Rozšíření kanalizace a zásobování Města Žacléře pitnou vodou - ul. Komenského\nID poptávky: 221287, počet zhlédnutí: 2\nPředmětem plnění veřejné zakázky na stavební práce je rekonstrukce kanalizace a vodovodu. Rozsah plnění veřejné zakázky stanovuje projektová dokumentace s názvem Rozšíření kanalizace a zásobování Města Žacléře pitnou vodou – ul. Komenského, vypracovaná projekční společností ŠINDLAR s.r.o., Stavby vodního hospodářství a krajinného inženýrství, Na Brně 372 2a, 500 06 Hradec Králové, v listopadu 2015 a projektová dokumentace s názvem Žacléř – Komenského ul. – kanalizace, vypracovaná projekční společností Vodohospodářská, projekční, inženýrská a konzultační kancelář Trutnov, Revoluční 208, 541 01 Trutnov, v prosinci 2015


Jsem Michal David mezi básníky, říká Petr Soukup. Na Instagramu ho hltají tisíce lidí - Aktuálně.cz\nJsem Michal David mezi básníky, říká Petr Soukup. Na Instagramu ho hltají tisíce lidí\n4. 2. 2020 10:59\nJeho verše o sexu a vztazích plné nečekaných slovních hříček si na Instagramu oblíbilo už přes 22 tisíc příznivců. Na konci loňského roku vydal novou sbírku Inspekce srdce a to přitom jeho poezie byla dlouho všem ukradená. Básník Petr Soukup totiž úspěchu dosáhl až poté, co si prošel vyhořením v reklamní agentuře, depresivními stavy a rozvodem. Otevřeně o tom mluví v rozhovoru pro Aktuálně.cz.\n"Nehodlám kráčet po Praze zpomaleným krokem, kouřit doutník a přemýšlet v kavárnách o zásadních věcech. Zábava je pro mě někdy mnohem víc než hloubání," říká Soukup o svých instagramových básních. | Foto: Andrea Vopičková\nZačal bych jednou básní z vaší nové sbírky Inspekce srdce: "Hledám si holku na jednu noc. Ty hledáš kluka na zbytek života. Neboj, tahle noc bude tvoje poslední." Už jste s těmihle verši zkoušel sbalit nějakou dívku?\nNějakou holku bych na své básničky sbalil strašně rád, ale bohužel vypadám dost vtipně, takže se mi dívky většinou jen zasmějí a pak se svými chlapci odejdou zase dál. Navíc jsem ještě pořád raněný ze všech možných rozchodů, kterými jsem si prošel. Nějakou dobu jsem byl dokonce ženatý, ale ve stejné době jsem měl psychické problémy a moje nemoc mi ve vztahu škodila. Momentálně si užívám single život. Mám absolutní svobodu a můžu se soustředit jen na to, abych prožil krásný den, do kterého mi nikdo nezasahuje. Po všech svých zkušenostech mám pocit, že nejsem člověk do vztahu. Bydlím se svou nejlepší kamarádkou a je mi tak dobře.\nA co v období puberty? Nepsal jste tehdy holkám zamilované básničky?\nZamilovanou básničku jsem napsal jednou v životě. Byla velmi dlouhá a dneska bych si dal facku za to, že jsem to udělal. Ta holka si ji přála, ale já jsem si tehdy myslel, že je single, a ona přitom s někým zrovna začala chodit. Na dlouhou básničku, na které jsem si dal opravdu záležet, mi tehdy přišla jenom esemeska: "Hezký, moc děkuju." Jinak jsem ale v pubertě moc zamilovaných básniček nenapsal, protože jsem chodil do školy se samými kluky.\nO lásce a sexu jsem dlouho vůbec nepsal a začal jsem s tím až někdy před třemi lety. Jsem sice ve věku, kdy básníci se sexem a láskou přestávají a začínají naopak psát o suchém spadaném listí nebo, nedej bože, o politice, ale u mě je to naopak. Romantika mi v pubertě přišla strašně trapná a mluvit o sexu jsem se styděl. Moje úplně první básnička se třeba jmenovala Pokrok a skládala se jenom ze dvou slov: "Kombajn. Online."\nA post shared by P E T R S O U K U P (@petrsoukup.cz) on Sep 3, 2019 at 11:02pm PDT\nJakou jste dělal školu, že tam nebyla žádná děvčata?\nVyučil jsem se elektrikářem, pak jsem si dodělal maturitu a ještě jsem vystudoval činoherní režii.\nJak se z elektrikáře stane umělec?\nK umění mě to táhlo ještě dřív, než jsem se přihlásil na technickou školu. Tam mě poslali ze základky, aniž by se mě ptali, co chci doopravdy dělat. Byl jsem zmanipulovaný a myslel si, že to, co říkají učitelé, je důležité. Když jsem ve třetí třídě řekl, že chci být komik, tak se mi učitelky smály a dělaly si z toho srandu i před maminkou na třídních schůzkách. Dávaly mi najevo, že uměním se přece nikdy neuživím, a tak jsem si podal přihlášku na elektrikáře s tím, že jednou převezmu tátovu živnost.\nKrátké básničky jsem si začal psát asi ve třinácti díky desce kapely Wohnout, na které byla mimo jiné písnička Jenjedem. Ta mě přivedla k hraní si se slovy. Pak jsem se zamiloval do textů Oty Klempíře z kapely J.A.R., koupil jsem si i jeho sbírky a hrozně jsem chtěl být jako on. Když jsem si v rodné Plzni dodělal pomaturitní studium angličtiny, tak jsem se okamžitě sebral a vyrazil bydlet do Prahy, protože v Plzni mi všichni dávali najevo, že tam nepatřím.\nNastěhoval jsem se do Ječné ulice a ještě ten den jsem při procházce potkal právě Otu Klempíře, který pracoval v reklamce sídlící o kousek dál. Ve stejný den mě Slávek Janda z kapely Abraxas, které jsem později začal psát texty, vzal na koncert Kamila Střihavky a tam v zákulisí zase seděl Ota Klempíř. Bral jsem to jako znamení, ale Ota se tam ke mně choval tak hnusně, že jsem druhý den musel zajet za našima, a když jsem jim o tom říkal, tak jsem se úplně klepal. Hrozně mě bolelo, že si s člověkem, kterého jsem bral jako svůj vzor, vůbec nerozumím. Tehdy mi došlo, že lidi, jejichž tvorbu mám rád, nemám chtít poznat, protože si je třeba idealizuju.\nStejně jste ale podobně jako Ota Klempíř začal pracovat jako textař v reklamní agentuře.\nAno a zjistil jsem, že v tomhle světě nehodlám být. Fungovalo to tam jako tichá pošta. Když ředitel nějaké firmy potřeboval slogan, řekl svoje požadavky svému PR oddělení, které následně oslovilo ředitele reklamky a až ten o zakázce přišel říct mně. Mezitím se ale obsah původního zadání v tiché poště úplně vytratil a já jsem tak dlouho pracoval na sloganu, o kterém pak ředitel firmy řekl, že si ho představoval úplně jinak.\nKvůli tomu jsem později z agentury odešel, a i když se dneska živím i reklamními texty, vždycky při tom chci komunikovat přímo se zadavatelem. Než jsem si ale tohle uvědomil, prošel jsem si vyhořením a depresemi. Dlouho jsem měl totiž v hlavě uložené, že tím, čemu bych se chtěl skutečně věnovat, se živit nedá.\nAž když mi pár kamarádek řeklo, že věci, které píšu, jsou vtipné a měl bych je dát na Instagram. Byl jsem skeptický, ale během jediného týdne mi došlo, že to je bomba. Do té doby jsem vydal několik sbírek, které se vůbec neprodávaly, a najednou mizely z pultů. Zároveň se mi díky sociálním sítím otevřely dveře, na které jsem vždycky klepal. Chodí za mnou muzikanti a každý týden pro někoho napíšu aspoň dva texty. Oslovili mě z televize Prima, kde se teď podílím na budoucích sitkomech. A do toho se mi ozývají lidi z firem a chtějí, abych pro ně napsal něco ve stejném stylu jako věci, co dávám na svůj Instagram.\nPetr Soukup (33)\nVyučil se elektrikářem, vystudoval činoherní režii, ale dnes se živí jako copywriter, neboli, jak sám říká, "sloganář". Kromě práce v reklamě píše texty pro hudebníky, jako je Lucie Bílá, Jana Kirschner nebo Monika Bagárová, a scénáře pro televizní stanici Prima Cool.\nV roce 2013 vydal svou první básnickou sbírku 2/3 chlapa, následovala kniha kreslených vtipů Skecy a další sbírky Vyšší plevel a Milovat šohaiku. Proslavil se ale až díky Instagramu, kam dnes přidává především verše o sexu a vztazích, které posléze vyšly i knižně ve sbírkách Erekce srdce a Inspekce srdce.\nSvou tvorbu prezentuje i na standupových vystoupeních. V únoru 2020 vyráží na turné s názvem Srdce v kalhotách, v rámci něhož se představí v osmi českých městech. První zastávkou bude 12. února Ostrava.\nS depresivními stavy vám ale, předpokládám, úspěch na Instagramu nepomohl.\nZ depresí mě dostaly až kamarádky pomocí systemického koučování. Systemický kouč je člověk, který vám neradí, co máte v té a té situaci dělat, ale klade vám otevřené otázky, abyste se k řešení problému dopracovali sami. Je to o tom, položit ve správný moment správnou otázku, aby si klient v sobě udělal pořádek sám. Kamarádky mě naučily racionálnímu uvažování, které mi dřív chybělo.\nDo té doby jsem bral antidepresiva. Xanax, Rivotril, Cipralex, Fevarin a v jeden čas dokonce všechny čtyři najednou, což byl strašně silný kalibr. Na antidepresivech jsem psal daleko ulítlejší věci než dnes a od té doby, co jsem začal být racionální, píšu básničky, které pochopí skoro všichni. Ve vztazích mi ale prášky spíš škodily. Pod jejich vlivem jsem se choval tak, že se nedivím, že se se mnou holky rozcházely.\nV téhle souvislosti jsem si vzpomněl na další básničku z vaší poslední sbírky: "Chodím na kurz tvůrčího psaní. Chodím na kurz sebeobrany. Chodím na kurz vaření. Chodím na kurz páření. Chodím na kurz keramiky. Chodím na kurz Kouzla, triky. Chodím na kurz, jak vést burzu. Proč pro tebe nejsem v kurzu?" Zažil jste s nějakou dívkou situaci, kdy jste se ji snažil zavděčit všemi možnými způsoby a stejně to nikam nevedlo?\nTo jste zrovna vybral jednu z mých nejoblíbenějších básniček a ano, napsal jsem ji i na základě vlastní zkušenosti. Dlouho jsem byl takový ten kluk ze Zary. Chtěl jsem mít styl gentlemana - přehnaný undercut, dlouhé vousy, sako a věty typu: "Mohu vám připálit, slečno?" Jednu dobu jsem i hodně cvičil, měl jsem svaly, byl jsem vyrýsovaný, ale strašně to ke mně nesedělo a vypadalo to trapně. Postupně jsem tak došel k závěru, že chlapi, kteří se o tuhle utaženost snaží, něco postrádají. Potlačují mužskou autentičnost.\nNapsal jsem o tom i jinou básničku: "Vystřelím ti na pouti růži. Chovám se jako James Dean muži. Správňák a cool kunďák jsem. Image si zkrášluju psem. Rodiče tví si mě chválí. Přátelé mávají mi z dáli. Jen jak ovšem zacvakne klika, kámošce tvý pošlu dicka."\nTo, že se trochu směju gentlemanství, ale rozhodně neznamená, že podporuju burany. Vyhovuje mi něco mezi a stejně to vidím u ženských. Přemíra make-upu a podpatky mě nikdy nevzrušovaly. Přijde mi to trochu jako haloweenský kostým. Proto sám dneska radši vypadám jako klaun, což je pro spoustu holek asexuální a píšou mi, ať se ostříhám a podobně, ale já už to nepotřebuju.\nBásnička, kterou jste vzpomněl, se taky trochu dotýká trendů, které do partnerských vztahů, vnášejí technologie. Kromě posílání nahých fotek můžeme zmínit třeba seznamovací aplikace jako Tinder. Jdete v tomhle ohledu s dobou, nebo jste spíš staromilec, který s děvčaty radši komunikuje tváří v tvář?\nProfil na Tinderu mám, ale dělám si z něj trochu srandu. Moc by se mi líbilo, kdyby na domluvené schůzky chodily skutečně ty fotky. Skoro vždycky totiž dorazí někdo, kdo vypadá aspoň trochu jinak. Kamarádce se dokonce stalo, že si psala s chlapem, který měl na Tinderu úžasné fotky, přes internet vypadalo všechno super, a když na setkání dorazila, ten pán tam přijel na invalidním vozíku. Může nám ho být sice líto, ale i tak to byl do jisté míry podvod. Prý se tomu říká Tinder Surprise.\nAbych to shrnul, Tinder není seznamka, ale aplikace na posuzování fotek. Nejsem staromilec a taky si s holkami vzájemně posílám nahé fotky, jenom mi přijde, že drtivou většinu zajímavých slečen potkávám úplně jinde než na Tinderu. Jeden kamarád se díky Tinderu oženil a má úžasnou ženu. Než se mu to ovšem podařilo, byl na obrovském množství naprosto strašlivých schůzek.\n"Hodně mě inspirují naprosto všední konverzace. Často ani neposlouchám jejich obsah a spíš si všímám jednotlivých slov, ve kterých hledám jiné významy." | Foto: Andrea Vopičková\nŘíkal jste, že ve spadaném podzimním listí inspiraci nenacházíte. Odkud tedy náměty pro svou instagramovou poezii čerpáte?\nNejvíc věcí mě napadá ve vaně nebo za volantem. Hodně mě inspirují taky naprosto všední konverzace. Často ani neposlouchám jejich obsah a spíš si všímám jednotlivých slov, ve kterých hledám jiné významy. Je to asi trošku autistické, ale někdy od někoho slyším úplně obyčejnou větu, tu si zaznamenám a díky tomu, že jsem dysgrafik a dyslektik a pomalu čtu, si původní výrazy rozložím na slova, která v nich ostatní nevidí.\nNěkdo třeba projde kolem a řekne: "V nejlepším se má přestat." Já ale v tu chvíli slyším: "V nejlepším se má přespat." Takže na Instagram napíšu: "Holky, v nejlepším se má přestat, ne přespat." Hned je z toho boom a jediný rozdíl mezi mnou a opilými chlapy v hospodě je ten, že já si ty hlášky zapisuju.\nCo na vaši tvorbu říkají literární kritici?\nLiterární kritici a autoři skutečné poezie instagramovými básníky mnohdy pohrdají, i když nás je hodně, scházíme se a je to ohromný fenomén. Já ale nehodlám kráčet po Praze zpomaleným krokem, kouřit doutník a přemýšlet v kavárnách o zásadních věcech. Jsem jenom kluk, co má radost, že je na světě. To je celé.\nI když taky rád chodím do galerií a doma mám v knihovně spoustu poezie, zábava je pro mě někdy mnohem víc než nějaké hloubání. Nechci si hrát na umělce a klidně přiznám, že jsem Michal David mezi básníky. Seriózní poezii píšu taky, ale moc ji nezveřejňuju, stejně jako Michal David dokáže výborně zahrát jazzovou skladbu, ale ven dává věci, které jsou popové.\nVaše verše si fanoušci mohou poslechnout i živě na standupových vystoupeních. V čem je tenhle zážitek jiný, než když si přečtou vaši sbírku, nebo se jenom podívají na váš Instagram?\nStandupové show jsou unikátní za prvé v tom, že tam lidi uslyší z 80 procent úplně jiné věci, než znají z knížek a z Instagramu. Kromě poezie tam čtu povídky nebo si dělám legraci ze zpráv. Navíc mě při tom na klavír doprovází Jirka Vidasov, který je na mě úžasně napojený. Něco říkám, najednou zvážním a on tu náladu ještě podbarví hudbou, takže je to najednou o to zábavnější.\nDruhá věc, kterou si lidi z Instagramu ani z knížek neodnesou, je moje interpretace. Troufám si říct, že svoje texty dokážu přečíst tak, jak si je sami nepřečtou. A slovo přečíst používám záměrně. Od Skácela jsem se totiž naučil, že básničky se nikdy nerecitují. Jakmile jim totiž dáváte rádoby vznešené vyjádření, tak je kazíte. To je podle mě veliká pravda, i když nás to všechny ve škole učili jinak.\nA post shared by P E T R S O U K U P (@petrsoukup.cz) on May 14, 2019 at 2:06am PDT\nPure devadesátky: Ledvinku nosil každý a po třídě kolovalo Bravíčko, vzpomíná autorka\nZa krizi mužství si můžeme sami, tvrdí Lukáš Otys. Napsal příručku pro gentlemany\n"Jsem příliš slabý na naši lásku". Tak začal instagramový hit o vztazích a rozchodech Ester&Josefina\nMagazín.Aktuálně.cz Petr Soukup rozhovor básník poezie Instagram sociální sítě humor vtip zábava partnerské vztahy sex


