Les Yeux cernes :: pesimista plný optimismu\nÚvodní stránka > Les Yeux cernes\n1964 - francouzský thriller "Les Yeux cernes" (Kruhy pod očima) režiséra Roberta Hosseina, který napsal původní příběh. Scénář byl napsán Claudem Desailly, André Tabetem a Georgesem Tabetem. Ve filmu si po boku Michele Morgan zahrál Robert Hossein a Marie-France Pisier.\nNatáčení probíhalo od 2.4.1964 do 16.5.1964\nWollmer - velmi vlivný muž a majitel pily v obci Seefeld, byl byl nalezen zavražděný v lese. Oběť byla nenáviděna snad každým obyvatelem městečka. Komisař Friedrich (Francois Patrice) bude mít tedy nesnadný úkol najít mezi nimi viníka.\nDo městečka přijíždí na pohřeb atraktivní, vdova po Wollmerovi Florence (Michele Morgan) a ubytuje se v penzionu Zimmerman.\nV hostinci penzionu potkává i mladého inženýra Franze (Robert Hossein), bývalého zaměstnance pily, kterého její muž před smrtí propustil.\nFranz v penzionu také bydlí a pozve ji ke svému stolu. To se, ale vůbec nelíbí Kláře Zimmerman (Marie-France Pissier), dceři majitele pensionu, která v hostinci obsluhuje.\nFlorence se Franze vyptává na svého zavražděného muže. Dostává totiž anonymní dopisy, které slibují za peníze prozradit jméno vraha. Florence proto Franze požádá, aby se pokusil vystopovat pisatele anonymních dopisů.\nKlára stráví noc ve Franzově pokoji a stane se jeho milenkou.\nVše se komplikuje díky zvláštnímu křížení schůzek mezi Florence-Franzem-Klárou.\nFranz pátrá stále po pisateli dopisů a mezi podezřelé se dostává i vdova Florence, která se pokusí pod tlakem komplikované situace Franze zabít.\nKomisař Friedrich odhaluje pisatele dopisů a vraha v jedné osobě. Je jím Florence Wolmer.\nUKÁZKY z filmu najdete na konci stránky :


ROSA NOCTURNA: Symfonický metal na úrovni - czechblade.cz\nROSA NOCTURNA: Symfonický metal na úrovni\nVydáno: 20.02.2018 11:58 v sekci Tuzemské Podhoubí - Jaroslav Špulák\nBrněnská kapela ROSA NOCTURNA se před pár týdny přihlásila s novým albem „Za hradbami času“. Kromě frontmana kapely Tondy Bučka, který odpověděl na otázky, se na něm podílela řada hostů. Kolekce pak zaujme nejenom hudbou, ale i přidanými zvuky.\nROSA NOCTURNA už delší čas bojuje s personálním obsazením. Proč to tak je?\nV prvé řadě jsme neměli moc štěstí na muzikanty, kteří by měli ambice. Hodně z nich to zpětným pohledem bralo jen jako oddychový koníček. A kluci, co to s kapelou táhli dlouho, se postupně oženili a změnily se jim priority. Taky tomu určitě napomohlo, že jsem chtěl kapelu posunovat dál. A to stojí hodně peněz, času a úsilí a nikdo ze starých členů to tomu zřejmě nechtěl dát.\nNa konci loňského roku vyšlo album „Za hradbami času“. V čem se liší od předešlých dvou?\nJe to konečně dlouhé album a je stylově mnohem pestřejší. Fanoušci na něm najdou celou škálu písniček od tvrdých a epických až po pomalé balady. Jedna z písniček, kde je hlavní nástroj cimbál, je hodně folklorní.\nNavíc to není klasické kapelní album. Mimo mě se na něm podílelo dalších devatenáct hostů. Od zpěváků až po muzikanty. Někteří recenzenti desku přirovnávají k takové české AVANTASIÍ, a to mě jedině těší. I když to nebyl úplně prvotní záměr, vyplynulo to v průběhu a výsledek je, myslím, suprový.\nTématem alba jsou staré časy a osudy lidí v nich. Je za tím tvůj zájem o historii?\nSpíš nadšení pro fantasy a středověk než vyloženě zájem o historii. Navíc to tak Rosa měla nastavené už v dobách, kdy jsem pro ni texty ještě nepsal, takže v tom vlastně jen pokračuji. A do budoucna i budu. Už mám nápady na další album.\nNa desce jsou symfonické party a spousta dalších zvukových vychytávek. Jak to všechno bude ROSA NOCTURNA prezentovat naživo?\nTak jak se to v dnešní době dělá celkem klasicky. Pomocí samplů. Hrávali jsme s nimi téměř celou dobu existence Rosy a budeme v tom pokračovat i nadále. Dřív nám sloužily jako náhrada klávesáka, ale teď už je tvorba zvukově tak bohatá, že by to ani klávesák na živo neuhrál. Takže stejně budeme samply v určité míře vždy používat. Všichni naši bubeníci hrávali s metronomem, takže v tom nebyl nikdy žádný problém.\nVnímáte, že pro kapelu ROSA NOCTURNA je na české hudební scéně prostor a má šanci najít si své věrné publikum?\nRozhodně, a navíc už Rosa určité publikum má. Tvorbu vnímám stylově rozmanitější, takže má teoretický potenciál oslovit více posluchačů. U nás toho symfonického metalu zase tolik není. Alespoň ne kapel, které to dělají na úrovni. A to je mým cílem. A pak mám v plánu několik speciálních vychytávek. V neposlední řadě máme zpětnou reakci od fanoušků přímo z koncertů, takže vím, že má kapela velký potenciál.\nSehnat bubeníka a basáka, abychom mohli zase vystupovat. Neustále chodí nabídky na koncerty a další spolupráce, které zatím musím odmítat. V nejbližší době vyjde kreslený klip k písni „Krkavci“ a budu chystat další hraný, ve kterém už mohou být noví spoluhráči.\nStyl: metal symphonic\nZajímavost: Buduje novou sestavu\n2010 V tmách\n2016 Zapomenuté příběhy\n2017 Za hradbami času\nTonda „Gabriel“ Buček – kytara\nRosa Nocturna - Vím, co jsi zač


Produkty / Plasty a elastomery / Polyoxymetylen / TENAC TM\nAsahi KASEI je jediným světovým výrobcem jak homopolymeru (TENAC TM), tak kopolymeru (TENAC-C TM) polyacetalu (POM) a je schopen poskytnout širokou škálu technických termoplastů s vyváženou kombinací vlastností požadovaných pro konstrukční plasty, a navíc snadného zpracování, v rozsahu podmínek obecně používaných pro polyacetalové polymery. Materiály vykazují mimořádné přednosti ve vztahu k následujícím vlastnostem v širokém teplotním rozsahu.\nOdolnost proti tečení za napětí\nResistenci vůči únavě materiálu\nVýborné charakteristiky ve vztahu k tření, otěru a opotřebení\nOdolnost proti olejům a organickým rozpouštědlům\nOdolnost pro působení nízkých teplot\nMezi hlavní aplikace TENAC TM a TENAC-C TM patří aplikace pro tiskárny (ozubená kolečka, ložiska), jednotky pevných disků (vnitřní části) a také v automobilovém průmyslu (ozubená kola, palivové systémy a spony).\nPřevodovka ovladače zámku dveří\nPřevodovka motoru stěrače\nTlačítko zámku bezpečnostních pásů\nFPM (Modul palivového čerpadla)\nMechanické díly tiskárny\nDržák sluneční clony\nZa normálních okolností lze POM zpracovat bez předsušení, ale surovina s vyšším obsahem vlhkosti musí být vysušena. Teplota sušení je kolem 80° C, doba pak v rozmezí 2-4 hodiny.\nVyhněte se zpracovatelským teplotám a dobám prodlevy ve válci, které mohou způsobit rozklad polymeru. Následující limity jsou obecným vodítkem; teplota a doba prodlevy mohou být pro konkrétní provozní podmínky nižší.\nTeplota taveniny – optimum: 190–210° C (maximum: 230° C)\nMaximální doba prodlevy ve válci pro nevyztužené nebarevné materiály:\n50 min. při 190° C\n40 min. při 200° C\n30 min. při 210° C\nDoporučená teplota formy je 60–80° C.


Seminář Odborné skupiny vulkanologie České geologické společnosti 6. - 8. 10. 2008 -- Turnov : Muzeum Českého ráje v Turnově, 2008 -- ISBN 978-80-254-3025-5\nSeminář Odborné skupiny vulkanologie České geologické společnosti 6.-8.10.2008. Sborník Muzea Českého ráje / Acta Musei Turnoviensis 3. -- Turnov : Muzeum Českého ráje v Turnově, 2008 -- ISBN 978-80-254-3025-5\nSeminář Odborné skupiny vulkanologie České geologické společnosti 6.-8.10.2008. Sborník Muzea Českého ráje / Acta Musei Turnoviensis 3 -- Turnov : Muzeum Českého ráje v Turnově, 2008 -- ISBN 978-80-254-3025-5\nSeminář Odborné skupiny vulkanologie České geologické společnosti 6.-8.10.2008. Sborník Muzea Českého ráje/Acta Musei Turnoviensis 3. -- Turnov : Muzeum Českého ráje v Turnově, 2008 -- ISBN 978-80-254-3025-5\nSeminář Odborné skupiny vulkanologie České geologické společnosti 6.-8.10.2008. Sborník Muzea Českého ráje/Acta Musei Turnoviensis 3 -- Turnov : Muzeum Českého ráje v Turnově, 2008 -- ISBN 978-80-254-3025-5\nSeminář Skupiny tektonických studií Tektonický vývoj orogenních pásem - termální, mechanické a sedimentární záznamy -- Brno


