Кръвна Захар – Пулс 2021 – Високо кръвно налягане – Azneiskam.com\nКръвна Захар – Пулс 2021\nПричината за това състояние може да бъде разширена кардиомиопатия, дефект на аортата, миокардит и хипертония. Подобно заболяване може да бъде ревматичен ендокардит. Прогресът на регургитацията със заболяване се наблюдава в по-малко от 10% от случаите. Целта на консервативната терапия на патологията е да намали тежестта на регургитацията и да контролира сърдечната честота. В резултат на патологични процеси венозните стени губят своята еластичност и гъвкавост. Това заболяване уврежда клапните клапани, в резултат на което те претърпяват процеси на набръчкване, разрушаване, като постепенно стават по-къси в сравнение с първоначалната дължина. 2. Хепатит. Чернодробно заболяване. Важно! Описаните симптоми не могат да кажат на 100%, че пациентът има това заболяване. Важно! Ако е възможно, лекарите се опитват да напуснат биологичния клапан поради неговите очевидни предимства, по-специално: подобряване на качеството на живот. Ако движението на кръвта се случи в обратна посока, тогава този процес се нарича регургитация. Ако няма нищо под ръка, тогава разрязването на вена на ръката или крака веднага се притиска с пръсти и крайниците се издигат нагоре. Забележка! Ако митралната недостатъчност има лека или умерена форма, тогава една жена може спокойно да се подготви за разширяването на семейството – бременност.\n1. Регулирайте храненето. Мастните храни, сладкишите, кафето, алкохолът и всички храни, които могат да повишат кръвното налягане или да провокират връщането на първопричината за инсулт, трябва да бъдат изключени от диетата. 1. Предотвратяване на всякакви заболявания, които провокират повреда на клапана. Има много отрицателни фактори, които могат да повлияят на развитието на болестта. Omron апарат за кръвно налягане . Следователно има два механизма на увреждане на корените с развитието на пареза на мускулите на краката: компресионна радикулопатия и компресивно-исхемична радикулопатия. Така че на фона на аортна недостатъчност е възможно отслабване на мускулите и сухожилните нишки на митралната клапа. Недостигът на митралната клапа с обратен кръвен поток (регургитация) от лявата камера към предсърдието в резултат на непълно затваряне на клапите се нарича митрална недостатъчност. В тази ситуация предсърдието изтегля с 25% повече кръв в кухината. Ехокардиографията се извършва като един от основните методи за определяне на състоянието на пациента и митралната клапа, предсърдието.\nС напредването на състоянието се наблюдава постоянно увеличаване на обема на кухините на сърцето, повишено налягане, застой в съдовете на белите дробове. Кастингът е 50%, развива се задръстване в белите дробове. Ако валвулитът е в късен етап, се развива калцификация. Ако е необходимо, според указанията на лекар, е възможно да се увеличи дозата до 2 таблетки или до 10 ml от разтвора 3 пъти на ден. сребърна вода кръвно налягане . За целта вземете лъжица лакомства с топъл чай или мляко. За първи път такива антитела са диагностицирани при човек, който е имал лупус еритематозус. Класически процес със сърдечни аномалии е системен лупус еритематозус.\nКомбинирано лечение, с премахване на възпалителния процес и при необходимост протезиране на разрушеното предсърдие. Ако има дупка по време на контракцията, се появява регургитация и част от кръвта се връща, разтягайки лявото предсърдие. Най-често се появява в резултат на първично заболяване. Най-често това е само временно функционално разстройство, което причинява определени симптоми и прояви и в резултат на това дискомфорт в живота на пациента. Основните симптоми, от които се оплакват пациентите, претърпели прегледи, са дискомфорт в гърлото и хранопровода. Работя на ротационен принцип в Далечния Север и постоянно се подлагам на професионални медицински прегледи, които предполагат добро физическо здраве. Причините за шума са различни и някои от тях показват опасни заболявания, лечението на които трябва да се проведе спешно. Трябва да се помни, че важният факт, че злоупотребата със сърдечни капки, надвишаването на допустимата доза, е изпълнен с опасни последици за здравето и живота. Ако обаче има спастични болки в органите на стомашно-чревния тракт, по-добре е да приемате Папаверин 15-30 минути преди хранене, така че лекарството да спре симптомите и човек да може да яде и пие спокойно.