Praha roku 1847 | Reflex.cz\nPraha roku 1847\nOlga Myslivečková22. září 2008 • 17:01\nNevím, zda je možné, aby za sto jednašedesát let, tedy v roce 2169, někdo otevřel noviny a vypadla na něj mapa Prahy z roku 2008. Na mne vypadla (z marketingových důvodů jenom půlka, to abych si následující den koupila v trafice tu druhou a zvýšila prodejnost Lidovek) mapa Prahy z roku 1847 v němčině.\nPlán zdobí dvanáct pohledů (nejprve jsem jich pochopitelně měla jen šest) na vybrané stavby: kostel sv. Mikuláše na Staroměstském náměstí, Místodržitelský letohrádek ve Stromovce, Malá Strana v pohledu přes Karlův most, Černínský palác, Arcibiskupský palác a Hradčany poloviny 19. století.\nNedomýšlím dalších šest, druhý den zjišťuji, že bych všechny neuhodla: řetězový most (už neexistuje a určitě bych na něj zapomněla), chrám sv. Víta, Letohrádek královny Anny čili Belveder, Prašná brána, Stavovské divadlo, Žofín.\nProč zrovna tyhle stavby? A ne třeba klášter na Strahově, Klementinum či Staroměstská radnice? Národní divadlo ani Národní muzeum tehdy nestály … Snad se autorovi Johannu Lothovi líbily, anebo jiné „pohledy“ neměl k dispozici.\nJakými stavbami bych asi vybavila plán dnešní Prahy já? Mohla bych zvolit (kromě řetězového mostu) stejná místa, historií prověřená.\nZajímalo by mě, jakých dvanáct staveb byste dnes k plánu Prahy připojili vy?


