Вегетарианството - разпространени грешки - Вегетарианство - Порталът към съзнателен живот\nВегетарианството - разпространени грешки\nОт Guest azbuki, Януари 15, 2008 в Вегетарианство\nИма тема за вегетарианството, но исках да отворя една специално за разпространени грешки в диетата на вегетарианците, които водят до липса на определени полезни вещества. Можем да си обменяме опит както за грешките, така и за начините за тяхното избягване.\nЕдно нещо, което аз изпитах на собствен гръб, макар че не се стигна до кой знае каква липса, ама бях малко под нормата:\n- витамин В12 го има основно в животинските храни, макар и да се намира и в бирената мая, покълналото жито и млечните продукти. Много е важен за женския организъм!\n- желязото, на което добър източник е месото, но също и червените плодове и зеленчуци, сиренето, яйцата, ядките. Спасявам се от тази липса като най-редовно ям овесени ядки. За усвояването на желязото от организма е необходим, освен всичко останало, витамин С.\nАми това беше набързо надраскано, доколкото нещо знам. Който за друго се сеща, нека пише.\nА пък моята грешка на младини - и сега като гледам е от най-разпространените - включване на много рафинирани въглехидрати - бял хляб, бял ориз, бяла захар... Сигурен съм, че никакви други храни и добавки не могат напълно да компенсират дисбаланса, който създава примерно 1 кило нишесте или 200 грама рафинирана захар...\nДобре е да се консумира повече леща, когато не се употребява месо. Също и спанак...\nА за начинаещите има подходящи витамини, след лекарски преглед...\nМисля, че най - често допусканата грешка е да се започва без преглед при лекар за здравословното състояние.\nРедактирано Януари 22, 2008 от infinity1305\nСпоред Малахов вегетарианците трябва да ползват само хляб без мая, защото маята пречела на синтеза на витамин В12. Иначе този витамин се набавя и от туршиите, вкл. киселото зеле - това се предлага като спасение на веганите. Между другото забелязах, че като изключа лошите въглехидрати (като бях хляб например), почти не ми се яде хляб, и ако ям някакъв, то е само този без маята, не знам как му викат на български.\nВсички зърнени култури са важни за вегетарианците, както и ядките, от които е добре да консумират към 25 грама на ден. Лещата и соята са добри за жените - съдържат много фитоестрогени.\nЗахарта я изключих напълно. Солта я намалих значително и ползвам само морска сол.\nСигурно имаш предвид квасен хляб (на български ), обаче в България май-май почти не се намира. Тези от "Нилана" сякаш правят един Австрийски квасен хляб, но пак не съм сигурна какво точно слагат в него.\nА захарта наистина я ядем много малко - може би 1-2кг на година за цялото семейство и винаги купувам кафява от захарна тръстика (между другото има много приятен специфичен аромат), за сметка на меда, който е 2-3 пъти повече като килограми.\nДа, аз бялата захар имах предвид. Кафява ползвам мноооого рядко. Ако ми се ядат сладкиши, карам на сушени плодове. Иначе мед и пчелни продукти консумирам много.\nЕ, в момента съм си наложила по-строг режим, защото така реших. Преди беше по... "лабаво". Но видях колко положително реагира организма ми на това и реших да му направя тази услуга.\nРедактирано Януари 23, 2008 от azbuki\nМалко встрани от темата...\nДобра стратегия ползвам за поддържане на добра килограмова форма , тъй като веге-храненето е богато на въглехидрати, има известна опасност при тях.\nЗатова ползвам "инсулиновата диета/хранене". Cледобяд и въобще във време на понижена активност, намалявам въглехидратната консумация (т.е. ям бедни на въглехидрати храни). Сутрин си позволявам малка закуска, богата на въглeхидрати, на обяд среден прием на въглeхидрати (според натовареноста на деня).\nМазно си позволявам на обяд или вечер - поради повишаващия синтез на серотонин - хормона на оптимизма и уюта.\nТака съм свалил малкото шкембенце което имах. Инсулиновата диета е известна и с това че вечер не се приемат въглeхидрати за да може през нощта и сутринта организмът да изгаря мазнини.\nКато добър начин за набавяне на част от липсващите във вегетарианският начин на живот/хранене необходиме за организма вещества са пчелните продукти. Мед - главно въглехидрати, но има и витамини; Цветен прашец - витамини, минерали и аминокиселини; прополис (клей) - антиоксиданти и др.; пчелно млечице - хормоноподобни вещества и витамини.\nПропусноа нещо много важно - прана, всички пчелни продукти са изключително богати. А без нея от организма трудно се освояват другите ценни съставки на храните.\nАко искате да отворим специална тема пчелни придукти аз съм насреща.\nЕдинственото нещо, което наистина ме притеснява е B12!\nНавсякъде където съм търсил пише, че в растителните храни практически не съществува.\nИ продължавам да търся отговори. Има противоречиви твърдения, че както го няма в растителния свят, така го има в значителни количества в соята??? Ако някой знае в кои растителни храни и горе-долу в какво съотношение, моля да каже.\nАз вече 5 месеца, не само съм вегетарианец, но съм и суровояд. Като се храня с колкото се може повече видове храна си набавям абсолютно всички витамини, минерали и т.н., но най-вероятно в оскъдни количества B12. Това обаче ме навежда на мисълта, че още не сме достатъчно еволюирали (за съжаление) и все още се нуждаем от животински продукти, защото животните синтезират B12 а ние не..\nпо темата имам една докторска работа, от един познат, относно суровоядството от диетологична гледна точка (но е на немски) - в нея има за витамин B12 - 4 страници, който има интерес мога да му ги пратя. Там са изредени растителните продукти съдържащи Б12, с др. подробности.\nПо принцип нищо не ти пречи да си взимаш дoбавки; другият вариант е да живeeш "по-нехигиенично"...\nРедактирано Юни 19, 2008 от Любо\nмерси за отговора. Ако не ти е проблем, моля публикувай тук само частта от тази докторска работа, която дава информация за съдържанието на B12 в растенията - предполагам, че са дадени в процентно съотношение. Иначе съм сигурен, че цялата работа ще е ценна, но за съжаление на немски език. На нещата, на които съм попадал в нет-а подробно се обяснява за витамин B12, но не и за това в кои храни и в какво съотношение. Направо се е наложил някакъв шаблон от сорта на: в растенията почти отсъства или се споменава, че присъства в соевите и някои зърнени храни.\nНапример един цитат от Wikipedia:\nA иначе и аз знам за разни добавки, таблетки, хапчета съдържащи B12, но това е точно обратното на идеята за суровоядството, докато при вегетарианството (визирам лакто-вегетарианството) набавянето на B12 не е толкова сложно.\nЗдравей Emil,при мен липсата на б12 е значителна и е част от анемията която имам -просто казано фолиеводефицитна.\nКоличеството на б12 винаги ми е било много необходимо ,но факт е че изобщо не се замислям за това.\nНе практикувам суровоядство ,но вече повече от година и половина не консумирам месо,спортувам и се чувствам прекрасно.\nВ зеленчуците за които знам със сигурност най-много се съдържа в най-външните листа на зелката,червеното цвекло особено добро е да се консумира като сурово изцеден сок ,тиквата и бананите (които аз не ям).\nВ ядките знам за лешниците и консумирам основно тях в сурово състояние с люспата.\nДесет дневна консумация на 1 водна чаша сок от червено цвекло ,моркови и ябълки в съотношение 1:3:2 балансира и почти неутрализира приема на токсини.Повишава нивото на червените кръвни телца и на практика б12 вече не ти е проблем.\nПоне аз като човек с доказана липса на б12 нямам проблем (поне за сега ).\nА на Любо ще съм благодарна ако ми пусне материала (мисля на лични е най-добре).\nРедактирано Юни 20, 2008 от didi_ts\nПреведох 4-те страници за вас. (Диди ако иска немския оригинал, да пише )\nСтава дума за откъс от дипломна работа от 2001г. към Университета Виена, на име „Суровоядство от диетологична гледна точка: опит, теории и изследвания“, автор е Едмунд Землер...\nПодчертал съм където има данни за растителни продукти и вит. B12.\nПочва от стр. 106:\n"...Витамин Б 12 (кобаламин):\nПредупрежденията, че суровоядството може да предизвика дефицит на витамин Б12 при малки деца и кърмачета, биват окачествени като погрешни от различни представители на суровоядството, тъй като както казват, здравословните бактерии в червата произвеждат вит. Б12 в точно нужното количество, от което има нужда тялото (WANDMAKER 1997). Това твърдение да бъде доказано някак, е ненужно за представителите на суровоядството, защото здравият човешки разум потвърждава, че само така може да бъде. - TOENZ (1996. стр. 3) има право, като говори във връзка с алтернативното хранене за “ирационални, неясни представи”.\nВит. Б12 принадлежи към групата на Kориноидите и има за централен атом кобалт. Кобаламин е по-общото понятие за всички кориноиди с качествено биологично действие на цианокобаламин. Най-важните витамери са акво-, циано-, хидрокси-, метил- и аденозилкобаламин. Приетите чрез храната кобаламини се превръщат във физиологично активните аденозил- и метилкобаламин. Микроорганизми са единственият източник на всички естествено срещащи се кобаламини. Според DWYER (1991) и водорсали и гъби са сред синтетизиращите кобаламин. При по-висши растения няма кобаламин-зависими реакции, затова и те не се нуждаят от него и не го натрупват. Само когато тези са “замърсени” с микроорганизми, има кобаламин в малки количества. GRAY и DANIEL (1958) докладват че са намерили кобаламин в листа от цвекло, и предполагат че съдържанието на кобаламин зависи от съдържанието на този витамин в почвата. Все пак 70% от почвените бактерии могат да синтезират кобаламин. Съдържанието на кобаламин в почвата се изчислява според MOZAFAR (1992) на около 15 µг/кг.. Той дава препратки и към други доклади, които показали, че определени растения съдържат кобаламин. Той самият твърди, че е бил открил, че корените на соята могат да поемат кобаламин от земята и да го транспортират в листата. Това би могло според него да има значение за вегетарианските форми на хранене (виж също BALDWIN 1996).\nМикрооргaнизми произвеждат също структурни аналози на кобаламин, които не могат да изпълват функцията на кобаламин. В човешките изпражнения се съдържат към 5 µг кобаламин, докато 100 µг са аналози на кобаламина (HARTMANN 1995, стр. 5). Обикновените източници на кобаламин са месо, яйца, мляко, сирене и риба. ALLEN и LONG (1988, цитирани от HARTMANN 1995,стр. 6) изследвали продукти на ферментация и открили в следните продукти по-малко от 0,5 µг кобаламин/100гр. проба: бира, квасен хляб, кисело зеле, сайтан, тофу, мисо, тамари, шою. Авторите заключават, че тези хранителни продукти могат да допринесат само малко за снабдяването с кобаламин. Съдържанието на кобаламин на различни хранителни продукти бива силно преувеличено, според DWYER (1991) поради липсваща специфичност на микробиологичните начини за измерване. BERG и колеги (1988) не са могли с радиоимунологичния метод да намерят значителни количества кобаламин в соеви ферментирали храни (темпе, шою, тамари, оризово мисо, ечемичено мисо, тофу) и в други ферментирали продукти (амесаке-ориз, умебоши-сливи). Всички стойности са били под 0,02 µг/100гр.. Ниско съдържание на кобаламин 0,02-0,05 µг/100г е имало при ечемичен малцов сироп, квасен хляб, шиитаке и магданоз. В Спирулина, един род синьо-зелени водорасли, повече от 80% от кобаламина са структурни аналози, които могат дори да блокират усвояването съответно и обмяната на кобаламин (LANGLEY 1995, стр. 71).