Model větrného obilního mlýna ve stálé expozici a jeho předobraz\nSbírky jičínského muzea zahrnují mnoho zajímavých předmětů, součástí jsou také modely různých staveb z vesnického i městského prostředí. Tvorba modelů představovala jeden ze základních způsobů dokumentace lidového stavitelství, některé z nich jsou dokonce funkční. Mnohé modely byly vytvořeny podle reálných staveb, podle fotografií či stavebně technické dokumentace a řada z nich v reálném prostředí již zanikla, proto jsou významným dokladem jejich existence.\nFunkčním modelem je větrný mlýn prezentovaný v expozici jičínského muzea. Představuje dřevěný větrný mlýn německého typu, někdy se užívá také označení beraní nebo sloupový. Má snímatelnou střechu a kompletní, částečně poškozené mlecí zařízení uvnitř. Větrné lopatky i mlecí zařízení jsou pohyblivé, otáčí se i konstrukce mlýna. Svými rozměry – výškou 125 cm (bez lopatek) a šířkou 62,5 x 62 cm – patří k těm rozměrnějším modelům sbírek jičínského muzea. V roce 1906 jej zhotovil Josef Sich jako památku na mlýn, který stával nedaleko Jičína na samém okraji Šlikovy Vsi v katastrálním území Podhradí na Velišském hřbetu. Jičínské muzeum jej zakoupilo do sbírek v roce 1910 spolu s modelem vodního mlýna.\nKrajina Jičínska bohatá na vodní zdroje umožňovala v minulosti budování velkého množství vodních mlýnů. Přesto jsme se také na Jičínsku mohli setkat s větrnými mlýny, které dokreslovaly malebnost zdejší krajiny. Pro mnohé z nás může být překvapivé, že na Jičínsku jich bylo zjištěno celkem 12 (Bořenova nad Sobotkou, Plhov – Bicanka, Rokytňany, Milkovice u Libáně, Cholenice – Na Vinici, Pařízek u Mladějova, Domoslavice u Ostroměře, Kumburský Újezd, Nová Paka – Heřmanice, Nová Paka – Žižkov, Brdo). Jičínsko tak patří k místům s celkem početným zastoupením větrných mlýnů, četnější výskyt byl ale zaznamenán na Trutnovsku (26 mlýnů), nebo Liberecku (18 mlýnů). Počty těchto staveb v Čechách se však ani zdaleka nemohly rovnat severovýchodní Moravě a Slezsku. Ačkoliv nejstarší zmínky o větrných mlýnech pocházejí v Čechách z 2. poloviny 13. století, k největšímu rozšíření došlo až na konci 18. a v 1. polovině 19. století. Ve 2. polovině 19. století větrné mlynářství postupně upadalo a mlýny rychle zanikaly. Do nedávné doby se zachovalo v Čechách pouze jediné torzo beraního mlýna, který stával v Borovnici na Trutnovsku a byl v roce 1968 rozebrán. Dnes zde stojí jeho replika.\nV Čechách patřil typ beraního větrného mlýna k nejstarším a nejrozšířenějším. Nejstarší mlýn tohoto typu nechali postavit v Praze na Petříně premonstráti již roku 1277. Beraní mlýn býval patrový, se čtyřmi lopatkami, a proti větru se otáčel celý pomocí oje. Otáčení umožňoval základ složený ze dvou mohutných trámů složených do kříže a položených celou spodní plochou na zemi bez jakéhokoliv zakotvení, se vsazeným svislým sloupem, tzv. tatíkem. Tento sloup zajišťovaly ve svislé poloze čtyři vzpěry (apoštolové) začepované v rámu označovaném také jako sedlo. Ve výši podlahy druhého patra byl pak na svislý sloup nasazen na čepu trám, tzv. matka. Ten nesl celou konstrukci bedněné kostry mlýna, která se na středovém sloupu, tatíkovi, otáčela.\nČtyři lichoběžníková křídla na dřevěných lopatkách zajišťovala pohon mlýna, pohybovala mohutnou hřídelí s palečným kolem. Zajímavostí je, že se otáčela proti směru hodinových ručiček. Odtud se pak vertikální pohyb palečného kola převáděl na horizontální pohyb mlecích kamenů pomocí svislé hřídele označované jako železí nebo vřeteno. Kostru křídel tvořenou příčkami spojenými po obvodu latěmi bylo možné vyplnit tzv. plachtami, složenými ze čtyř příčných latí pobitých jedlovými špánky (štěpinami). Větrné mlýny mívaly také speciální brzdu k omezení otáčení hlavní hřídele. Proti větru se mlýn natáčel pomocí dlouhého kmenu zajištěného v sedlových trámech a vysunutého pod mlýnem, označovaného jako ocas. Kolem mlýna bylo v určitých vzdálenostech v kruhu zatlučeno 12 kolíků, na které se upevňoval rumpál, ten navíjel řetěz upevněný na ocasu mlýna a otáčel jím.\nExistenci větrného mlýna na Veliši dnes připomíná už jen pomístní název U větráku, několik jeho vyobrazení včetně akvarelu Karla Liebschera (Větrník na Veliši, 1884), dvě lidové krajiny v láhvi a výše zmíněný Sichův dřevěný model z roku 1906.\nMlýn sám měl sice krátkou, ale velmi zajímavou historii. Částečně ji zaznamenal Antonín Pour ve sborníku Náš domov z roku 1927 (s. 82-84). Zmiňuje zde, že původně stával v Brdě u Staré Paky. Ve druhém dílu Vlastivědné monografie Novopacko (1927, s. 689) je zaznamenán ještě starší původ a obě statě dokládají také mobilitu těchto staveb. Větrné mlýny bývaly totiž přemisťovány mezi blízkými i vzdálenějšími vesnicemi. Bývaly prodávány z mnoha důvodů, nejčastěji z ekonomických či sociálních důvodů majitele, velkou roli hrály také povětrnostní podmínky.\nNámi sledovaný podhradský mlýn, jak je také nazýván, stával původně v Levínské Olešnici, kde jej postavil rolník Josef Goll (čp. 84) v poloze na Zakopanici. Luděk Štěpán a Magda Křivanová pak v knize Dílo a život mlynářů a sekerníků v Čechách (Praha 2000, s. 109) uvádějí rok vystavění 1851, uvádějí však jméno Ignác Goll. Roku 1860 prodala vdova Gollová mlýn za 610 zl. na Brdo Josefu Kynychovi z čp. 7. Ten jej postavil na svém poli v poloze Příčnice. Mlýn pronajal bývalému mlynáři ze Studénky u Nové Paky, posléze jej však provozoval sám a roku 1864 jej prodal Františku a Anně Lukešovým z Podhradí u Veliše. Noví majitelé mlýn rozebrali a převezli na Podhradí, kde měli zakoupený pozemek o rozloze 300 sáhů čtverečních (asi 538 m2) od pozemku k. č. 390. Zde mlýn Lukeš se dvěma tesaři (Šedivý – Čech a Majsner – Němec) postavili, nově nechal Lukeš zhotovit pouze hřídel mlýna.\nJak se stěhoval mlýn si můžeme přiblížit příkladem ze Studénky u Nové Paky uváděným Štěpánem a Křivanovu. Zde roku 1872 zakoupil rolník Josef Šimon větrný mlýn, rozebral jej a na 17 fůrách (povozech) nechal převézt do cca 37 km vzdálených Dolánek (dnes část obce Březno) u Mladé Boleslavi. Ještě ve 2. polovině 19. století to byl docela náročný počin jak z finančního, tak logistického hlediska. Nelze totiž uvažovat, že si dotyčný najal 17 povozů a odvezl mlýn naráz. Potřeboval totiž povoz s velkou nosností. Pokud jej vlastnil, mohl rozebraný mlýn odvézt svépomocí, pokud jej nevlastnil, musel si jej najmout, a ne každý vlastnil takový povoz. V případě lepších finančních podmínek mohl najmout i více povozů. Šlo o náročný a zdlouhavý úkon. Potřeboval také pomocné síly k rozebrání a naložení jednotlivých částí mlýna a také k jejich složení na určeném místě. K stěhování Podhradského větráku se váže historka zachycená údajně v rodinné kronice Lukešů, kterou uchovával František Lukeš, sedlář v Rovensku pod Troskami, a uvedená v příloze Besedy z roku 1941. Při stěhování z Brda na Veliš nemohli s vozem projet jičínskou bránou, protože paleční kolo na něm uložené bylo větší, než byl průjezd, a proto museli zvolit jinou cestu.\nPo dobu přesunu a stavby větráku na Veliši bydlela rodina Lukešova, čítající 5 členů domácnosti (děti Josef, Anna a František), na Podhradí v čp. 55 u koláře Vaňoučka, po dostavbě mlýna bydleli v něm. Mezi lety 1864–1867 panovalo značné sucho, proto se povětrným mlynářům dobře dařilo. Mlynář Lukeš si mohl roku 1868 postavit z materiálu z hradu Veliše a z lomového kamene z podhradského lomu na východ od mlýna zděný domek čp. 57, kam se mlynářova rodina přestěhovala a nemusela se tísnit ve mlýně. Kronika obce Podhradí odkazuje na záznam z pozemkových knih, že k roku 1868 byla cena mlýna s barákem stanovena na 1008 zl.\nLukešovi vlastnili mlýn až do roku 1878. Ještě v roce 1867 si obec Podhradí vyhradila předkupní právo na pozemek pro případ zrušení nebo přenesení mlýna. Díky nelehké finanční situaci Lukešových byl 28. 6. 1878 povolen Svatováclavské záložně ve Veliši exekuční prodej větráku za pohledávku 557 zl. a následně 15. 7. téhož roku také Spořitelna v Jičíně uplatňovala pohledávku 120 zl. Poté Podhradský mlýn vystřídal několik vlastníků. 22.10.1878 koupil mlýn Josef Pluhař, od 10. 5. 1881 jej vlastnila opět Svatováclavská záložna velišská, 10. 4. 1892 větrák získali Václav a Františka Čapkovi, po nich se majiteli tehdy již značně zadluženého mlýna stali František a Anna Říhovi (1. 6. 1893). Svou roli měl větrák sehrát také na Národopisné výstavě českoslovanské v roce 1895, pro kterou jej hodlal zakoupit Ervin hrabě Šlik, ale Říha požadoval vysokou cenu, tak z koupě sešlo. Neblahý konec postihl mlýn 12. března 1897, kdy za vichřice a bouře blesk přerazil jeho hřídel a lopatky se zřítily. Mlynář Říha čelil posměchu, že to byl Boží trest za předražování mletí, proto poničené torzo mlýna rozprodal jako palivové dříví a mlýn nadobro zanikl.\nDlouho poté se však na Jičínsku tradovalo rčení „dej si radši pozor na svou kozu“, kterým lidé odbývali ty, kdo příliš mluvili o jiném, místo aby se starali o své. Rčení zřejmě mělo původ v tragikomické příhodě vážící se k větráku na Veliši, zachycené opět v rodinné kronice Lukešových a přetištěné Besedou, kde hlavní úlohu sehrála koza, kterou jistý V. Kožený z Veliše koupil na trhu v Jičíně. Při cestě domů se zastavil ve mlýně zeptat se, jestli již má semletou mouku. Panovalo bezvětří a lopatky se netočily, tak milou kozu uvázal k jedné peruti. Zapovídal se ale, a mezitím se rozfoukal vítr a roztočil lopatky. Koza se vznesla do výšky a marně mečela. Když ji přišli vysvobodit, bylo již pozdě.\nMlynářský domek čp. 57 posléze vlastnilo několik majitelů. Od roku 1903 (7. 7.) přechází vlastnické právo na Annu Říhovou, ještě téhož roku se ale majitelkou stala Anna Náhlovská, která domek vlastnila s přestávkou od 2. 8. do 18. 10. 1909, kdy jej měli ve vlastnictví Václav a Barbora Zedníkovi, do 14. srpna 1911. Od tohoto data byl domek v majetku obce Podhradí jako pastouška.\nHistorie beraního mlýna, který shlížel do jičínské kotliny z velišského hřbetu skončila neslavně, ale podobná neštěstí postihovala větrné mlýny často. Dřevěný model je tak zajímavým dokladem a upomínkou pomíjivosti těchto technických staveb dokreslujících historii našeho kraje.\nSOkA Jičín, Pamětní kniha městyse Podhradí I., 1931.\nŠtěpán, Luděk – Křivanová, Magda. Dílo a život mlynářů a sekerníků v Čechách. Vyd. 1. Praha, 2000.\nPour, Antonín. Větrný mlýn podhradský. In: Náš domov: vlastivědný sborník okresů Jičín-Libáň-Sobotka. Jičín, ročník 2/1926-1927, s. 82-84.\nNovopacko: vlastivědná monografie okresu, díl II. Nová Paka, 1927, s. 689.\nwww.povetrnik.cz (databáze větrných mlýnů České republiky)\nBeseda, obrazový čtrnáctidenník Českého ráje a Podkrkonoší. Železný Brod, Roč. 1941, Neperiodická obrazová publikace I, s. 28.


Jde o cenu za dvě věci, a to za dekarbonizaci, a cenu za energetickou bezpečnost | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Profily » Ing. Petr Třešňák » Články » Jde o cenu za dvě věci, a to za dekarbonizaci, a cenu za energetickou bezpečnost\nPěkný podvečer. Vážené kolegyně, vážení kolegové, vážený pane předsedající, já jsem v prvním čtení chtěl mluvit velmi stručně, tak se o to pokusím, byť ten rozsáhlý úvod hlavně pana kolegy Dolínka byl takový všeobsažný. Asi málokdo v této Sněmovně pochybuje o možnostech a o (nesrozumitelné) potenciálu jaderné energetiky při dekarbonizaci českého hospodářství, a to i díky zdejšímu technickému know-how v přírodních podmínkách a dalších aspektech, díky kterým má mít právě jádro místo v energetickém mixu České republiky. A ačkoli vláda i tímto návrhem zákona projevila určitou snahu k dalšímu rozvoji aktivně přistoupit, byť, jak jsem zmiňoval při schvalování programu, takovou jistou paralelní legislativní normou, protože zákon o podporovaných zdrojích zde již máme a dokonce jeho novelu máme zde také v prvním čtení na programu schůze, nikoliv tedy zařazenou, a já si vážím, jak i zmínil kolega Dolínek účasti opozice na tom stálém výboru pro výstavbu nových jaderných zdrojů, stále však zůstává mnoho otazníků a připomínek, které jsme jako někteří zástupci opozice právě v tomto výboru předkládali na jeho zasedání, především tedy v obavách, zda vládou navržený koncept není příliš komplikovaný a nepřináší do projektu i další zbytečná rizika. Dovolte mi to v rychlosti zrekapitulovat.\nZačnu takovou tou historickou genezí, protože v roce 2014 byl zrušen tendr na dva bloky v temelínské lokalitě a jedním z uváděných důvodů hlavně v médiích bylo právě i financování a absence státních garancí. A právě navrhovaný zákon měl být jedním z nástrojů, který má řešit financování a určitou formu veřejné podpory projektu, tentokrát tedy ne již v temelínské lokalitě, ale v lokalitě Dukovany. Otázkou, proč tedy veřejná podpora. Pokud se totiž bavíme o těch velkých jaderných blocích v tomto kontextu, tedy těch nad 1000 megawatt, je jejich výstavba značně organizačně i ekonomicky náročná a reálná návratnost se pak pohybuje v rozmezí 16 až 20 let. To je z pohledu mnoha ekonomů hledajících okamžitou návratnost a rychlé peníze mimo rámec jejich standardního uvažování o výhodnosti takových projektů. Ačkoli uznávám, že i mnoho připomínek takových ekonomů je dosti validních, ona totiž samotná cena peněz v takto dlouhém čase výstavby rozhodně není zanedbatelným faktorem. Ale asi tím nejpodstatnějším, o čem se bavíme v otázce té veřejné podpory, je tedy cena za dvě věci, a to za dekarbonizaci, tedy naplnění cílů snižování emisí CO2, a cena za energetickou bezpečnost státu.\nMnoho diskusí nad tématem energetiky se vlastně často stočí od jádra k zemnímu plynu. Teď záměrně upozadím obnovitelné zdroje, když jsme nezařadili ten zákon o podporovaných zdrojích na program. Jistě ta výstavba paroplynové elektrárny zabere zlomek času a stojí zlomek těch investičních nákladů. Ty dva základní cíle však zůstávají nepozměněny. Stále je to emisní zdroj a stále potřebuje kontinuální přísun paliva. A právě u té palivové základny pak můžeme vést tu debatu, uznávám, částečně filozofickou, nad významem toho samotného termínu energetická bezpečnost. A teď to myslím vyloženě v té obecné rovině, nikoli jen jádro, tedy zda vlastně stát chce zajistit energetickou bezpečnost a naplňovat energetickou koncepci, čímž se ve finále trošku pasuje do role samotného investora, nebo zda vůbec nechce řešit tu zdrojovou skladbu v síti a nechat energetiku čistě na soukromých subjektech. A to má vlastně i své další podvarianty. To znamená podpořit finančně ty čisté výrobce, jak se děje zhruba už 15 let u obnovitelných zdrojů a je kolem toho mnoho kontroverzí a kritiky, nebo zda celou energetiku místo dotací opravdu plně přenechat trhu a pouze penalizovat znečišťovatele. Jinak by tu dále rostly uhelné elektrárny jako např. v sousedním Polsku anebo i v Německu.\nZní to možná trochu nad rámec toho, o čem se bavíme a jak je to nyní nastaveno v celé Evropské unii, ale je to maximálně logické a jednoduché. Navíc ten polotržní nástroj k takovému obratu celého konceptu energetiky tu vlastně máme už dlouho k dispozici a je jím emisní povolenka a trh EU ETS a jak se k němu chováme. Podkopáváme ho, vymýšlíme další kompenzační mechanismy a další dotace a hlavně tam, kde ten systém EU ETS negativně dopadá na hospodářství a na občany. A to je opravdu na jednu stranu pochopitelné, ale je to zároveň naprosto nekoncepční. Důsledkem pak je, že v tomto přeregulovaném prostředí máme X dotačních a kompenzačních mechanismů a dostáváme se skutečně do hodně zajímavé a složité spirály. Proto se zkusme skutečně zamyslet nad tím, zda právě výstavba jaderné elektrárny nemá být tedy i zásadní strategickou otázkou pro Českou republiku, a proto k tomu musíme tak přistupovat s o to větší pečlivostí.\nProto mám i dotaz na pana ministra, proč vymýšlíme novou českou komplikovanou, ne-li trnitou cestu, když celé to právě mohlo být založeno na půdorysu zákona o podporovaných zdrojích energie, nebo - a teď je to trošku několik rovin - nebo to mohlo být skutečně dle pirátského návrhu ve stoprocentní státní firmě, např. odkupem už té existující společnosti Dukovany II, anebo skutečně jednoduchým modelem, tzv. contract for difference, ačkoli vím, že ten navrhovaný zákon se jím částečně inspiruje, jde trochu nad rámec toho a je zbytečně moc složitý. A proč to vše zmiňuji? Minulý týden totiž Evropský soudní dvůr rozhodl, že taková forma podpory je přípustná a je v kompetenci členských zemí. Byl to rozsudek, kdy Rakousko žalovalo Velkou Británii kvůli podpoře Hinckley Point C. I z toho důvodu vlastně může být tento precedent vzat v potaz a ten britský model okopírovat do puntíku, protože už teď víme, díky právě tomuhle rozsudku, že to je bez dalších rizik a případných komplikací i v případě notifikačního procesu Evropské komise. Zmiňoval to tu kolega Dolínek, že by ten zákon nemusel být nutný, že to zazní určitě od opozice. Ano, v případě toho contract for difference by vlastně ten zákon ani nutně nemusel být.\nA možná i další dotaz na pana ministr Havlíčka, protože to tu zaznělo i z úst pana Dolínka, jakým způsobem nebo v jaké fázi jsou nyní vyjednávání s Evropskou komisí v rámci toho prenotifikačního procesu, protože to je celkem důležitá informace, která v důvodové zprávě k zákonu vlastně zmíněna není. Jinak zde samozřejmě zůstává mnoho dalších otázek, jak bude ten tendr, byť už jdu za rámec toho zákona, maximálně otevřen všem dodavatelům, avšak s přihlédnutím k těm zásadním strategickým bezpečnostním otázkám, tedy zda nebude vybrána společnost ze země, kde je běžné využívat vazbu byznysu a politiky k různým mocenským nátlakům.\nA další otazníky jsou například nad stanovenou výší toho výkonu. Zda je to tedy dostatečně technicky zdůvodněno, těch 1 200 MW, což vlastně hendikepuje, ne-li dokonce vyřazuje některé dodavatele z toho tendru. Anebo když se oprostím od toho samotného výběrového řízení zpět k tomu navrženému zákonu, který naopak limituje ten výkon i v té spodní části, tedy na hranici 100 MW, což implikuje otázku, zda vláda tedy vůbec nepočítá s tím, že bude v budoucnu nutné řešit další zdroje, například malé modulární reaktory a podobně. S tím by samozřejmě souvisela i otázka, jakým způsobem chce pak vláda podporovat výzkum malých modulárních reaktorů.\nJeště bych o tom mohl mluvit dlouhé minuty, ale skutečně to zkrátím a přenechám slovo kolegům. Děkuji.\n30.09.2020 Jde o cenu za dvě věci, a to za dekarbonizaci, a cenu za energetickou bezpečnost\nProjev na 58. schůzi Poslanecké sněmovny dne 30. 9. 2020 k vládnímu návrhu z…