Jack Sprat Shack - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Westmoreland\nCalabash Bay Pa, Westmoreland, Westmoreland, Jamajka - Zobrazit na mapě\nJack Sprat Shack – podrobnější informace\nV průběhu návštěvy města Westmoreland se budete cítit jako doma v hotelu Jack Sprat Shack, nabízejícím kvalitní ubytování i obsluhu. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Jack Sprat Shack, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta.\nKromě toho jsou všechny pokoje vybaveny celou řadou vymožeností. Mnoho z nich má k dispozici i klimatizace, balkon/terasa, ventilátor, sprcha, moskytiéra, které potěší i toho nejnáročnějšího hosta. Po celý den si můžete užívat pohodovou atmosféru lázně. Objevte poutavou kombinaci profesionálních služeb a široké škály vybavení v Jack Sprat Shack.\nVšichni cestovatelé (10)Páry (3)Jednotlivci (3)Rodiny s malými dětmi (1)Skupiny (2)


Z bývalé kuchyně v kulturním centru bude stálá expozice městské galerie - Rakovnický deník\nBývalá restaurační kuchyně v Novostrašeckém kulturním centru bude přebudována pro účely Městské galerie Viktora Olivy. Ta v budově, která právě prochází rozsáhlou rekonstrukcí za desítky milionů korun, sídlí od roku 2016. Jak potvrdil novostrašecký starosta Karel Filip, město bylo úspěšná s žádostí o dotaci ve výši 1,6 milionu korun, zhruba podobnou částku doplatí ze svého rozpočtu.\nNově zrekonstruovaná místnost o velikosti 120 metrů čtverečních bude nově sloužit jako výstavní prostory, čímž se plocha galerie téměř zdvojnásobí. Bude zde rovněž zřízena stálá expozice malíře Viktora Olivy, který se v Novém Strašecí v předminulé epoše narodil.\n„Jedná se o kompletní rekonstrukci, která bude zahrnovat i novou elektroinstalaci, osvětlení a vzduchotechniku. Vzniknou zde výstavní panely stálé expozice,“ popisuje novostrašecký starosta. Kromě toho v prostorách vznikne zázemí pro catering s umyvadlem a kuchyňskou linkou. Součástí projektu je také povinná propagace výstupů projektu (letáky, bannery, informační tabule, rozhlasový spot).


Dva panáky nalezeného absinthu by způsobily smrt, uvedli celníci - iDNES.cz\n11. září 2014 11:06, aktualizováno 11:06\nAbsinth s metanolem nalezený ve středu v Bystřici pod Hostýnem na Kroměřížsku je pozůstatkem předloňské metanolové kauzy, informovali celníci. Stále podle nich existuje nebezpečí, že někde další alkohol s metanolem existuje, a lidé by proto měli zůstat opatrní.\nCelníci zajistili v průmyslovém areálu v Bystřici pod Hostýnem 500 lahví Absinthu s příliš vysokým obsahem metanolu. (10. září 2014) | foto: Celní správa ČR, iDNES.cz\nCelníci o nálezu absinthu s vysokým množstvím smrtícího metanolu s logem olomoucké společnosti Vapa Drink informovali ve středu. Ve skladu ve Bystřici pod Hostýnem objevili lihoviny s otráveným obsahem (více čtěte zde).\nVe skladu bylo celkem 1 300 litrů lihoviny. U pěti set litrů byl zjištěn téměř třicetiprocentní, život ohrožující metanol.\n„Etanol a metanol byl přibližně v poměru jedna ku jedné. Dva velké panáky by znamenaly značné zdravotní problémy a pravděpodobně i smrt,“ uvedl Jiří Mazač, zástupce šéfa technické laboratoře celníků. Podle něj je poměr podobný, jaký se objevoval před dvěma lety.\nDavid Chovanec z generálního ředitelství Celní správy ČR uvedl, že se celníci stále snaží dohledat lihoviny s metanolem z kauzy, která vypukla před dvěma lety. V tomto případě na lihovinu upozornil provozovatel bystřického areálu.\nCelníci při jiné akci na Zlínsku odhalili i nezdaněný alkohol. Konkrétně se jednalo o 21 500 litrů. Odhadovaný daňový únik byl vyčíslen na více než dva miliony korun.\nV letošním roce už celníci provedli pět tisíc kontrol týkající se lihovin. Dvě akce byly celorepublikové a účastnilo se jich tisíc kontrolorů. Odhaleno při nich bylo 700 prohřešků.\nTémata: celníci, Alkohol, Bystřice pod Hostýnem, sklad, absint, Celní správa, Zlínský kraj, daňový únik, Kroměříž, Otrava metanolem, prohibice, smrt, Metanol, Metanolová aféra


Pustevny, ledové sochy, stezka Valašska, běžky\nParkoviště Pustevny, Prostřední Bečva, Česko\npřípadně vstupné na stezku Valašska\nKód zájezdu: 2114 Typ zájezdu: POZNÁVACÍ\nLEDOVÉ KRÁLOVSTÍ NA PUSTEVNÁCH\nAutobus vás vyveze až nahoru na parkoviště (můžete si vzít boby, lyže, sáňky, atd, autobus zdarma převeze).\nNejznámější hřeben v Moravskoslezských Beskydech je v zimě opravdu kouzelný. Je lákadlem pro turisty i běžkaře. Stačí si jen vybrat, za čím na Pustevny vyrazíte. Velmi populární a nenáročná trasa je vedena modrou turistickou značkou KČT z Pusteven po hřebeni až na Radhošť. Cesta tam i zpět měří 8 km a je vhodná pro rodiny s dětmi i seniory. Pokud se necítíte jít až na Radhošt, může se vašim cílem stát po cca 1,5 km socha Radegasta, kde se u stánku zahřejete punčem, svařáčkem a hladem také neumřete. Samozřejmě si zájemci mohou vychutnat radegastovo pivo. Dorazíte-li až na Radhošť, čeká na vás sousoší sv. Cyrila a Metoděje a stejnojmenná kaple z r. 1898. Zajímavostí je, že se jedná o nejvýše položenou církevní stavbu v České republice.\nHřebenová trasa z Pusteven na Radhošť nabízí mnoho krásných výhledů do údolí řeky Bečvy, z druhé strany je zajímavý pohled na Frenštát pod Radhoštěm, Kozlovice či Hukvaldy. Při dobré viditelnosti zahlédnete Lysou horu a Malou Fatru na Slovensku. Nebo si můžete užít nezapomenutelný výhled ze Stezky Valašska, která je otevřená.\nKaždým rokem se vlednu Pustevny rozzáří třpytem ledu a pod rukama zkušených sochařů vznikají neuvěřitelná díla, jež lákají návštěvníky ze všech koutů naší země. Výstava ledových a sněhových soch má na Pustevnách dlouholetou tradici.\nV letošním roce z důvodů aktuální situace a vládních nařízení nemůže být uskutečněna tradiční výstava, i tak nás organizátoři ledovou krásou potěší a to tak, že sochy budou k vidění pod širým nebem a rozmístěny po Pustevnách. Tentokrát na téma ledový cirkus. Pojeďte si s námi užít ledovou sobotu.\nNa Pustevnách jsou také skvěle upravované bežecké tratě, můžete si tedy vzít i běžky.\n7.30h – Holešov autobusové nádraží\n7.35h – Holešov autobusová zastávka Panský Pivovar směr do Zlína\n7.40h – Martinice autobusová zastávka směr Horní Lapač\n7.45h - Horní Lapač autobusová zastávka směr Zlín\n7.50h – Fryšták autobusová zastávka na náměstí\n7.55h – Zlín Vysoká Mez směr do centra města\n8.00h. - Zlín parkoviště Březnická\n8.20 h – Vizovice autobusové nádraží Masarykovo náměstí\n8.40h – Vsetín autobusová zastávka Rokytnice\nPříjezd na Pustevny v cca 10 hod., odjezd zpět v cca 15 hodin.\nVsetínAutobusová zastávka, Rokytnice\nVýchod slunce: 04:31 Západ slunce: 16:48\nPustevny, ledové sochy, stezka Valašska, běžky LEDOVÉ KRÁLOVSTÍ NA PUSTEVNÁCH Autobus vás vyveze až nahoru na parkoviště (můžete si vzít boby, lyže, sáňky, atd, autobus zdarma převeze). Nejznámější hřeben v Moravskoslezských Beskydech je v zimě opravdu kouzelný. Je lákadlem pro turisty i běžkaře. Stačí si jen vybrat, za čím na Pustevny vyrazíte. Velmi populární a nenáročná trasa je vedena modrou turistickou značkou KČT z Pusteven po hřebeni až na Radhošť. Cesta tam i zpět měří 8 km a je vhodná pro rodiny s dětmi i seniory. Pokud se necítíte jít až na Radhošt, může se vašim cílem stát po cca 1,5 km socha Radegasta, kde se u stánku zahřejete punčem, svařáčkem a hladem také neumřete. Samozřejmě si zájemci mohou vychutnat radegastovo pivo. Dorazíte-li až na Radhošť, čeká na vás sousoší sv. Cyrila a Metoděje a stejnojmenná kaple z r. 1898. Zajímavostí je, že se jedná o nejvýše položenou církevní stavbu v České republice. Hřebenová trasa z Pusteven na Radhošť nabízí mnoho krásných výhledů do údolí řeky Bečvy, z druhé strany je zajímavý pohled na Frenštát pod Radhoštěm, Kozlovice či Hukvaldy. Při dobré viditelnosti zahlédnete Lysou horu a Malou Fatru na Slovensku. Nebo si můžete užít nezapomenutelný výhled ze Stezky Valašska, která je otevřená. Každým rokem se vlednu Pustevny rozzáří třpytem ledu a pod rukama zkušených sochařů vznikají neuvěřitelná díla, jež lákají návštěvníky ze všech koutů naší země. Výstava ledových a sněhových soch má na Pustevnách dlouholetou tradici. V letošním roce z důvodů aktuální situace a vládních nařízení nemůže být uskutečněna tradiční výstava, i tak nás organizátoři ledovou krásou potěší a to tak, že sochy budou k vidění pod širým nebem a rozmístěny po Pustevnách. Tentokrát na téma ledový cirkus. Pojeďte si s námi užít ledovou sobotu. V blízkosti horní stanice lanovky z Trojanovic na Pustevny stojí malebná horská chalupa Maměnka, Libušín byl v březnu 2014 zničen požárem, po dlouhé rekonstrukci se otevřel v červenci 2020. Objekty navrhnul architekt Dušan Jurkovič ve stylu lidové architektury Valašska a Kysuce. Na Pustevnách jsou také skvěle upravované bežecké tratě, můžete si tedy vzít i běžky. Nástupní místa a časy:7.30h – Holešov autobusové nádraží7.35h – Holešov autobusová zastávka Panský Pivovar směr do Zlína7.40h – Martinice autobusová zastávka směr Horní Lapač7.45h - Horní Lapač autobusová zastávka směr Zlín7.50h – Fryšták autobusová zastávka na náměstí7.55h – Zlín Vysoká Mez směr do centra města8.00h. - Zlín parkoviště Březnická8.20 h – Vizovice autobusové nádraží Masarykovo náměstí8.40h – Vsetín autobusová zastávka Rokytnice Příjezd na Pustevny v cca 10 hod., odjezd zpět v cca 15 hodin. *CK si vyhrazuje právo na změnu programu. Bohemian tour s.r.o. Ke Strašnické 50/16 100 00 Praha 10 Strašnice Česká republika https://www.bohemian-tour.cz/cs/