\nALBERT и колеги (1980) са изследвали човешка чревна флора и са открили микроорганизми като псойдомонас- и клебсиела-видове, които вероятно произвеждат усвояем кобаламин. Тъй като в тънкото черво се намира в свободна форма нужният за резорбация на кобаламина интринзик-фактор, кобаламинът може да се усвоява свързан с него в тънките черва. HERBERT (1988) критикува, че ALBERT и колеги са ползвали микробиологични методи в изследването си, така че не е ясно кои количества от бактерийните продукти са се състояли от кобаламин и от кобаламинови аналози. Според HERBERT и колеги (1984) особено значение може да има видът Бактероидес фрагилис в горната част на тънките черва. Този произвежда кобаламин и аналози на кобаламина. HERBERT и колеги са можели да докажат, че намиращите се в серума, в жлъчката, и в органите кобаламинови аналози произхождат от чревните бактерии.\nДвойката доктори TRASH и TRASH (1998, стр. 67,68), и двамата самите дългогодишни веганери, са на мнение, че намиращите се бактерии в устата (около зъбите и венците), в носоглътката, около сливиците, в основата на езика и в горните бронхиални разклонения могат да произвеждат около 0,5 µг кобаламин на ден, и това количество е достатъчно за дневната нужда на тялото. TRASH и TRASH също мислят, че една съдържаща малко мазнини и белтъчини храна може да намали дневната нужда от кобаламин на 0,05 µг на ден, но не прилагат доказателства за това. Според LANGLEY (1995, стр. 74) и HARTMANN (1995, стр. 15) CALENDER и SPRAY (1962) били изследвали веганери, които са имали мегалобластна анемия. Те им давали екстракт от ежедневните им изпражнения чрез което е можело да бъде отстранен кобаламиновия дефицит при всички пациенти. HARTMANN заключава от това, че в червата на веганери има достатъчно количество кобаламин чрез бактериален синтез, за да бъде премахнат един дефицит, но този не може да бъде усвоен. Авторът е проверил цитираното изследване посредством приложените публикации от CALENDER и SPRAY. В тях въобще не става дума за веганери и екстракти от изпражения, така че тук трябва да става дума за погрешно даване на източник.\nДневната нужда от вит. Б12 за възрастни е 3 µг. Тъй като тялото може да натрупва предимно в черния дроб от 2 до 5 мг. кобаламин и поради обмяната на веществата се губят на ден 0,1% от този запас, то един недостиг се забелязва едва след години (DGE и колеги 2000, стр. 132). Този може да бъде разделен на 4 стадии според HERBERT (1996) и води до уголемени червени кръвни телца (мегалобластна анемия). Една и от недостиг на фолиева киселина причинена тежка последица е фуниколерната миелоза, дегенерация на определени области от костния мозък, което може да доведе до трайни щети на нервната система. При новородени и малки деца недостигът на кобаламин засяга първоначално бързо делящи се тъкани като лигавици, костен мозък и намиращия се в развитие мозък. Хранително обусловен недостиг на кобаламин може да предизвика при тези групи хора неврологични симптоми с апатия, тежка ретардация, забавяне на развитието както и нарушения на растежа и макроцитерна анемия. Изложени на риск са според STOETTER и MAYRHOFER (1996) кърмачета на майки с латентен недостиг на кобаламин поради дългогодишно веганско хранене или неразкрита пернициозна анемия. SANDERS и REDDY (1994) разглеждат необогатеният с кобаламин вегански начин на хранене като риск за възникване на недостиг на кобаламин при деца. При избягване на критичните пунктове, нормалният растеж и развитие на вегански деца е все пак напълно възможно, което показва и KLAPER (1997). PROBST (2000) предполага, че при строго вегански отглежданите малки деца, недостиг от кобаламин може да е причинен от инфекция на влагалището на майката. Така бебетата получават лоша чревна флора от майка си при преминаване през родителния канал. LANGLEY (1995, стр. 82-84) е на мнение, че недостиг на кобаламин е много рядко срещан, както при кърмачета така и при възрастни. Особено важно е според тях, веганските майки по време на бременността и кърменето да се подсигурят и да имат подходящо снабдяване на кобаламин. JOHNSTON (1999) намира за заслужаващо внимание, че има много малко доклади на случаи с недостиг на кобаламин, вкл. и при веганери. При възрастните причината за това при повечето случаи е малабсорбацията (STABLER 1999).\nRAUMA и колеги (1995) са изследвали статуса на кобаламина при вегански суровоядци, които са се хранили по хипократска диета (вж. WIGMORE 1990). Веганери, които са яли водораслите Нори и/или Хлорела са имали двойно по-високи серумни нива на кобаламин, отколкото веганери които не са консумирали такива. След 2-годишно наблюдение се е показало малко но постоянно влошаване на статуса на кобаламин при 6 от 9 веганери. Авторите заключават от това, че някои водорасли, консумирани в големи количества, могат да представляват подходящ източник на кобаламин. Все пак изглежда общата консумация на водорасли и ферментирали продукти при почитатели на Хипократовата диета не подсигурява статуса на кобаламин. HARTMANN (1995, стр. 100) е изследвал набавянето на кобаламин на суровоядци и е установил по плазмените стойности, че този е бил при почти 40% недостатъчен. При вегaнски суровоядци са били дори 67,2%. От пациентите с недостатъчно набавяне от кобаламин (38,8%) 70,5% са имали повишени хомоцистеинови стойности. Резултатите са показали също, че мъжете са изложени при веганско суровоядство на по-висок риск отколкото жените, тъй като тези очевидно са се справяли по-добре с трудното набавяне. WEISS (1998, стр. 122) е установил при привърженици на инстинктивното хранене недостатъчно снабдяване с вит. А, желязо и на кобаламин.\nСпоред COUSENS (1998, стр. 77) кръвните и тъканните стойности на вит. Б12 на здрави веганери са били ниски но достатъчни. Твърднието че след едно дългогодишно веганско хранене (>20г.) запасите от кобаламин трябва да са изчерпани, според него не може да се провери, тъй като е трудно да се намерят веганери които не са взимали витамнни препарати повече от 20г.. Според неговите наблюдения много веганери взимат кобаламинови добавки. COUSENS също е констатирал, че при пациенти под психически или физически стрес е налице изчерпване на кобаламиновите запаси. Инжекции с кобаламин се оказват в такива ситуации като помагащи. ELLIS (1973) докладва в тази връзка, че при страдащи от умора хора, инжекции с хидроксикобаламин са дали много добри резултати. COUSENS (1998, стр. 86) изчислява загубите на кобаламин на 30-90% при готвене и препоръчва много суровоядство и да се ядат съдържащи кобаламин хранителни продукти като бирена мая, цветен/пчелен прашец, морски или от кламатски водорасли.\nВсе пак има някои неща, показателни за това че веганското суровоядство през едно по-дълго време може да води до недостиг на кобаламин. Ако от привърженици на суровоядството се твърди нещо противоречиво, то трябва тези да дадат и доказателства за това. Това важи особено за постоянно формулираните изказвания, че лабораторни изследвания и нормови стойности нямат меродавност, а само собственият тонус има значение. Изисква се предпазливост предимно при кърмачета и при малки деца на дългогодишно живящи вегански майки. KLAPER (1997, стр. 57), който в книгата си “Бременност, деца и веганско хранене” представя многобройни случаи на вегански отгледани деца, препоръчва на подрастващи и възрастни, за да има сигурност, добавки от кобаламин. Що се касае до така предполагания синтез на кобаламин в собственото тяло, то става дума при това за чисто спекулативни предположения. Данните за наличието на кобаламин в растенията са твърде неосигурени засега, за да може да се правят изводи от тях. Дори когато резултатите трябва да бъдат потвърдени, нищо не променя факта че растителните източници в сравнение с животинските представляват един по-лош източник на кобаламин."\nмного благодаря за предоставения от теб материал. Още повече за това, че дори ни го даваш на готово - преведен\nМного внимателно го прегледах и установих, че:\n1) все още липсват категорични данни, за количеството на кобаламина в растителните храни;\n2) неубедеността на 1) идва от много малкото проучвания в тази област, което говори че съвременната медицина е едва в началото на своето развитие, и явно има по-важни задачи от това да се изследва един от най-важните витамини - B12?!?\nКакто знаем липсата на B12 може да доведе до много сериозни заболявания, някои направо плашещи. Но явно тези, които не се притесняват от този факт (в конкретния случай лекари, консумиращи животни и техните продукти) обичат да казват: "Не знаем със сигурност къде и в какво количество присъства в растенията, но със сигурност го има в животните";\n3) и все пак явно има някаква надежда да го синтезиране и ние - както загатват двойката доктори TRASH и TRASH от материала, "но не прилагат доказателства за това".\nМоят извод е, че за да бъде човек суровояд (какъвто съм аз) трябва "на сляпо" да консумира соя, гъби, водорасли и всички останали загатнати храни, тъй като за нито една храна явно няма категорични данни дали съдържа кобаламин и в какво количество\nмерси за мнението ти и за подкрепата. Като каза за тези сокове, се сетих, че неотдавна аз си прилагах соколечение с подобни зеленчуци - само че аз използвах морков, цвекло, краставица в съотношение 10:3:3 за камъни в бъбреците от книга на проф. Мермерски, а сега видях че същото лечение е в сила и за анемия (която е в резултат на липса на B12). Обаче проф. Мермерски и той като всички останали не се ангажира да каже къде в растенията присъства B12 (казвайки че в растенията практически отсъства), но достатъчно подробно описва съдържанието му в месата..\nСпоред мен проблем в днешната медицина е не неразвитостта и, а комерсиализираността...\nНа следните страници за суровоядци има още експертна информация в тази посока (на английски):\nА ти добри изводи си си направил!\nСърдечна благодарност на didi_ts за споделените наблюдения, които почти напълно съвпадат с моя опит\nи на Любо за значителния труд и ценното време, отделени за темата!\nЩе добавя, че обичам и много често ям храните, изброени от Диди, особено ядки. А от ядките толкова много предпочитам лешници, че на практика изяждам за седмица грамаж, равен на месната храна на някой заклет месоядец, дори повече.\nОткакто съм почти изцяло на суровоядство не предпочитам сокове, а хапвам целия плод / зеленчук, като съвсем интуитивно и без да се замисля, сдъвквам храната много, много добре. Сега си спомням, че така се хранех и като малка, когато насила ми набутваха месо в устата, криейки го зад зеленчука в лъжицата ( с най-добри намерения , разбира се). А колко караници е имало заради бавното ми хранене, което реално е било пълноценно сдъвкване.\nПиша това, за да дам увереност на други като мен, които биха изгубили десетилетия да изучат правилата на бързащата цивилизация, и пак биха били несигурни, когато намерят себе си - вслушвайте се в тялото и интуицията си. Но в тялото, когато е здраво и щастливо, в хармония с всичко, а не в стресиран организъм, който зове за помощ с неистова консумация на шоколад или друг признак за пристрастеност.\nБ12 има и в маята, коренищата и микроводораслите също/синьо-зелените/...\nНеобходимостта от Б12 е минимална, защото той се изчерпва много бавно от организма и не бива да се драматизира опасността от болести и недоимък. Освен това може да се взема като добавка. И няма кой знае какво плашешо ако се случи изчерпване, най-много да възникне пернициозна анемия, която обаче е лечима.