provádí přes diagnostickou zásuvku.\tŘídící jednotka motoru od společnosti Bosch.\tTyp řídící jednotky MED17.5.1 nebo MED9.5.10.\tPředpokládaná doba úpravy tohoto modelu je 1 - 2 hodiny.


Trhy - Pražský patriot\nV kategorii Trhy je 14 příspěvků\n16. prosince 2020 v 10:23\nOpen-air prodejní výstava autorské tvorby se bude konat 19. a 20. prosince na Výstavišti v Holešovicích před Průmyslovým palácem.\nPraha 5: Trhy u Anděla až do konce prosince\n14. prosince 2020 v 19:26\nKaždé úterý a pátek se od 8 do 20 hodin konají trhy na pěší zóně Anděl.\nMint Market Praha prosinec\n10. prosince 2020 v 11:26\nMint Market se koná 18.-19. prosince, venku, u hlavní brány Pražské tržnice. Trh se svěží módou, šperky, designem a delikatesami bude otevřen v pátek od 10 do 18 hodin a v sobotu od 10 do 17 hodin. Vstup je zdarma a celý areál je bezbariérový.\nNa Výstavišti bude Dyzajn market\n10. prosince 2020 v 10:13\nProdejní výstava Dyzajn market se bude konat během dvou vánočních víkendů, 12. a 13. prosince a pak znovu 19. a 20. prosince.\n8. prosince 2020 v 10:42\nPraha 1 zve na adventní setkání\n8. prosince 2020 v 07:53\nNa Kozím plácku se ve čtvrtek 10. prosince koná od 16 hodin tradiční adventní setkání.\nTrhy na Malostranském náměstí budou ve čtvrtek 10. prosince\n7. prosince 2020 v 07:35\nVe čtvrtek 10. prosince si od 9 do 16 hodin nakoupíte na Malostranském náměstí čerstvé potraviny.\n7. prosince 2020 v 07:01\nŘemeslné stánky najdete v horní části Václavského náměstí\n6. prosince 2020 v 05:49\nŘemeslné stánky, koledy a betlémské světlo probudily předvánoční atmosféru na Václavském náměstí i letos. Václavské Vánoce se otevřely veřejnosti. „Podpořit dobro“ je tak možné v rámci projektu na pomoc neziskovým organizacím i tento rok.\n2. prosince 2020 v 05:20


Jan Špilar: Nejlepším kadeřníkem je Bůh - Radio Proglas\n13. 10. 2020, 16:00\n9. října 2020 Barvínek Autor: Anežka Wiewiorková\n„Nejvíc mě baví stříhat, někdo mi dokonce dal přezdívku Střihoruký Edward,“ popisuje majitel stejnojmenného kadeřnictví, a druhým dechem dodává, že právě stříhání se může naučit každý. Není to ale jediná věc, kterou ke své práci potřebuje. Když mluví o barvení vlasů, zdá se mi, že je to hotová věda. Může se vlastně kadeřník někdy cítit jako umělec? Také na to odpovídá náš host Jan Špilar. „Nejlepším kadeřníkem je nakonec Bůh, vlasy jsou úžasný výtvor,“ pochvaluje si tatínek tří dětí (a teď už i dědeček), který při své práci vystudoval teologii a stal se jáhnem.\nAno, kadeřnictví se někdy z legrace přezdívá zpovědnice, ale možná je v tom víc pravdy, než se zdá! „V prostředí kadeřnictví můžu lidi povzbudit dokonce víc, než když nějakou duchovní radu vyloženě očekávají … u kadeřníka se lidé otevřou a "napráskají" na sebe mnohem víc věcí, než by řekli třeba duchovnímu. Propojení jáhna s kadeřníkem je větší, než jsem si původně myslel.“\nJak se dostal ke kadeřnické práci? Co je na ní nejtěžší? A na co se Jan Špilar těší, že bude moct jednou dělat v nebi? Poslouchejte Barvínek v úterý 13. října od 16.00 nebo v sobotu krátce po jedenácté.\nFoto: archiv Jana Špilara


TUNINGÁŘ: Na srazy jezdím wartburgem za 300 tisíc ve stylu Formule 1 - iDNES.cz\n8. ledna 2015 10:16, aktualizováno 10:16\nAutomechanik Jiří Kubíček už se svými dvěma miláčky posbíral pětasedmdesát pohárů z tuningových soutěží. | foto: Jiří Benák, iDNES.cz\nPřed autodílnou máte dva krásné červené wartburgy. Jak jste k nim přišel?\nV posledních patnácti, dvaceti letech začaly vznikat autokluby sdružující majitele automobilů různých značek, kteří své miláčky „vymazlili“, aby je poté představili na tuningových srazech. Mezi jinými také existuje přímo Wartburg klub.