Cena v době recenze: 15129 Kč\nCena v době recenze: 16990 Kč\nRohová sedací souprava v interesantních barvách\nSedací souprava, která si vás zcela získá a to hned z mnoha důvodů. Uhrane na první pohled. Krásná a dokonalá. Typ rohové soupravy, která vyniká po designové i praktické stránce. A věřte, že si vybere opravdu každý. Rohová sedací souprava CARO v elegantním provedení je k dispozici hned v mnoha barevných variantách. Tato sedačka potěší jak rozložením prostřednictvím jednoduchého mechanismu. Rázem vytvoříte prostorné lůžko na spaní. Ocenitelný úložný prostor, který můžete využít nejen na lůžkoviny. Součástí jsou i 2 boční polštářky.\nRozkládací sedací souprava s taburety\nDělá domov domovem. Navozuje útulnou atmosféru. Zajistí pohodlný odpočinek a posezení s rodinou i přáteli. V tomto případě nabízí ještě mnohem více. Rozkládací rohová sedací souprava s taburety a poličkou GRANDE v moderním designu a v působivých výrazných i tlumených barvách. A dokonce je efektivním řešením pro možné přespání. Snadným rozložením získáte vhodné lůžko na spaní. Tuto sedací soupravu můžete umístit do pravého či levého rohu. Moderní sedačka, která má i ocenitelný úložný prostor. Pyšní se rovněž taburety, které efektivně je možné uklidit a nejsou vidět, tudíž ani nikterak nepřekáží.\nModerní čalouněná dvoumístná pohovka\nDvoumístná pohovka Sara Velvet v interesantní a příjemné malinové barvě se bude náležitě vyjímat ve vašem interiéru. Krásný, praktický a funkční element, který oceníte v obývacím pokoji, v pracovně, v pokoji pro hosty, ve své kanceláři apod. Pohovka je potažena sametem. Jde o odolnou tkaninu, která ručí za bezproblémové používání a dlouhou životnost.\nCena v době recenze: 9 552 Kč


Spacáková revoluce 2 v ČT? Teď bude zle. Padají výzvy a plány\n7.2. (15 dnů) – Jména některých nominantů postupujících do dalšího kola souboje o post v Radě České televize a v Radě Českého rozhlasu vzbudila ohlas. Na sociálních sítích se někteří ve svých reakcích dokonce zmiňují o obavách, že pořádné osobní útoky proti nepohodlným teprve přijdou. A padlo i spojení „spacáková revoluce“.\nOsobnosti: Jaroslav Plesl (299 článků), Jaroslav Fischer (3 články)\n9.2. (13 dnů) – ROZHOVOR „Obávám se, že Česká televize je na tom s podporou veřejnosti podobně, jako byl minulý režim před svým pádem, před listopadem 89,“ říká někdejší senátor a bývalý prezident Agrární komory Jan Veleba ohledně toho, jak by podle něj dopadla případná nová „spacáková revoluce“. V této souvislosti posílá jasný vzkaz herečce Aně Geislerové. Vyjádřil se k volbě nových členů do Rady ČT, ostře se opřel do Senátu a nešetřil ani ředitele ČT Petra Dvořáka či moderátorku Noru Fridrichovou. Naopak pochválil kardinálu Duku, kterého označil za moudrého muže. Promluvil také o ocenění Zlatý citron, které nově dostal moderátor Luboš Xaver Veselý, a prozradil, za co toto „ocenění“ získal před lety i on sám.\nOsobnosti: Petr Dvořák (597 článků), Nora Fridrichová (276 článků), Petr Dvořák (592 článků), Luboš Veselý (409 článků), Jan Veselý (170 článků), Jan Dvořák (97 článků), Honza Dvořák (97 článků), Jan Veselý (170 článků)\nŠtěpánek: Sedmnáct let od spacákové krize aneb Bude se Halík smažit v pekle?\n22.12.2017 – Před sedmnácti lety propukla tzv. televizní spacáková krize, největší otřes demokracie v polistopadové éře naší země. Možná nebude na škodu si to připomenout.\nJe Zeman prase? A co ty Evropské hodnoty, 16krát měsíčně? Spacáková vzpoura? Šéf Českého rozhlasu Zavoral pod palbou otázek\n22.5.2017 – Šéf Českého rozhlasu René Zavoral tvrdí, že za rok a půl, co je ve své funkci, mu nevolal žádný politik. „Potkávám se s nimi normálně. Je to běžný a korektní pracovní kontakt,“ řekl to Petru Kolářovi v rozhovoru pro časopis Týden. Připustil, že v minulosti dostávali v ČRo přílišný prostor zástupci think-tanku Evropské hodnoty či novináři z vydavatelského domu Zdeňka Bakaly.\n27.2.2018 – ROZHOVOR „Přímá demokracie je tou nejdemokratičtější demokracií vůbec. Už z významu slova samého. Zastupitelská demokracie je reliktem z dob, kdy mezi lidmi existovala například negramotnost,“ tvrdí se Pavel Cimbál, programátor a pedagog univerzity České vysoké učení technické v Praze. Po sledování evropských referend nejsou podle něj výsledky vůbec hrozivé ani znepokojivé, naopak se ukazuje, že přímá demokracie funguje. Cimbal tvrdí, že pro přímou demokracii nikdy nebyly vhodnější podmínky než dnes a představu, že právo rozhodování náleží jen elitám, považuje za zcestnou. A krom toho vrcholně nedemokratickou.\n29.7.2015 – Ministerstvo pro místní rozvoj vyhlásí v pátek (31. 7.) první dvě výzvy k předkládání projektů v Integrovaném regionálním operačním programu (IROP). Týkají se zvýšení regionální mobility, konkrétně rekonstrukcí, modernizací a výstavby silnic II. a III. třídy a pořizování územních plánů u obcí s rozšířenou působností.\n16.1.2015 – Nejspíš si ho pamatujete jako dětského hrdinu ze seriálu Kde padají hvězdy, kde se zhostil hlavní role chlapce Lojzíka, který prožívá zajímavé příběhy během pobytu v ozdravovně pro děti s respiračními chorobami. Případně jste ho jistě zaznamenali po boku Josefa Abrháma, Ondřeje Vetchého a Martina Dejdara v komedii Pánská jízda.\nOsobnosti: Ondřej Vetchý (254 článků), Josef Abrhám (180 článků), Martin Dejdar (464 článků)


Hostivice, ZÁMEČNÍKOVÁ, Petra: Střepinky - OTVÍRÁNÍ 2006\nTexty: Hostivice, ZÁMEČNÍKOVÁ, Petra: Střepinky - OTVÍRÁNÍ 2006\nInscenaci původní hry Střepinky (Zuzana Rentová - Soňa Pavelková) souboru HOSTIDIV ZŠ Hostivice je možné označit jako solidní dětské divadlo. Skupina asi osmi dětí spolu s kytaristou a o něco starší dívkou představující maminku hrají příběh o radostech a strastech dospívající dívky Lenky. Na scéně vybavené pouze zelenými plastovými přepravkami hrají jednotlivé situace příběhu. Refrénem je vzývání jakéhosi alegorického stromu ztvárněného dvěma staršími aktéry. Děti hrají poměrně vědomě a je na nich vidět, že se s příběhem ztotožňují. Přesto by textu prospěla razantnější aktualizace, chvílemi působí poněkud „zaprášeně“.


Nejlepší sedlák Miloš Šedivý produkuje maso, mléko i obiloviny v biokvalitě - Rakovnický deník\nSlabce /FOTOGALERIE/ – Bio sýr a biomléko. Toto označení potravin má dnes mezi spotřebiteli čím dál větší zvuk. Ale potraviny jsou takto často jen svévolně označené, protože získat platný certifikát nebývá jednoduché. Hospodařenív v režimu ekologického zemědělství předchází zkušební období a několik kontrol.\nVe Slabcích chovají masný skot plemene Charolais.Foto: Deník / Hoblíková Šárka\nJako jediný na Rakovnicku hospodaří v režimu ekologického zemědělství s certifikátem na bio produkty Miloš Šedivý, majitel firmy Charolais. V roce 2014 získal ocenění Nejlepší sedlák Pro-Bio Svazu ekologických zemědělců ČR. Obhospodařuje pět set sedmdesát hektarů, z toho je tři sta hektarů trvalých travních porostů. Chová masný skot amerického plemene Charolais, kozy, bílé krátkosrsté. Zakládá chov nejmenšího evropského plemene skotu Dexter. K tomu ještě poskytuje ustájení zhruba dvaceti koním, to znamená zhruba dvě stě dvacet velkých dobytčích jednotek.\nNa orné půdě pěstuje pšenici špaldu, oves, tritikále ozimé, ozimý ječmen a jarní pšenici. Špalda a oves se používá na mouku a vločky, ostatní ke krmení zvířat v biochovech.\n„Veškeré plodiny, které vyprodukujeme, jsou s certifikátem bio. Neznamená to, že každý ekologický zemědělec je bio. Musí mít certifikáty od dvou kontrolních orgánů pověřených ministerstvem zemědělství, to je KEZ a AB CERT. Jejich logo najdete na každém výrobku," popisoval Miloš Šedivý. Získání biocertifikátu předchází dvouleté přechodné a kontrolní období, kdy zástupci orgánů chodí do firmy na kontrolu.\nZahájení ekologického zemědělství začíná vstupní kontrolou, která se dále opakuje každý rok. Certifikát se nevydává jako celek na celé hospodářství, ale zvlášť například na skot, na každou odrůdu i výrobky. „Pak je teprve hospodářství a produkty opravdu bio a ne, že si někdo někam něco napíše. To pak vrhá špatné světlo na ty poctivé zemědělce," zkonstatoval Miloš Šedivý.\nBio chov tak přináší vyšší náklady. Kontroly přicházejí dvanáctkrát za rok. Nejsou ohlášené a chovatel je musí zaplatit.\nCo ho vedlo k ekologickému hospodaření, vysvětlil Miloš Šedivý jednoduše: „Měli jsme většinu výměry pastviny a také jsme chtěli skoncovat s umělými hnojivy, postřiky. Hnojíme jen chlévským hnojem. Chov koz máme díky mé dceři Markétě. Zemědělství ji zajímá a také chtěla mít něco svého."\nMaso ze slabeckého chovu si ale lidé koupit nemohou. Zvířata nevhodná do chovu se tady ani nevykrmují, putují jako zástav většinou v Itálii, Bosně, Chorvatsku, kde se rok dokrmí a dodají na jatka. V posledním roce ale chovné jalovice skončily v pastevních chovech u nás v České republice.\nKonkrétně zvířata plemene Charolais jsou dovezena z centrální Kanady. Je to extenzivní nenáročné plemeno. Může být celý rok venku, protože snáší minus třicet stupňů. V létě se zvířata pasou, v zimě jsou dokrmována senem a jádrem z vlastní produkce. „Používáme pouze nakoupená semena jako osivo a plemenné býky," upozornil zkušený chovatel.