\nВсе пак реална ли е опасноста от анемия поради липса на желязо при вегетарианците? Аз лично нямам никакви оплаквания, но напоследък много ме плашат с това,че понеже склерата на очите ми е видимо синя, това било признак за остра липса на желязо.\nИзпитвам непреодолима нужда да ям ядки, осооообено лешници, и го правя. Чувствам се перфектно.\nЖелязо има в изобилие в някои продукти, като например зелените растения (спанак и т.н.) и особено в кърито. По принцип при вегетарианците приемът на желязо е по-голям проблем от приемът на протеини (в крайна сметка, всичко има някакво количество протеини в него), но ако човек знае кои храни да използва, това не би трябвало да е проблем. Ако човек често консумира къри, например, не би трябвало той да има голям проблем с това. Ето и списък от други храни, съдържащи желязо:\n(най-горе са невегетарианските, а по-долу растителните; сайтът споменава, че консумацията на желязо от първите е по-лесна, но по принцип не смятам, че това е проблем при вегетарианското хранене; въпросът вероятно опира и до там, че човек все още не е еволюирал до там да извлича по-пълноценно енергията от храната си или от други източници)\nСигурно много тъп въпрос ще задам ама кърито не е ли смес от подправки?\nИнъче този списък леко ме притесни, защото аз не ям почти нищо от храните посочени в него\nАз съм вегетарианка от рождение. Никога не съм страдала от анемия и никакви сериозни заболявания.\nСпоред мен най-голямата грешка на хората е, че търсят грешки във вегетарианството. Всичко, което съм научила в университета - за незаменимите аминокиселини, витамини и т.н., противоречи на моя житейски опит. Месо изобщо не ям, риба - веднъж годишно може да се случи, яйца - много рядко, сигурно веднъж на 2-3 месеца, млечни продукти - в малки количества. Оказва се, че в плодовете и зленчуците има всичко, което ни е необходимо.\nВегетарианството не е заплаха за здравето на човека. Страховете и самовнушенията, в допълнение по носталгията към месоядния режим, могат обаче да предизвикат определена симптоматика и на физическо ниво. Ако човек не е готов да премине към вегетарианство, не бива и да се насилва. Всяко нещо идва с времето си.\nБлагодаря на maggee за пояснението. Всъщност, пропуснах да отбележа в предния пост, че в момента науката залива хората с информация, която тя разпрострянява като открития относно нуждите на човека, а всъщност става въпрос много често за статистически проучвания или за изследвания върху хора с определен режим на работа, определени възгледи и въобще хора, които не са имали възможността да се занимават с по-нестандартни методи. Например, науката все още не може да обясни защо хора, които консумират само плодове въпреки това имат напълно нормален дневен режим, макар че според данните за нуждите на организма, тези хора би трябвало да страдат от куп проблеми и най-вече от липса на протеини. Възможно е също някои от нуждите на вегетарианците просто да са различни от тези на другите хора - с консумацията на друг тип храна всъщност и нуждата от определено количество вещества да намалява, поради по-ефективният процес на обработване и по-голямото бракуване на вещества при другия режим. И така, нищо дневните дози от определени вещества да се окажат по-различни за вегетарианци. Тук говоря всъщност статистически. Иначе, човек дори може да си набави енергия и от самата прана, дори без храна, но колкото по-независим иска той да бъде от физическия свят, толкова по-развит трябва да бъде, а съответно и да положи по-големи усилия за това. Аз наскоро четох една статия за един йога, който от доста време (май години) не е консумирал никаква храна, а дори и вода. Гледал всяка сутрин слънцето и се зареждал с енергия от там. Естествено, познати споменаха, че той има други енергийни нужди и също така, че отделя много време за практики на йога, но в действителност човешката дейност трябва да се насочва по-скоро към намаляване на консумираните вещества и по-пълното им поемане от организма, както и към все по-голяма употреба на енергията в самата природа - на първо място въздухът, след това и самата прана. Накрая, на хората ще им се наложи да се хранят само с прана и затова, макар и да имат известни нужди сега, те трябва да работят върху себе си и да се развиват. В това отношение, не бива да се фиксират определени нужди като даденост - те са временни. Естествено, става въпрос за много дълъг период от време на развитие, преди да се достигне до поемане на енергия направо и единствено от праната.\nДобавено Ноември 10, 2008 (edited)\nМаимуните могат да ядат зеленчуци и пак да са много по-силни от човека\nЧовека не е хищник няма кучешки зъби и има черва на тревопастно\nМонасите от шао-лин са вегетарианци,за да си пълноценен вегетарианец трябва да изпълняваш определени физически упражнения\nза поддържане на формата на тялото\nРедактирано Ноември 10, 2008 от tomodashi


Кунева: Милион и половина щяха да бъдат откраднати по ромски проекти\n6| 3075 |14.02.2017\nОказа се, че новината за спрените пари са като приказката: Това е са компютри , а компоти. В момента сме в сценарий „Европейско отмъщение” и силно желание да уязвиш един човек. Това е чувството в РБ. Това каза бившият образователен министър Меглена Кунева по БТВ.\nЧувството за мяра е изневерило на тези, които го правят. Отправната точка е оперативна програма „Наука и образование”. Правят се предварителни одити дали добре върви програмата и нейните системи. Тя е моделирана от Николай Денков и г-н Модев. Той е ръководител на управляващия орган. Дадох им кураж да бъдат смели и да поемат отговорност.\nГрешката при моделиране на програмата е да се търси винаги НПО, която да изпълнява тази програма. Това не е уместно. Когато поех министерството, нямаше започнали важни проекти, свързани с образованието. Болно ми е, че няма уважение към системата. Няма спрени пари, нека да го кажа ясно. Сега двама души трябва да оправят тази каша. Помните ли ромските проекти по половин милион, които аз спрях. Те бяха спечелени от НПО, регистрирани предишният месец, и след това МО не проверява очевидни факти - къде са регистрирани и дали действително има ли ромски деца в тези училища. Такива НПО-та бяха регистрирани на един и същи адрес. За това какво да направя? Дадох на ДАНС материалите. Денков току- що си беше тръгнал. Поех тежестта на управляващият орган. Да оставиш нещата да си текат, това не съм аз. Това, което Денков не разбира е, че освен регионална политика, има и много други генерални дирекции, които следят програмите. Една от тях се нарича ОЛАФ. Ние щяхме да връщаме парите. Комисията ни казва: не са ви добри оценителите. Целият шум се вдигна, защото някой не иска да носи отговорност. И този някой не съм аз. За мен образът на България ми по-скъп, отколкото дребнавостите.\nНа мен Борисов не ми е казвал, че съжалява, че е освободил Денков. По време на избори се казват странни неща. Важното е после човек да не се разкайва за това. Вторият мандат на Борисов мина под мотото „магистрали”. Мъдрият български народ предпочете образование. И правилно. Не съжалявам за последните дни. Видях липсата на желание да водиш една система.\nРасте броят на милионерите у нас 7| 3349 |09.02.2017 Искат да намалят наполовина зелените карти за САЩ 5| 3276 |08.02.2017 Над половин милион столичани под гнета на Топлофикация 3| 5008 |08.02.2017 Половината американци одобряват указите на Тръмп за имигрантите 2| 2935 |01.02.2017\nКaлин Мaнoлoв: Дрийм-тим готви прeврaт cрeщу Бoйкo Бoриcoв 20| 20092 |16.10.2019\nИлиян Василев: Борисов не разбира, че България е загазила яко 17| 11813 |16.10.2019


Защита на моя телефон\nНе искате това да се случва никога, но телефонът ви с Windows може да бъде изгубен или дори откраднат. Ако това се случи, можете да позвъните, заключите и дори изтриете съдържанието на телефона, за да го откриете или да защитите данните в него. Но също така може да искате да се уверите, че няма да е лесно за друг потребител да го нулира и използва отново без ваше разрешение. Тук идва мястото на „Защита против нулиране“.\n„Защита против нулиране“ е безплатна услуга на сайта account.microsoft.com, която предоставя допълнителен слой защита, така че, ако телефонът ви попадне в грешните ръце, не може да бъде лесно нулиран или използван отново. (Защитата против нулиране е налична само за някои нови телефони, които работят с компилация 8.10.15127.138 или по-нова).\nВключване на защитата против нулиране\nПри настройката на телефона влезте с вашия акаунт в Microsoft и приемете препоръчаните настройки. Това е всичко, което трябва да направите, за да включите защитата против нулиране. Ако не я включите по време на настройването, винаги може да отидете в Настройки\n> Актуализации и защита > Открий моя телефон по-късно и да я включите оттам.\nСлед като включите защитата против нулиране, ще получите потвърждение „Добре дошли в „Защита против нулиране““ на имейл адреса, свързан с вашия акаунт в Microsoft.\nИзключване на защитата против нулиране, преди да продадете или подарите телефона\nПреди да подарите телефона, премахнете цялата си лична информация и изключете защитата против нулиране – получателят няма да може да използва телефона, освен ако защитата против нулиране не е изключена.\nАко искате да прехвърлите някакво съдържание на следващия си телефон, архивирайте вашите файлове.\n> Система > Информация > Нулиране на телефона.\nАко сте готови да изтриете цялото си лично съдържание в телефона, изберете Да, след което отново изберете Да за потвърждение.\nВъведете вашата парола на акаунта в Microsoft и след няколко секунди защитата против нулиране ще се изключи.\nИзключване на защитата против нулиране, когато вече не притежавате телефона\nАко някой е получил вашия телефон и не сте изключили защитата против нулиране, получателят няма да може да настрои телефона. Ето какво може да направите:\nОтидете на адрес account.microsoft.com/devices.\nДо телефона, който вече не притежавате, щракнете върху Премахване на телефона.\nПоставете отметка в квадратчето Готов съм да премахна телефона, отбележете ключа за възстановяване, след което изберете Премахване. Ключът за възстановяване ще се покаже на страницата и също така ще ви бъде изпратен по имейл.\nКогато сте сигурни, че имате записан ключа за възстановяване, поставете отметка в квадратчето Запазих копие на ключа за възстановяване, след което щракнете върху ОК.\nПрепратете имейла с ключа за възстановяване на получателя на вашия телефон.\nТелефонът ви вече не е посочен на сайта account.microsoft.com/devices и получателят може да премахне защитата против нулиране по време на настройването на телефона, чрез опцията Забраняване чрез ключ за възстановяване.\nКупувате или получавате телефон на друго лице?\nЕто няколко ключови момента, които трябва да имате предвид, когато ви е прехвърлена собственост върху употребяван телефон:\nМоже да проверите състоянието на защитата против нулиране на телефона на сайта account.microsoft.com/resetprotection. На страницата Състояние на защитата против нулиране въведете IMEI или MEID. Намерете го, като наберете *#06# на телефона.\nАко телефонът е настроен, но е заключен, се свържете с предишния собственик. Този човек трябва да има паролата, която е нужна да го отключите, така че да може да настроите телефона.\nРазбира се, винаги бъдете сигурни от кого взимате телефона.