\nПапаверин се предписва при високо кръвно налягане, както и при някои други заболявания. За да се бори с високо кръвно налягане, трябва да знаете основните симптоми и характеристики на състоянието, възможни причини за появата на вибрации показатели тонометра, и едва след това да започне лечение. Има и високо кръвно налягане. Има ли причина да се тревожите? Подобна причина и лечение на болки в долната част на корема при мъжете може да се определи само от специалист в болнична обстановка. В допълнение към витаминните комплекси (с B12-дефицитна анемия, предписват се инжекции с този витамин), глюкокортикостероиди (за автоимунни нарушения), анаболни стероиди, еритропоетин (вещество, стимулиращо костния мозък) могат да се използват при лечение на анемия. 2. Те престават да се произвеждат поради дисфункция на костния мозък, който заема ключова позиция в производството на левкоцити. Те съдържат само естествени вещества и няма химия. Идентифициране на проблема се получава само по време на инструментално изследване на сърцето. Затова едновременно с лабораторно и инструментално изследване се извършва визуален преглед на пациента.\nОсвен това ниският хемоглобин при деца значително намалява защитните механизми на организма. уред за кръвно налягане . Освен това поради тези заболявания дължината на акордите се намалява, възникват дистрофични и склеротични процеси в папиларните мускули. По това време се случва скъсяване на акордите. За да поддържате органа по време на терапията, използвайте силимарин, препарати от бял трън. Всички те се предлагат под формата на прах за разтваряне във вода и са цялостни структурни аналози или препарати с подобен ефект на регулатори на водно-електролитния баланс. Болката в аналната област се появява при големи полипи или нарастване на злокачествен тумор в околната тъкан.\nВ този случай лечението е насочено към възстановяване на чернодробната тъкан. Придружен от обща некроза на оран тъкан. Най-вероятната последица от дългосрочно текущо състояние е некроза на сърдечните образувания. И това, и другото водят до постепенно унищожаване на анатомичните образувания. Постепенно увеличаване на общия плазмен обем се наблюдава през всичките девет месеца и достига най-високата си стойност до 24-25 седмици. Методът на ултразвук разкрива увеличаване на камерите на сърцето и непълно затваряне на митралния отвор. Всички признаци водят до увеличаване на повредата на МК. Най-близък по структура до човешкия е свинският инсулин. С течение на времето това може да доведе до негативни последици и да застраши човешкия живот. Нарушаването на кръвоснабдяването на съдовете на пениса води до сексуална дисфункция. 4. При наличие на признаци на прогресираща дисфункция на лявата камера, заедно с обща сърдечна недостатъчност, проявяваща се при 3-4 градуса. Поради факта, че недостатъчността на MK 1, 2, 3 и 4 градуса има исхемичен характер, това може да доведе до появата на циркулаторна дисфункция. Показание за хирургично лечение е грубо нарушение на структурата на клапите, което води до ясно изразено отклонение на хемодинамиката. Ако болестта е възникнала в резултат на успешно лечение на валвулит, се наблюдава постепенно набръчкване и намаляване, деформация на клапата.\nАко стойността на протеините достигне нивото от 8-10 mg / l за 5-19 седмици – това създава заплаха от спонтанен аборт. Ако този индикатор е надвишен, трябва да се използват други разновидности на формули, за да се изясни нивото на концентрацията на LDL в кръвта. Ако имате сухота в устата, силна слабост и световъртеж, трябва да се консултирате с терапевт в клиниката или с вашия семеен лекар. Широчината зависи от това кой съд е претърпял стеноза (стесняване) или оклузия (запушване).\nКомплексът от клинични симптоми зависи от локализацията на съдовата неоплазма. Прогнозата зависи от размера на дупката, през която кръвта се връща в лявото предсърдие. Уголеменото предсърдие и белодробният ствол притискат ларингеалния нерв, появява се дрезгавост – синдром на Ортнър. След това се извършва катетеризация на сърдечната кухина – метод, който се основава на промяна в налягането в лявото предсърдие. причини за хипертония . След това се придвижва към лявата камера, където същите показатели растат още повече. 2. Варено филе, шунка, нарязани на същите кубчета. Първите признаци на синдрома, на които трябва да обърнете внимание, са усещанията за „пълзене“ в краката, последвано от изтръпване. Това може да включва тумори, кисти, възпалителни и инфекциозни заболявания, които преди това са смутили пациента. Инструменталната диагностика включва магнитно-резонансно изображение на съдовете на мозъка и шията, ЕКГ, ехокардиография, ултразвук на сърцето (определя се увеличение на левите отдели). Аускултацията с митрална недостатъчност определя повишена интензивност на тона, наличие на шум фон.