SYM - Kufry pro motocykly\nSYM Počet produktů: 62\nPlexisklo Kappa SYM Citycom 300 2008 –...\nSpecifické plexisklo, čiré, 64 cm x 55 cm, (výška x šířka). Montáž místo originálního plexiskla. O 19 cm vyšší než originální plexisklo.Některé obrázky u produktů mohou být ilustrační. U většiny produktů je přiložen manuál. Kompletní obsah dodávky a přesný vzhled, způsob montáže a maximum informací zjistíte z přiloženého manuálu.Většina plexiskel je...


Nevěra odpuštěna: Menzel a Menzelová opět spolu! | Blesk.cz\n3. července 2010 ● 06:01\nMenzel svou manželku pravidelně navštěvuje a jak Blesk zjistil, vlastní i klíče od manželčina bytu.\nPořád ji miluje\n„Jiří Olgu skutečně hluboce miluje. Nic z toho, co mu udělala, nepovažuje za důvod, proč ve své lásce k ní něco měnit,“ přiznal Blesku jeden z Menzelových přátel.\n15:21 - Olga Menzelová se vrátila s kufrem ze severních Čech\nRežisér, který přihlížel nevěře své ženy i spekulacím o otcovství dcery Aničky, nikdy na manželku nezanevřel. A Olga? Po rozchodu s Jaroslavem Brabcem se sice k Menzelovi do bytu na pražských Hradčanech nevrátila, dala mu však klíče od toho svého. „Byli jsme spolu devět let, je logické, že si jsme blízcí,“ řekla Blesku Menzelová poté, co fotoreportéři zastihli jejího stále ještě manžela u ní doma.\nRežisér přijel brzy odpoledne, otevřel si vlastním klíčem, a teprve hodinku po něm se objevila Olga, na kterou čekal. Nějaký čas strávili společně v bytě, poté Menzel zase odjel. „Vracela jsem se z pracovní cesty. A to, že byl Jirka u mě, není žádná výjimka. Pravidelně se vzájemně navštěvujeme,“ svěřila.\nMenzel se vídá i s dcerou Aničkou. Dlouho se diskutovalo o tom, kdo je vlastně holčiččin otec, Menzel se tak každopádně chová, ať už je skutečnost jakákoliv. „Je hodně pracovně vytížený, ale malou vidí často. Ještě jsem si ale netroufla na to, aby ji hlídal delší dobu sám. Anička je hyperaktivní,“ míní Menzelová.\nAutor: agš, hto\njiří menzel, olga menzelová, manželé, láska, nevěra\nMódní policie: Elegantně vyzáblá Menzelová a popletená Brodská\nMenzelová je jako lunt!\nManželka Menzela: Zůstanu Menzelová, ale žit s ním nechci!\n1 723 19. března 2019\ngogo: Čím ji Brabec učaroval ? Shakespeare říká v jedné hře : "Pravdou je a nadále i bude, že lásku ženy muž láskou nedobude..."\n(07. 07. 2010 22:55)\ngogo: To nebylo "evito5555" na Vás, to jsem odepisoval "zirafe" ....\n(05. 07. 2010 20:30)\nanasyi: evita,vitej v klubu\n(05. 07. 2010 13:04)\nanasyi: anka,me jako vodnarky,makmark prispevek neurazil.Jsi taky vodnarka,a nerikej mi,ze si nikdy neuvazovala stylem,,,co z toho budu mit,,.Tenhle styl neni jen v partnerskym vztahu,ale i v jine oblasti\n(05. 07. 2010 12:09)\nanasyi: makmark,neni vodnar jako vodnar,zalezi i na aspektech,ktery ona prevazne nachazi ve lvu a ve skorpionu.Takze,ona defakto ocekava dedictvi,atd.,ocekava jeho naklonost,ona neprizna zadnou porazku,nebot se ted citi,jako spravna samice,ktera ma sporadanou rodinu.Takze ona ma,ma dedictvi,autorsky prava atd.,ma manzela.......atd.Takze ona defakto,bude kolem sebe nicit vse,co by ji tohle vyvracelo,tzn., kamaradky budou litat vzduchem,aby nebyly svedkem toho,jak ona si srovnava roinu,kterou ona sama rozvratila.Takze skorpionskym ocaskem,ktereho ma dosti,zacne bodat kolem sebe jed.Takze,ji zatvrdne srdce,ale i k okoli.Ona si neprizna chybu a kdo ji jenom naznaci......... jak jsem psala vise,ja si spise myslim,ze ze strany Menzela jde o pocit osamneni.On jako rak,byl zranen a rak se dosti dlouho dostava z citoveho zraneni.Takze nez on se dostane z jednoho citoveho zraneni,bude dostavat dalsi,ktere samozrejme nemusi uz rozpoznat.Akorad se to muze projevit v dusnosti,ubytek kysliku.\n(05. 07. 2010 12:04)\nPodívejte se na vtipnou parodii na Interstellar s…


Robert Porkert | Cestovatelské středy v Národním muzeu\nPo pádu komunismu byl Robert jedním z prvních českých promotérů. Pedagog v oboru učitelství pro první stupeň začínal jako lepič plakátů a bedňák, poté nastoupil do koncertní agentury Pragokoncerts jako produkční.\nV roce 1993 založil agenturu Interconcerts, se kterou přivezl takové hvězdy, jako například RollingStones, Red Hot Chilli Peppers, Coldplay, Metalliku, Madonnu, Rihannu, Iron Maiden, Coldplay nebo Stinga. Na největší koncert - TheRollingStones na Letné v roce 2003 - přišlo skoro 90 tisíc lidí. Při propagaci koncertu DeepPurple (1993) byli první firmou, která použila billboardy k propagaci kulturní akce. Navíc jména partnerů nahrazovali jejich logy. V roce 2004 se agentura Interconcerts stala součástí globální agenturyClearChannel (dnes Live Nation) a společnost byla přejmenována na LiveNation Czech Republic. Díky tomuto napojení servíruje českým fanouškům dál největší hvězdy zábavního průmyslu. V posledních letech diverzifikuje byznys, kromě koncertů sází i na výstavy typu Tutanchamonova hrobka, Titanic či Bodies.\nV prosinci 2015 se stal manažerem jedné z největších kapel na českém trhu, nedávno znovuobnovené Lucie. Prohloubí se tak spolupráce z minulých let. Live Nation se stala zastřešujícím promotérem veleúspěšného turné Lucie v roce 2014, které vidělo na 150 tisíc diváků.\n„Lidé jdou už jen za megahvězdami a ty ‚středně dobré‘ už pro ně nejsou zajímavé,“ míní Robert Porkert.\nAkcí, kterou asi už nikdo nezopakuje, není paradoxně ani výstava, ani koncert, ale šachový turnaj. Na něm se sešli velmistři v čele s Kasparovem a Karpovem. Svět rámusu, big beatu a velkých show najednou vystřídalo hrobové ticho a tikající hodiny.\nHvězdy, které Porkert přivezl:\nBryan Adams, Aerosmith, Christina Aguilera, Anastacia, ChuckBerry, Black Sabbath, Boney M, David Bowie, Nick Cave, EricClapton, JoeCocker, PhilCollins, DeepPurple, Depeche Mode, DuranDuran, Bob Dylan, Faith No More, Green Day, Iron Maiden, Jamiroquai, JethroTull, KellyFamily, Kiss, Mark Knopfler, LennyKravitz, AvrilLavigne, Linkin Park, Madonna, Manic Street Preachers, Marilyn Manson, Masive Attack, Megadeth, Metallica, Moby, Pearl Jam, Prodigy, ChrisRea, Red Hot Chilli Peppers, RollingStones, Seal, Shakira, Gwen Stefani, Sting, Tina Turner, RobbieWilliams, ZZ Top a řada dalších.\nŠpičkový lezec nezná kompromisy, zvládá i těžké výstupy. Dokazuje talent v extrémech..\nDlouholetý sólista baletu Národního divadla účinkoval v padesáti představeních první scény.\nhorolezec i lékař\nŠpičkový lékař, primář gastroenterologického oddělení Nemocnice Jablonec nad Nisou, ale také skvělý horolezec, který dosáhl i vrcholu Mount Everest.\nPolitolog, působí na Katedře ruských a východoevropských studií IMS FSV UK.\nFolkový písničkář zhudebňuje strhující příběhy, které umí život. S ČT připravil zajímavý seriál Neznalost neomlouvá.\nTvrdé boje s povstalci, neprostupné hory, extrémní podnebí... s tím se vyrovnávají české speciální síly v Afghánistánu.