Poznejte kvalitní e‑shop, kde nakoupíte chytře a s přehledem.\nHledejte na nákupním rádci Heureka.cz označení Ověřeno zákazníky, udělené na základě spokojenosti skutečných zákazníků s e‑shopem.\nCo je Ověřeno zákazníky?\nKaždý e‑shop, který je na Heurece, se může nechat ohodnotit svými zákazníky. Vždy, když v takovém e‑shopu nakoupíte, přijde vám krátký dotazník, kde vás poprosíme o zhodnocení spokojenosti s nákupem. Pokud nám větší množství zákazníků řekne, že nakupování v daném obchodě je jedna radost, dostane od nás obchod certifikát Ověřeno zákazníky.\nCertifikát však není doživotní. Stačí několik ne zcela spokojených zákazníků a je fuč. Sledujeme aktuální kvalitu e‑shopu a díky tomu vždy poznáte, který e‑shop poskytuje svým zákazníkům skvělé služby.\nPři prodeji software a zejména elektronických licencí, kde je nutná platba předem, je důvěryhodnost obchodu velmi důležitá. Díky službě Ověřeno zákazníky máme efektivní zpětnou vazbu, která nám pomáhá se neustále zlepšovat a naše důvěryhodnost je podložena zkušenostmi desítek reálných zákazníků.\nSW.cz — Jiří Vanča\nS Ověřeno zákazníky pracujeme každý den, je to pro nás perfektní zpětná vazba. Co vnímáme jako nejpozitivnější, je její konkrétnost, víme, se kterou objednávkou jaký zákazník byl nebo nebyl spokojený a z jakého důvodu. Podle toho pak okamžitě dokážeme zapracovat na tom, abychom byli lepší. Pracovat s Ověřeno zákazníky je pro nás každodenní chleba a jsme za něj rádi.\n123shop.cz — Michal Vlček\nSlužba Ověřeno zákazníky nám přináší cennou zpětnou vazbu a díky ní se můžeme neustále posouvat dopředu. Nehodláme usnout na vavřínech a snažíme se zlepšovat naše služby každý den.\nKytary.cz — Filip Černý\nJak získat modré či zlaté Ověřeno zákazníky?\nModré Ověřeno zákazníky získávají ty e‑shopy, které jsou zapojeny do služby Ověřeno zákazníky, mají skript správně vložen a za období posledních 90 dní získají dostatečný počet respondentů, a to v řádu desítek hodnocení.\nZároveň pro získání certifikátu potřebuje e‑shop minimálně 90% doporučení za posledních 90 dní. Poté, pokud ve sledovaném období procento doporučení klesne pod 88 %, je e‑shopu certifikát automaticky odebrán.\nZlaté Ověřeno zákazníky získávají ty e‑shopy, které jsou zapojeny do služby Ověřeno zákazníky, mají skript správně vložen a za období posledních 90 dní získají dostatečný počet respondentů a to v řádu stovek hodnocení.\nZároveň pro získání certifikátu potřebuje e‑shop minimálně 97% doporučení za posledních 90 dní. Poté, pokud ve sledovaném období procento doporučení klesne pod 95 %, je e‑shopu certifikát automaticky odebrán.\n* Označení Ověřeno zákazníky naleznete v porovnání cen produktů, ve fulltextu a na detailu e‑shopu s recenzemi.\nChcete zapojit svůj e‑shop do Ověřeno zákazníky?Aktivace zabere jen pár minut.\nJak vám usnadní nakupování?\nVýběrem e‑shopu s certifikátem Ověřeno zákazníky eliminujete rizika a případné problémy spojené s nákupem. Po proběhlém nákupu věnujte pár minut dotazníku k ohodnocení e‑shopu a předejte své zkušenosti budoucím zákazníkům e‑shopu.\nNejčastější dotazy zákazníků:\nKdy mi dotazník přijde?\nPo 10 dnech od uskutečnění objednávky. Záleží však na povaze zboží, e‑shopy tuto lhůtu mohou prodloužit dle skladové dostupnosti.\nPřijde mi dotazník po každém nákupu?\nNe všechny e‑shopy, které jsou na Heurece, mají o hodnocení zájem. Dotazník vám pošleme, jen když nakoupíte v e‑shopu, který má zavedenou službu Ověřeno zákazníky.\nCo mám dělat, když mi přijde dotazník dřív než zboží?\nNic se neděje, dotazník můžete vyplnit, až vám zboží dorazí.\nBude mé hodnocení někde vidět?\nKdyž v dotazníku vyplníte kolonky Shrnutí či Pro a Proti, bude vaše recenze k přečtení na detailu e‑shopu na Heurece.\nJak poznám, zda recenze pochází od skutečného zákazníka?\nPříspěvky od zákazníků, kteří vyplnili dotazník spokojenosti, poznáte podle ikonky . Příspěvky od anonymních uživatelů jsou pak označeny ikonkou .\nJak dotazník spokojenosti vypadá?\nCo vám Ověřeno zákazníky přinese?\nInformace pro e‑shopy\nCertifikát Ověřeno zákazníky, udělený na základě spokojenosti zákazníků, buduje důvěru v nákup ve vašem e‑shopu. Ti, kteří jsou nejvíce slyšet, jsou zpravidla vaši největší kritici. Díky službě Ověřeno zákazníky však uslyšíte všechny. Zdarma dostanete zpětnou vazbu od všech vašich zákazníků. A pokud ani na jeden z certifikátů nedosáhnete, budete alespoň vědět, kde se zlepšit.\nDíky certifikátu získáte přístup k dalším službám Heureky:\nNavyšování ceny za proklik, tzv. bidding.\nMožností jakým způsobem biddovat je hned několik. V administraci máte možnost biddovat buď na celou kategorii nebo na úroveň produktu. Nejefektivnější je bidding přímo skrz XML soubor a tag HEUREKA_CPC. více informací\nÚčast v soutěži ShopRoku.\nHeureka v soutěži ShopRoku vyhlásí nejkvalitnější, nejpopulárnější a nejzajímavější e‑shopy českého internetu. více informací\nÚčast na akci Den dopravy zdarma.\nJedná se čistě o marketingově zaměřenou akci, kdy e‑shopy mohou obdarovat své stávající zákazníky a zároveň získat nové. více informací Ikonku Garance dodání do Vánoc.\nFunkce, která informuje uživatele Heureky o produktech a především o e‑shopech, které jsou schopni dané produkty dodat do Vánoc. více informací\nSortimentReport obsahuje klíčové údaje pro pracovníky e‑shopů zodpovědné za strukturu sortimentu a cenotvorbu. více informací\nExport recenzí obchodů a produktů na svůj web.\nE‑shopy se svými recenzemi mohou i dále pracovat a vypisovat je na svém webu. K tomu slouží jednoduché XML exporty. více informací\nJak Ověřeno zákazníky funguje?\nNenašli jste odpověď na něco, co vás zajímá?Rádi zodpovíme vaše otázky.


ČEZ by si mohl dovolit zaplatit Dukovany a Temelín ze svého, domnívá se nový ministr průmyslu Hüner | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nČEZ by si mohl dovolit zaplatit Dukovany a Temelín ze svého, domnívá se nový ministr průmyslu Hüner\nMinistr průmyslu a obchodu Tomáš Hüner. autor: Milan Bureš\n5. 1. 2018 19:30 / 16 minut čtení\nministerstvo průmyslu a obchodu rozhovor energetika Dukovany Temelín ČEZ\nNastupující ministr průmyslu Tomáš Hüner musí rychle vyřešit způsob financování jádra v Česku a rozjet čerpání unijních dotací. Sám chce navíc firmám pomoci s nedostatkem volných lidí lákáním pracovníků z ciziny.\nBývalý manažer Siemensu je především expertem na energetiku. S mobilním trhem nebo čerpáním dotací, které musí jeho úřad také řešit, se teprve seznamuje.\nNejisté budoucnosti Babišovy vlády, která zřejmě nezíská důvěru, se Hüner nebojí. "Když tady skončím, budu se zkrátka živit něčím jiným," říká.\nNastupující ministr průmyslu Tomáš Hüner se v novém úřadu uvedl razantně. Na úvod propustil většinu původních náměstků. Teď ale musí začít řešit podstatnější věci, než jsou personální otázky. Nestraník, kterého premiér Andrej Babiš (ANO) do vlády přivedl z vedení tuzemské pobočky Siemensu, se musí do jara domluvit s polostátním ČEZ na tom, jak se bude financovat dostavba jaderných Dukovan a Temelína.\nK tomu jeho úřad trápí dlouhodobý problém s čerpáním evropských dotací, zamrzlé peníze na rychlý internet pro venkov a ve hře je stále také boj o levnější mobilní služby, který smetl jednoho z jeho předchůdců Jana Mládka (ČSSD).