\nNež jsem se začal věnovat tuningu, a to speciálně značce Wartburg, tak jsem se realizoval v potápění, ke kterému jsem přivedl i své dvě děti. Jezdili jsme se potápět do Rudého moře, Chorvatska, Itálie. Nyní jsme tento koníček všichni opustili, protože dcera i syn jsou už dospělí, mají své rodiny a potápění už pro ně není atraktivní. Nejsem ale typ člověka, který by nic nedělal a jen lelkoval. Přes svou živnost, a to opravy vozů wartburg, jsem se dostal i k tuningu této značky. Zpočátku na přání zákazníků, později jsem se rozhodl, že si „vytuním“ wartburga i pro sebe. Nezůstalo však jen u jednoho vozu, ale přestavěl jsem pro sebe hned dva wartburgy.\nVýroba a dovoz této značky do Česka ale skončily už v roce 1989. Kde jste oba vozy tedy sehnal?\nOba jsou přímo dovezené z bývalé NDR, přitáhli jsme je na odtahovém přívěsu. Kamarád mého syna, který začal po roce 1989 dovážet a poté opravovat vozy z Německa, mě upozornil na možnost levného nákupu wartburgů, kterých se bývalí východoněmečtí majitelé zbavovali. Pořizovali si totiž luxusní západoněmecké značky vozů. Vláda je k tomu motivovala finančními dotacemi dva až tři tisíce marek na nákup nového auta. Podmínkou bylo předání svého auta s dvoutaktním motorem, takže wartburgu nebo trabanta, do šrotu.\nVaše auta jsou tedy z vrakoviště?\nPrvního wartburga, který byl vystaven jako předváděcí vozidlo, jsme dovezli přímo ze značkové prodejny, protože tento autosalon byl už v likvidaci kvůli nezájmu kupujících. Ihned jsem se s chutí pustil do tuningových úprav. Vůz byl určen pouze na tuningové srazy, pro svou potřebu jsme měli v rodině jiná auta.\nDruhý wartburg byl z německého vrakoviště a byl ročníkově poměrně mladý. Bohužel, poslední série prodaných wartburgů už nebyla tak kvalitně vyrobená, protože při výrobě byly použity nekvalitní materiály. Bylo nezbytně nutné vyměnit vše kromě skeletu za nové díly. Měnily se blatníky, dveře i celý podvozek. Vůz jsem upravil tak, aby neztratil svou původní podobu a vypadal, jako by právě sjel z výrobního pásu. Je pouze doplněn malým křídlem se třetím bodovým světlem, subtilními lízátky pod nárazníkem a chromovými poklicemi.\nTuníte obě auta stále dál, nebo už jste s nimi spokojen?\nV současné době jsou obě vozidla v konečné podobě a už se dále neupravují. Snažil jsem se, aby vozy měly přiznanou značku Wartburg, nebyly přeplácané a byly vzhledné. Žádné čáry, nalepené pruhy nebo šachovnicové pásy, žádná loga. Jsem zastáncem toho, že méně bývá někdy více.\nV pátek čtěte:\nK těmto starým autům se musí dost obtížně shánět tuningové doplňky.\nAno, to máte pravdu. Obvykle kupuji nějaký polotovar, určený pro jiný typ vozidla, který upravím.\nJak moc je tento koníček finančně náročný?\nVzhledem k tomu, že si musím většinu tuningových dílů vyrobit sám, což je časově velmi náročné, jsou náklady vysoké. První wartburg, který byl třikrát předěláván, vyšel asi na tři sta tisíc. Druhý vůz stál asi 130 tisíc, včetně započtení mé práce.\nVčetně pořizovací ceny?\nTo byl pakatel. Pořizovací cena obou vozů byla asi tak dvacet tisíc i s cestou a provizí člověku, který koupi zprostředkoval.\nJste odjakživa automechanik?\nNe, jsem vyučený elektromechanik se specializací na opravu rentgenových přístrojů. Po deseti letech od vyučení jsem přešel do autoservisu jako autoelektrikář, kde jsem kromě elektriky opravoval i mechanické závady. Opravy aut pro mě zůstaly stěžejní i v následujících letech. Po revoluci jsem začal podnikat. Opravuji motorová vozidla ve své dílně.\nK wartburgu jsem přilnul. Ani mě nenapadlo tunit trabanta\nPodle vašich webových stránek se i pracovně specializujete přímo na opravy těchto starých aut...\nAno, specializuji se výhradně na vozy značky Wartburg 353, Wartburg 311 nebo IFA.