Domů / BLOG / Úžasná historie pánských plavek - 4 díl\nÚžasná historie pánských plavek - 4 díl\nPostupně se od 80. let po celém světě došlo k neuvěřitelnému boomu v pánské módě. Začalo se objevovat nepřeberné množství stylů a návrháři se každým rokem předháněli, kdo bude mít úspěšnější kolekci. Tento trend vidíme pokračovat dodnes. Pojďme si ale ještě připomenout roky 90. a přelom století, které taky dali vzniknout pár ikonickým modelům pánských plavek.\n<<< zpět na 1965-1985 Pánské plavky v období 1995 -2017\nVynález syntetického vlákna "Lycra" a jeho použití v oděvnickém průmyslu umožnilo nástup i úplně nového stylu v módě. Byl to styl legin, strečových kalhot a cohokoliv přiléhajícího na tělo. Není divu, že si oblečení z Lycry oblíbili i sportovci a "bodybuildeři". Nastal nový boom a všichni se zajímali o sport a hlavně fitness. Netrvalo dlouho a Lycra si našla cestu i do pánských plavek. Vysportovaní, opálení muži nechtěli zakrývat vydřené svaly a na trh se dostali tzv. "Speedos", které jsou dnes známe jako slipové plavky. Tento druh plavek se řadí mezi tři nejoblíbenější druhy pánských plavek.\nSlipové plavky tzv. "Speedos"\nPhoto copyright: David Gandy, Dolce & Gabbana\nNaproti slipovým plavkám si mladá generace oblíbila i šortkové plavky, tzv. "Boardshorts". Tento styl plavek do Evropy přišel z Austrálie a Ameriky a byl oblíbený hlavně mezi surfaři na plážích po celém světě. Tyto plavky se vyznačují tím, že mohou mít kapsy na bocích a často i vzadu. Mají zapínání na suchý zip, nebo stahovací šňůrku v pase. Do dnešního dne jsou oblíbené lidmi, kteří preferují nespoutaný a moderní životní styl. Díky nespočtu variací a vzorů se koupací šortky tak stali jedním z nejprodávanějších stylů pánských plavek. Neznámější firmy, které tento styl plavek propagují, jsou Andrew Christian, Billabong, Rip Curl a AussieBum.\nV dnešní době oblíbené šortkové plavky "Boardshorts"\nPhoto copyright: AussieBum\n2017 zdroj: Mode.com\n<<< zpět na 1965-1985


Zahraj si ve dvou tento jednoduchý fotbal, ve kterém padá více gólů, než je běžné i na mistrovství světa! Nejprve…\nVyzvěte vašeho kamaráda na souboj! Nebude to snadné, budete souboj na život a na smrt. Cílem je zničit…\nHra 2 Souls je ideálním místem, kde můžete závodit s kamarádem. Stačí proběhnout bludiště rychleji a stanete se…\nZahrajte si skvělou hru, ve které budete se svoji lodí střílet nepřátele. Máte 5 minut na to, abyste postříleli…\nTyto kostky mohou hrát až 4 hráči online. V každém kole máte 3 pokusy na míchání kostek. Kostky mají různé…\n8-Bit Dash je postřehová retro skákačka, ve které bude vaším úkolem doběhnout co nejdále a tím získat dobré…\nVaším úkolem v této hře bude převážet mimozemšťany z jednoho místa na druhé. Využívat k tomu budete raketku,…\nAnime Fighting Jam Wing je akční bojovka plná úžasných chvatů, kopů či mnoha speciálních útoků. Se svým bojovníkem…\nPomozte zamilovanému páru - princezně a rytíři posbírat všechny zlaté klíče a dostaňte je k cílovým dveřím. Po…