Velký test 5 volantů střední třídy - iDNES.cz\n28. června 2007 12:02, aktualizováno 3:16\nPřemýšlíte o novém volantu, ale bojíte se vybrat, abyste náhodou nekoupili špatně? Pomůžeme vám. Test 5 volantů střední třídy ukáže, kdo vládne trhu, zda-li Genius, Logitech či Saitek.\nPro rychlejší orientaci v testu klikněte na jeden z níže uvedených kapitol.\nGenius SpeedWheel 3 MT Genius Trio Racer FF\nLogitech Formula Force EX Saitek R220/R440 Force\nZávěrem a vyhodnocení\nKrabice volantu SpeedWheel je o něco větší než všechny ostatní testované produkty, jelikož obsahuje i řadicí páku, jejíž přítomnost zvětšuje velikost samotného volantu. Vnitřní uspořádání je samozřejmě nahuštěno, tudíž by k vám neměl dorazit nefunkční volant. Ovšem i když je nahuštěno, tak je balení vcelku chudé na vybavení. Uvnitř najdeme jen základnu volantu s pedály, manuálem a CD s ovladači. SpeedWheel ke svému provozu nepotřebuje žádný napájecí adaptér či přídavný úchytný systém.\nInstalace probíhá naprosto bezproblémově. Pár kliknutí při instalaci ovladače z CD a následné připojení volantu do USB portu stačí ke správnému chodu. Smutnou stránkou věci je pro někoho možná absence originálního software, jelikož volant potřebuje jen ovladač, který se projeví v Ovládacích panelech v Herních zařízeních. Ovšem na chudou správu zapomeňte, lze zde nastavovat kde co, více čtěte v kapitole Ovladače.\nDílenské zpracování řadí nejenom volant mezi tu kvalitnější sféru, ale i Force Feedback, kterým tento produkt oplývá, a to i bez přídavného síťového napájení. Jedinou vadou na kráse jsou, bohužel, přísavky umístěné zespodu volantu. Ty totiž tvoří dvě řady po dvou, celkem jsou tedy čtyři. Ovšem zadní řada se díky nevyváženému zatížení obou řad neustále „odlepuje“ od stolu, což má za následek horší stabilitu volantu a nutnost během závodu volant přisávat ke stolu. Možným řešením tohoto problému je stůl s kvalitním povrchem, ovšem i zde se mi sem tam volant odlepil.\nVolant má rám ve tvaru písmena „T“. V samém středu je pak logo společnosti obehnané oranžovým kruhem, které však, jak se na první pohled může zdát, není nijak podsvícené. Z celkového úhlu pohledu není SpeedWheel žádným sluníčkem, na celém jeho povrchu není totiž žádná LED dioda. Po stranách od středu je dvojice dostupných stříbrných elipsovitých tlačítek a dole potom dvojice podlouhlých tlačítek. Ty jsou však špatně dostupné pokud máme obě ruce na volantu. Pro jejich používání je nutnost sundat jednu ruku. Na horizontální ose volantu je použita oranžová guma, která má za účel zvýšit pohodlnost během řízení. Jedná se však o obyčejnou gumu, která není tak pohodlná jako v případě volantu od Logitechu. V horní části volantu jsou pak ještě dvě tlačítka tvarem uzpůsobená pro procházení například menu hry a naopak na straně druhé osmisměrný poziční klobouček. Z druhé strany volantu je pak příjemné překvapení - další čtveřice tlačítek. I když tento produkt disponuje řadicí pákou, tak jsou v zadní části volantu páky pro řazení. A jsou hned čtyři. Celkově jsme se dostali na počet 12 tlačítek. Volantem lze otáčet do každé strany v rozmezí 90°.\nUchycení volantu vede do základny, jehož ústí připomíná motor letadla. Základna je z černého plastu a hned napravo od volantu je možné řadit díky řadicí páce. Tvarem připomíná typ závodního speciálu. Jedná se však o provedení, díky němuž řadíte postupně nahoru a dolu. Další věcí, která někomu může vadit, je fakt, že je potřeba překonat poměrně velkou vzdálenost v každé straně pokud chcete zařadit jinou rychlost. Takovéto provedení tedy může zpomalovat samotného jezdce a jeho výkony.\nNa levoboku základny volantu je port pro kabel s konektorem RJ-11, tedy pro připojení pedálů. Pedály jsou dva, brzda a plyn a jsou zabudované v dostatečně velké základně s úpravou povrchu proti skluzu nohou. Kvalitní zpracování vás čeká i zde.\nUpevnění, technologie a dojmy z jízd\nO upevnění základny volantu ke stolu jsem se již zmiňoval. Dvě řady o dvou přísavkách na spodní straně základny jsou jediným možným uchopením ke stolu. Vše by pracovalo správně, pokud by ale váhové rozložení na ně působící bylo rovnoměrné. Takto se totiž zadní řada přísavek odlepuje od povrchu stolu a na vás je, pro zajištění lepší stability, neustále přilepovat základnu zpět ke stolu. Kvalitnější povrchy také nezaručují stálou přilnavost, čas od času se stejně odlepí.\nO technologii Force Feedback se starají dva motorky, jeden levý jeden pravý. Nejedná se však o technologii Force Feedback v pravém slova smyslu. SpeedWheel disponuje pouze vibracemi, nikoli „zasekáváním“ volantu a podobnými záležitostmi. To ho staví do velice nevýhodného postavení. Ovšem pokud se spokojíte s vibracemi, jejichž intenzitu lze skvěle vyladit díky ovladačům, není nad tím třeba lámat hlavu.\nJak jsem říkal, volant přenáší atmosféru ze hry jen v podobě vibrací. To je určitě škoda, jelikož zpětné zasekávání volantu a podobné efekty přinášejí mnohem větší realistický zážitek. I tak ale, pokud si vyhrajete s intenzitou vibrací vám vyhovující, je možné „dělat i s kašpárkem velké kousky“. I řazení probíhalo bez nejmenších problémů, stačí si zvyknout na dráhu nutnou k zařazení jiné rychlosti a vše jde jako po másle.\nAbsence originálního software je vyvážená díky propracovaným ovladačům integrovaných přímo do Herních zařízení přímo v Ovládacích panelech. Díky nim je tedy možné překalibrovat volant pro správný chod, jelikož při zapojení do USB se žádná automatická kalibrace nekoná.\nZákladní nabídka nastavení volantu je věnována ověření funkčnosti tlačítek, jejichž celkový počet se rovná 12 kusům. Další záložka ve Vlastnostech volantu je uzpůsobena právě pro ono testování a ladění výkonu vibrací. Je možné si vybrat jednu ze sedmi úrovní intenzit vibrací. A nakonec bohatého nastavení je zde možnost upravit nastavení různých dalších sil.\nUpozornění: Jelikož u nás byl tento model již testován, přikládáme jeho kopii. Avšak s novými ilustračními fotografiemi.\nV balení tentokrát nenajdeme nic navíc jak už to tak bývá, ale jen to co je k provozu potřeba. Mluvím o samotném volantu a pedálech, dále o šroubovacím držáku k přidržení volantu na stole, o speciálních úchytech na stehna, o napájecím adaptéru a samozřejmě o manuálu a ovladačích na CD.\nZde není co vymýšlet, tak tedy stručně a rychle. Nejdříve je potřeba připojit volant pomocí USB portu k počítači, posléze nainstalovat software. Pro ověření, že rozpoznání hardware proběhlo v pořádku, stačí sledovat červenou diodu přímo ve středu volantu. Pokud svítí, je vše v pořádku. Takto si lze ověřovat i po instalaci ovladačů, nejen při prvním připojení.\nPojďme se už ale podívat na samotný volant a jeho příslušenství. Velikostně se neliší od většiny volantů dostupných na našem trhu. Ono i celkově se moc neliší, ovšem podpora tří platforem už je o něčem jiném. Volant tvoří plný kruh a po horizontální ose je pogumován a zdrsněn z důvodu lepšího držení a lepšího pocitu z jízdy. Středová část je nabarvena na červeno pro sportovní a agresivní vnímání. U gamepadů známých z konzolí jsou vždy čtyři hlavní tlačítka, každé s jiným piktogramem. A pokud má být tento volant nejen pro PC, ale i pro tyto konzole, musí zde být také to samé. Proto je na volantu čtveřice tlačítek, které připomínají onen gamepad. Uprostřed volantu jsou také důvěrně známá tlačítka „Left“ a „Right“ s pozičním kloboučkem. Pod ním pak ještě trojice tlačítek „Select“, „Mode“ a „Start“.\nNezapomínejme však ani na LED diodovou indikaci, kterou zde také najdeme. Kombinací trojice jinak barevných diod dostáváme různé módy řízení, kterých je dohromady šest. V podstatě se nejedná o nic jiného než o změnu citlivosti volantu, která se v každé hře hodí jiná. Pro požadovanou změnu stačí stisknout Select a směr vpravo na pozičním kloboučku.\nDruhá strana volantu pak skrývá ještě dvojici „pák“, které mají sloužit především k řazení, když už s volantem není dodávána řadící páka. A nutno dodat, že s nimi řazení jde vcelku pěkně a hlavně umístění těchto pák nijak nebrání v plynulém řízení a soustředění. Suma sumárum má volant modelu Trio Racer k dispozici 13 tlačítek plus poziční klobouček.\nDruhá nejdůležitější část potřebná k ovládání vozu ve hrách jsou pedály. Ty se k volantu připojují pomocí vestavěného PS/2 portu.\nU tohoto modelu jsou k dispozici jen dva pedály, a to plyn a brzda. Jejich odpor při sešlapávání není ani malý, ani velký, jednoduše zlatý střed. I majitelé větších nohou se na tyto pedály bez problémů vejdou. Kabel je také dostatečně dlouhý, ovšem pokud ho nemůžete vést nějak stranou, bude se při řízení občas trochu plést.\nA na závěr této kapitoly jsme se dostali až ke kalibraci zařízení, které probíhá naprosto automaticky a to bezprostředně po startu PC. Volant se nejdříve protočí úplně doleva, poté úplně doprava a pak se vycentruje. Rozmezí volantu je cca 160°. Je proto vhodné ještě před startem PC položit volant na stůl, kde mu nic nebude bránit v protáčení. Nejednou se mi stalo, že volant ležel na zemi když v tu se začal protáčet a tím samozřejmě i jezdit po podlaze.\nPodíváme-li se z výšky na volant, uvidíme také základnu, která skrývá motorek pro všem známou funkci s názvem Force Feedback, zkráceně FF. Ta umožňuje pomocí vibrací a zvýšení odporu během otáčení s volantem přiblížit závodění realitě. Jak se ovšem dočtete dále, tato funkce se ani jednou nezapnula a dokonce si i myslím, že ji ani volant nemá.\nK této základně se dá připojit dvojice držáků pro uchycení buďto na stole, což je známější varianta, či naopak na stehnech. K připojení těchto držáků jsou zespoda této základny nakresleny šipky znázorňující směr a místo přichycení. Subjektivně mi více vyhovovalo umístění na stole, jelikož více napodobovalo auto a to jak výškou, tak i stabilitou. Zde ale pak také záleží na výšce stolu. Při uchycení na stehnech je potřeba trocha citu než si zvyknete že volant není až tolik stabilní.\nZe základny pak ještě vede kabel, který se rozbočuje do trojice konektorů – pro PC, XBox a PlayStation 2. A naopak do základny je možno zapojit napájení motorku díky přiloženému síťovému adaptéru, který má na starost jak funkci Force Feedback, tak i lepší pocit při točení volantem díky většímu odporu. Tento adaptér není potřeba používat, jelikož si volant vystačí s napájením z portů platforem, avšak pro lepší pocit ho doporučuji používat.\nStěžovat si zde musím na funkci Force Feedback, jelikož se jedná o prvek, který u tohoto sortimentu hraje svou roli při nákupu. Volant byl testován na hrách Need for Speed: Underground, Underground 2, Most Wanted a Carbon. Ani v jednom z těchto titulů i při spuštěných vibracích přímo ve hře jsem nezaznamenal jakoukoli podporu. Bojím se tedy, že Trio Racer nepodporuje Force Feedback jakožto funkci, která se projevuje vibracemi, ale jen jako funkci, která mění odpor volantu.\nZde není moc co k popisování. Ovladače Genius totiž jen uzpůsobují ke spolupráci správu herních zařízení obsaženou ve Windows. Zde se Trio Racer hlásí jako „USB Steering Wheel“. Možnosti nastavení zde nejsou nijak bohaté, podívejme se ale na to, co máme k dispozici. Nejdříve je to možnost zkalibrovat zařízení, což je u tohoto modelu víceméně zbytečné, jelikož se kalibruje samo (viz. kapitola „Bližší pohled“). Druhou možností je ozkoušení jednotlivých os, tlačítek a pozičního kloboučku. Zde je tlačítek na výběr pouze 12, „Start“ na PC zřejmě roli nehraje, to až na konzolích.\nVšem známá zelená Logitech barva, kterou tento výrobce vybavuje všechny své produkty, je samozřejmě přítomna i na balení tohoto volantu určeného nejen pro simulátory formulí. Uvnitř se po složitém vybalování nachází perfektně zabalený volant s pedály a dalším příslušenství. I když na něj tento model není nijak bohatý, ba naopak, najdeme v balení také adaptér pro napájení ze sítě a manuál s ovladači. Ovšem co chybí zde, tak Logitech vynahrazuje požitkem z jízdy. O tom ale až kousek níže…\nInstalace produktu probíhá naprosto svižně a bezchybně. Po připojení volantu do USB (pro poznání nově přidaného hardware není ani potřeba volant napájet ze sítě) je nejlepší čas pro instalaci ovladačů z přiloženého disku. Ten nejenže nabízí samotné ovladače, nýbrž i službu GameSpy Arcade či Roger Wilco pro hlasovou komunikaci. Okamžitě po nainstalování se rozběhne detekce, kalibrace a následná kontrola. Kalibrace se provádí manuálně tím způsobem, že si software vyžádá vaši spolupráci v podobě centrování či maximálního otáčení. Po této fázi je vše připraveno pro zvuk vyhřátých motorů.\nJiž z balení na vás koukají tučné texty oplývající kvalitní zpracování a použití různorodých materiálů, které umocňuje pocit a celkový vjem jízdy. Začnu jak jinak než volantem. Barevně je Formula Force EX naprostý standard, i když sportovní standard. Kombinací červených postranních gumových úchopů a černé kostry se volant vnímá jako pořádný dravec. Na tomto fakt mu pak už jen připadá celkový design, který přímo kopíruje volně prodávané volanty pro závodní auta.\nZmínil jsem již červenou gumu po stranách volantu. Musím říci, že první pocit byl naprosto úžasný. Guma se výborně drží a při hraní je řízení a držení volantu maximálně příjemné, ale stejně tak i dodává určitou agresi do stylu jízdy, jelikož přidává na sebedůvěře. Jeho výroba je prováděna nejmodernějším možným lisováním za pomoci plynu, kdy konečný produkt nemá žádné vady a je maximálně účelný. Zbytek samotného volantu je už pak trochu oproti gumě po stranách ochuzen. Je totiž „pouze“ z plastu s hrubou povrchovou úpravou.\nStřední část plná tlačítek a také neustále aktivní LED diody už jen podtrhují onu dravost. Po pravé straně této středové části jsou umístěna tlačítka s popisky 1 až 4 a jedno další stříbrné tlačítko. Nalevo je pak poziční klobouček s dalším tlačítkem. O kousek níže jsou další čtyři programovatelná tlačítka, proto také nemají žádné popisky. Odvrácená strana volantu pak samozřejmě skýtá prostor ještě pro dvě další páky, které ve většině případů slouží k řazení. Jejich stisk vyžaduje poněkud větší dráhu, než jakou potřebují například tlačítka vpředu. I přesto jsou ale velice snadno dostupná všem velikostem rukou.\nPedály plynu a brzdy, které svým designem připomínají skutečné pedály dostupné ve sportovních vozech, jsou relativně blízko u sebe. Majitelé větších chodidel tudíž budou mít problém při sešlapování jednotlivých pedálů. Avšak ti co používají jen jedno chodidlo, ti jsou za vodou. Samozřejmostí je podpora různých úrovní intenzity, kdy vůz jede rychlostí závislé na intenzitě sešlápnutí pedálu. Komunikace s volantem probíhá pomocí paralelního portu. Proti skluzu je základna pedálů chráněna čtveřicí lepivých gumových podložek umístěných v každém rohu.\nUpevňování základny volantu jde pouze ke stolu, a to klasickým způsobem. Úchopy jsou „integrované“ přímo v oné základně, stačí je tedy šroubovitým pohybem hned za volantem povolit, správně a pohodlně polohovat a připevnit. U tohoto modelu je nutné upevnit opravdu pořádně až na doraz, jelikož se mi nejednou stalo, že se mi základna posunula skoro na samou hranu stolu z důvodu nekvalitního připevnění.\nVětšina výrobců také nechává v názvu svých volantů či v jejich popisu technologii s názvem Force Feedback. Mnohdy se ale stává, že se nakonec jedná o neplnohodnotnou, nepovedenou či vůbec nijak nesouvisející technologii a uživatel si tak domů přinese levný šmejd s rádoby zpětnou silovou vazbou. Logitech také inzeruje použití této technologie, ovšem v jeho podání se jedná o skutečnou trefu do černého. O vibrace a realističtější pocit se stará kvalitní elektronika, která však musí být napájena z dodávaného síťového adaptéru. Pokud tomu tak není, nepocítíte všechny nerovnosti či bouračky apod. Bohužel ale natočení volantu se pohybuje od centrální pozice pouze v rozmezí 100° do obou stran, což je skutečně málo.\nSamotné zážitky z jízdy jsou dle mého subjektivního hodnocení naprosto úžasné. Volant skvěle reaguje na všechny nerovnosti a stejně tak i na kolize. I při rychlých akceleracích se chová realisticky. Co mě však naprosto dostalo, bylo chování při puštění volantu v zatáčce. Volant se choval stejně tak, jako ten pravý v autě. Vracel se postupně ze strany na stranu až se postupně dostal do roviny. Skutečně propracované chování má za následek výjimečné pocity z jízdy.\nOvládací software se povedl, ostatně trochu jsem o něm už mluvil ze začátku tohoto testu. Zaměřím se už proto jen na hlavní aplikaci. Nese název Logitech Profiler a sám si při prvním startu skenuje PC a hledá závodní hry, jenž pak zařazuje do své databáze, ve které je pak možno přiřadit naprosto jiné funkce tlačítkům ve všech různých simulátorech. Další možností, která zvyšuje už tak vysoký potenciál ovladačů, je možnost spravovat několik různých profilů například několika různých hráčů.\nSaitek R220/R440 Force\nUpozornění: Vzhledem k drtivé shodě modelů R220 a R440 budeme uvádět nejdříve shodné vlastnosti, např. tvar, uchycení, atd. Teprve poté v dané kapitole odlišnosti, zpravidla pouze u R440. Na ilustračních obrázcích je model R440.\nRozměry standardní balení, a naprosto totožné s modelem R440 též od Saiteku s jednoduchou grafikou, má však velice složitý vnitřní systém uspořádání. Doteď nevím, jak se tolik věcí mohlo do té krabice vejít. Tímto také upozorňuji, že Saitek je v tomto testu vítězem co do počtu částí volantu :) Jinak je vše pečlivě zabaleno a vnitřní nahuštění také brání jakémukoli rozbití při neopatrném zacházení. Uvnitř tohoto bezedného balení postupně najdete samotný volant se dvěmi dalšími díly a pedály, ke kterým pak patří ještě jeden díl. Pokud připočítám ještě manuál se záručním listem a víceméně zbytečné prohlášení, které stejně nikdo nečte, tak je to vše.\nVzhledem k tomu, že model R220 nemá žádnou potřebu ovladačů, tak je instalace velice jednoduchá, i když trochu zapeklitá. Po připojení pomocí USB se totiž nic nedělo. Volant sám o sobě nijak nedává znát že je funkční, resp. že je napájen z USB a je připraven k užívání. Ani Průvodce přidáním hardware nic nehlásil. Proto se ani vy nelekejte, pokud se vám stane to samé. Najdete ho v Ovládacích panelech pod Herními zařízeními. A vzhledem k tomu, že nemá vlastní ovladače, je třeba si vystačit s kalibrací dostupnou ve Windows.\nDruhý testovaný model od Saiteku už díky integrované technologii Force Feedback možností instalace ovladačů oplývá. Na přiloženém CD však najdete i pokročilý software pro správu tlačítek a profilů. Díky barevným LEDkám na čele volantu, o nichž bude samozřejmě řeč, si lze také po připojení ověřit funkčnost volantu – stačí otočit volantem na jakoukoli stranu pro jejich rozsvícení.\nLogitech tvarem svého volantu připomínal spíše provedení pro formule, kdežto Saitek díky dvěma barevným tlačítkům po obou stranách připomíná spíše závodní variantu pro rychlá auta. Doménou veškerého příslušenství i volantu samotného je černý plast v kombinaci s uhlovými prvky, jako například gumou pro uchopení po stranách. Ta je maličko lepivá, proto se vám nebude chtít sundat ruku z této části. V otázce ergonomie a ze subjektivního pohledu mi však její provedení nevyhovuje z důvodu malého místa pro prsty. O kousek výše totiž kus místa ukrajuje malinký výstupek pro dvě barevná tlačítka. O kousek níže pak další cenné místo ubírá rameno držící volant na základně.\nZepředu jsou tlačítka tedy celkem čtyři a za volantem jsou další dvě páčky. Ty však nejsou součástí ramen volantu, jak to známe z konkurenčních produktů, nýbrž části spojující volant a základnu. Zde také nevím, zda-li je to šťastná volba. Páky jsou totiž vzdáleny od volantu, musí se tedy zvedat prsty, aby se vůbec páky dalo „sešlápnout“. Ovšem v tom momentě ztrácí řidič tolik potřebnou kontrolu nad volantem.\nZákladna volantu má na několika místech povrchu díry pro „nasávání vzduchu“, které slouží k estetickému vzhledu. Pedály jsou též z hlediska inovace novinkou. Jejich uchycení totiž není v „podlaze“, nýbrž nad podlahou. Dráha je však stejná – nejvíce výkonu z motoru vymáčkneme sešlápnutím pedálu až k zemi. To už zřejmě nikdo nezmění :) Uchycení nad podlahou má ovšem i své nevýhody, a to že v podání Saiteku stačí větší silou sešlápnout pedál, třeba v zápalu jízdy, a je tu dost vysoká šance, že celé jeho uchycení urvete. Dostupná je dvojice pedálů – brzda a plyn. Velikostně se příliš neliší, i když brzdový pedál je o minimální část větší. Pedály jako samostatný díl nemají žádnou předložku, tu je potřeba přimontovat jako další díl. Propojení s volantem pak má na starost síťový RJ-45 kabel.\nModel R440, který se od R220 liší podporou technologie Force Feedback, má trochu jinak provedenou čelní stranu a též i disponuje konektorem pro připojení síťového adaptéru. Čelní strana se liší jen o přidanou čtveřici indikačních LED diod. Ty jsou jednotlivě odstupňovány procenty (25, 50, 75, 100) a jejich účelem je informovat jezdce uživatele, na kolik procent elektronika zabírá. Tato originální funkce je zajímavým zpestřením, i když o jejím hlubším významu pochybuji.\nUpevňování základní části volantu lze uskutečnit pouze ke stolu a to staronovým způsobem. Starým proto, jelikož se jedná o klasické uchycení pomocí šroubu. A novým proto, že je potřeba nejdřív pár dílů k základně přidělat, než se vůbec lze do nějakého připevnění pustit. Nejdříve se tedy k volantu připevní díl, který obemkne hranu stolu. Teprve poté se do připraveného otvoru došroubuje šroub, jenž pak zajistí stabilitu volantu. Za absenci fotografií tohoto systému se omlouváme.\nTechnologická stránka produktu R220, jakožto další stránka úspěchu, je poměrně zanedbaná. Žádná vyspělá technologie, resp. Force Feedback není doménou tohoto volantu. Důkazem je i fakt, že si R220 vystačí s napájením z USB. Dokonce ani žádné centrování není potřeba, jelikož se volant sám vrací do vycentrované pozice. Dojmy z ježdění jsou poněkud slabé. Cítil jsem se spíše jako pasivní jezdec, který sice zatáčí a šlape na pedály, ovšem necítí pod sebou žádnou vozovku či bahnitý terén. Absence technologie Force Feedback je opravdu znát.\nKdežto R440, to už je jiný příběh. Výkonné motorky uvnitř základny volantu zaručují úžasné zážitky z jízdy na jakémkoliv terénu. Ona kvalitní elektronika ve spolupráci s technologií Force Feedback přímo volá po nějaké té jízdě. Saitek R440 je v tomto ohledu skutečně propracovaný, i když na volantu by mohlo být více tlačítek pro dokonalejší zážitek a hlavně ovládání vozidla.\nZe začátku této stránky jsem se již zmiňoval, že model R220 trpí absencí jakýchkoli ovladačů. Jedinou možností kontroly funkčnosti tlačítek či kalibrace volantu je použití této funkce ve Windows. I bez originálních ovladačů se však dá bezproblémově připravit volant na nadcházející „challenge“.\nNa druhou stranu, propracovanější R440 už dokáže dojmy z jízdy předělat k vlastnímu obrazu. Ovladače v Herních zařízeních dokážou jen zkontrolovat funkčnost všech tlačítek a také nasimulovat konkrétní situace ze závodů. V praxi to vypadá tak, že po stisknutí některého z tlačítek sebou začne volant házet a vibrovat v závislosti na konkrétní situaci (skok, nitro, oddělaný motor). Jde o názornou ukázku schopností volantu a musím uznat, že se jedná o naprosto přesvědčivou ukázku.\nOvšem pokud doinstalujete z CD zvláštní software, který Saitek přikládá k většině svých produktů, tak dostane do rukou možnost pracovat s profily a s makry. Tyto pokročilé možnosti však ale využijí jen „hardcore“ hráči. V běžném domácím prostředí je skoro nepoužitelné.\nStřední třída v herních periferiích je žádanou oblastí trhu mnoha zákazníků. Tento test nám ukázal, že se dá víceméně spolehnout na osvědčené značky, i když si za ně musíme v některých případech připlatit oproti konkurenci, která jak vidno, s nížší cenou ztrácí na kvalitě a na přenášených pocitech během jízdy. V podstatě můžeme doporučit jen první dva umístěné produkty, jelikož jen s nimi budete ze hry maximálně spokojeni.\n1. místo - Logitech Formula Force EX\nLogitech je známý výrobce kvalitních výrobků, proto jsem se i se stejnou myšlenkou na tento volant těšil. A dle objektivního hlediska výrobce znovu nezklamal. Do rukou se mi dostal, a stejně tak může i vám, skvělý volant se skvělými vlastnostmi a velice kvalitním provedením. Pocity při jízdě byly zdaleka nejlepší ze všech testovaných volantů. Force Feedback bez výjimky fungoval tak jak měl a i když realitě se nevyrovná žádný z volantů, tak tento se jí blíží sáhodlouhými kroky. Potenciál volantu stoupá s použitím ovladačů přímo na míru s možností práce s jednotlivými hrami či s prací s několika různými profily. Střední třídě z těchto 5 testovaných produktů tedy jasně vévodí Logitech Formula Force EX, který bez problémů seženete kousek pod 2 tisíci korun.\n2. místo - Saitek R440 Force\nDruhé místo si nezaslouží nikdo jiný než Saitek R440. I ten je na vysokém levelu, co do požitků ze hry víceméně srovnatelný s Logitechem, ovšem neoplývá už tak kvalitním zpracováním. Držení není tak pohodlné, uchycení zbytečně složité. Ovšem tyto „kosmetické“ vady jsou nic v porovnání podání vibrací, zpětných záběrů volantu, atp. S cenou na stejné hladině jako Logitech získává Saitek R440 Force stříbrnou příčku.\n3. místo - Genius Trio Racer FF\nTo, co dává Trio Raceru na ceně a bronzové příčce je poměrně kvalitní provedení spojené s univerzálností tohoto volantu. Je totiž lákavé mít doma volant podporující trojici platforem a šestero různých módů citlivosti. Bohužel, to co produkt sráží dolů, je fakt, že Trio Racer údajně podporuje technologii Force Feedback. Opak je pravdou, u tohoto volantu totiž žádná taková funkce není, pouze zvětšení odporu při řízení po zapojení síťového adaptéru. To nám, jako konzumentům, nestačí. Za cca 1500,- Kč se nám do rukou dostane univerzální volant, ovšem na úkor pocitů z jízdy.\n4. místo - Genius SpeedWheel 3 MT\nSpeedWheel je, dá se říci, na stejné úrovni s Trio Racerem. I když v tomto případě už můžeme mluvit o částečném pokusu o Force Feedback v podobě pouhých vibrací, zpracováním se Trio Raceru nevyrovná. „Průměrná“ guma použitá na volantu není žádný zázrak a i když zde máme k dispozici ještě řadící páku, tak se jedná o provedení vhodné spíše do hračkářství. Tomu všemu odpovídá i cena, která je o něco málo více jak 1000,- Kč.\n5. místo - Saitek R220 Force\nOpožděný bratříček silnějšího a vypracovanějšího modelu R440 bohužel žádnou slávu nesklízí. Veškeré přednosti, které by ho táhly kupředu, naprosto chybí. Žádné ovladače, které by zajistily lepší chod na všech systémech, žádný Force Feedback, který by z průměrného závodu udělaly dechrvoucí honičku... Pokud se rozmýšlíte nad tímto produktem a nezáleží vám na absenci vibrací a zpětné reakce, nemáte co ztratit. Pokud ale chcete z arkád či simulátorů něco málo mít, určitě si připlaťte nějakých šest stovek na volanty z prvního a druhého místa. Za ten zážitek to určitě stojí.\nZa zapůjčení volantů Genius SpeedWheel 3 MT a Trio Racer FF děkujeme internetovému obchodu 100mega.cz.\nZa zapůjčení Logitech Formula Force EX, Saitek R220 a R440 děkujeme internetovému obchodu Alza.cz.\nTémata: Máslo, Need for Speed, simulátor, software, Testování, Xbox