\nJiří Kubíček se narodil v roce 1944. Vystudoval tříletou elektrotechnickou školu obor autoelektromechanik. Pracuje ve své firmě se specializací na opravu wartburgů.\nProč jste si vybral právě wartburga a ne třeba trabanta, který je v Česku přeci jen oblíbenější?\nDeset let jsem taxikařil a z toho osm let jenom s vozy značky Wartburg. Perfektně jsem je znal a opravy si prováděl sám. V rodině jsme měli trabanty, manželka měla dokonce dva a byla s nimi hrozně spokojená. Přesto by mě nikdy nenapadlo tunit trabanta. Přilnul jsem k wartburgům a už jsem u nich zůstal. Trabanty samozřejmě také běžně opravuji.\nJezdíte na tuningové srazy?\nAno, pořádá se jich tak třicet nebo čtyřicet do roka, přibližně deseti se zúčastním. Jezdím spíše na velké srazy: dříve do Mimoně, Hradce Králové, Vysokého Mýta, Pardubic a podobně. Vždy soutěžím v kategorii „nezařaditelné“. V této skupině bývá většinou tak deset až patnáct vozů. Většinou se umísťuji do třetího místa.\nTo máte doma asi hodně pohárů...\nMám jich 75, plné police. V poslední době si přivážím tak osm až deset pohárů ročně.\nNe, tam jsme se jeli podívat jen dvakrát. Na letišti v saském Cvikově (německy Zwickau - sídlila zde továrna vyrábějící trabanty - pozn. red.) byl obrovský sraz, především trabantů, my jsme ale nesoutěžili.\nManželka se mnou jezdí jen na jarní a podzimní srazy wartburgů. A jak už jsem říkal, mám již dospělé děti, kteří mají své rodiny a také své zájmy.\nVy tady v dílně pracujete, ale zároveň se tu věnujete svému velkému koníčku. To tady trávíte poměrně hodně času...\nAno, přes den opravuji vozy zákazníkům, ve volném čase, kromě tuningu, restauruji staré zbraně.\nJiří Kubíček předvádí svůj vymazlený wartburg:\nChápe rodina tuhle vaši časově náročnou vášeň?\nManželka by chtěla, abychom spolu více cestovali, takže to musím střídat. Většinou jezdím v dubnu na dva srazy, pak v květnu na jeden, v červnu také tak dva srazy, v červenci je pauza a pak srpen a září po jednom srazu. V září bývá velký sraz, kam se dostanou jen nejlepší auta, býval tady na výstavišti v Letňanech, ale loni pořadatelé přesunuli tento velký sraz na Moravu.\nPojí se s tuningem wartburgů i určitý životní styl, jako oblečení nebo určitá muzika?\nTo je individuální. Někdo se oblékne do odrbaných šortek a sepraného trika. Jiný se svým způsobem vyřádí. Například na sraz wartburgů jezdí jeden mladý manželský pár s bývalým policejním wartburgem a oba jsou oblečeni do dobových východoněmeckých policejních uniforem. Pořídil jsem si kombinézu Formule 1 s možností doplnění různých automobilových nápisů. Je dobré, když oblečení ladí k autu, nebo má vtip. Vždyť je to přece celé show!\nMáte i nějaké moderní auto?\nJezdím v picassu, ale v lednu jej vyměním za Peugeota 5008.\nHlavně rodina. Děti - dcera a syn a také tři vnoučata. A pak moje koníčky, tedy tuning, takže vlastně moje práce.\nAsi z toho, že člověk stárne a ubývají mu síly.\nV Česku se mi žije docela dobře. Jsme svobodní, můžeme cestovat, kam chceme. Jenom to ovšem stojí moc peněz, které se dneska těžko vydělávají. Hlavně, že jsme všichni zdraví a můžeme stále pracovat.\nJezdíte wartburgem i běžně třeba na nákup nebo na výlet?\nNe, toto jsou auta, se kterými se jezdí výhradně na srazy. Přesto jsem měl jednu nepříjemnou kolizi, právě když jsem jel na sraz do Milovic. Stalo se to brzy ráno asi v šest hodin. Za mnou jel kluk s malým jeepem a zajel ke mně tak blízko, že mi orval blatník a sám se s vozem dostal do takové rotace, že skončil ve svodidlech. Zdemoloval si celý bok vozu. Naštěstí jsme oba vyvázli bez újmy na zdraví.