Neděle 15. 2. 2015 na ČT24\n00:00:18 Dobrý den, je tu OBJEKTIV.\n00:00:21 Atlas, ve kterém můžeme listovat největšími zajímavostmi na Zemi.\n00:00:27 Dnes vyrazíme na východ.\n00:00:30 Přes Jakutsk po ruských řekách a tajgou\n00:00:33 za odkazem českého světoběžníka.\n00:00:36 Po dobrodružství se osvěžíme ve stínu posvátné čínské hory.\n00:00:46 Nakonec nás čekají mrakodrapy i podzemí korejského Soulu.\n00:00:59 Ze Zábřehu na Moravě až na Novosibirské ostrovy\n00:01:03 ve stopách Jana Eskymo Welzla. V OBJEKTIVU to nebude poprvé,\n00:01:09 kdy se s partou jeho rodáků vydáváme na cesty.\n00:01:13 Martin Strouhal už zachytil Welzlův odkaz na severu Ameriky.\n00:01:18 To, co nás čeká tentokrát,\n00:01:20 se dá popsat jako svéráz drsného ruského severu.\n00:01:25 Jakmile staneme tváří v tvář tamním podmínkám a rozměrům,\n00:01:30 musíme znovu před Welzlem,\n00:01:32 který byl údajně na ostrovech náčelníkem a soudcem, smeknout.\n00:01:39 Expedice po stopách českého polárníka Jana Eskymo Welzla\n00:01:44 odstartovala v jeho rodišti Zábřehu u jeho sochy,\n00:01:49 která vítá příchozí na nádraží.\n00:01:52 Na cestu vyrazil symbolicky i Eskymo Welzl\n00:01:56 v podobě dřevěné figurky.\n00:01:58 První zastávka na dlouhé cestě byla trochu nedobrovolně v Moskvě.\n00:02:04 Rozhodli jsme se, že Janu Welzlovi ukážeme dnešní Moskvu.\n00:02:13 Sám se tu nezastavil, tak mu ji ukážeme teď.\n00:02:18 Evidentně se mu to líbílo.\n00:02:22 I zde vzbuzoval vyřezávaný Eskymo Welzl pozornost,\n00:02:27 jako kdysi skutečný Welzl kdekoliv kam zavítal.\n00:02:32 Ať už to bylo na Sibiři, Yukonu anebo Aljašce.\n00:02:36 Po dvoudenní zastávce v Moskvě se přesouváme 5 000 km na východ\n00:02:41 do města Jakutsk.\n00:02:43 Tudy procházel okolo roku 1895 i Eskymo Welzl,\n00:02:48 který putoval z Irkutsku podél řeky Leny a Jany\n00:02:52 až na Novosibirské ostrovy.\n00:02:55 Zde začíná naše cesta po jeho stopách.\n00:02:59 Vydáváme se podél řeky Leny k poštovní stanici Jelanka,\n00:03:04 která leží 100 km jižně od Jakutska.\n00:03:09 Kolem cesty se pasou stáda koní,\n00:03:12 kteří jsou na jídelníčku jakutských restaurací.\n00:03:16 Zpevněná cesta končí několik kilometrů za městem\n00:03:21 a dál už vede typická sibiřská, místy rozbahněná.\n00:03:25 S tou si zde automobil UAZ 252 lehce poradí.\n00:03:30 Za skřípání a vrzání se sune vpřed.\n00:03:34 Poštovní stanice Jelanka založená r. 1830\n00:03:38 byla součástí poštovního traktu,\n00:03:42 který zabezpečoval dopravu zboží a osob v končinách Sibiře.\n00:03:47 Když sem dorazil Welzl z Irkutska, tak už měl za sebou asi 2 900 km.\n00:03:54 Dnes se o ni stará a turisty po ní provede potomek ruských osadníků.\n00:04:01 Hospodář nám popisuje, jak se zde kdysi žilo.\n00:04:07 Takovou pilu si sami vyrobili. Toto je svěrák,\n00:04:12 který vyrobil kovář tady na stanici.\n00:04:18 K vidění je spousta původních nástrojů,\n00:04:22 které si zde v odlehlé části Sibiře museli sami vyrábět.\n00:04:27 Tyto sítě jsou upředeny z koňských žíní.\n00:04:31 Stanice byly ostrůvky v divočině,\n00:04:35 kde mohl najít útočiště osamělý poutník,\n00:04:38 takový jakým byl Jan Welzl.\n00:04:41 A jak přijal hospodář příběh o moravském cestovateli?\n00:04:46 To je pěkné. Je to možné.\n00:04:48 Je možné, že naši předci Welzla znali.\n00:04:52 Od poštovní stanice sjíždíme UAZEM k řece Leně,\n00:04:56 která je zde široká několik stovek metrů\n00:05:00 a razí si cestu k Severnímu ledovému oceánu.\n00:05:04 A náš dřevěný Welzl si vychutnává svůj návrat k řece,\n00:05:09 podél níž osaměle putoval téměř 2 roky.\n00:05:13 Tady na nás čeká kapitán lenské plavby.\n00:05:17 I tomu se musíme pochlubit s Eskymo Welzlem.\n00:05:24 A toto je co? Mapa? Kufr a tady má ruksak.\n00:05:28 Hlavní je kapitánská čepice. Stejná jakou mám já.\n00:05:37 Naše výprava se naloďuje a vyplouváme k lenským Stolbům,\n00:05:43 které jsou známou atrakcí a leží 50 km proti proudu řeky.\n00:05:48 Po 1,5 hod. jízdy nás vítají skalní útvary, kamenné věže,\n00:05:53 které se tyčí nad hladinu řeky. Jejich výška dosahuje až 100 m.\n00:05:59 Je léto, turistická sezóna by měla být v plném proudu,\n00:06:04 ale sem zavítá jen občas parník, který zajišťuje dopravní spojení\n00:06:09 mezi Jakutskem a městem Tiksi\n00:06:12 ležícím u ústí řeky do Moře Laptěvů.\n00:06:16 Loučíme se s řekou Lenou a také s městem Jakutsk.\n00:06:20 Nastupujeme do letadla ANTONOV 26 polárních aerolinek.\n00:06:26 Naším dalším cílem je osada Ust Kuiga,\n00:06:29 která již leží za severním polárním kruhem.\n00:06:33 Čeká nás let přes 1 000 km. Na palubě se tísníme se zavazadly.\n00:06:40 Záchranný provaz u nouzového východu nám dodává jistotu.\n00:06:46 Přelétáváme nad Čerským pohořím,\n00:06:50 které kdysi Jan Eskymo Welzl zdolal jen se sibiřským poníkem a károu.\n00:06:55 Dole se rýsuje a mohutní tok další velké sibiřské řeky Jany.\n00:07:00 Někde tudy se po ní Welzl plavil na voru,\n00:07:04 který si sám vyrobil až do města Verchojansk.\n00:07:09 Musíme v duchu smeknout před jeho odvahou a vytrvalostí.\n00:07:14 Měl to kdysi o moc složitější než my dnes.\n00:07:18 Asi po třech hodinách letadlo dosedá na štěrkovou dráhu letiště\n00:07:24 na 70. stupni severní šířky.\n00:07:27 Rusko! Toto je Rusko!\n00:07:32 Z letiště do osady a k řece Janě nás odveze automobil UAZ 252.\n00:07:42 Ust Kuiga byla založena v r. 1951.\n00:07:45 Teprve r. 1967 byla zaregistrována jako osada.\n00:07:50 Když se otevřel sever pro těžební průmysl,\n00:07:54 bylo potřeba zřídit tranzitní místo mezi třemi oblastmi:\n00:08:00 Verchojan, Batagaj a Ust - Jansk.\n00:08:04 I když se jedná o významné překladiště severu,\n00:08:08 v jehož okolí se nachází obrovské zásoby zlata, cínu, olova, nerostů,\n00:08:14 vypadá to zde, jako by se čas zastavil někdy při vzniku osady.\n00:08:19 Dnes zde žije ani ne 1 000 obyvatel a městečko se vylidňuje.\n00:08:24 Odsud dál se dá cestovat v létě jen po řece\n00:08:28 nebo v zimě s dobrým terénním vozem přes zamrzlou tundru.\n00:08:33 Řeka je nyní rozvodněná a plave po ní spousta dřeva,\n00:08:38 které strhl proud z podemletých břehů sibiřské tajgy.\n00:08:43 Toto dřevo se dostane až na Novosibirské ostrovy,\n00:08:48 kde jej používal na topení i Jan Welzl.\n00:08:51 Našim průvodcem na další cestě po řece je jakutský lovec Alexej.\n00:08:56 Ten má pro nás občerstvení, ale pak již spěchá s odjezdem.\n00:09:02 Poslední přípravy a můžeme vyrazit k dnešnímu poslednímu cíli,\n00:09:07 do osady Kazačí, která je 200 km na sever.\n00:09:11 Je srpen a i přes dlouhý polární den zalitý ostrým sluncem\n00:09:16 se teploty v okolí řeky pohybují blízko nuly.\n00:09:21 Cesta liduprázdnou krajinou trvá přes 6 hodin.\n00:09:25 Konečně se před námi objevuje osada Kazačí,\n00:09:29 do které přijíždíme v noci. Díky polárnímu dni vlastně ve dne.\n00:09:34 Kromě místních zvědavců nás vítají hejna komárů.\n00:09:45 Vše nakládáme na vojenský automobil URAL,\n00:09:49 který nás veze do vesnice.\n00:09:52 Tato rybářská osada na břehu Jany bude naší základnou pro další cestu\n00:09:58 po stopách Jana Welzla, na kterou se vydáme za několik dnů.\n00:10:06 Asi víte, že Říše středu má 5 posvátných hor.\n00:10:11 Vrcholy, rozeseté po celé Číně se svou symbolikou\n00:10:15 se vážou jak k praxi taoismu, tak i k buddhismu\n00:10:19 a jejich význam vyrostl v historických imperiálních érách.\n00:10:25 Hora Tchaj-šan je z tohoto úhlu považována za nejdůležitější.\n00:10:30 Zdobí ji řada památek. Dnes komplex patří\n00:10:34 na Seznam světového kulturního dědictví UNESCO.\n00:10:38 Za nejposvátnější ze všech pěti velkých hor čínského taoismu\n00:10:43 je označován Tchaj-šan.\n00:10:45 Najdeme jej na severovýchodě Číny v provincii Šan-tung\n00:10:50 nad městem Tai jan.\n00:10:53 Vrcholek hory je ve výšce 1 545 m nad mořem.\n00:10:58 Za posvátnou je hora považována už 2 500 let.\n00:11:02 Dnes vás na vrchol dopraví dvě lanovky.\n00:11:05 Stylovější bude, použijete-li vlastní síly a kamenné schodiště.\n00:11:11 Jen tak to bude ten pravý zážitek.\n00:11:14 Uspokojí vyznavače taoismu, buddhismu i lámaismu.\n00:11:18 I když vás tento duchovní náboj asi neosvítí,\n00:11:23 o mimořádný zážitek se postará zhruba 7 000 schodů,\n00:11:27 které budete muset překonat cestou k vrcholu.\n00:11:31 Schodiště začíná u konečné stanice\n00:11:35 jedné z městských autobusových linek Tai janu.\n00:11:39 První schody lemuje mnoho stánků, kde si lze koupit vybavení,\n00:11:44 které se skládá z vonných tyčinek. Kousek dál je chrám,\n00:11:49 kde se poutníci v očekávání\n00:11:52 oběťmi a dary obracejí o podporu k bohům.\n00:11:56 Spálí tu většinu toho, co před chvílí nakoupili.\n00:12:00 Potom přijde fáze světská. U pokladny zaplatit vstupné.\n00:12:05 Není vysoké a důchodci mají slevu. Pak už vás čekají jenom schody.\n00:12:13 Nebudete sami.\n00:12:14 Zařadíte se do zástupu poutníků, kteří míří nahoru,\n00:12:19 jako to udělalo 72 čínských vládců, umělců a filozofů včetně Konfúcia.\n00:12:28 Když tu byl první čínský císař, po kterém zbyla terakotová armáda,\n00:12:34 zastihla ho silná bouře.\n00:12:36 Úkryt prý našel pod několika borovicemi,\n00:12:40 kterým pak za zásluhy udělil funkce ministrů.\n00:12:44 Schodiště prochází přes řadu odpočívadel.\n00:12:48 Na některých je malý chrám,\n00:12:50 ale vždy je tu místo pro zapálení vonných tyčinek\n00:12:55 a stromek, na jehož větve lidé zavěšují svá přání.\n00:13:00 Když už máte pocit, že jste na konci sil\n00:13:03 a vrchol je na dohled, zažijete zklamání.\n00:13:07 Dosáhli jste pouze sedla, ze kterého teprve uvidíte vrchol\n00:13:13 a konec schodů vysoko nad sebou kdesi v nebi.\n00:13:17 Udělejte si pauzu a seberte zbytky sil a odhodlání.\n00:13:22 To horší máte teprve před sebou.\n00:13:25 Zvládli jste zatím asi polovinu výstupu,\n00:13:29 kterou si pohodlnější lidé ušetřili.\n00:13:32 Do sedla vyjeli autobusovou linkou. Trošku závidíte,\n00:13:37 ale utěšíte se tím, že to od nich bylo nesportovní.