Етикет - бул. Дондуков- станица 1 - Столица.bg\nТема: бул. Дондуков\nРазследващият журналист Слави Ангелов е пребит жестоко пред дома си на "Дондуков"\nРазследващият журналист Слави Ангелов беше жестоко пребит снощи пред дома си на столичния бул. "Дондуков". Главният редактор на 168 часа е в тежко състояние в болница ИСУЛ. Той е бил нападнат от двама мъже и бит с железни прътове. Обезобразено е лицето му и е със счупен нос и дясна подбедрица. По краката е рязан и с нож. Няма засегнати черепни кости и вътрешни органи. Тази нощ е претърпял операция. Очевидно нападателите не са искали само да сплашат, а да умре, коментира пред bTV издателят на Венелина Гочева пред bTV. Нападателите са чакали Ангелов пред дома му и брутално са го пребили. Според полицаи боят не е с цел обир, тъй като не са взели нищо, дори и лаптопа му. Криминалисти вече работят по няколко версии, като едната е заради публикации. Иззети са всички записи от камери. По случая са ангажирани СДВР и ГДНП, ще задържим извършителите на това престъпление, каза главният секретар на МВР Ивайло Иванов пред Нова телевизия. Снощи колегите са разговаряли с него, но първо е трябвало да бъде стабилизиран и е без опасност за живота. Днес колеги отново ще разговарят с него, въпреки че те вече имат яснота как е станало, коментира Иванов. Слави Ангелов е главен редактор на 168 часа и е един от най-добрите разследващи журналисти у нас. Той е и сценарист на сериала "Под прикритие".\nОтдават под наем емблематична будка на "Дондуков" (СНИМКИ)\nЕмблематичната будка на бул. "Дондуков" в центъра столицата, точно срещу операта, ще бъде възстановена, съобщи БГНЕС. Окаяното състояние не е резултат от вандалски действия, а е изоставена след като е позвана под наем, уточняват от район Оборище. Павилионът, който в долната част е от камък се намира точно на трамвайната спирка в посока център. Горната част, която е стъклена е изпочупена и вътре е пълно с отпадъци. Доскоро преместваемият обект изглеждаше добре, тъй като се ползвал от "Гьоте институт" за културни събития. Имало договор за наем, уточнява главният архитект на "Оборище" Боряна Стефанова. Снимка за счупената будка стана повод за недоволство и коменатри в социалната мрежа. До сегашният вид се стигнало след като е махнат дървения покрив на някогашния РЕП. Сега от район "Оборище" преработват схемата за преместваемите обекти и будката си остава на същото място. Вероятно през лятото обектът ще бъде отдаден под наем и тогава ще бъде възстановена по индивидуален проект, но във всички случаи ще се запази предназначението й, уверява арх. Стефанова. Има няколко варианта, коит осе обсъждат в районното кметство и един от тях е отново да стане РЕП или да се продават карти и билети за градския транспорт.\nДвижението е затруднено по "Дондуков" заради протеста на сестрите\nДвижението през центъра на София е затруднено заради поредния протест. Преминаването е проблемно по "Дондуков" и Ларгото заради протеста на медицинските сестри. Недоволството, организирано от КНСБ е заради ниските заплати. "Празни обещания досега. Положението е обидно. Някой да вземе мерки и да ни чуе. Нека някой от управляващите да дойде и да изкара едно дежурство от 12 часа и да си разменим за месец трудовите възнаграждения", призова една от претестиращите медицински сестри. Докато медицинските работници протестираха на Дондуков 1 вътре имаше брифинг, на който присъстваха здравния министър Кирил Ананиев и председателят на КНСБ Пламен Димитров. На спешната среща е решено увеличение на парите в Бюджет 2020. "В новия рамков договор не по-малко от 50%. Сега са около 2 млрд. лв. сега половината да стигнат до хората. Това трябва да залегне в новия рамков договор. Така да гарантираме финансовия поток да стигне до болниците още в началото на следващата година. За училищно и детско здравеопазване е заложено увеличение, но не толкова колкото хората очакват", каза Пламен Димитров.