Зимни тенденции при сватбените рокли – eModno\nЗимни тенденции при сватбените рокли\nВ контраст на бялата зима сега булките ще бъдат цветни. Актуални за сезона са светлосиньо и всички нюанси на червеното. Акцентът може да бъде панделка, цвете или колан, а за по-смелите дори изцяло цветна рокля.\nКласическият дълъг воал се спуска величествено до земята. Изработен от ефирен тюл с украса от дантела по краищата и малки бляскави камъчета, несъмнено ще е най-романтичният аксесоар в булчинската визия.\nВижте още: Какви са мечтите на зимната булка?\nТагове Vessy, бродерия, булчинска мода, булчинска рокля, Весела Бонева, дантела, Диляна Флорентин, зимна булка, мода, модни тенденции, певица, списание Булка, тенденции при сватбите, фотограф, фотосесия


Алергия в лъскава кутийка | | Бинар\nНачало > Алергия в лъскава кутийка\nАлергия в лъскава кутийка\nКазват, че козметиката е едно от най-революционно развиващите се деца на човешкия прогрес. И въпреки това напоследък лекарите не пропускат да я споменат сред външните заплахи, които атакуват кожата ни. Не защото колкото е повече, толкова по-зле. Напротив, по качества толкова бързо догонва чистата фармацевтика, че вече се заговори за „козмецевтика“.\nНо който и дерматолог да попитате, няма да отрече, че нежеланите кожни реакции от козметичните продуки вече са напълно обичайно явление. Просто защото в последните години човечеството се дели не само на мъже и на жени, а и на алергични и все още неалергични. Според прогнози на СЗО през идните столетия алергията ще завоюва първото място в списъка на най-често срещаните заболявания.\nНо не бързайте да съдите само козметиката за червените петна по лицето или за възпалените от новите сенки за очи клепачи. Речено е: това, което сами си направим, никой не може да ни го причини.\nУсложненията, които могат да се проявят при използване на козметика са:\n– Алергичен контактен дерматит;\n– Иритативен контактен дерматит;\n– Различни възпалителни процеси, включително и акне.\nАроматизаторите, оцветителите и консервантите са най-честите провокатори на кожни реакции към козметиката.\nе в отговор на вещества, които имунната система разпознава като чужди. Когато проникнат за първи път в организма, протича т.н. сенсибилизация (клетките на имунната система запомнят особеностите на нашествениците). След това всяка повторна визита се тълкува като вражеска атака. Имунитетът започва да се отбранява, като пуска в действие комплекс от реакции за заляването и унищожаването на неприятелите. По време на бойните действия се отделят големи количества вещества, предизвикващи възпаления – например хистамин, който всъщност причинява външните и неприятни признаци на алергията като отоци, обриви, зачервяване и сърбеж. Те се проявяват до 12-48 часа след проникването на дразнителя.\nПровокатори на алергичен дерматит може да са: белтъчни компоненти в козметика, антибиотици, витамини. Класически дразнител според учените е козметичната съставка ланолин. Неприятности могат да ви докарат акрилатите и синтетичните смоли в лаковете за нокти или съдържащият се в боите за коса парафенилендиамин, или тиогликолатите в средствата за депилация.\nНо алергичният дерматит по-скоро е признак, че нещо не е наред със самата имунна система.\nАко сте предразположени или страдате от някаква алергия, винаги тествайте предварително козметиката – особено ако е скъпа. Преди да купите избрания от вас крем, настоявайте да ви дадат безплатен тестер. Нанесете малко от него върху лакътната сгъвка и изчакайте 24 часа. Ако се появи зачервяване, сърбеж, не рискувайте – изберете нещо друго.\nЗадължително се консултирайте с дерматолог какви козметични продукти са подходящи за вас. Избягвайте използването на нов продукт, когато защитните ви сили явно са отслабнали (страдате от преумора, стрес, чести инфекции, обостря се някое хронично заболяване.) Пролетта е един от тези периоди.\nИРИТАТИВНИЯТ КОНТАКТЕН ДЕРМАТИТ\nприлича по симптоми на алергичния. И той се проявява със зачервяване, силен сърбеж, подпухване и лющене на кожата.\nНо това не е класическа алергия. Тук признаците са резултат от непосредственото въздействие на даден дразнител върху живи клетки в повърхностния слой на кожата. Затова и се проявяват почти веднага след контакт с него.\nПровокатори най често са:\n– Повърхностноактивни вещества (ПАВ), които проникват в епидермиса (повърхностния слой на кожата) и водят до увреждане и гибел на клетки. Като дразнители ПАВ биха могли да присъстват в състава на шампоани, гелове, лосиони, парфюми, дезодоранти, сенки за очи, спирали за мигли, лакове за нокти – например алкалните съставки в сапуни и други средства за поддържане на хигиената на тялото, някои киселини в пилинги, кремове за лице и т.н.;\n– Някои форми на ненаситени мастни киселини, които се образуват в козметиката при продължително съхранение, под въздействието на слънчевите лъчи и при наличието на йони на някои метали (мед, желязо и т.н.)\n– Микробно замърсяване или нискокачествени суровини с много примеси.\nНе си обричайте на сигурни неприятности с покупка на евтина козметика. Пазете кремовете и червилата от разваляне, както храната – дръжте ги в хладилника.\nНе използвайте козметика, която сте забравили преди доста време на някой рафт.\nПрепоръката за тестването на всеки нов козметичен продукт и тук важи с пълна сила. За разлика от алергичния дерматит тук много по-бързо (до 2 часа) ще видите дали го понасяте.\nсе разразява със зачервяване, подпухване и малки пурпурни петънца по кожата. Той може да е:\nФотоалергичен – алергените се освобождават под въздействието на слънцето\nФототоксичен – определена козметична съставка повишава чувствителността на кожата към слънчевите лъчи и впоследствие се появяват петна. Най-често този вид дерматит се проявява от парфюми.\nПровокатори са т.нар. фотосесибилизатори – вещества, които повишават чувствителността на кожата към слънчевата светлина. Такива свойства притежават например някои ароматизиращи компоненти, които са естествени съставки на етерични масла: на маслата от берагмот, лавандула, сандалово дърво. Фотосенсибилизатори са и мускусът, тетрациклинът, третиноинът (витамин А-киселина, която иначе дава много добър ефект при лечението на акне) и някои алфа-хидрокси киселини – гликолова, малеинова.\nНе използвайте парфюми през лятото, преминете на по-леката им форма – тоалетна вода, в която ароматизиращите съставки са в по-ниски концентрации. Наблюдавайте как реагира кожата ви на слънцезащитните средства: ако вместо равномерен загар се появят зачервяване и малки пурпурни пъпчици, прочетете внимателно списъка със съставките и вижте дали сред тях няма някои от споменатите дразнители.\nДо септември не нанасяйте крема, който обикновено използвате, лосион или топин непосредствено преди излизане на улицата. Задължително е обаче да преминете трайно на специализирана слънцезащитна козметика през целия летен период.\nпубликувано на: 23/09/2014


Предлагам: - Предлагам изработка на Андроид,IOS или Fire OS приложения за вашият сайт | Predpriemach.com\nПредставете си вашият сайт да изглежда така през очите на мобилните телефони, таблети, телевизори и т.н\nБЕЗ ДОСАДНИ РЕКЛАМИ И ПОДКАНИ във вашето приложение!\n1 - Изгледа е през Fire OS 5\n2. Изгледа е през - Android OS, v5.1.1\n3. Изгледа е през - Iphone (IOS)\nЦена : По-договаряне\nНачин за контакт с мен : ЛС\nОт: Предлагам изработка на Андроид,IOS или Fire OS приложения за вашият сайт\nА това не са ли просто мобилните версии на съответните сайтове, т.е. сайтът е адаптивен, като това е подредбата за изглед през телефон/таблет и пак влизаш през браузър, а не го теглиш през Play/App Store?\nАко е така, това не е [мобилно] приложение, както подвеждащо гласи заглавието на темата ти, а по скоро "изработка на адаптивен/респонсив уеб дизайн".\nАко самият уеб сайт не е адаптиран към мобилен изглед към изброените по-горе операционни системи, правя изработката за да е адаптиран за мобилен изглед и тогава създавам (примерно .apk Андроид ) приложението.\nНали знаеш, че преди години Google обявиха, че приложения които симулират браузър няма да бъдат одобрявани?\nАко правиш дизайна на даден сайт адаптивен защо тогава ти трябва въобще apk файл (примерно)?\nКачването във Google Play, IOS app или Amazon е по решение на клиента, разбира се като следва условията на дадената компания примерно: Google, Apple и т.н\nПриложението можете да си го качите във вашият сайт и вашите посетители да го използват за по-удобен начин на посещение чрез техните мобилни устройва,таблети и т.н.\nИма доста ефективни начини да подканите даден посетител да го използва.\nЕпъл не приема такива "приложения".\nЗащо някой би избрал приложение, вместо да си направи сайта адаптивен/кросплатформен/? Всъщност по-евтино и по-лесно ще му излезне да създаде мобилна версия на сайта си /ако той не е респонсив/ отколкото да чака някой да му свали приложението. За което телефона трябва да е рутнат и тн. Кой потребител ще си играе.\nКолкото и да ти е привлекателен сайта, аз примерно не бих си играла да свалям "приложения", особено извън AppStore или Гугъл магазина за да ти видя сайта. От къде да съм сигурна че не си вкарал някой "добронамерен" код. Най-малкото което е може да си вкарал лайкджакинг, някакви реклами или кейлогване на клавиатура. С такива кодове е пълно по warez мрежите, надали си открил топлата вода ако това ти е целта\nС приложението става по бързо и не натоварва, гъвкаво и удобно, мисля че съм изказал достатъчно по темата, моля да спрем с спама, ако имате въпроси на ЛС.\nНяма как да натоварва по-малко при положение че това е (най-вероятно) просто WebView wrapper от типа на Phonegap/Cordova.\nНякак силно не ми се вярва да пишеш нейтив код от нулата и за целта да си Objective-C/Swift + Java нинджа...\nБлагодаря за подкрепата за разлика от хората който си търсят само работа като спамят .\nОт днес гледам chrome за андроид вече има опция,която превръща всеки мобилно неоптимизиран сайт в оптимизиран.Доста полезно.\n@valve къде видя спам? В темата няколко човека ти казахме, че не си запознат с материята, но ти не приемаш критика. Нито си първия открил Phonegap (или някоя подобна), нито ще си последният, така или иначе няма да бъдеш затрупан от работа, защото няма как "приложенията ти" да бъдат добавени в Google Play и Apple Store\nПо-добре да беше предложил изработка на приложения, но пък там си иска писане на код и логика. Впрочем мобилните версии са старички вече, за пример http://www.sportal.bg и http://m.sportal.bg . Правете си сайтовете крос - а не отделни версии за всяка платформа.\nТова, което забелязвам е, че повечето сайтове са много зле мобилно / таблет и не са никак риспонсив. Ако наистина ги чаткаш нещата може да пуснеш такава оферта, че предлагаш риспонсив сайтове ( преправяне , етц ) , там определено би имал клиенти.\nПоследно редактирано: 8 Септември 2016