\n00:13:42 Můžete odsud pokračovat na vrchol lanovkou,\n00:13:46 ale zástup lidí na schodech ukazuje,\n00:13:50 že poctivý výstup po vlastních lidé považují za cennější.\n00:13:55 Jsou tu lidé mladí, ale potkáváte i lidi kmetského věku.\n00:14:00 Cizinců je tu jen málo.\n00:14:06 Cesta je udržovaná a je tu i řada moderních opatření pro bezpečnost,\n00:14:12 zejména ochrana před padajícím kamením.\n00:14:16 Schodiště používají i nosiči,\n00:14:19 kteří zásobují stánky na trase i na vrcholu.\n00:14:23 Je to tvrdá práce.\n00:14:25 Nosiči si neváhají říct o dárek za souhlas s pořízením záběru.\n00:14:30 Zaslouží si jej.\n00:14:32 Finále výstupu podrobí poutníky i nosiče obtížné zkoušce.\n00:14:38 Poslední kus schodiště je dlouhý, přímý a velmi strmý.\n00:14:43 Konec výstupu, poslední brána je už na dohled,\n00:14:47 ale přibližuje se pomalu. Každý krok vyžaduje značné úsilí.\n00:14:54 Parta chlapíků tu zápasí s těžkým kusem nábytku,\n00:14:59 který asi bude tvořit součást vybavení některého z chrámů.\n00:15:04 Je otázka, je-li to součást rituálního pokání\n00:15:08 nebo jen není jiný způsob, jak těžkou věc nahoru dostat.\n00:15:17 Trasa nabízí vedle malebných výhledů do čínského podnebesí\n00:15:23 i několik občerstvovacích zastavení.\n00:15:26 Na odbyt jde hlavně voda a další nápoje.\n00:15:30 Ceny ale rostou s každým dalším schodem.\n00:15:34 Většina poutníků konce schodiště dosáhne.\n00:15:41 Stejně jako horolezci po dosažení vrcholu\n00:15:45 si tu většina lidí pořídí vrcholovou fotografii,\n00:15:50 aby se mohli pochlubit, že to dokázali.\n00:16:12 Na vrcholovém hřebeni stojí několik chrámů.\n00:16:17 Vedle malých přírodních svatyní tu jsou i výstavné budovy.\n00:16:24 V nich jsou celý den uspokojovány duchovní potřeby poutníků.\n00:16:32 O které z náboženství právě běží těžko rozlišíme,\n00:16:37 ale nabídka je široká.\n00:16:39 Jisté je to, že křesťané ani muslimové tu zastoupení nemají.\n00:16:44 Otázku, je-li navštívený chrám taoistický, lámaistický,\n00:16:49 buddhistický nebo konfuciánský nikdo neřeší.\n00:16:53 Poutníci nejsou vybíraví a personál chrámů je tolerantní.\n00:16:59 Pronikli sem i moderní bohové s anténami a vysílači.\n00:17:04 Posvátná hora Tchai-šán od r. 1987 součástí Světového dědictví UNESCO.\n00:17:12 Je to pozoruhodné ocenění, ale co je to v měřítku dějin Číny?\n00:17:17 Kolem úpatí hory se vystřídalo mnoho císařských dynastií.\n00:17:22 Zvítězilo nebo bylo poraženo mnoho rolnických povstání,\n00:17:27 vypukly války i revoluce.\n00:17:30 Další kroky historie se dají těžko odhadnout, ale dá se předpokládat,\n00:17:36 že hora Tchaj-šan bude cílem poutníků bez ohledu na to,\n00:17:41 kdo má mandát nebes k vládě nad lidmi v čínském podnebesí.\n00:17:47 Je tu soutěž o předplatné časopisu Lidé a Země.\n00:17:52 Otázka je z Číny. Víte, který americký básník\n00:17:57 posvátnou čínskou horu Tchaj-šan opěvoval?\n00:18:09 Odpovědi smskujete na číslo:\n00:18:16 Najdete jej na webu i teletextu ČT. Výherce z minula:\n00:18:26 Pokud i vás před časem zasáhnul hit Gangnam Style pak vězte,\n00:18:32 že teď ho možná vezmete na milost.\n00:18:35 My se do luxusní čtvrti Gangnam v korejském Soulu vypravíme.\n00:18:40 Megapole, jejíž jádro má obyvatel jako Česká republika,\n00:18:46 skýtá vedle luxusu také lekce ze špičkové architektury a designu.\n00:18:53 Město, které naposledy dostalo těžké údery během Korejské války,\n00:18:59 dnes nabízí historické exkurze a památky.\n00:19:02 Soul je všecko, jen ne skanzen. Protože se neustále vyvíjí,\n00:19:08 není žádná jeho návštěva stejná jako ta předcházející.\n00:19:14 Hlavní město Jižní Koreje, Soul, je nejdůležitějším politickým,\n00:19:20 ekonomickým a kulturním centrem země.\n00:19:24 Kromě ultramoderních mrakodrapů zde milovníci umění, architektury\n00:19:30 a historie nalezou královské paláce, chrámy, pagody, muzea\n00:19:35 a impozantní kamenné brány. Soul je místem kontrastů.\n00:19:40 Město téměř zničené během Korejské války\n00:19:45 znovu povstalo z popela a stalo se moderní metropolí 21. století.\n00:19:51 Vznik Soulu se datuje do konce 14. století.\n00:19:56 Od té doby, až do r. 1910, vládla dynastie Yi,\n00:20:00 za jejíhož panování vznikl palácový komplex Gyeongbokgung.\n00:20:06 Královský palác, který je v severní části města,\n00:20:10 je dodnes považován za historické centrum Soulu.\n00:20:15 Proto také není divu, že tento místní "Pražský hrad"\n00:20:20 je častým cílem školních exkurzí korejských dětí.\n00:20:25 Kjongbokkungský palác sloužil po dvě staletí jako sídlo králů,\n00:20:30 kteří panovali i z tohoto trůnního sálu.\n00:20:34 Ten je součástí trůnního paláce s rozlehlým nádvořím a sloupy,\n00:20:39 u kterých stáli ministři\n00:20:41 během projednávání státnických záležitostí.\n00:20:46 Vedle trůnního paláce je zde i řada pavilonů\n00:20:50 určených pro běžné využití a dvorský život.\n00:20:54 Královský palác byl vypálen a téměř zničen\n00:20:58 během války s Japonskem v roce 1592.\n00:21:02 Jak ukazuje i tato mapa jeho původní rozsah v dobách slávy,\n00:21:07 palácový komplex tehdy čítal na 500 budov.\n00:21:11 Poté, co byla na začátku 20. stol.\n00:21:14 velká část paláce poškozená Japonci během okupace Koreje,\n00:21:20 je palácový komplex od té doby restaurován do původní podoby.\n00:21:25 Za masivními zdmi komplexu se nachází národní lidové muzeum.\n00:21:30 Expozice ukazují život Korejců\n00:21:33 a historii národa od kuchyně po šamanské rituály.\n00:21:41 Dnes se korejská metropole rozrůstá jak do šířky, tak do výšky.\n00:21:47 První výstavba nových čtvrtí byla v 60. a 70. letech 20. stol.\n00:21:53 před olympiádou v r. 1988. Pak Soul prošel modernizací.\n00:22:00 Dá se říct, že olympiáda byla milníkem v historii města.\n00:22:05 Důležité bylo také fotbalové mistrovství světa v r. 2002.\n00:22:11 Díky jemu byly přepisovány všechny trasy autobusů i metra\n00:22:16 z korejského písma do latinky.\n00:22:19 V Soulu si dnes přijdou na své také milovníci nevšednosti\n00:22:24 a originality v oblasti designu a architektury.\n00:22:29 Jako pomyslné centrum moderního korejského designu,\n00:22:33 který je nápaditý a nápadný, je město poseto jeho ukázkami.\n00:22:39 Toto platí i o kampusu pro 20 000 studentek\n00:22:43 prestižní soulské university.\n00:22:46 Renomovanému architektovi Dominique Perraultovi\n00:22:50 se zde podařilo vytvořit architektonický skvost.\n00:22:55 Univerzitní kampus je zapuštěný do terénu\n00:22:59 a na jeho střeše je velký park. Tím se udržela prázdná plocha.\n00:23:05 Tak vynikají původní univerzitní budovy\n00:23:09 postavené před více jak stoletím americkými misionáři.\n00:23:14 Střední údolí končí velkým schodištěm,\n00:23:17 které se používá jako venkovní hlediště pro různé příležitosti.\n00:23:23 Tato 6patrová budova, která zahrnuje učebny,\n00:23:27 přednáškové sály, knihovnu, je téměř ponořena do okolních sadů.\n00:23:33 Třebaže je Soul protkán moderní architekturou,\n00:23:37 mnohé z jeho částí si zachovávají původní atmosféru starého města.\n00:23:43 Opakem moderního Soulu je čtvrť Bukchon,\n00:23:46 která se pyšní největší koncentrací tradičních korejských domů,\n00:23:51 známých jako Hanok.\n00:23:54 Tradiční vesnice se skládá z mnoha uliček,\n00:23:58 ve kterých lze zažít atmosféru stejnou jako před 6 sty lety.\n00:24:03 Tradiční korejské domy se liší v závislosti na regionu.\n00:24:08 V chladných severních oblastech,\n00:24:11 jsou domy postaveny v uzavřeném čtvercovém tvaru,\n00:24:16 aby se tam lépe udrželo teplo.\n00:24:19 Tato vesnice vznikla v období staré korejské Joseonské dynastie,\n00:24:24 dávno předtím, než jsme se stali republikou.\n00:24:28 Lidé žili ve skromných domech. Támhle se podívejte.\n00:24:32 Vidíte ty miniaturní místnosti?\n00:24:36 Ale tento dům byl nedávno zrenovován tak,\n00:24:39 aby v něm mohli žít moderní lidé.\n00:24:42 Dnešní mladí Korejci nemohou věřit tomu,\n00:24:46 že v minulosti muži a ženy a dokonce ani manželé\n00:24:51 nemohli žít ve stejné místnosti. Teď je to už o dost lepší.\n00:24:56 Korejská architektura klade důraz na umístění domu ve vztahu k okolí,\n00:25:02 vůči konkrétnímu regionu a ročním obdobím.\n00:25:06 Dnes se sem do čtvrti Bukchon, považované za kulturní centrum,\n00:25:11 mnoho potomků původních zdejších obyvatel rádo vrací.\n00:25:15 Můj otec kdysi žil v tomto domě. Bylo to po konci Korejské války.\n00:25:21 Je to ten krásný starý dům s bohatě zdobenou střechou na rohu.\n00:25:26 Já už dlouho žiju v San Diegu ve USA.\n00:25:29 Můj otec s matkou dnes žijí ve čtvrti Gangnam.\n00:25:33 Pokud patříte mezi asi půl miliardu lidí,\n00:25:37 kteří shlédli na internetovém serveru YouTube\n00:25:41 korejský hit Gangnam Style, víte,\n00:25:45 že Gangnam je luxusní čtvrť v Soulu.\n00:25:48 V ní žijí ti nejúspěšnější a nejbohatší.\n00:25:52 Autor songu ji přirovnal ke známé losangeleské čtvrti Beverly Hills.\n00:25:57 Jihokorejský rapper PSY, který se v Gangnamu narodil,\n00:26:02 si ve svém klipu dělá legraci ze sebe\n00:26:06 a ze zbohatlického stylu života obyvatel v této soulské čtvrti.\n00:26:11 Prezidentský palác na severní výspě metropole zvaný Modrý dům\n00:26:16 je asi nejvíce střeženým místem v Soulu.\n00:26:20 Proč tomu tak je, zjistíte,\n00:26:22 pokud se vydáte do lesů na horu Bugaksan,\n00:26:26 která se tyčí za prezidentským palácem.\n00:26:30 Zde severokorejské komando asi před 40 lety\n00:26:35 chtělo spáchat atentát na jihokorejského prezidenta.\n00:26:40 Památník připomíná, že se Soul nachází pár desítek kilometrů\n00:26:45 od hranice s komunistickou Severní Koreou.\n00:26:49 Z 342 m vysokého vrcholu Bugaksanu pak budete mít jako na dlani město,\n00:26:55 které se pomalu noří do tmy.\n00:26:57 Korejská metropole se mění před očima,\n00:27:01 jak zde vznikají nové a modernější výškové budovy a bulváry.\n00:27:06 Za nimi se nadále krčí staré královské paláce a kamenné brány.\n00:27:11 Soul je město, které nikdy nespí.\n00:27:15 To je pro dnešek všechno. Mějte se hezky.\n00:27:19 Za týden se budeme těšit na shledanou.\n00:27:23 Titulky: Méhešová Iva, ČT 2014