\nЗатвориха карето с "Бачо Киро", "Бенковски" и "Дондуков" за миене\nЦялото каре от централни столични улици в район "Оборище" е затворено за миене. В зоната между бул. "Дондуков", "Бачо Киро" и "Бенковски" е затворено за движение. Автомобилите са преместени на съседни иулици и там в момента се мият улиците. Това е планово почистване по график на Столичен инспекторат. Около обяд улиците ще бъдат отворени за движение.\nМашинно чистят столичните "Раковски" и "Дондуков" (СНИМКИ)\nКрай на метлите и прахоляците по централните столични улици и булеварди. Тротоарите на ул. "Раковски" и бул. "Дондуков" вече се чистят машинно. Почти седмица гражданите забелязват машината, която сутрин рано лъсва пешеходните пространство. Тя е екологична и безшумна. Преди седмица машинно започна да се почиства и ремонтираната ул. Граф Игнатиев" и площадите. Техниката е екологична и подходяща за широки тротоари и пространства. Концесионерите на различните зони в столицата се оборудваха с техниката, която отдавна се ползва в големите градове по света. Процесът на чистене става по-бързо, по-ефективен е и се пести човешки ресурс. Особено подходяща е техниката през есента, когато по тротоарите има много листа от дърветата.\nСтефан Марков попита Министерството на културата защо прилага двоен стандарт за бул. „Донд...\nОбщинският съветник от Реформаторския блок Стефан Марков изпрати писмо до министъра на културата Боил Банов и директора на Националния институт по недвижимо културно наследство (НИНКН) арх. Даниел Джуркова, в което пита защо Институтът не е дал гласност на основанията, мотивирали го да поиска поставяне на павета на бул. „Дондуков” като статут на недвижима културна ценност от местно значение, а същото не се отнася за бул. „Прага”, който притежава същия статут. Отправеното питане, което е и с копие до кмета на Столична община г-жа Йорданка Фандъкова, е направено във връзка с ремонтните дейности на двата столични булеварда. Критиката, отправена от Марков към Столична община, е, че общината не е била достатъчно твърда в лицето на кмета Йорданка Фандъкова и е позволила на министър на 25-30 дни да провали проект, който софиянци чакат от много години. „Сега става ясно, че бул. „Дондуков” има вероятност да има три вида настилка - само паве, само асфалт и смесен”, недоумява Стефан Марков. Общинският съветник поиска от културното министерство да предостави и информация относно действията по консервация и реставрация на Амфитеатъра, находящ се на кръстовището на бул. „Дондуков” и бул. „Будапеща”, къща-паметник на културата, принадлежала на Иван Гешев и къща-паметник на културата, принадлежала на Димитър Петков. Стефан Марков иска да разбере дали за тези емблематични сгради-паметници в София са наложени санкции за нарушения по Закона за културното наследство (ЗКН) от Инспектората за опазване на културното наследство за последните 10 години. Ако такива са били наложени, Марков поиска да му бъде предоставена информация за нарушенията, нарушителите и основанията за санкциите. „Искам Министерството на културата да отговаря на питанията и да спазва ЗМСМА, според който са длъжни да отговарят и съдействат, когато органи на местното самоуправление искат да си вършат работата, какъвто съм аз и Столичния общински съвет”, напомня Стефан Марков.\nОбщественото обсъждане за това как да изглежда столичният булевард "Княз Александър Дондуков" ще се проведе на 28 април от 17.30 в направление "Архитектура и градоустройство", става ясно от заповед на кмета на район Оборище Васил Цолов. Ремонтът на булеварда ще започне на 1 юни, като възможните варианти за настилката са три - с павета, с асфалт или комбинирана. Всички проекти предвиждат запазване на трамвайното трасе и изграждане на велоалея. На обсъждането на 28 април ще присъстват главният инженер на Столичната община, специалисти от експертните съвети по устройството на територията, главният проектант на бъдещата визия на бул. "Дондуков" и граждани, които са изпратили писмени становища за проекта. От Столичната община посочват, че граждани могат да изпращат становища и коментари по проекта могат да се 12 май в деловодството на общината на район "Оборище". В началото на април започна ремонт на бул. "Дондуков" в частта от моста "Чавдар" до улица "Кракра".