Аз и Путин – руският политически консултант Глеб Павловски - Българска национална телевизия\nПо света и у нас - 22:50, 18 април 2021г.\nСпортна емисия, 20:50 – 18 април 2021 г.\nПо света и у нас - 20:00, 18 април 2021г.\nДигиталните двойници на мобилни клетки и сгради - иновация в строителството\nМладият хореограф Деян Георгиев и спектакълът “Чисто”\nНеделна литургия - 18.04.2021\nВласт и общество – вицепремиерът Томислав Дончев\nАз и Путин – руският...\nАз и Путин – руският политически консултант Глеб Павловски\nПредаване: Панорама, 02.02.2018\nГлеб Олегович, днес гордеете ли се, че създавахте образа на Путин? Или съжалявате?\nНито едното, нито другото. Аз съм историк, гледам на това като факт. Не виня себе си, не обвинявам и Путин. В края на краищата той просто е един слаб човек.\nТой слаб човек?\nДа. Всички сме слаби хора.\nАма не го ли направихте Вие силен?\nАз съм един от онези, които се постараха да го направят силен. Но съблазните са твърде много. Кремъл е място на съблазни.\nДа. Нашият поет Волошин казва, че в Кремъл не може да се живее.\nВие обичате книгите. Как виждате себе си: като Пигмалион или като Виктор Франкенщайн? Влюбен в творението си? Или отхвърлен от творението си?\nАз се влюбих в Путин и това беше непрофесионално. Не може да обичаш клиента си, трябва да работиш с него. Всъщност, тази грешка я направи почти цялата страна. Тя стана фен на Путин. И на Путин, казано на руски, му се завъртя главата.\nАко не Ви бяха взели пропуска през 2011 година, днес щяхте ли да продължавате да го съветвате?\nДнес едва ли. Но сигурно бих поостанал в Кремъл. Щеше да е грешка. Когато с Кремъл се разделихме, това стана рязко, но много навреме. Дори с леко закъснение.\nПавловски не приема връщането на Путин в Кремъл след рокадата с Медведев. Дотогава работи за Кремъл. Първо съветва Елцин. После консултира проекта „Приемник”. Търси се не просто нов президент, а нов модел на властта. Синтез между демокрацията и носталгиите – по Съветския съюз и по царя. Елцин избира приемника: Владимир Путин. Оставало само да се дорисува образа.\nВие ли създадохте този червено-бял съветско-царски синтез на путинското мнозинство?\nДа, целенасочено работихме върху това. Тези неща са конструкции. Те са изкуствени. И синтезът на съветското с имперското, и синтезът на Путин с държавата – че държавата е Путин, че Путин решава всичко – това е просто спектакъл.\nТози синтез на Путин ли беше необходим или на Русия?\nТогава смятах, че е необходим на Русия. За да си повярва страната, че съществува. Преди идването на Путин половината не вярваха, че Руската федерация съществува. Те живееха в Съветския съюз.\nА днес къде живеят? Може би искат и двете – и бяла Русия, и червения Съветски съюз? И анти-болшевишки философи като Иван Илин, и съветския химн, пренаписан пак от Сергей Михалков?\nТова беше нашата утопия преди 20 години. Точно това искахме: да изчезне пукнатината, преминаваща през народа и историята. На един рафт, без скандал, да стоят книгите и на старите, и на съветските писатели; Троцки до Иван Илин. Но не можа да стане. Нова война на книгите избухна. Днес книгите на Иван Илин тормозят учениците и студентите ни. Мисля, че бързо ще ги намразят, също като Закона Божий, който им преподават. Ние не понасяхме научния комунизъм. Боя се, че същото ще стане с православието. Тъжно е, но неизбежно! Наложиш ли нещо чрез властта, то приключва с позор.\nЗабраните около филма „Матилда” ли имате предвид?\nАма това е смешно! Нямаше и да чуем за този филм, ако не го забраняваха толкова. Днес става същото с английската комедия за смъртта на Сталин. Това е смешно, фарс! Но фарсът стана кремълски.\nБившият дисидент, лежал в затвора по съветско време, не обича да персонализира.\nВъпросът не е в човека, а в държавата. Колкото и да е странно, Путин стана препятствие за това самата държава да се осъществи. Все пак, хората живеят в Русия, а не в Съветския съюз. А тези путински добавки – службите, кремълската телевизия – задушават атмосферата.\nА виждате ли новите дисиденти? Бъдещия Глеб Павловски?\nНесъгласните са много. Гледах протестите, това са предимно ученици и студенти. Тези младежи са по-радикални, отколкото аз някога, при моето дисидентстване. За тях няма такава голяма заплаха, няма да ги вкарат за дълго в затвора – най-много за ден, за седмица. Само дето днес полицията е по-жестока, отколкото съветската милиция.\nНо има и една друга разлика – Брежнев едва ли би спечелил едни избори. А Путин просто няма как да ги загуби.\nБезсмислено е това сравнение. Сега в нашите избори огромна роля играят фалшификациите при преброяването на гласовете. При Брежнев всичко би съвпаднало. Страната днес е друга. Има пазар, а това означава сделки. В Съветския съюз с нас сделки не сключваха.\nВсе пак, възможно ли е путинското мнозинство без Путин?\nНе, разбира се. А и днес путинското мнозинство го няма. Просто Путин е символ, флаг, надпис на входа на Кремъл. Там пише „Путин”. Кой лежи в мавзолея? Ленин! А кой лежи в Кремъл? Путин.\nА няма ли да е по-зле Русия без Путин?\nНе знам! Как да предвидиш?! За щастие в историята и политиката гаранции няма. Времето на Путин отмина; страната се отдели от него и се движи в някаква своя посока. Но Кремъл пречи. Ето проблема: остаряваш и не разбираш страната. Сигурно и аз, ако бях на мястото на Путин, щях да съм стар глупак, който поучава другите. Моите деца постоянно ми го намекват. Само дето аз имам малко поданици.\nВие съгласен ли сте с Тютчев, че „Русия с ум не ще прозреш…” Или това е оправдание за онези, които могат да разберат Русия?\nХич не обичам да се използват стихове като политически идеологеми. Това разваля стиха; изнасилва поезията. Чуйте и Бродски: „крадците са ми по-мили от кръвопийците”. Тази невинна строфа се превърна в алиби за всички корупционери в Русия. Не! Русия може да бъде проумяна! Просто е трудно, тя е голяма и различна. А най-трудно е да бъде проумяна Русия от Кремъл. Оттам тя почти не се вижда.\nВие разбрахте ли Русия?\nСега, когато съм по-далеч от Кремъл, да, по-добре виждам Русия.\nГлеб Олегович, политтехнологът какво е? Фризьор на политиката или неин творец?\n„Политтехнолог” е размито понятие – има консултанти; има имиджмейкъри, които те съветват как да си носиш сакото. А има и хора, които организират изборите така, че да бъдат спечелени. В Русия политтехнологът обединява всички тези функции. Плюс, че манипулира едновременно и избирателите, и клиента.\nВие какъв бяхте? Горделив творец? Булгаков, например, е написал „Майстора и Маргарита”, а Вие сте написали „Елцин” или „Путин”?\nЕ чак толкова суетен не бях. Но се гордеех с работата си за Кремъл. Политтехнологът живее в един такъв облак – „Мога всичко! Няма нищо невъзможно!” Това е опасно състояние. Защото в една държава няма как да е възможно всичко. В Русия обаче всичко е възможно. То се вижда.\nНо е трудно да бъдеш бог, нали?\nДа, и е вредно.\nТрудно е да бъдеш Бог. Страстен любител на фантастиката, Павловски познава романа на братя Стругацки.Как земляните тайно следят по-изостаналата цивилизация на планетата Арканар, без да й се месят. И как всяка намеса, дори най-добронамерената, обърква нещата.\nЕ не си ли спомнихте тази книга, когато работехте за Кремъл?\nДа! Но си прощавах. Когато работиш и ти е интересно, си прощаваш някои натъкмявания, грешки, а може би и престъпления. Техниката така увлича, че когато конструираш нещо и то заработи, забравяш, че може да вреди. Наричах работата ни в Кремъл “Проекта Манхатън 2”. И се гордеех, че сме създали такова „оръжие за масово поразяване”. Но днес то поразява и създателите си, и околния свят. Това е много тъжно.\nНали помните, романът на братя Стругацки свършва с провал, загуба?\nДа, но в политиката няма окончателна печалба. Проблемът на Путин е такъв: той вярва, че е възможна пълна победа. Но в политиката няма пълни победи.\nКнигата “Време и място”. Иван Кръстев разговаря с Глеб Павловски. Там политтехнологът разказва как на младини агентите на КГБ го пречупили. И от яд на себе си той решил да изучи законите на силата. За да ги използва първо за Елцин, после за Путин.\nКремъл на Елцин през 90-те беше място на слабост. Ноев ковчег на оцелели, но слаби хора. И ние разбирахме, че ще ни изядат, ако не се засилим бързо. Затова гледахме да изпреварим.\nПотърсихте сила от собствената си слабост на младини, така ли?\nТърсенето на сила може да е и опасно занимание. Трябва да уточниш колко сила ти трябва и за какво. Защото можеш да намериш сила и да се окажеш в руския виц: „Хванах мечка! Води я тук! Не мога, не ме пуска!” Е, аз бях хванал мечката.\nПреосмислихте ли нещо след своя разговор с Иван Кръстев?\nРазбира се. Тази интелектуална форма на изповед те кара да обмислиш логиката на нещата. Сега по-добре разбирам и природата на руската власт, и логиката на собствените си грешки.\nТой харесва България, защото е роден в Одеса на Черно море, а баща му строил нещо във Варна. Одобрява и политиката й.\nВсички около Черно море искат да променят статуквото – Турция, Грузия, Украйна, Русия и дори Румъния с Молдова. Но България нищо не иска да променя. Това е необичайно и много добро.\nА Кремъл как гледа на България?\nЗа жалост Кремъл днес не е спонсор на реда, тъй като не знае какво иска. Затова търси промени и размествания, включително в България. Но трудно е да се каже какви.\nСлед като сте от Одеса, как възприемате онова, което става между Русия и Украйна?\nБолезнено. Това си е война, полу-замразена война. Не мога да застана на някоя от страните; и от двете имам приятели. Това го направи Русия. Тя се намеси в украинската революция. Не трябваше да го прави и ще плати висока цена. То и революцията се оказа корумпирана. Въобще, отбраната на страната не е революция... Така възникна най-опасното място за следващото десетилетие: Донецк – Крим.\nКой според Вас днес е истинския враг на Русия?\nРусия няма враг. Но враждебността спрямо нас се сгъстява и това е свързано с нашите действия. Ние сами изнасяме навън образа на опасната Русия. Това сякаш ни харесва, носи ни наслада. Но е лоша политика.\nТова лично Вас направи ли Ви тъжен човек?\nРазбира се. Но старите хора стават по-печални. По-голям вътрешен товар носят: вижте портретите на всички художници. Просто знаеш повече. И главното, вече не мисля, че всичко е възможно и може да бъде поправено, както си мислех преди 20 години.\nСилата на малките – да правиш бизнес в Европа\nТомислав Дончев: Шенген е по-скоро въпрос на репутация и на самочувствие\nКакво пречи да се развива бизнес в България?\nЗабравеният човек от народа\nКога робите скърбят за робството – германският поет с китара Волф Бирман\nДен първи на служебния кабинет – премиерът Огнян Герджиков в "Панорама"\nПрезидентът в края на мандата. Гостува Росен Плевнелиев\nГодината на развръзките. Бойко Борисов в „Панорама“\nТънкостите на политическия календар. Говори Томислав Дончев\nСлед трагедиите. Говори Румяна Бъчварова\nКакво иска ГЕРБ – говори Владислав Горанов\nИма ли развръзка на политическия пъзел - говори президентът Росен Плевнелиев\nИма ли криза? Ще има ли промяна?\nБюджет и власт. Говори Владислав Горанов\nБитката за президент. Говорят Пламен Орешарски, Красимир Каракачанов и Ивайло Калфин\nИзбори по света и у нас\nБитката за президент\nРокада за ООН\nВ памет на Юлия Огнянова\nБългария в несигурния свят – президентът Росен Плевнелиев\nСвят без защити. Говори министър Румяна Бъчварова\n"Панорама" в кадри\nПолитика и сигурност в размирни времена\nЕнергийният шах. Министър Теменужка Петкова\nЗакон и политика - министър Екатерина Захариева\nПоследиците от Брекзит\nДенят след вота, който променя всичко\nВласт и решения – Цветан Цветанов\nБългарската политика: въпроси и отговори – Цецка Цачева\nЗабравеният човек от народа 21:00, 17.02.2017 Кога робите скърбят за робството – германският поет с китара Волф Бирман 21:00, 10.02.2017 Левият план 21:00, 03.02.2017 Ден първи на служебния кабинет – премиерът Огнян Герджиков в "Панорама" 21:00, 27.01.2017 Президентът в края на мандата. Гостува Росен Плевнелиев 21:01, 20.01.2017 Годината на развръзките. Бойко Борисов в „Панорама“ 21:00, 13.01.2017 Тънкостите на политическия календар. Говори Томислав Дончев 21:00, 23.12.2016 След трагедиите. Говори Румяна Бъчварова 21:00, 16.12.2016 Какво иска ГЕРБ – говори Владислав Горанов 21:00, 09.12.2016


Петричев: Тази персона само се оправдава, не е важно какво ще каже - БГ Футбол - efbet Лига - Gong.bg\nИзпълнителният директор на Лудогорец - Ангел Петричев, отговори на дежурното оправдание на Стойчо Стоилов със съдиите. Шефът на "червените" хвърли вината върху реферите за всички мачове, където неговият отбор е загубил точки - ЦСКА 1948, Черно море и Лудогорец, независимо че арбитрите бяха на добро ниво.\nЛюбопитно е да се отбележи, че Стоилов прави подобни изказвания в началото на всеки сезон.\n"За два отбора, които спорят да са шампиони, е нормално да направят такъв мач. Надявам се хората да са останали доволни. Не знам Стойчо Стоилов да е работил като счетоводител в отбора на Лудогорец, за да знае за какви пари става въпрос. Избягвам да го коментирам и за мен е без значение какво говори той. Някога да сме искали отлагане мачове?\nМного рядко, последният ни път беше след гостуването ни в Москва. Когато един отбор има претенции да играе в Европа, трябва да свиква да играе в цикъл сряда-събота. Лудогорец показа, че може да играе така. Не виждам причина днес да е трябвало да се отлага мачът, видяхте, че се получи един хубав двубой".\nДежурното оправдание, когато се играе срещу Лудогорец, е съдията. Какъв е проблемът да има допинг контрол? Според мен след всеки мач трябва да има такъв. Друг е въпросът дали в България има възможност да се прави. Не разбирам какъв е проблемът да има. Много пъти сме играли сряда-събота и сме били подлагани на допинг контрол. Постоянно сме били обект в последни 10 години и сме нямали проблеми за разлика от някои клубове, да не ги споменавам", заяви Петричев.