G-Shock MR-G Gassan - Casio - Chronomag fórum\nG-Shock MR-G Gassan\nBy prischera, November 6, 2019 in Casio\nCasio v řadě MR-G (typově patří pod G-Shock) nabízí už delší dobu luxusní chytré hodinky pro náročnou klientelu. Docela mě překvapilo, že jsem tu o nich zatím nenašel žádné podstatnější informace. Na posledním Baselworldu představilo pak Casio limitovaný model (300 kusů) MRG-G2000GA neboli Gassan. Díky tomu, že se jeden kus podařilo získat do Koscomu, měl jsem včera možnost si hodinky osahat a nafotit. Ačkoli moje hodinková cesta vede úplně jinudy (nehledě na cenu) musím říct, že zpracování je neuvěřitelné. Koukněte na fotky\nFanoušek značky: Seiko, Breitling, Traser\nDobrej ulet, ale svym zpusobem se mi snad i libi, pominu-li cenovku. :-D\nAspoň na fotkách jsou ty ručičky hrozný.\nNa živo myslím nebou vůbec zlý...ty detaily na tahu se mi líbí, ale cena už tolik ne ;-)\nKuba je standardně nafotil perfektně a vystihnul detail toho brusu, ale na živo je to katastrofa, pardon. Měl jsem je na ruce předevčírem a to se nedá.\nJe to tak hrozný? Nebo záměrně odrazuješ ;-D\nTVL ... záměrně? No až uvidíš cenu a to, jak skutečně vypadají (tím nemyslím zpracování), myslím, že pochopíš, co jsem psal. Ale jinak je to moje subjektivní hodnocení. A navíc nesnáším fialovou.\nTa fialová tam fakt je? A já myslel, že to kolega přehnal s úpravou fotky. No nazdar.\nEdited November 10, 2019 by Daemonultimate\nAno, Gassan má barvu "deep violet", nicméně když chce člověk rozumnější provedení a výrazně ušetřit, tak za kilčo se nabízí verze v černém titanu, konkrétně označení MRG-G2000 CB - 1ADR, ta mi přijde taková "civilnější".\nPro mne je ,,kilčo" za takový hodinky parádní úlet. Úplně mimo moje sféry chápání. To ale nic neznamená.\nJasně, bylo to myšleno, že za to kilčo ty černé titany jsou pro mě osobně lepší volba, než ty Gassany, které stojí mnohem více, jen teď nevím kolik tam byla cena, abych nekecal, měli tam více dražších modelů, ale jestli se nepletu a pamatuju si dobře, tak ty fialky byly za 260K? Kuba bude asi vědět více, já to teď střílím od boku, protože jsem toho zkoušel více. Ale bylo to tuším určitě přes 200, takže proto jsem psal, že levnější alternativa jsou ty černé titany, které mají ten číselník stejný. Navíc černý titan od G je super a daleko "civilnější", ale zase - subjektivní dojem.\nEdited November 10, 2019 by Sphinxx\nHusty, hlavne teda ta cena.\nAj za tu cenu po nich poptavka je, na polovacku ako stvorene:)\nJo ta cena je trošku moc za casio ... už jsou i na ebay s ´´lidovější´´ cenovkou ;-)\njako čtvrt mega bych za fialový géčka nedal, ale za 170.. to už je na zváženou\nCena je myslím 199.000,- Ale zas tak si to nepamatuju o nákupu jsem neuvažoval . Za mě jsou barevně hodně divoký (ano ta fialová je reálná), ale zpracování detailů je super. Pokud to někoho baví, tak na tyhle hodinky se bude dát koukat dlouho a pořád něco objevovat. Jinak jsou to samozřejmě "smartwatche", párují se s telefonem a mají asi milion funkcí. Jsem docela zvědavý, jak se budou prodávat, ale nepřekvapilo by mě, kdyby byly celkem rychle pryč.\nEdited November 10, 2019 by prischera