Новият компактен товарач Schäffer 2630: ефективност, гъвкавост и комфорт при управление\nНачало › Новини › Новият компактен товарач Schäffer 2630: ефективност, гъвкавост и комфорт при управление\nНа тазгодишното изложение EuroTierin в Хановер, Schäffer представи новия си модел 2630, компактен товарач, който постига отлични резултати при работа. 2630 е първата машина от своя клас, която използва електронно управляваното задвижване на Schäffer, осигуряващо по-голям комфорт при шофиране, намалени експлоатационни разходи и подобрена ефективност в сравнение с предшествениците си.\nSchäffer 2630 наследява популярния модел компактен товарач Schäffer 2034, особено подходящ за малки и средни ферми. Новият 2630 е мощен товарач с капацитет 18.5kW /25 к.с. и е единствената машина, комбинираща концепцията за задвижване при високо налягане с електронно управлявано устройство за автоматично управление. 3-цилиндровият мотор Kubota с капацитет от 1.7 литра е с особено висок въртящ момент. Високото работно налягане от 510 бара намалява количеството масло, необходимо за задвижването и работaта на хидравлична система, което води до повишена ефективност и икономия на гориво. Друго съществено предимство на задвижването при високо налягане е бързото ускорение до 20 км/ч. За тази цел карданен вал осигурява предаване на мощност към предната ос, което гарантира високи нива на тягата. Новите оси с 6 дупки повишават допълнително ефективността и намаляват консумацията на гориво, благодарение на адаптираното им съотношение на предаване.\nДопълнителен комфорт при управление и работа осигуряват системите High Traction Force (Висока теглителна сила, HTF) и Schäffer Power Transmission (Schäffer Предавателна Трансмисия, SPT). HTF е автоматична система за управление на тягата, която позволява на товарача да доставя най-голяма теглителна сила дори при висока предавка. Товаозначава, че не е необходимо ръчно превключване на предавките при шофиране по нагорнище или набутване на купчина маса.\n2630 е първата машина в своя клас, която използва SPT - електронно управляваното задвижване от Schäffer, което се оказа особено успешно при машините от по-голямите серии на Schäffer. SPT осигурява значително увеличение на ефективността на машината, подобрява гъвкавостта ѝ и предлага на оператора редица нови възможности, включително круиз контрол за запазване на постоянна скорост на движение независимо от оборотите на двигателя, което е особено изгодно при работа с дозиращи устройства за подаване на фураж, разпръсквачи на слама, мулчири или метли.\nТехнически данни на Schäffer модел 2630\n2100 кг./2,300 кг.с кабината\n1020 – 1300 мм\nВисочина до защитния покрив\nВисочина с кабината\nЪгъл на завиване\nВисочина на повдигане (точката на завъртане на работния орган, стандартно/опция)\n2880 мм/3110 мм\nТипово натоварване, в изправено положение (с палетни вилици)*\n895 – 1124 кг.\nТипово натоварване, в изправено положение (с кофа)\n1110 – 1381 кг.\n* съгласно ISO 8313\nЗа компанията Schäffer\nSchäffer Maschinenfabrik GmbH е един от водещите производители на компактни челни, колесни и телескопични челни товарачи, приложими както в селското стопанство, градината и ландшафтната поддръжка, така и в строителството и други индустрии. От ниско компактно товарачно съоръжение до телескопичен колесен товарач с работно тегло 13 тона, Schäffer е водещ доставчик на товарачи в Европа. Фирма Schäffer е известна като иновативна и гъвкава международна компания с разнообразна гама от продукти. Научете повече на www.schaeffer.de/en или на нашия сайт www.bulagro.com


Пазете се от разрушаване на държавата! - „Либерален преглед“\nПазете се от разрушаване на държавата!\nСъздадена на 23 Септември 2016\nАвтор(и): Тимъти Снайдър, Лука Лисяк Габриелчич\nАвстрийски нацисти и местни жители наблюдават как евреите са принудени да пълзят на ръце и колене, за да чистят паважа. Виена, Австрия, март-април 1938.\nИнтервю с американския историк Тимъти Снайдър\nЛука Лисяк Габриелчич: как се отнася последната ви книга, „Черна земя“, към предишната ви монография, „Кървави земи“, в която се опитахте да напишете изчерпателна нова история на онези територии в Източна Европа, които са пострадали от онова, което наричате „двойна окупация“ от нацистка Германия и Съветския съюз?\nОсновната идея в „Кървави земи“ е, че сме пропуснали да забележим едно от основните събития в най-новата европейска история: това, че 13 милиона цивилни граждани – цивилни и военнопленници, а не войници на активна служба! – са били убити по политически причини в едно доста ограничено по площ място, за доста кратко време. Въпросът в тази книга беше: „Как е могло това да се случи?