24 Hours of Le Mans - Under The Line\nAвтомобилната надпревара 24 Heures du Mans ще се проведе за деведесета поредна година през юни.\nЗа деведесета поредна година, този юни ще се проведе автомобилната надпревара 24 Hours of Le Mans. Френското състезание е едно от най-старите в света, като през тези 24 часа цели да покаже кои от отборите могат да балансират между скорост, икономичност, издръжливост и здравина. За пръв път е проведено през 1923 година в град Ле Ман, Франция. Първоначално използваните автомобили са произвеждани за масовия потребител, които в последствие получават сегашното си наименование GT (Grand Tourer). С течение на времето автомобилите използвани за надпреварата еволюират, базирайки се на серийно произведените, но с голяма доза доработки — визуално и технически.\nВ 24 of Le Mans взимат участие около 55 отбора, като сегашната конфигурация се дели на 4 класа: Le Mans Prototypes са първите два класа — LMP1 и LMP2, които се различават в скорост, тегло, мощност и аеродинамика от останалите, доближавайки ги до болидите от F1. Следващите два класа са GT Endurance Pro и GT Endurance AM, които са базирани на GT автомобили, т.е. добре познатите ни марки като Ferrari, Porsche, Chevrolet, Aston Martin и пр.\nВсеки отбор разполага с трима пилота, които се сменят през т. нар. “stint” (управление на автомобила в продължение на 2 часа).\nСъстезанието се провежда на писта Circuit de la Sarthe, която използва както специализирани зони, така и обществени пътни възли, които са отворени за обществен трафик през по-голямата част от годината. В сегашната си конфигурация Circuit de la Sarthe е с дължна 13.629 км, което я прави една от най-дългите писти в света, като трасето натоварва автомобилите и пилотите до краен предел (високоскоростни завои, дълги прави, рязки спирания). През тези 24 часа, участниците изминават 5000 км, което е 18 пъти повече от това което изминават в F1.\nОрганизаторите не забравят и за забавлянита на зрителите, дошли да гледат на живо надпреварата, които включват концерти на различни групи, атракциони, места за хранене, места за отдих и пр.\n24 hours of Le Mans ще се проведе на 22 и 23 юни 2013. Състезанието ще бъде излъчвано в България по Eurosport и Eurosport 2 директно, а за тези които искат да го гледат на живо и да бъдат част от магията, ето няколко възможности: билети, как да пристигнете и как да планирате пътуването си.


Областна администрация Кърджали - Съветът по етническите и интеграционните въпроси обсъди Механизма за задържане на децата в училище\nСъветът по етническите и интеграционните въпроси обсъди Механизма за задържане на децата в училище\nОбластният съвет за сътрудничество по етническите и интеграционните въпроси с председател зам.-областният управител Леман Али гласува решение да съдейства и координира взаимодействието между местната и държавна власт в изпълнение на Механизма за съвместна работа на институциите по обхващане и задържане на децата в училище.\nНа заседание днес Областният съвет изслуша презентация по темата на началника на Регионалното управление по образование Гроздан Колев, който запозна членовете на съвета с резултатите от проведената кампания. Формирани са 36 екипа с близо 300 членове от различни институции. Документално са обхванати 5068 ученици и деца в предучилищна възраст. 3700 от тях са заминали в чужбина. Голяма част от останалите са навършили 16-годишна възраст. Те излизат извън обхвата на дейностите по Механизма и не подлежат на задължително връщане в училище. 72 са учениците, които влизат отново в класните стаи. Основният проблем при издирването на ученици, напуснали училище, е разпокъсаността и разпръснатостта на населените места в областта. В момента се работи с деца, попаднали в риск с голям брой неизвинени отсъствия. Такива има в ОУ “Паисий Хилендарски“ в с. Перперек и ОУ “П.К. Яворов“ в Кърджали. Образованието е приоритет в Административния мониторингов доклад за изпълнението на Националната стратегия за интегриране на ромите /2012-2020 г./ за 2016 г., изготвен от секретаря на Областния съвет Вилдан Сефер въз основа на справки от общините. Г-жа Сефер спря вниманието на присъстващите върху привличането на интереса на учениците към инициативата „Твоят час“ в Кирково, работата в Крумовград с отпаднали деца, популяризирането на фолклора на етносите в ОУ “П.Яворов“. Приоритет е и работата с родителите, възпрепятстващи децата да посещават детски градини. В сферата на здравеопазването партньорството на институциите дава резултат. Пример е сътрудничеството между РЗИ и Общинският съвет за наркотични вещества. В Кърджали и Перперек има здравни медиатори. Най-затруднени са институции с преодоляване на жилищния проблем на социално-уязвимите групи, включително ромската. В Момчилград се опитват да помагат при узаконяване на жилища. Областният съвет вече работи по нов правилник. Прието бе той да се събира, за да обсъжда актуални въпроси и стратегически документи на заседания поне веднъж годишно.


VLADIMIR LEVCHEV: Юни 2012\nПубликувано от Владимир Левчев в 8:50 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nЕтикети: Атанас Далчев, Владимир Левчев, поезия, Atanas Dalchev, Bulgarian Poetry, Mary Elizabeth, Painless Poetry, Vladimir Levchev\nПубликувано от Владимир Левчев в 9:00 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nЕтикети: Джон Дън, Европа, икономическа криза„ САЩ, остров, човек\nПубликувано от Владимир Левчев в 5:03 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nЕтикети: Джеймс Баучер, Партиен дом. Паметник на съветската армия, Сердика, София, столица, трамвай\nЗа съжаление, СДС вече от доста години прави постоянни опити за самоубийство – в миналото често асистирани от БСП, напоследък повече от ГЕРБ. Под лозунга "по-добре мъртви, отколкото с Костов" силите на разединението в преждевременно остарялата синя партия отново надделяха. Опасявам се, че този последен опит за самоубийство, с разрушаването на Синята коалиция, беше успешен.\nДобрият политик е този, който има усет за реалност, който живее с настоящето, с проблемите на хората, а не с враждите от миналото.\nЗа бъдещето да не говорим! (Макар че обещаването на светло бъдеще, както и целуването на малки деца в тълпата е важна част от дейността на всеки политик.)\nПървите три сили в следващия парламент ще бъдат БСП, ГЕРБ и "България на гражданите" на Меглена Кунева. Разбира се, и ДПС ще вземе своите места. Но засега не мисля, че някой друг има шанс.\nПолитиката е изкуство на възможното, според известното определение на Бисмарк. Каквито и задкулисни далавери да правят, както и да се спъват един друг, каквито и тънки сметки да си правят, политиците си правят сметките без кръчмаря, ако са изгубили усет за реалност.\nМоже би поради бедност (най-вече духовна, но не само) повечето политици у нас не виждат по-далеч от носа си. (И гледат главно към джоба си.) А който иска да управлява трябва да спечели доверието на хората. И битката за доверието на хората е всекидневна. Продължава и когато си на власт. Щом се главозамаеш – падаш.\nСмешно е да се да гледам как един железния мъжкар, който има чувство за реалност, се страхува от една дама. Защото тя внушава доверие, колкото и да пишат срещу нея.\nПубликувано от Владимир Левчев в 5:05 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nЕтикети: ГЕРБ, Меглена Кунева, СДС\nТова е първа глава от втората част, озаглавена "Българи в Америка", на новия ми роман "Човекът и сянката".\nРоманът може да се намери в книжарниците на Сиела\n2. Първи ориентири в джунглата на капитализма\nВашингтон през август наистина се оказа горещ и влажен като тропическа джунгла. Щом излезе от летището, го лъхна задуха като в сауна, когато камъните са полети с вода.\nСтилян се беше насочил точно към този – столичен, но далеч не най-голям – град на Съединените щати заради своя приятел от гимназията Иван, който беше заминал натам една година по-рано. В дълго и възторжено писмо Иван му похвали града на Потомак. После веднъж се обади и по телефона. Когато разбра, че Стилян е получил зелената карта, съученикът го покани да дойде и да поживее при него, докато се уреди. Но в последното си писмо Иван му беше казал, че е още на работа в ранния следобед, когато самолетът каца, и не може да го посрещне на летището. Затова Стилян трябваше да вземе такси от аерогарата и да се изръси цели 40 долара. (По онова време 40 долара в България бяха цяло състояние!)\nТаксито дълго кара по изрядно асфалтирана лъскавo-черна многопистова магистрала. Караха през километри широколистна гора, с групички от бели дървени къщи, пръснати тук-таме из гората или самотни модерни офис-билдинги. Стилян си помисли в един момент дали шофьорът не го отвлича. Къде е градът, по дяволите?!... Но за какво да го отвличат – какво ще му вземат! Сигурно таксиджията, като колегите си в България, само кръжи по околовръстното шосе, за да натрупа по-голяма сметка. (Стилян забеляза, че шофьорът пред него в огромия бежов Шевролет има смугъл тен на арабин или индиец и това възбуди до крайност балканския му расизъм и подозрителност към света.) Но английският на Стилян не беше достъчно добър, или поне той нямаше още самочувствие да го ползва, за да може да протестира. Само беше казал адреса... Оказа се, че никой не го отвлича. Летището просто си било много далеч от града.\nНо и градът изобщо не приличаше на град в европейския смисъл на думата. Докато стигне до дома на Иван, таксито караше по магастрали, край дървени къщи с дворове, с широки ливади ниско подстригана трева пред тях, после улици с големи дървета и редици от еднакви, залепени една за друга тесни тухлени двуетажни къщи с веранди и бели колони пред входа. Тук-таме имаше не много големи офис-здания или тухлени блокове. И много, много паркове. Таксито мина и през някои доста мърляви квартали с архаични бензиностанцийки и прогнили бакалнички, с едноетажни порутени постройки и групички от разговарящи млади негри по покритите с вестници и боклуци тротоари. В тези квартали и настилката напомняше софийската по дупки, макар че уличните платна бяха много по-широки.\nПриятелят на Стилян беше мълчалив и неприветлив като него. Когато се върна от работа, първо му направи забележка, че е успял да разхвърля цялото жилище – малко, изрядно почистено апартаментче, в което се ходеше по чорапи, дори и в коридора и банята. Чак след това му каза „здрасти” и го попита как е пътувал.\nСтилян сам си беше купил трабант в София с пари, наследени от баба си по майчина линия. Имаше и малко лични спестявания. Баща му по никакъв начин не би му дал пари да замине за Америка. Стилян продаде трабанта и изтегли всички спестявания, но след като си купи билета за САЩ, му останаха само 150 долара. 40 вече бяха отишли за таксито. Трябваше веднага да започне да си търси работа. А сега му стана ясно, че няма да може и да разчита много дълго на гостоприемството на своя съученик. Иван имаше тънки мустачки и носеше чисти, старомодни карирани ризи с гребенче в джоба, за да заресва мазната си коса. Той работеше по цял ден, а вечер пиеше една бира пред телевизора и после лягаше да спи. Апартаментът беше на първия етаж и Иван не пушеше вътре, а навън, на тясната веранда пред входната врата. “Така е в Америка." – каза той на Стилян с някаква странна за пушач гордост.\nСтилян не беше религиозен, нито Иван. Но Иван, водопроводчик с вече едногодишна практика във Вашингтон, му каза, че мястото, където човек може да се срещне с други българи, е българската черква.