Grenade Carb Killa Spread - Fitkrám.cz\nZdravá výživa pomazánky a másla Grenade Carb Killa Spread\nCarb Killa Spread je čokoládová pomazánka od společnosti Grenade založená na celosvětovém úspěchu proteinových tyčinek Carb Killa. Pomazánka obsahuje 20% bílkovin a nabízí tři lahodné příchutě!\n219 Kč, ušetříte: 23 Kč\nCarb Killa Spread tedy pomazánka založená na celosvětovém úspěchu proteinový tyčinek CarbKilla je tu! Vychutnejte si delikátní chuť s nízkým obsahem sacharidů a oproti tomu zvýšeným obsahem proteinů. Carb Killa Spread od Grenade si jednoduše zamilujete a to nejen díky tomu, že obsahuje až o 87% méně cukru ve srovnání s běžnými čokoládovými krémy.\nGrenade Carb Killa Spread:\nmá lahodnou chuť kterou si zamilujete\nobsahuje 20 g proteinu na 100 g\nje skvělá na palačinky\nPomazánku Carb Killa Spread využijete na dochucení nebo součást mnoha jídel – skvělá je na palačinky nebo toast. Čokoládovou pomazánku najdete ve třech příchutích: jemná mléčná čokoláda, bílá čokoláda plná křupavých kousků a lískový ořech s malými kousky oříšků.\nVyzkoušejte všechny tři příchuti a příště už neodoláte!\nEAN kódy variant produktu Grenade Carb Killa Spread:\n5060221204088 Varianta: Grenade Carb Killa Spread - bílá čokoláda, 360 g\n5060221204095 Varianta: Grenade Carb Killa Spread - mléčná čokoláda, 360 g\n5060221204040 Varianta: Grenade Carb Killa Spread - lískový oříšek, 360 g\nMěrné ceny produktu Grenade Carb Killa Spread:\nbílá čokoláda, 360 g 58.06 Kč / 100 g\nmléčná čokoláda, 360 g 54.44 Kč / 100 g\nlískový oříšek, 360 g 54.44 Kč / 100 g\n→ z toho nasycené mastné kyseliny 3,0 g 8,7 g\n→ z toho cukry 1,8 g 5,6 g\n→ toho nasycené mastné kyseliny 3,0 g 9,0 g\n→ z toho nasycené mastné kyseliny 3,0 g 9,1 g\n→ toho cukry 2,0 g 6 g\nUžívejte dle chuti a potřeby živin kdykoliv během dne.\nMartin před 27 měsíci\nbílá čokoláda, 360 g\nskvělá chuť a "křupky", parádní na palačinky\nbalení dlouho nevydrží :(\nSkvělá pomazánka na palačinky nebo i na pečivo (ale spíš většinu sním jen tak :D)\nMáte dotaz k produktu Grenade Carb Killa Spread? Položte vaši otázku a my jí do 24 hodin zodpovíme.\nDíky tomu můžeme zaručit, že vám Grenade Carb Killa Spread odešleme v co nejkratším čase po objednání.


Gastronádoba 2/8 (325x132mm) - Gastronádoby nerezové - Gastronádoby - GastroFit.cz\nGastronádoba 2/8 (325x132mm)\nGastronádoba GN 2/8 hloubka 20mm\nProfesionální nádoba GN 2/8 (325x132, h=20 mm) je vyrobena z nerez oceli 18/10 o tloušťce cca. 0,7 mm a odpovídá nejvyšším nárokům na kvalitu výrobku a jeho zpracování. Gastronádoba je svým charakterem určená pro přípravu, vaření, pečení a výdej hotových jídel. Je stohovatelná, a lze k ní dokoupit jak víka standardní, tak s výřezem pro uši i naběračku, další variantou jsou, ...\n1) Gastronádoby > Gastronádoby nerezové > Gastronádoba 2/8 (325x132mm)\nGastronádoba GN 2/8 hloubka 40mm\nProfesionální nádoba GN 2/8 (325x132, h=40 mm) je vyrobena z nerez oceli 18/10 o tloušťce cca. 0,7 mm a odpovídá nejvyšším nárokům na kvalitu výrobku a jeho zpracování. Gastronádoba je svým charakterem určená pro přípravu, vaření, pečení a výdej hotových jídel. Je stohovatelná, a lze k ní dokoupit jak víka standardní, tak s výřezem pro uši i naběračku, další variantou jsou, ...\nGastronádoba GN 2/8 hloubka 65mm (1,7 l)\nProfesionální nádoba GN 2/8 (325x132, h=65 mm) o kapacitě 1,7 litru je vyrobena z nerez oceli 18/10 o tloušťce cca. 0,7 mm a odpovídá nejvyšším nárokům na kvalitu výrobku a jeho zpracování. Gastronádoba je svým charakterem určená pro přípravu, vaření, pečení a výdej hotových jídel. Je stohovatelná, a lze k ní dokoupit jak víka standardní, tak s výřezem pro uši i naběračku, da ...\nGastronádoba GN 2/8 hloubka 100mm (2,6 l)\nProfesionální nádoba GN 2/8 (325x132, h=100 mm) o kapacitě 2,6 litru je vyrobena z nerez oceli 18/10 o tloušťce cca. 0,7 mm a odpovídá nejvyšším nárokům na kvalitu výrobku a jeho zpracování. Gastronádoba je svým charakterem určená pro přípravu, vaření, pečení a výdej hotových jídel. Je stohovatelná, a lze k ní dokoupit jak víka standardní, tak s výřezem pro uši i naběračku, da ...\nGastronádoba GN 2/8 hloubka 150mm (3,9 l)\nProfesionální nádoba GN 2/8 (325x132, h=150 mm) o kapacitě 3,9 litru je vyrobena z nerez oceli 18/10 o tloušťce cca. 0,7 mm a odpovídá nejvyšším nárokům na kvalitu výrobku a jeho zpracování. Gastronádoba je svým charakterem určená pro přípravu, vaření, pečení a výdej hotových jídel. Je stohovatelná, a lze k ní dokoupit jak víka standardní, tak s výřezem pro uši i naběračku, da ...


Bolí vás záda? — Svět zázraků — Česká televize\n1 2 3 4 5 Počet hlasů: 48\nNa problémy se zády si stěžují téměř ¾ dospělých Čechů. Bolesti zad se dají označit za populační nemoc dnešní doby, a proto není divu, že stále roste i počet operací. Někteří odborníci poukazují na to, že mnoho zákroků je zbytečných.\nPři pohybu je mezi obratli 23 plotének stlačováno a přitom ztrácejí míšní tekutinu. Po uvolnění se opět roztáhnou a nasají tekutinu jako houba. Při vyhřeznutí ploténky se jádro vytrhne z pevného pouzdra, a pokud tlačí na nerv, dochází k bolestem. Podle odborníků ale 98 % lidí trpících bolestmi zad, nemá vážné onemocnění a mohou být ošetřeni bez operace. A mezi ty patří i pacienti s vyhřezlou ploténkou. 40 % všech operativních zásahů do páteře je proto zbytečných. Skutečně nezbytná je operace u zlomenin páteře, pokud je ohrožen nerv nebo hrozí ochrnutí svalů. Studie ukázala, že každý dvanáctý pacient trpí po přijetí protéz většími bolestmi.\nPacienti stěžující si na bolesti zad mají většinou poruchy ve funkci svalů. To se týká silové oblasti nebo oblasti koordinace. Hýbeme se málo, sedíme často a necháváme naše svaly zakrnět. Bolesti v kříži jsou druhým nejčastějším důvodem, proč navštěvujeme lékaře. Ošetření zad přijde ročně na miliony korun. Bolavá záda nemají příčinu v konkrétním bodě na páteři. Pokud všechny kosti, šlachy a svaly spolupracují, jsou naše pohyby bezbolestné. Zejména se to pozná při chůzi. Aby tělo dokázalo odrážet nápor impulzů působících na páteř, musí být dostatečně funkční svalstvo celého trupu. Svalstvo chrání páteř, a když tu schopnost ztratí, tak to může vést k dlouhodobému poškození, a tedy k bolestem. Každý krok je náraz, jenž musí naše tělo odrazit. Pokud svaly nespolupracují, škodíme naší páteři, aniž bychom si toho vůbec všimli. Víc než 80 % problémů se zády vzniká kvůli nerovnoměrnému rozložení svalových skupin, buď kvůli nedostatku pohybu nebo jednostranné zátěži. Jsou to svaly, které drží páteř ve správné pozici, takže špatná rovnováha mezi jednotlivými svaly může vést k nerovnoměrnému zatížení a k bolestem. Problém se může vyskytovat i u svalů v oblasti břicha. Ty jsou pro udržení stability stejně důležité, jako zádová muskulatura.\nPomoc můžeme nalézt taky v bavorském Dachau, na klinice specializované na terapii bolesti. U zad je to často psychika, která způsobuje bolest. Včasná péče může zabránit operaci. Je dobré se vyvarovat stresových situací, lépe usínat i spát. Bolest, která nemá vysvětlení, je něco, co nás děsí. Do týmu tady proto nepatří jen ortopedi, ale i anesteziologové, psychologové a psychoterapeuti. Pečlivě analyzují bolesti každého pacienta. Přijímací pohovor trvá 2 dny a pak se vytvoří terapie. Úspěšnost je víc jak 60 %. Jde o nejefektivnější koncept při chronických bolestech zad.\nPokud trpíte bolestmi zad, zvažte, zda se necháte přemluvit k operaci. Hlavně zůstaňte aktivní. Pohyb je úplně nejdůležitější. Pokud bolesti neodezní po týdnech terapie, zkuste se poohlédnout po klinice bolesti. Většinou není na vině vyhřezlá ploténka, ale stres, psychické problémy a ochablé svalstvo.\n50 % Ano 12 % Nevadí mi to 27 % Ne, raději je dostávám 11 % Ne, raději je vyrábím


V duchu imitace teraca vznikla série Piazzetta v barvách, které jen podtrhují dokonalý vzhled obkladů. Rektifikované obkládačky i neglazované slinuté dlaždice v designu hrubozrnného betonu si najdou své místo v privátním prostoru i ve veřejných stavbách. Různorodost koupelnových řešení zajistí mozaika hned ve třech provedeních. Dekorace 30 x 60 cm, kterou tvoří falešný mix mozaiky, řezaná mozaika 10x10 a 5x5 cm lepená na síti k dekorování stěn a podlah. K základním obkládačkám je možné kombinovat rektifikované dekorované obkládačky Betonico 30 x 60 cm.\nPiazzetta DSAS4789 60x9,5\nPiazzetta DSAS4788 60x9,5\nPiazzetta DSAS4787 60x9,5\nPiazzetta DSAS4786 60x9,5\nPiazzetta DSAPS789 45x8,5\nPiazzetta DAA4H786 45x45 cm\nPiazzetta DDM06786 5x5\nPiazzetta DDM06787 5x5\nPiazzetta DDM06788 5x5\nPiazzetta WARV4266 30x60\nPůvodní cena 984 Kč\t827 Kč / ks\nPiazzetta DCPSE786 30x60\nPiazzetta DCPSE787 30x60\nPiazzetta DCPSE788 30x60\nPiazzetta DSAPS786 45x8,5\nPiazzetta DSAPS788 45x8,5\nPiazzetta DSAPS787 45x8,5