\nDo silničního provozu mám jiné auto. Spotřeba benzinu je u wartburga osm až deset litrů, oproti piccasu, který má spotřebu 6,5 litru nafty.\nDokážete spočítat kolik jste měl v životě aut?\nPřesně nevím. Vzhledem k tomu, že manželka pracovala v autobazaru dlouhá léta, tak jsme auta dost často měnili. Vždy jsme měli oba každý své auto.\nPěkná auta jsou často využívána také jako magnet na holky...\nSouhlasím s vámi a vidíte to tady na plakátech. Na každém motoristickém srazu je mnoho pěkných děvčat. To přeci k těmto akcím patří.\nA sám jste tedy dívky „balil na auta“?\nTo víte, že ano - jako každý mladý kluk. Mé první auto vypadalo jako porsche, ale byla to přestavba bojového KdF 82 - kaďoura, což byl volkswagen s motorem vzadu. To tady nikdo neměl. V pořadí druhé vozidlo, které jsem vlastnil, už byl Wartburg 311. Vlastně už tehdy jsem se snažil vůz vylepšit. Vnitřek vozu byl vyložen imitací kůže. Karoserie byla nalakována v kombinaci dvou barev. Boky vozu byly v lahvově zelené barvě. Střecha, přední a zadní kapota byly v barvě bílé. Vypadal pěkně. To byl šedesátý pátý rok. Který mladý kluk tady měl tenkrát takové auto?\nTémata: Wartburg, Trabant, Formule 1, Jiří Kubíček, Německo, IFA, Sapa, Chorvatsko, Itálie, New York, SME, Rudé moře, Lidé Česka, oprava, Hradec Králové\nSezona tuningových srazů je v plném proudu. Jednou z prvních akcí její druhé poloviny byly Milovické války. Na jeden z...\nMám ještě v živé paměti doby, kdy jsem se zatajeným dechem na Václaváku pozoroval německé motorkáře a jejich stroje,...\nPražská policie prověřuje víkendový sraz tuningových aut v Praze. Desítky aut v noci na neděli rozburácely hlučnou...


Apartment Rukavac 8488a - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Vis\nApartment Rukavac 8488aRukavac, Vis, Chorvatsko - Zobrazit na mapěApartment Rukavac 8488aZobrazit více fotografiíplážZobrazit více fotografiíZobrazit všech 24 fotografií\nApartment Rukavac 8488a – podrobnější informace\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Rukavac je hotel Apartment Rukavac 8488a správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět. Nabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Apartment Rukavac 8488a je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta. Kvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat klimatizace, balkon/terasa, televize, satelit / kabelová TV, lednička. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Objevte poutavou kombinaci profesionálních služeb a široké škály vybavení v Apartment Rukavac 8488a.


CHUDÁCI WORKOHOLICI! | Olga ebooky\nJe krásné být na cestě!\nPorazila mě chřipka. Termín porazila vážně odpovídá, protože zatímco normální lidi byli po týdnu fit, já trpěla ještě po 14 dnech stavem tupého zírání do zdi, usínala v metru a v hlavě naprosto vymeteno (mimochodem, když usnete v metru, dozvíte se od tamní ostrahy moc krásných nadávek 😊). Čímž mi utekly 3 zakázky, nedodala jsem včas články, minula jsem se s úžasným zahraničním lektorem, na kterého jsem se hrozitánsky těšila… a všude kolem mě rostl binec.\nOvšem hlavně rostl ve mně. Podruhé v životě jsem zažila, že „nevykonávám“ (poprvé to bylo loni v létě po úrazu hlavy). Napadaly mě myšlenky jako: „už na to nemáš“, „jsi neschopná a líná“, „nikdo o tebe nemá zájem“, „nemáš co nabídnout“, „jsi prostě stará“…\nPosedlý workoholik ve mně strádal, hulákal a pral se, že už chce něco dělat, něco – cokoliv! Když ne přednášet nebo psát, tak aspoň přestavět byt, zpracovat fotky za uplynulých 35 let nebo přesadit všechny kytky. Jenže tělo na to nemělo. Tak to všechno zůstalo stát a já dál usínala nad stolem a zírala do zdi za asistence stále hlučnějších výčitek toho vnitřního prudila, jak jsem to nemožná a že jiný/á na mém místě by dávno…\nJá vím, říká se, že workoholismus je z gruntu pochybený životní názor. Že to není zdravé ani rozumné pořád se za něčím hnát. Že člověk si má život užít, ne se jím prohnat jako kdyby mu zapálili raketu u zadku. Ale když ono to některé lidi baví! Když se ženete za nějakým záměrem nebo myšlenkou, cítíte radost, potěšení, šumění krve v žilách, adrenalin skáče jako roční kůzle – a co teprve, když se dílo podaří!