\nЧерквата на 16-та улица и «Ван Бюрен» беше всъщност голяма каменна богаташка къща, бивша резиденция на българския посланик, която Българската православна църква беше получила от държавата по комунистическо време. Къщата беше толкова голяма, че част от нея бе превърната в симпатична черква, със стъклени врати от двете страни на кораба, с дървен иконостас пред олтара, високи свещници и дървени пейки; а друга част от същата къща се ползваше като дом от свещеника и семейството му. Целият квартал беше много богат и зелен. С огромни каменни или червенотухлени къщи, с веранди и бели колонади пред входните врати, заоблени каменни еркери, прозорци с витражи, гигантски стари дървета. Имаше различни дървета, но най-много бяха вечнозелените магнолии с твърди лъскави листа и една педя големи тлъсти бели цветове. Пред къщите имаше изящно подкастрени в квадратна форма храсти, пъстри цветни лехи и тревни площи без нито един плевел, подстригани като войнишка глава.\nАмерика, страната, чийто народ е многоетничен, многорасов, многорелигиозен, страната, в която мирно съжителстват мормонски храмове, католически и православни църкви, баптистки безкръстни молитвени домове, синагоги и джамии с високи минарета и високоговорители, – страната, която даде модела на модерния глобален и отворен пазарен свят, всъщност живее раздробена на затворени малки общества. Стилян скоро усети, че тези общества почти не общуват едно с друго, хората живеят изолирано в семействата си, освен в офиса и на пазара. Затова черквата, или който и да е храм, е нещо много важно там. Мнозинството от хората, особено от по-старите генерации, ходеха на черква всяка неделя. Това беше социалният им живот.\nБългарската черква беше мястото, където българската общност от целия разпилян на много десетки мили град Вашингтон се събираше. Българската общност беше малка (защото България е малка), но например латиноамериканската общност, идваща главно от Централна Америка, беше толкова голяма, че някои по-възрастни “хиспаник” американци дори не говореха английски – те имаха не само своите католически черкви и училища, но и цели квартали, където и магазините, и ресторантите, и бензиностанциите, и всички бизнеси бяха “хиспаник“, испаноезични. Дори в автобусите във Вашингтон имаше табели на два езика. “Какво ли е в Калифорния!” – мислеше си Стилян.\nСтилян веднага забеляза, че българите в града са доста задружни. Новодошлите имигранти, които имаха познати тук, биваха предватително насочвани към черквата, а в черквата намираха подкрепа, под формата главно на ценни съвети, но понякога и на реална помощ, на връзки за работа и квартира. След службата винаги имаше малка закуска, или “брънч” – нещо между обяд и закуска - в кухнята на свещеника или в широкия и зелен заден двор с могъщи дървета, две дървени маси и пейки. Тук Стилян забеляза, че докато някои от по-възрастните нови имигранти говореха много по-лош от неговия или никакъв английски и черквата явно беше жадуваното от тях място за общуване на родния език, децата им помежду си говореха само на английски. ''Look at that bumble-bee!'' - каза малко момиченце на малко момченце, и то посегна към жълто глухарче с една клечка. А майката, като ги видя с какво се занимават, им подвикна: ''Я не дразнете пчелата да не ви ужили!“\nСтилян разбра, че имало и друга българска черква във Вашингтон, черквата на старите имигранти, които смятали тези тук богомолци за комунисти. Тяхната черква не била към Българската патриаршия, а към OCA – Orthodox Church of America – Православната църква на Америка, която имала вековен руски произход. Но и двете български черкви бяха в малки, вторично приспособени за храмове сгради. Руснаците и гърците, които бяха много по-многобройни и стари общности, имаха истински внушителни катедрални храмове в града.\nВ България Стилян никога не беше ходил на черква. А тук започна да ходи всяка неделя. Макар и да не беше кръстен, той се кръстеше с другите българи. И беше истински изумен и възмутен, когато след една година Нюйоркският митрополит (или «дядо владика», както му викаха хората) дойде да проведе служба за храмовия празник, деня на Св. Иван Рилски. След службата митрополитът съобщи кратко и ясно на богомолците, че черквата им ще се затваря и сградата ще се продава. Настана смут. Хората възроптаха:\n– Ами ние сега какво ще правим, дядо владика, като ни затваряте черквата?\nА владиката се смръщи и смъмри миряните:\n– Тая черква не е ваша! – каза той. – Тя е на Светия синод! Вие какво сте дали за тая черква? Един долар не сте дали! Съберете си пари и си постройте ваша черква!...\nТака сградата на черквата беше продадена на най-голямата българска бизнес-групировка по онова време. А за колко пари и какво стана с тези пари – това си остана свещена тайна на дядо владика. Той не беше длъжен да дава отчет на някакви си случайни хора, дошли в неговата черква кой знае откъде.\nСлед този внезапен край на неделните патриотични сбирки повечето от българите се насочиха към другата, американската православна черква. Стилян, който не беше религиозен и който вече работеше тогава и нямаше време да пътува часове наред до другия край на града, просто престана да се черкува. Ходеше в “некомунистическата”, и вече единствена, черква само на Великден. И отново само за да се види с българите. И да се зарадва на факта, че те вече са станали хиляди. Броят им лавинообразно нарастваше от година на година до края на 90-те. Стилян знаеше от Иван, че в началото е имало 5-6 души на неделна служба в черквата.\nВеднага след пристигането си Стилян започна да си търси работа. Един младеж в черквата, който беше компютърен специалист, му даде някои съвети – в кои компании да подава молби за работа, как да си напише молбата и резюмето (т.е. биографичната бележка). Каза му повече да се самопохвалва, защото в Америка скромността не краси човека, а го обрича на провал.\nВпрочем и Иван беше предложил на Стилян работа. Приютилият го съученик предложи на Стилян да идва с него да му помага с ремонтирането на къщи. Този бизнес само за година беше потръгнал доста добре на работливия и педантичен Иван. Но Стилян отказа. С присъщата си мнителност той си каза: “Аха, ясно защо ме покани да ти гостувам, Иване! За да ме използваш като общ работник!“ По-късно щеше да съжалява горчиво, че е отказал.\nНо недоверието към приятеля не беше единствената причина за отказа му. Ако Стилян не се целеше много по-нависоко, той сигурно щеше да оцени предложението на Иван като приятелски подадена ръка, а не като покана за експлоатация. Но Стилян нямаше време да се занимава с боядисване на къщи и поправка на тоалетни. Нали до няколко години трябваше да стане новият Бил Гейтс!\nСлед като веднъж му беше провървяло със зелената карта, Стилян за кратко повярва, че животът му вече се е преобърнал, че щастието му се е усмихнало, че е тръгнал по верния път. Повярва, че скоро ще може да отвърне на баща си, който от малък му създаваше комплекси за малоценност, с оная същата високомерна усмивка, която старият ползваше: “Виждаш ли, глупако! Аз постигнах къде повече от теб! A ти си сега само еднo жалко пенсионерче!“\nСтилян подготви документите си за кандидатстване за работа, така както го беше посъветвал онзи български младеж в черквата. И ги прати по пощата до седем различни компании.\nТой беше сам в къщата на Иван по цял ден. Стараеше се да я поддържа чиста. Пушеше, разбира се, навън, под една японска вишна с чуруликащи сини и червени птици. Червените приличаха на папагали и името им беше кардинал. Пазаруваше понякога – тук хранителните стоки бяха много евтини. Дори един-два пъти се разходи из центъра на града като турист – видя Капитола, Белия Дом, Мемориалите на Томас Джеферсън и Ейбрахам Линкълн, музея на въздухоплаването и космоса и гигантското тревно поле между всички тези постройки, наречено Мол, където се разхождаха тълпи посетители от други градове и страни с фотоапарати, деца ритаха топка и семейства си правеха пикник.\nНо Стилян не се чувстваше комфортнo долу в центъра. Той не беше дошъл във Вашингтон за туризъм. Парите му свършваха, заедно с оскъдните му резерви от самочувствие. А не се усещаше вече и като особено желан гост в дома на Иван.\nПарадоксално за един атеист, Стилян чакаше с нетърпение да дойде неделя, за да отиде в българската черква на ул. “Ван Бюрен” (докато още я имаше). Там, по време на “брънчовете” след службата, той забеляза, че хората, ако говореха изобщо за политика, не говореха за българска политика, а за американска. За България се говореше в някакъв меланхолно-носталгичен и дори патетично-патриотичен тон. Носеха се фланелки с картата на Велика България.\nИмаше едно семейство – съпругата беше българка, а съпругът американец – с което Стилян контактуваше най-много. Или по-точно казано, те избраха да контактуват с него. Съпругът, Боб, беше едър мъж на около 60, от Тексас. Жена му, Цецка, на неопределена възраст, но вероятно между 30 и 40, беше от северозападна България. Боб беше подстриган много високо над врата и ушите, с русоляв, побелял и леко къдрав перчем, сресан нагоре и назад, с бяла старомодна риза с къси ръкави и светлокафяв костюм. Цецка не ползваше грим, носеше черен панталон и шарена басмена риза, черната й дълга коса беше вързана с ластик на опашка. Имаше големи очила с рогови черни рамки и добро образование. Тези скромни хора напомняха на Стилян за собственото му семейство. Мъжът го заговори. Той бил баптист, но това не му пречело да ходи с жена си и в нейната черква. Оплака се на Стилян как моралът на хората напълно се е разложил в наше време, как всички са станали толкова корумпирани и либерални.\nСтилян се изуми колко много този американец, и физически, и по възгледите си за света, приличаше на баща му. Но още повече се изуми, когато установи, че политическите възглени на българския зет Боб всъщност бяха огледално противоположни на тези на баща му. Боб беше консервативен републиканец, а бащата на Стилян – сталинист. Но и двамата се възмущаваха от липсата ма морал в съвременния упадъчен, либерален свят. Боб говореше за традиционните семейни ценности, за американската мечта (нещо като “светлото бъдеще” на комунистите), за важността на неделните служби (нещо като партийните събрания на бащата на Стилян), за комуналния дух на хората от малките градчета. Боб противопоставяше този комунален дух на «big government» - голямото хищно либерално правителство. Свободната инициатива на хората е застрашена от правителството. Правителството иска да контролира хората! Иска да им вземе оръжието, което те по конституция имат право да носят, да им наложи държавна, вместо частна медицинска застраховка (Стилян нямаше никаква и затова не разбираше разликата), да ги държи в подчинение чрез все по-големи данъци. Бащата на Стилян също имаше любов към лова и оръжията – също както Боб от Тексас.\nБоб изрази пред Стилян опасение, че с помощта на ООН, Световната банка и други такива комунистически по същество организации либералното правителство на Бил Клинтън иска да наложи комунизъм в Америка. Бaщата на Стилян също мразеше тези международни организации, но ги смяташе за оръдия на американския империализъм. Боб подозираше, че Бил Клинтьн е бил вербуван от КГБ още като студент в Англия. Toй нямаше идея, че комунистите в България също мразят Клинтън, но по други причини.\nТексасецът изобщо нямаше съмнение, че Стилян мисли като него, че този скромен младеж е избягал от жестоката комунистическа (или посткомунистическа) действителност в България не просто за да се махне от баща си, a oт жажда за американската свобода. Боб, разбира се, нямаше представа какъв е бащата на Стилян, но някак приемаше за дадено, че той също трябва да е антикомунист. Още първия ден, когато се запознаха, българският зет пожела от сърце на Стилян успех тук, в страната на свободата, в страната на неограничените възможности – далеч от ужасите на комунистическата диктатура.