kosmo.cz - Pilotované lety - STS - STS-8 Ch/F-3\nObsah > Pilotované lety > STS > STS-8 Ch/F-3\n1983-089A 30.08.1983 05.09.1983 6d 1h09m Insat 1B\nTruly,R.H.[VE] | Brandenstein,D.Ch.[PL] | Bluford,G.S.[MS] | Gardner,D.A.[MS] | Thornton,W.E.[MS]\n[ Popis letu | Obrázky | Experimenty | STS-8 v NASA ]\nPopis letu : (převzato z L+K 22-23/83 se svolením Mgr. A.Vítka)\nSTS-8, třetí let Challengeru, se uskutečnil pod rouškou tmy. Vyžadoval to především termín vypuštění indické telekomunikační družice Insat 1 B, která měla být navedena na přechodovou oběžnou dráhu kolem půlnoci místního času; také počasí na Cape Canaveral je v noci klidnější než ve dne, jako všude v subtropickém pásmu. Hlavním důvodem však zřejmě bylo naléhání Pentagonu, který v budoucnosti počítá s raketoplánem pro ryze vojenské účely, což v sobě zahrnuje i náhlý start v kterékoliv denní či noční době.\nPřípravy ke startu se podařilo zvládnout za 53 pracovních dní (62 kalendářních), čímž byl překonán dosavadní rekord STS-7 o 7 pracovních dnů. Sestavování SRB zahájili technici ve VAB už 3. 6. v době příprav na let STS-7, a ukončili je 20. 6. O tři dny později došlo na připojení odhazovací nádrže. Challenger sám dorazil z Edwards AFB v posledních červnových dnech a v OPF se podrobil poletovým prověrkám. Bylo třeba vyměnit 76 dlaždic tepelné ochrany pneumatiky na podvozku, brzdová obložení, okno pilotní kabiny poškozené mikrometeoritem, hydraulické čerpadlo APU č. 3 a v neposlední řadě i záchod, který působil nesnáze během letu STS-7. Technici rovněž doplnili zásobu dusíku pro klimatizaci, natankovali kapalný amoniak pro chladicí systém a načerpali novou zásobu pitné vody.\nV polovině července bylo možno uložit do nákladového prostoru experimenty GAS a 20. 7. i paletu DFI a cvičné užitečné zatížení PFTA. Poté putoval Challenger z OPF do VAB a tam byl 27. 7. připojen k SRB a ET.\nPřevoz na rampu se uskutečnil 2. 8. a po zkušebním odpočítávání (4. 8.) došlo 9. 8. na uložení družice Insat 1B ve startovní kolébce do nákladového prostoru Challengeru.\nPůvodně zde měla být uložena i druhá telekomunikační družice systému TDRSS. Při navádění TDRS-1 na stacionární dráhu však havaroval druhý stupeň jejího IUS: praskl na něm hydraulický těsnicí prstenec, nesoucí vychylovací trysku motoru, a zabránil tak servosystémům natáčet tryskou; IUS se stal neovladatelným (viz L + K 59,1983, č.15, s. 583-586).\nPo takové zkušenosti NASA škrtl TDRS-B z nákladu a nahradil jej maketou PFTA, čtyřmi autonomními zatíženími GAS a také deseti pouzdry s obsahem asi 260 000 dopisních obálek s příležitostnou známkou.\nRozhodnutí o TDRS-B zklamalo zejména vědecké kruhy, protože s touto telekomunikační družicí se počítalo jako s protějškem k TDRS-1 při přenosu výsledků experimentů ze Spacelabu během letu STS-9. Za daných okolností bude tok informací pouze poloviční.\nPět dnů před startem se k Floridě od východu přiblížil uragán Barry, naštěstí se však kosmodromu vyhnul a počasí se umoudřilo. Přípravy k letu mohly pokračovat nerušeně a 27. 8. se dostavila z Houstonu i budoucí osádka Challengeru: velitel letu STS-8 R. H. Truly, D. C. Brandenstein, pilot, letoví specialisté D. A. Gardner, první kosmonaut černé pleti G. S. Bluford Jr. a konečně W. S. Thornton, lékař. Po jejich příletu začalo odpočítávání za stavu T-46 h a proběhlo bez problémů až do dne startu, 30. 8.\nV době posledního desetiminutového přerušení, kdy do startu zbývalo jen 9 minut, přecházela přes kosmodrom letní bouřka, takže meteorologové doporučili pozdržet zbytek odpočítávání a vyčkat zlepšení počasí. Ohnivý startovní chvost ionizovaných plynů může totiž snadno přitáhnout blesky, takže za minimální bezpečnou vzdálenost bouřkových mraků se pokládá 8 km.\nNepřízeň počasí zamotala hlavu pracovníkům střediska řídícího start, protože startovní okno bylo protentokrát neobyčejně úzké, pouhých 34 minut. Naštěstí po 77minutovém zdržení se bouře vzdálila natolik, že odpočítávání mohlo pokračovat, takže Challenger vzlétl 30. 8. v 06.32.00 UT. Plameny z trysek motorů bylo za tmy vidět do okruhu 800 km, tj. v severních provinciích Kuby směrem na jih, na západ až do Smoky Mountains a na sever do Jižní Karoliny.\nStart proběhl normálně. Po zastavení chodu motorů SSME v T+8.45 min a odhození nádrže ET přivedly dva manévry OMS (v 00.17 GET a 00.45 GET) raketoplán na kruhovou dráhu ve výšce 296 km nad Zemí.\nPo otevření nákladového prostoru se Bluford okamžitě ujal aktivování elektroforetického zařízení CFES. Úkolem elektroforézy bylo oddělit tzv. beta-buňky z kultur z lidského pankreasu, a tím získat čistou kulturu pro výrobu inzulínu.\nNa základě předběžných zkoušek při letu STS-8 hodlá firma Ortho Pharmaceuticals zahájit v příštím roce poloprovoz až roce 1986 průmyslovou výrobu farmaceutických preparátů.\nBluford prozatím během prvního dne letu zpracoval jen dva vzorky; druzí členové osádky se ujali pilotáže, vyzkoušení RMS bez zatížení, filmování a televizního přenosu. Na kutě se všichni ukládali v 11.00 GET, kolem 17.30 UT.\nDruhého dne letu, 31. 8., bylo hlavním úkolem vypuštění družice Insat 1B. Její start se uskutečnil v 07.47 UT a o 45 min později navedl PAM-D družici na přechodovou dráhu. Po dosažení stacionární dráhy se opět vynořil problém, tentokrát s jedním panelem slunečních baterií, který se plně nevyklopil, takže příkon proudu pro družici bude o něco menší. O eventuální nápravu se ještě pokusí pracovníci indického řídicího střediska.\nNa tento den dále připadl druhý nejdůležitější úkol: komplexní test spojení Challengeru s řídicím střediskem v Houstonu prostřednictvím družice TDRS-1. Dvě relace měly být zašifrovány, protože velitel Truly prováděl zkoušky navigace raketoplánu pomocí sítě vojenských radiomajáků TAGAN. Vzhledem k poruše na počítači umístěném na pozemní stanici White Sands se v průběhu 14 hodin vůbec nepodařilo spojení přes družici navázat. Spojení prostřednictvím pozemních stanic Challenger přirozeně udržoval jako obvykle. K navázání styku přes TDRS-1 v pásmu Ku došlo teprve v následujících dnech letu.\nDruhý den letu probíhal také zajímavý pokus umístěný na paletě DFI - totiž sledování a fotografování (ze zadního okénka pilotní kabiny) tepelně citlivého nátěru na trubce tepelného čerpadla, aby se zjistila rychlost proudění teplonosné kapaliny čerpadlem. Tomuto experimentu se věnoval Brandenstein, zatímco Gardner v obytném prostoru zpracovával další vzorky na elektroforéze CFES.\nDalší dva dny letu 1. a 2. 9. - byly věnovány prověrkám práce RMS a PFTA.\nManipulátor RMS, známý pod přezdívkou "kanadská mechanická ruka", je určen k nakládání a vykládání družic na oběžné dráze. Úspěchy slavil již při letu STS-7, kde suverénně vládl dosud nejtěžším objektem - družicí SPAS-01. Během letu STS-12 má vykládat družici LDEF o hmotnosti přibližně 9800 kg. Prozatím se však manipulátor musel spokojit s objektem PFTA o hmotnosti přes tři a půl tuny. Se zvládnutím této zátěže nebyly žádné problémy; k eventuálnímu uvolnění nebyl PFTA uzpůsoben, protože nenesl žádné stabilizační či jiné zařízení vůbec. Po uvolnění by začal rotovat a stal by se tím neovladatelným.\nČtvrtý den letu, 2. 9., snížil Truly dvěma manévry (OAB-1 a 2) dráhu raketoplánu na 225 km. Stalo se to kvůli experimentům DSO 0301 a G-0348, jímž se sledovala míra koroze v kosmickém prostoru vlivem atomárního kyslíku. Challenger musel tedy přejít na co nejnižší, ještě však stabilní dráhu, protože ve větší výšce je kyslíku velice málo.\nPůvodní doba letu STS-8 byla plánována na 5 dní, což však NASA ještě před startem prodloužil o den, aby se získalo před expedicí Spacelabu co nejvíce informací o kvalitě spojové linky přes TDRS-1.\nKosmonauti mnoho práce neměli, takže jim zbyl čas i na půlhodinovou televizní tiskovou konferenci s novináři. Velitel Challengeru přitom vyjádřil svou spokojenost s průběhem letu, Brandenstein nadšení nad nočním startem a lékař dr. Thornton žertovnou lítost nad tím, že nikdo z osádky netrpěl ani v nejmenším kinetózou. Kinetóza byla totiž jedním z problémů, které tvořily jeho letovou náplň. Jinak studoval v širší míře vliv beztíže na lidský organismus. Podle vyjádření dr. Thorntona již neexistuje věková hranice pro let do vesmíru (lékaři samotnému je 54 let).\nPoslední den letu - 5. 9. - zahájila osádka Challengeru přípravy k přistání, které se mělo odehrát opět pod rouškou tmy, již kolem 00.05 UT.\nPo třech hodinách, po ukončení příprav, si účastníci letu oblékli anti-g obleky a v 03.25 UT dostali povolení k návratu. V 06.35 UT vyslovil Houston souhlas se zapálením motorů OMS. O pět minut později byl raketoplán otočen zádí proti směru letu. Za dalších 10 min, v 06.50 UT, převedlo 143 s hoření motorů Challenger na sestupnou dráhu.\nKe ztrátě spojení došlo mezi 07.12 až 07.26 UT. V 07.38 UT byl raketoplán naveden na dráhu 22 na Edwards AFB, osvětlenou světlomety s xenonovými výbojkami o celkové svítivosti 800 miliónů kandel. V 07.39.42 UT se Challenger dotkl podvozkem dráhy asi 100 m za plánovaným bodem a v 07.40.40 UT se zastavil. Během letu se vyskytlo jen 18 drobných závad.\nPři inspekci motorů SRB po vylovení z moře se však ukázalo, že Challenger měl tentokrát namále: málem prohořela stěna jedné trysky. Pokud by k takové závadě došlo, znamenalo by to téměř jistou ztrátu raketoplánu i osádky. Vyjasnění příčin si vyžádalo odklad startu Columbie, původně plánovaný na 28. října t. r., na neurčito.\nPřistání za tmy proběhlo bez problémů a původní strach z prachu, který se zvedá ještě před dosednutím a snižuje viditelnost, zvláště v záři reflektorů, se ukázal jako neopodstatněný.\nRaketoplán může tedy startovat i přistávat v kteroukoliv denní či noční dobu a pod rouškou tmy tak sloužit k jakýmkoliv cílům.\n(originál je na https://mek.kosmo.cz/pil_lety/usa/sts/sts-8/index.htm)\nStránka byla vygenerována za 0.163071 vteřiny.


Mosazné profily - plechové pásy\nmateriál: mosaz mosaz (hran.) ms pásy\nPlechové pásy jsou co do geometrie jen zvláštním typem tyčí s obdélníkovým průřezem - mají větší rozdíl mezi šířkou a výškou profilu. Většinou se ale jinak vyrábějí (stříháním z tabule plechu) a do jisté míry mají i jiné využití, proto je uvádím samostatně. Ostatní ploché a čtvercové tyče jsou zde.\nMosazné plechové pásy jsou dostupné ze tří zdrojů - od firmy K&S Engineering, od Albion Alloys a v řadě výrobků Ms.\nDélka jednoho kusu je 0.3 m nebo 0.9 m, výrobky se prodávají jednotlivě.\ntloušťka x šířka [mm]\nK&S 230 nebo 8230\n0.4 x 6.3\nK&S 231 nebo 8231\n0.4 x 12.7\nK&S 233 nebo 8233\n0.4 x 19\nK&S 232 nebo 8232\n0.4 x 25.4\nK&S 234 nebo 8234\n0.4 x 50.8\nK&S 235 nebo 8235\n0.6 x 6.3\nK&S 236 nebo 8236\n0.6 x 12.7\nK&S 238 nebo 8238\n0.6 x 19\nK&S 237 nebo 8237\n0.6 x 25.4\nK&S 239 nebo 8239\n0.6 x 50.8\nK&S 240 nebo 8240\nK&S 241 nebo 8241\nK&S 243 nebo 8243\nK&S 242 nebo 8242\n0.8 x 25.4\nK&S 244 nebo 8244\n0.8 x 50.8\nK&S 245 nebo 8245\nK&S 246 nebo 8246\nK&S 247 nebo 8247\nK&S 248 nebo 8248\n1.6 x 25.4\nK&S 249 nebo 8249\n1.6 x 50.8\n2.4 x 25.4\ndélka 0.3 m - sada obsahuje po 1 ks od každého rozměru\nDélka jednoho kusu je 0.3 m. Uvedená cena je za celé balení.\nK&S 9840 0.5 x 6 3 ks 62 Kč\nK&S 9841 0.5 x 12 3 ks 88 Kč\nK&S 9842 0.5 x 18 3 ks 90 Kč\nK&S 9843 1 x 6 3 ks 108 Kč\nK&S 9844 1 x 12 3 ks 108 Kč\nK&S 9845 1 x 18 3 ks 174 Kč\nTyto pásy jsou vyrobeny z měkčího materiálu, takže se (při stejných rozměrech jako pásy ze základní řady) snáze tvarují - třeba i mezi prsty. Jsou balené v sadách obsahujících několik rozměrů (po dvou kusech od každého uvedeného rozměru). Délka jednoho kusu je 0.3 m, uvedená cena je za celé balení.\n0.8 x 6.3 a 0.8 x 12.7\nPlechové pásy tloušťky 0.5 mm (vhodné k použití ve spojení s přírubovými profily) dodáme na objednávku v šířce od 5 mm. Rozměry, cenu, dodací lhůtu i minimální odběr je nutno konzultovat.\nAA BS1M 0.4 6 5 ks 130 Kč skladem\nAA BS2M 0.4 12 4 ks 130 Kč skladem\nAA BS3M 0.4 25 3 ks 130 Kč skladem\nAA BS4M 0.6 6 4 ks 130 Kč skladem\nAA BS5M 0.6 12 4 ks 130 Kč skladem\nAA BS6M 0.6 25 3 ks 150 Kč skladem\nAA BS7M 0.8 6 4 ks 130 Kč skladem\nAA BS8M 0.8 12 3 ks 130 Kč skladem\nAA BS9M 0.8 25 3 ks 150 Kč skladem\nAA BS10M 1.6 25 1 ks 130 Kč skladem\nObjednávky posílejte na naši adresu, (podrobněji na stránce "obchod"). Nezapomeňte se seznámit s obchodními podmínkami. Pozor na balné v případě objednávky obsahující současně dlouhé pásy a zboží jiného tvaru (zejm. plechy a desky).


AKC ČR | CELYOTURISMU.CZ\nStartuje klání kuchařů ve společném stravování\nDnes odstartoval příjem přihlášek do čtvrtého ročníku soutěže O nejlepší kuchařku a kuchaře roku 2021 ve společném stravování, kterou vyhlašuje sekce veřejného stravování Asociace kuchařů a cukrářů ČR. Soutěž je určena pro talentované kuchařky a kuchaře z mateřských, základních a středních...\nČeši chtějí platit kartou. Obchodníci bez platebního terminálu riskují, že své zákazníky ztratí\n„Pípnout“ kartou, nebo hledat hotovost? Češi mají jasno, bezhotovostní platby jim ulehčují život a šetří čas. Vyplývá to z nezávislého průzkumu společnosti Ipsos pro KB SmartPay, předního poskytovatele služeb akceptace karet a dodavatele platebních terminálů. Obchody nabízející platbu...\nZ profesní kuchyně AKC ČR – 6/2018: Čeští kuchaři jsou nejlepší na světě\nNárodní tým kuchařů a cukrářů AKC ČR se zúčastnil soutěže FHA Culinary Challenge 2018 a v konkurenci kuchařů z Tchaj-wanu, Nového Zélandu či Malajsie uspěl na výbornou. Za vítězství v prestižním klání si ze Singapuru přivezl bronzovou sošku lva, symbol země. „Jsme...\nZ profesní kuchyně AKC ČR – 7/2017\nKuchař roku 2017/2018 Asociace kuchařů a cukrářů ČR vyhlásila soutěž o titul nejlepšího kuchaře České republiky „Kuchař roku 2017/2018″. Soutěž je pořádána AKC ČR od roku 1995. Finále soutěže již X. ročníku se uskuteční 5. října 2017 na...\nZ profesní kuchyně AKC ČR – 2/2017\nLázeňský pohárek 2016 Již poosmnácté zazněly soutěžní fanfáry a kuchařská hymna „Kuchař je pán“ u příležitosti zahájení soutěže Lázeňský pohárek, kterou potřetí za sebou hostil věhlasný Granhotel Pupp. Loňský ročník byl, stejně jako ty minulé, v duchu jedné...\nPohled pod pokličku AKC ČR – 12/2016\nI kuchaři mají svoji olympiádu! Ve dnech 22.–26. října probíhala v německém Erfurtu kuchařská a cukrářská vrcholná soutěž IKA 2016. Tato „kuchařská olympiáda“, která se koná každé čtyři roky, je pořádána již od roku 1900. Dvacátý čtvrtý ročník...\nPohled pod pokličku AKC ČR\nVyhlášen XV. ročník přehlídky kuchařského umění žáků SOU a SOŠ Lázeňský pohárek 2016 Kde jinde oslavit 700. výročí narození Karla IV., než v jeho milovaných Karlových Varech? A jak jinak oslavit toto výročí, než dobrotami ze švestek, které...\nPohled pod pokličku AKC ČR – 10/2016\nSlovo prezidenta Vážení členové asociace, příznivci gastronomie, přátelé, blíží se volební valná hromada, kterou plánujeme na jaro roku 2017. Byl bych velmi rád, kdyby se široká členská základna soustředila na identifikaci a výběr členů nového představenstva....\nPohled pod pokličku AKC ČR – 7/8 2016\nNový vzdělávací program Vegucation Asociace kuchařů a cukrářů ČR a Česká veganská společnost vyhlašují nový certifikovaný vzdělávací program „Kuchař specialista pro přípravu rostlinné kuchyně“. Absolventi tohoto vzdělávacího programu získají teoretické a hlavně praktické znalosti v přípravě moderních jídel ze...\nPohled pod pokličku AKC ČR – 05/2016: Přihlaste se do nejprestižnější cukrářské soutěže a získejte titul Cukrář roku 2016\nSoutěž Cukrář roku 2016 vyhlašuje a pořádá Asociace kuchařů a cukrářů České republiky. Do soutěže se může přihlásit každý, kdo pracuje na pozici cukrář bez rozdílu věku. Soutěž se skládá ze dvou kol – korespondenční a finále. První...