“ Разполагаме с някаква история на съветския терор, на Холокоста, на украинския Гладомор, на германските престъпления срещу цивилни лица. Но всички тези престъпления са се случили на едни и същи места за много кратко време, така че защо да не ги разглеждаме като едно продължително събитие, и да проверим дали не биха могли да бъдат обединени под един-единствен смислен наратив? Смисълът беше да се преодолеят ограниченията на националната история, която подчертава определени събития, като напълно пропуска други. Вместо да се концентрирам върху отделни нации, аз разглеждах територията, където са се случили тези убийства.\nДругото, което ми се щеше да направя, беше да преодолея онова, което смятам за изкуствено разделение между нацистко-германската и съветската история. Разбира се, това са различни системи, но се е случило така, че територията, на която и двете са били най-смъртоносни, е една и съща. Трябва да е имало места, на които те са си взаимодействали и единственият начин да се отговори на този въпрос е да се разглежда територията, а не системите.\nЦелта ми беше да предоставя перспектива, която да ни позволи да видим едно цяло, голямо събитие, което започва през 1939 и приключва през 1945. Исках да разкажа една история, която включва преживяванията на жертвите, извършителите и народите, включени в нея, както и двете главни системи. След като това е направено, вече е напълно легитимно да се пита коя точно би била най-подходящата интерпретация на най-голямото от тези престъпления, Холокостът.\nКървави земи беше хоризонтален проект, описващ историческите преживявания от териториална перспектива. Черна земя е вертикален проект: избрах едно от тези събития и се опитах да го обясня.\nВъпреки новаторския подход, изходната точка на обяснението ви е удивително традиционна: започвате с мирогледа на Хитлер. Подчертавате нещо, което е един вид историографска баналност: че Хитлер е бил не просто радикален националист, а и специфично-расов натуралист.\nПроблемът при обясняването на Холокоста (а може би и на германските престъпления от Втората световна война изобщо) чрез мирогледа на Хитлер, се състои в това, че такова обяснение няма особено голям смисъл в контекста на германската история. Мирогледът на Хитлер има само малко общо с Германия, той касае една много по-голяма визия за Евразия. Онова, което искам да кажа е: „да, идеологията има гигантско значение, но ние не можем да разберем в какво точно се състои то, докато не започнем да следваме германската власт отвъд границите на Германия“. Аз вземам идеите на Хитлер на сериозно. В този смисъл вие сте прав когато казвате, че това е много старомодна книга. Новото тук е, че се опитвам да виждам импликациите ѝ в области, в които германските източници не могат да ни кажат цялата история – понеже са написани на руски, идиш, полски и други източноевропейски езици – и да разглеждам начините, по които тази идеология е била реализирана по местата, където това наистина е имало значение.\nПоставяйки историята на Холокоста така дълбоко в контекста на борбата между нацистка Германия и Съветския съюз, не се ли безпокоите, че бихте могли да бъдете обвинени в ревизионизъм?\nНе искам да свеждам Холокоста до един вид странично събитие на търкането между две империи. Холокостът е резултат от разбирането на Хитлер за историята като борба между расите, както и превръщането на германската държава в инструмент за разрушаване на други държави и създаване на свят без евреи. Съветският съюз се появява в картината защото, следвайки собствените си, много различни цели, той също разрушава държави. През 1940 г. Съветският съюз разрушава трите Балтийски държави – и в никакъв случай не е просто съвпадение това, че Холокостът започва именно в тези области. Историята е не за големия сблъсък между две империи, а за микро-историите на двойната окупация.\nРазрушаването на държавите, казвам в книгата си, е нещо, което ви довежда много надалеч. Когато Германия разрушава Австрия през 1938, във Виена стават възможни неща, които не са възможни в Германия. Когато Чехословакия е разрушена през 1939, евреите са подложени на преследвания, които не са възможни в Германия. Когато Германия нахлува в Полша през 1939, тези преследвания могат да бъдат доведени до ниво, което не е възможно по други места. Но дори и в този момент Холокостът все още не е възможен. Той става възможен едва когато германските сили навлизат в райони, където Съветският съюз наскоро е разрушил държавите, с техните законови и социални структури.