\nСтилян нямаше нищо против да бъде взиман за някакъв български дисидент. И въпреки че мразеше баща си, странната прилика, която откри между него и Боб, някак го правеше отворен и благосклонен към този ултраконсервативен човек. Започна несъзнателно да споделя вьзгледите му. Или не точно че ги споделяше – просто имаше вътрешното усещане, че възгледите на този човек са много американски и много «cool» ( яки). Затова и той искаше да има такива възгледи. Започна да се вижда в мечтите си за близкото бъдеще с огромна тексаска бяла каубойска шапка, с черни очила и дълга пура (не хаванска, разбира се), с лъскави ботуши, зад волана на широк и дълъг като автобус бял Кадилак.\nСкромната и мълчалива Цецка също напомняше на Стилян за майка му. В кратките паузи между политическите речи на мъжа си тя винаги се осведомяваше дали Стилян няма някакви битови проблеми, дали няма нужда от нещо за пране или закърпване, дали има достатъчно пари. Но Стилян гордо отказваше помощ.\nВ продължение на цели 14 дена Стилян чакаше мрачно, но трепетно да получи някакъв отговор от компаниите, на които беше писал за работа като компютърен програмист. Сам в апартамента той чакаше със свит стомах и своя съученик-благодетел да се върне от работа. Стилян чувстваше, че вече не е желан като гост. Бяха му свършили парите, а нямаше работа.\nНакрая Стилян започна да звъни по телефона в компаниите, където беше кандидатствал, въпреки че му бяха казали да избягва да прави това. Казали му бяха, че не се смята за добър тон да се обажда сам, преди да бъде потърсен, след като е кандидатствал писмено за работа. (Tакова обаждане се наричало «cold call» - студено обаждане, може би защото се очакваше да се отнесат студено към теб, ако се обадиш) Все пак, след “студеното” му обаждане, от една от компаниите го поканиха на интервю.\nСтилян облече бяла риза и черен панталон, взе картата на града, качи се в метрото и слезе в центъра, където беше офисът на компанията. През целия път си повтаряше някои заучени английски фрази. Въпреки че тръгна много рано, закъсня близо 20 минути, защото се обърка по пътя от метрото до офиса.\nЩеше да го интервюира една любезна, но неискрено и безжизнено усмихната пепеляво-руса началничка в компанията, с ледени сини очи. Tя го посрещна уж усмихнато, но с явен укор за закъснението, като си погледна часовника.\nСтилян веднага прецени интервюиращата като либералка – по стила й на обличане - много къса, права изрусена коса, къса рокля в някакъв хипарски стил. Мебелите в офиса – модернистично разчупени – Стилян определи като гъзарски и снобски, а зад бюрото на дамата имаше и грозна абстрактната картина.\nДа, либералка e – прилича и физически на Хилари Клинтьн. Стилян вече беше научил от Боб тази дума, “либералка”, употребявана с огромно презрение от американските консерватори. Eдна либералка се очакваше да бъде неискренa, морално деградиралa снобка с опасно леви идеи, най-вероятно лесбийка. Много от неговите състуденти в София бяха такива – те гледаха изложби с модерно изкуство и се правеха, че ги харесват, възхищаваха се на разни педерастки френски филми, говореха с превзет глас и много обичаха думи като “либерално» и “демократично». Само че в София тoгава тези сноби oбикновено не минаваха за леви, а обратно – за десни. Понеже бяха про-западно настроени. Tук, в Америка, либералите бяха крайно леви.\nСтилян отговаряше на интервюиращата го началничка кратко и отсечено, на дървения си английски. Беше сигурен от самото начало, че и тя не го харесва. В един момент тя му зададе някакъв професионален въпрос, като изрази мнение, напълно неправилно според него, за някаква компютърна програма. Стилян се ядоса – а имаше и силно желание да й покаже колко много знае - и веднага, преди да успее да си наложи дипломатическа автоцензура, каза «No, no ,no, this is not true!». Той поправи интервюиращата, прекъсвайки я на два пъти, като й обясни на ужасния си английски за какво всъщност става дума. “Такива са жените. Особено либералките!” мислеше си той. “Нищо не разбират.”\nВ края на интервюто, със същата фалшиво любезна, ледено-сияйна усмивка стил Хилари Клинтън, либералната офис-дама каза на Стилян, че е било удоволствие за нея да разговаря с него. Но че те всъщност търсят по-скоро секретарка (секретар) за офиса и че той е прекалено висококвалифициран «overqualified» за тази работа... Така че – Sorry!, но Bye-bye!... “Разбира се, че съм overqualified!” - помисли си с гняв Стилян на път за вкъщи. А ако беше работа за истински специалист, щях да съм «underqualified» - недостатъчно квалифициран! Toгава кой ще ме вземе на работа?“\nСтилян не получи никакви други покани за интервюта. И изпадна в мрачно озлобление. Достойнството не му позволяваше да помоли Иван да го вземе на строителна работа, след като веднъж категорично беше отказал. Сега Стилян трябваше спешно да си търси каква да е работа – защото парите му бяха свършили. И спешно да си търси и квартира.\nПубликувано от Владимир Левчев в 4:37 ч. 2 коментара: Връзки към тази публикация\nЕтикети: българи в Америка, България, българска православна черква, Владимир Левчев, САЩ, Човекът и сянката


Начало Оперативна гинекология Операции от А до Я Серклаж на маточната шийка назад\nСерклажът е малка оперативна интервенция за поставяне на шев на влагалищната част на маточната шийка с цел предотвратяване на спонтанен аборт или преждевременно раждане. Най-добрият момент за поставянето му е в началото на вторият триместър между 12-14 г.с. на бременността. Конецът се сваля приблизително 2 седмици преди термина или в момента, в който лекарят прецени, че не е проблем да започне раждането.\nскъсена маточна шийка и отворен цервикален канал;\nпредишни спонтанни аборти във втората половина на бременността;\nпредишно преждевременно раждане;\nматочни аномалии – двурога, еднорога матка.\nСерклажът се извършва под въздействието на обща анестезия. Шевът на влагалищната част на маточната шийка се поставя циркулярно под маточните артерии с 4-5 бода.


За фирмата - търговци на Stürmer Maschinen GmbH България\nНемската компания Stürmer Maschinen GmbH е създадена преди повече от 30 години. Продуктите се предлагат от над 2000 дистрибутора в Германия, както и от официални вносители в 24 европейски държави и в 43 държави извън Европа.\nУеб-Тек ЕООД е официален вносител в България. Продуктите, които предлагаме се отличават с надежност, прецизност и смело можем да твърдим, че нашите клиенти са изключително доволни от машините и аксесоарите към тях.\nВие търсите функционална машина, предлагаща комплексни функции при оптимално качество и цена?\nМеталообработващите машини OPTIMUM са това, което Ви трябва. Нашите машини ще Ви убедят с прецизност, производителност и перфектно съотношение ЦЕНА-КАЧЕСТВО!\nНие предлагаме на нашите клиенти широка гама металообработващи и листообработващи машини като универсални стругове, стругове с ЦПУ, пробивни колонни и пробивни настолни машини, магнитни бормашини, радиални пробивни мшини, пробивно-фрезови машини, универсални фрези, обработващи центри, лентоотрезни машини, ръчни абканти и ръчни гилотини, листоогъващи машини, профилоогъващи машини и др.\nНашите машини се произвеждат както в заводи в Европа, така и в Азия.\nОт 2003 OPTIMUM произвежда голяма част от своите машини за обработка на метал в собствени фабрики в Тайван и Китай, като всяка от фабриките се ръководи от от немски производствен мениджър и немски екип по управление качеството на производството.\nРазработката и проектирането на машините, както и развитието и планирането при управлението на качеството се извършват от инженерни екипи в Германия.\n✔ГАРАНЦИОНЕН И ИЗВЪНГАРАНЦИОНЕН СЕРВИЗ\nАко имате нужда от гаранционен и извънгаранционен сервиз, ние, както и локалните оторизирани дистрибутори, сме на Ваше разположение по всяко време. Гордеем се и с бързата реакция и компетентност на нашия сервиз. Нашата услуга гарантира най-доброто използване на закупения от Вас продукт, в продължение на много години.


След като напуснат 4-годишна възраст и навършат 5-годишна възраст, децата стават истински социални и любовни групи и игри, включително и класически игри на борда.\n“Те започват да израстват от егоцентризма си, за да могат да разберат гледната точка на другите. Така че те разбират по-добре да се редуват и да не печелят през цялото време “, казва Мария Конти, ръководителят на училището” Уотърлил “в Гладюйн, Пенсилвания, и член на борда на американското Монтесори общество.\nТе започват училище с нови предизвикателства, но също така и повече фокус, който им помага да завладеят фин моторни задачи и сложни физически дейности.\n“Те изпробват умения, които стават по-силни, докато растат”, казва Тогава Клайн, директор на Център “Барнард” за развитие на детска възраст и автор на книгата “Как бременните процъфтяват”.\nМагически нос Еднорог, $ 30, Нечести стоки\nКой от нас не би искал да носи магически нокът на еднорог?\nWonderhood Pet Place, $ 40, Walmart\nТази сграда позволява децата да бъдат архитект.\nZing Stikbot Студио фигури, $ 20, Amazon\nТези фигури на бандата са забавни за възпроизвеждане и могат да се използват за създаване на филми със зелен екран и телефона ви, ако имате възбуждащ режисьор.\n“Runny Babbit Returns” от Шел Силвърстайн, $ 11, Amazon\nТази колекция от стихове на Шел Силвърстайн е забавно да се чете на глас и расте с новопоявилите се читатели.\nУилон Традиционна топка за футбол размер 5, $ 14, Amazon\nКлайн и Конти препоръчват спортно оборудване и други играчки, които популяризират физическата активност, особено за момчетата, които Конти казва “изглежда, че има по-голяма физическа енергия” на този етап.\nHABA животно по животинска игра, $ 21, Amazon\nПо-сложни пъзели и изграждане с по-малки играчки са привлекателни сега, казва Клайн.\nМонополистна игра за младежи, $ 13, Walmart\nТози монопол е свален от старомодния фаворит.\nCrayola Inspiration Art Case, $ 17 (първоначално $ 20), Walmart\nПетгодишните са готови за по-модерни проекти (и ножици).\n“Нейният десен крак”, $ 14, Amazon\nКниги на хрониката\n“Продължаването на историческите книги е важно, тъй като наслаждаването на историята е много важна част от ученето за четене”, казва Нина Линдзи, президент на Асоциацията за библиотечно обслужване на деца. Петгодишните трябва също да четат не-фантастика, като тази истинска история на Статуята на свободата.\nLego Classic Creativity Box, $ 5, Amazon\nТези класически Legos правят страхотни торбички в червено и зелено.\nГалактика за домашен любимец в комплект за съдове за буркани, $ 30, Amazon\nИзкуствените проекти и комплектите за занаяти насърчават фините моторни умения и креативност.\nПроектирайте свой собствен комплект от тиня, $ 20, нестандартни стоки\nВсичко творчество и забавление на тиня, с по-малко бъркотия.\nHasbro Connect 4 Game, $ 9 (първоначално $ 13), Amazon\nТази класическа игра изисква малко стратегия.\nДжадо Китара, $ 46, Nordstrom\n“Около възрастта на детската градина, ако децата се интересуват от инструмент, е хубаво време да опитате да започнете това”, казва Конти.\nМелиса и Дъг Magnetic Letter and Numbers, $ 22, Walmart\nМелиса и Дъг\nНяма нищо като движещи се букви и цифри наоколо, за да научите за буквите.\nСтрелката на Brackitz, $ 40, Amazon\nConti обича строителни комплекти за 5-годишни. Това от Brackitz позволява на децата да създават ципове, кранове или асансьори.\nПлюс-Плюс 600 Комплекта, $ 35, Amazon\nЗа любителите на “Лего”, този комплект заема различно измерение.\nМоето кино Lightbox, $ 35, Amazon\nНасърчавайте грамотността с любимите цитати или фрази, които децата могат да уредят.\nТърсите още предложения? Разгледайте наръчника за подаръци за бебета, 1-годишни, 2-годишни, 3-годишни и 4-годишни. Или опитайте 2017 “Най-добър награда за играчки” на Good Housekeeping.\nТази статия първоначално е публикувана на 15 ноември 2017 г. на TODAY.com.\nПерфектен “тласък” за нови майки\nМама, която се е омъжила за транссексуален мъж, казва, че това не е “проблем” за децата й