Životopis zasílejte na e-mail: Kontaktujte nás cez kontaktní formulář. Jedná se o pracovní pozici administrativní pracovnice. Náplň práce - zpracovávání zákaznických smluv, zavádění dat do systému a další činnosti v oblasti administrativy (zpracovávání požadavků zákazníků apod.). Požadujeme preciznost, pečlivost, vynikající znalost českého jazyka. Nabízíme stravenky\nSpecialisté analytici, metodici v oblasti politiky firem a veřejné správy/Business Analyst\nPrvní kontakt e-mailem V roli Business Analyst bude vaším úkolem identifikovat, shromažďovat a analyzovat klíčové metriky podpory zákazníků...\nOperátoři telefonních panelů/Operátor klientské podpory\nPrvní kontakt e-mailem Požadované dovednosti: uživatelská úroveň práce na PC. Pracovní náplň: Domlouvání obchodních jednání, komunikace...


Z důvodu špatného životního prostředí je půda znečištěná a vyčerpaná, strava se proto stává málo výživná. Mnoho (i obézních) lidí je ve skutečnosti nutričně podvyživených. Trpíme vyčerpaností, únavou...Pozitivní vliv zelených potravin na zdraví je skutečně velmi rozsláhlý. Fungují jako skvělá prevence mnoha nemocí, ale zároveň podporují i léčbu řady z nich, Obsahují kompletní nabídku důležitých živin, čímž podporují fungování všech pochodů v organismu, včetně imunitných procesů a schopnosti sebeuzdravování. Minerály a stopové prvky jsou zde v ideálních poměrech a formách, které umí organismus dobře vstřebat a využít. Jejich doplňování v syntetické podobě nejsou ideálním řešením. Sice v některých případech pomohou, ale jen omezeně, protože jejich vysoké dávky tělo většinou neumí přijmout a zpracovat. Ideální pro jejich doplnění je syrová rostlinná strava, zejména zelené potraviny.\nZelené potraviny lze použít k prevenci a podpůrné léčbě: zánětů a infekčních onemocnění, metabolických poruch, onkologických stavů, kardiovaskulárních onemocnění, onemocnění dýchacích cest, poruch trávicího systému, onemocnění ledvin a močové soustavy, kožních onemocnění, neurologických onemocnění, onemocnění pohybového systému, poruch žláz s vnitřní sekrecí, onemocnění lymfatického systému, gynekologických onemocnění, chorob prostaty a m. pohlavních orgánů, některých duševních poruch a dalších.\nDaily Delicious Beauty Shake s příchutí vanilky 25g\nDaily Delicious Beauty Shake s příchutí maliny 25g\nDaily Delicious Beauty Shake s příchutí čokolády 25g\nSpirulina Tablets (200 tbl)\nČistí a sytí organismus zároveň\nJsou komplexní a přírozené - jejich fytolátky působí souvstažně a jejich účinek nelze srovnat s žádnou umělou kombinací\nMají vysoký obsah chlorofylu, který má mimořádný detoxikační efekt. Zelené potraviny díky chlorofylu zneškodňují produkty výfukových plynů a zplodin z továrních komínů (především CO2) a mění je zpět na kyslík dávající nám život. Chlorofyl podporuje hojení ran, chrání buňky trávicího traktu, funguje jako antioxidant, pomáhá zbavit se nepříjemných tělesných pachů, má přiznivý vliv na kůži, zlepšuje krevní obraz, urychluje hojení ran, popálenin, brání zánětům a infekcím. Nejvíce chlorofylu ze všech známých potravin obsahuje chlorela.\nJsou enzymaticky aktivní - enzymy představují tzv. katalyzátoy všech biochemických pochodů v těle. Bez enzymů by se všechny metabolické procesy v těle zastavily. Jsou tedy pro lidské tělo nezbytné. Tělo produkuje vlastní enzymy, ale věkem jejich zásoba klesá, k čemuž přispívá i nezdravý životní styl a konzumace převážně tepelně zpracovaných potravin (enzymy jsou znehodnoceny při teplotách vyšších 40 stupňů). Zelené potraviny jsou na enzymy mimořádně bohaté.\nJsou zásadotvorné - pro dobré působení organismu je důležitá rovnováha kyselin a zásad v těle. Kyselost vnitřního prostředí ovlivňuje strava, stres, nedostatek či přemíra pohybu, životní prostředí a různé nemoci, např. zácpa, cukrovka aj. V kyselém prostředí se velmi dobře daří bakteriím, které způsobují záněty a tvorbu zánětlivých ložisek. Překyselení organismu souvisí i se vznikem rakoviny. Mezi nejvíce zásadotvorná jídla patří zelené potraviny a to zejména díky vysokému obsahu minerálních látek. Jejich pravidelnou konzumací můžeme přispět ke zmírnění metabolického překyselení, ale i k ústupu řady zdravotních potíží, které s ním souvisejí (kazivost zubů, revmatismus, parodontóza a mnoho dalších).\nMají vysokou přirozenou antioxidační aktivitu - antioxidanty jsou látky schopné neutralizovat volné radikály. Běžně se vyskytují v našem těle, ale s věkem jejich zásoby ubývají a je nutné doplňovat je stravou. Velmi vhodné je užívání zelených potravin, které jsou na antioxidanty mimořádně bohaté. Antioxidanty je důležité užívat v přirozené podobě (převážně syrové potraviny rostlinného původu), protože ve formě syntetických potravních doplňků je jejich působení omezené.\nPoužité studie: Kniha o nápoji z trávy III (V. Rathouský), Zelené potraviny (M. Dallen)


Jak a kdy naučit dítě smrkat? - MotherClub.cz\nMotherClub.cz Výchova dětí Jak a kdy naučit dítě smrkat?\nRýma bývá pro malé děti noční můrou. A nejen pro ně, ale i pro rodiče. Východiskem je, naučit je správně smrkat. Jenže jak na to a kdy je ideální čas začít s výukou?\nS nácvikem začněte co nejdříve. Možná vám přijde divné, začít učit smrkat už miminko, ale je to tak. Se smrkáním můžete klidně začít už mezi 8. a 10 měsícem věku, protože v té době dítě rádo napodobuje a opičí se. Když tento ideální čas propásnete, bývá pak se smrkáním u starších dětí docela problém. Ale samozřejmě i starší děti se smrkat naučí. Tedy i ve druhém roce života můžete začít nacvičovat. Musíte být trpěliví a nenechat se odradit případným neúspěchem. A kdy je nejlepší období? Přeci to, když má dítě skutečně rýmu.\nPři nácviku většinou dítěti sami předvádíme, jak celý proces smrkání probíhá a dítě napodobuje. Smrkáme jednou z levé a jednou z pravé nosní dírky. Druhá musí být stisknutá prstem. Když budeme pečliví a dítě povedeme, může za chvíli smrkání zvládnout samo.\nDítěti předvádějte opakovaně, jak se nosem fouká. Přikryjte si rukou ústa a hlasitě foukněte nosem. Mnoho dětí totiž často fouknout špatně pusinkou.\nJakmile zvládnete foukání, přejděte k přiložení kapesníku k nosánku.\nHlava by měla být u starších batolat v mírném předklonu.\nHlasité troubení je špatně. Vyvolává špatné tlaky ve středouší.\nSmrkání může být zábava\nSmrkání může být i zábava. Zkuste třeba hru na slona (foukání nosem nahlas, jako když troubí slon), na ježečka (děti funí jako ježek), foukání do zrcátka aby bylo zamlžené, foukání nosem do papírové kuličky na stole. Můžete zkusit i odfukování peříček z dlaně nosem nebo hru na králíčka. Fantazii se rozhodně meze nekladou.\nU kojenců a malých dětí by mohla rýma způsobit i zdravotní komplikace. Častým onemocněním je právě zánět středního ucha u dětí. Infekce se snadno rozšiřuje díky ne ještě úplně vyvinuté Eustachovo trubici, která je spojená s hltanem. U kojenců navíc při rýmě bývá problém i s kojením, protože dítě nemůže sát a dusí se. Těmto komplikacím lze předejít poctivým čištěním nosu s vhodnými kapkami a za pomoci odsávačky hlenů, jestliže dítě ještě neumí smrkat.


Dovolená nebude, říká gólman | E15.cz\nDovolená nebude, říká gólman\n18. června 2009 • 14:01\nI v další sezoně bude jedním z dvojice brankářů HC Litvínov Jaroslav Hübl.\nLitvínov / Usměvavý chlapík přijel na rozhovor na minutu přesně. Jako místo si vybral cukrárnu nedaleko zimního stadionu.\nJaká byla minulá sezona?\nÚspěšná. V základní části jsme dosáhli na třetí místo. Dvakrát jsem byl v širší nominaci reprezentace. Také moje mise v Davosu dopadla dobře. Jedinou kaňkou bylo brzké vypadnutí z play-off.\nJaké je to ve Švýcarsku a v Davosu konkrétně?\nTa země se mi moc líbí. Pravidelně tam v létě jezdíme s týmem na turnaj. Švýcarsko mě uchvátilo. Davos je malé město, kde to žije hlavně v zimě. Tamní hokejová soutěž je vyrovnaná, rychlejší a taky důraznější.\nNebyla možnost, že byste tam po sezoně přestoupil?\nNejdřív jsem měl zůstat do konce ročníku, ale to bylo zamítnuto. Tak chtěli, abych zůstal do konce ledna, jenže to Litvínov taky zavrhl. Pak mě požadovali na prosinec pro Spengler Cup, ale to se tady hraje hodně zápasů, takže z toho zase nic nebylo.\nNyní probíhá letní příprava. V čem je jiná pro gólmany?\nSnažíme se dělat věci s ostatními hráči. V posilovně je to samozřejmě jiné. Nezvedáme věci jako stokilový obránce. Ve druhé polovině přípravy máme víc brankářských tréninků.\nMáte od otce úlevy?\nJá už ani nevnímám, že to je táta. Trénoval mě vlastně od malička. Jediný rozdíl oproti ostatním je v tom, že mu tykám, což dělají i jiní z kádru.\nJaké bylo nedávné týdenní soustředění v Turecku?\nByli jsme tam už podruhé. Beru to jako zpestření. Přeci jen tady trénovat osm týdnů, to dá zabrat. Třikrát v týdnu trénujete dvakrát denně. Navíc, když je hezky, sil ubývá. Takže to poslouží i trochu k odpočinku a ke stmelení týmu. Sednou si mladí se staršími…\nTeď čekáme rodinu, takže to je naše priorita. Zařizovali jsme pokojíček. Také začínáme stavět barák. Vždycky letím po tréninku hlídat základy.\nUž se v kabině mluví o cílech pro příští sezonu?\nAni moc ne, spíš se mluvilo o snižování platů a celkově o krizi, která teď v hokeji je. Chceme hrát do šestého místa, protože pak z toho má profit klub, my prémie a všichni jsou spokojení.\nPřemýšlíte o tom, že byste se měl posunout dál? Nebo jste spokojený?\nV Litvínově jsem spokojený. Kdybych hrál v Čechách, nerad bych měnil působiště. Tady jsem doma. Možná bych o tom uvažoval, kdyby přišla hodně lukrativní nabídka. Bavili jsme se o tom s agentem. Co se týče příštího roku, chtěli bychom vyzkoušet něco jiného, ale hodně záleží na zájmu.\nKam se chystáte v červenci na dovolenou?\nNikam. Manželka by každou chvíli měla porodit.


Blog Jihlavských listů » Archív » Mít co říct\n« Vovsík ztratil, ale i získal\n„Vyčistění vztahů“ »\nMarek Hovorka | Pondělí, 13. 9. 2010 v 0:19\nTěch čtrnáct let od prvního festivalu je přechodem z analogového do digitálního času. Koncem devadesátých let lidé téměř neměli mobily, nepoužívali internet, neznali webové stránky a emailové schránky. Tištěné festivalové katalogy byly pro nás jediným zdrojem informací.\nPrvních pár ročníků jsme zvládli se starším černým faxem ze zastavárny. Každé oslovení či žádost o film bylo třeba odeslat. I několik minut uběhlo, než dvoustránkové psaní prošlo s tichým bzučením do tisíce kilometrů vzdálené kanceláře. Dopis byl hmatatelný. A stejně tak i odpověd. Zatímco se tiskla a vysouvala řádek po řádku, odezírali jsme z prvních vět výsledek. Od té doby poznám přijetí či nepřijetí pozvání z první věty. Takto k nám prošla faxem kresba a báseň od Jonase Mekase, „nemůžu s vámi být, ale připíjím vám červeným vínem“, jindy pozdrav od Vojtěcha Jasného s přáním, v jakém pokoji by chtěl spát.\nFilmy jsme sledovali na videokazetách, každá z nich v těžkém zavíratelném obalu. Předávali jsme si je v banánových krabicích, do jedné se jich vešlo tak čtyřicet, nejvýš padesát. Přicházely ze všech kontinentů, v obálkách s barevnými známkami ze vzdálených krajů, které jsme vystřihovali pro mou babičku. Místo kurýrních služeb jsme filmové kopie pro jihlavské projekce dováželi a odváželi vypůjčenými auty. A poznali tak velké i malé produkční společnosti ve Vídni či Paříži, distribuční firmy i různě naladěné festivalové kinosály.\nLegendární britský režisér Richard Leacock se v Jihlavě už v roce 2000 ukázal být prorokem digitální revoluce. S malou kamerou v ruce vykřikoval, že kamera je jako pero a jednou s ní bude moci film natáčet každý. A bude záležet jen na tom, co chce a umí říct. A to platí v časech analogových i digitálních. I když už denně dostáváme a rozesíláme stovky emailů, filmy sledujeme na dévédéčkách či internetových stránkách a potřebné informace vygooglujeme během několika desítek vteřin.\n(Napsáno pro podzimní číslo Revolver Revue, kde bude rubrika Dokumentaristé věnována jihlavskému festivalu.)\nTento článek byl publikován dne 13. 9. 2010 (Pondělí) v 0:19\tv rubrice Kultura, Nezařazené. Komentáře můžete sledovat přes RSS 2.0 kanál. Můžete zanechat komentář nebo trackback z vašeho webu.