\nA pak lup ho – a tělo zastaví. To není jenom otrava, to je přímo děs! Umíte si představit to pnutí? Všude kolem vám opakují, jak je to dobře, když jste vysadili, že je nutné relaxovat, žít zdravě, nepřepínat síly, všímat si každodenních maličkostí, být tady a teď – a vy byste se už tak rádi zase do něčeho pustili – a houby!\nPane jo, už slyším kritické hlasy, které mě kárají, co to mám za názory. Inu, já vám je necpu. Jenom říkám, že obecné povědomí zdvíhá káravý prst nad stálou snahou něco dělat, něco měnit, za něčím se hnát, ale kdo polituje nás, workoholiky, když nám to pak nejde?!\nUznejte, že být nemocný workoholik není žádný med!\nS potěšením a mírnou nadsázkou napsala Olga\nON MLUVÍ! TO UŽ TADY DLOUHO NEBYLO! A taky o lišákovi a slepicích.\nJela jsem autobusem z města do vesničky v podhůří Jizerek, odkud pocházím. Přímo naproti…


Ocitli jste se ve slunečné Itálii. Vůně moře, slunce a citronů omámila vaše smysly. Ano, jste v malé vesničce v Santerama, v italské Colle u samotného Pasquale Natuzziho ve firmě na ty nejkvalitnější a nejkomfortnější sedačky na celém světě, ve firmě Natuzzi. Zde se zrodil smysl pro řemeslo. Italští mistři zapůjčili svůj um i do […]\n5. 10. 2021 Domov a bydlení\nPohodlná sedací souprava, nebo alespoň pohovka a minimálně dvě křesla do obýváku patří, nemyslíte? Na základě jakých parametrů ale vybrat ta pravá? Dozvíte se to z následujícího článku. Obývací pokoj bez pohovky a minimálně dvou křesel, to by snad ani nebylo ono. Jejich výběr však není radno podceňovat. Už jen z toho důvodu, že křesla neměníme […]\n1. 9. 2021 Domov a bydlení\nPatent na výrobu celuloidu byl vydán již v roce 1870 ve Spojených státech amerických. Od té doby se celuloid vydal na úspěšnou cestu světem, který jej uvítal s otevřenou náručí. A přestože dnes již tento materiál předčily mnohé moderní technologie a není tak často využíván, přežil alespoň v případě placek se spínacím špendlíkem, které lidé stále milují a […]\n12. 8. 2021 Domov a bydlení\nZnámá french press káva je oblíbenou formou přípravy tohoto nepostradatelného nápoje bez toho, abyste se museli „snížit“ k používání instantní kávy, nebo kupovat předpražené stroje na espreso. Nezapomeňte ale, že pro každou formu přípravy kávy se hodí jiné namletí a pro french press tohle platí rovněž. Příprava kávy french press není nijak složitá. Potřebujete k tomu šikovného […]\n10. 8. 2021 Domov a bydlení\nSoučástí stavebního procesu a zápisů do katastru nemovitostí jsou geodetické činnosti. Jednou z kvalitních firem působících v oboru geodézie je společnost VISIONPLAN-3D. Může se na ni obrátit jak veřejnost, tak podnikatelé, stavební firmy a projekční kanceláře. VISIONPLAN-3D provádí geodetické činnosti napříč celým oborem geodézie. Pro představu lze uvést například zaměření pozemku pro projekt domu, vytyčení […]\n1. 8. 2021 Domov a bydlení\nPatříte k milovníkům uzených lahůdek a přemýšlíte nad pořízením vlastní udírny? Než se pustíte do bezhlavého nakupování a plánování projektu stavby, pojďte se zamyslet, co tento koníček obnáší. Možná zjistíte, že moderní elektrická udírna splní všechny vaše požadavky. Následující řádky vám prozradí základní informace o uzení, které byste měli znát, než se pustíte do akce. […]\n23. 7. 2021 Domov a bydlení