\nИскам да бъда ясен по този въпрос: не че Сталин е възнамерявал да осъществи Холокоста. Просто Съветите са разрушили по изключително насилствен начин политическите институции на определени места. Когато германците на свой ред разрушават съветските институции, това създава местните условия, които правят Холокоста възможен. Именно в тези области германците научават за пръв път, че тоталното унищожение на евреите действително може да бъде осъществено.\nМакар и да цитирате Хана Аренд само спорадично, много от аргументите ви изглежда се основават на нейния анализ на тоталитаризма – особено твърдението ѝ, че нацизмът, за разлика от фашизма, се стреми да отмени държавата и да я замени с безпрецедентна система на расова доминация.\nЦялата книга дължи много на Хана Аренд. Всеки, който работи по тези теми, се ангажира с Аренд по един или друг начин. Аз го правя, като доразвивам идеите ѝ. Видът спекулативна история, която тя пише, с неизбежност представя някои неща погрешно; онова, което се опитвам аз, е да видя къде тя е била права в светлината на нещата, които сме научили от 1950-те насам.\nИма четири начина, по които според мен тя е много важна за изследванията ми. Първият е начинът, по който тя третира идеологията. Хората са склонни да предпочитат последователността пред фактуалността. Ако Хитлер разказва история, според която човешките същества са по принцип част от [дивата] природа, а евреите са разрушили това естествено състояние на нещата, тоест, ако елиминираме евреите, природата ще се върне на мястото си – то това е история, която не е вярна, но е последователна. Всичко случващо се може да бъде представено по такъв начин, че да се вписва в тази история. Това разбиране за идеологията като машина, която може да абсорбира фактите, е много важно.\nВторият начин е онзи, по който тя разбира тоталитаризма. Онова, което Аренд разбира под тоталитаризъм не е всемогъщата държава; за нея това е пълният разрив между публичното и личното. Това не включва непременно неща като администрация и бюрокрация; то касае преди всичко непоносимия натиск върху индивида. Както посочвам в Кървави земи, този непоносим натиск е най-остър там, където двете системи се сблъскват. Той се случва по места като Вилнюс или Рига през лятото на 1941 повече от където и да било другаде.\nТретото нещо е нейното разглеждане на империализма. Мисля, че тя е права в твърдението си, че в края на деветнадесети век се случва нещо много важно с представата за това какво е империя. Това е по същество нейна интуиция – основните ѝ източници са романите на Джоузеф Конрад – но все пак мисля, че тя е права в предположението си, че расиализацията на империята играе ключова роля при пораждането на тоталитаризма. Хитлер, а и не само той, гледа онова, което се случва в Африка – и до някаква степен в Америка – а след това прилага представата за расовата империя в Европа, по много груб и опростен начин. Тя е права, когато подчертава, че това не би могло да се случи без колониалния опит в Африка.\nЧетвъртият, и може би най-важен пункт е нейното обяснение за това как Холокостът е могъл да се случи. За да убиете някого [по „законен“ начин], вие първо трябва да убиете юридическата личност – трябва да премахнете [защитата на] закона от човека, когото убивате. Мисля, че тя е фундаментално права в това. Видяла е как юридическата личност бива убита, стъпка по стъпка. Цялата историография на Холокоста, като се започне с Раул Хилберг, следва това прозрение. Хитлер идва на власт през 1933, Нюрнбергските закони са прокарани през 1935, последвани от арианизацията на еврейското имущество, която стига върха си през 1938. Холокостът е представен като вид постепенен, стъпка по стъпка процес вътре в самата Германия. Онова, което се опитвам да покажа аз е, че това не е реалната предистория на Холокоста: това не е основният начин, по който Холокостът се осъществява. Основният начин да се убие закона в личността…\n… е да се убие държавата.\nТочно така. Хана Аренд не вижда това, понеже е германка. Тя е западноевропейска еврейка, такива са и приятелите ѝ. Онова, което нацистите научават на Изток обаче е, че ако премахнете закона напълно, то стават възможни неща, които не биха били възможни другояче. Така че аз приемам прозрението на Аренд, което смятам за правилно, и го радикализирам.\nПредставяте разрушаването на съветските държавни структури през лятото на 1941 като ключовата стъпка, водеща от преследването на евреите към тяхното унищожение.\nТук исках да бъда внимателен. Много трудно е да се избегне една определена идеологическа клопка. Едно от клишетата върви така: „нацистите и съветите са едни и същи“. Не, те не са: идеологиите им са много различни. Това би било нещо от вида, които чувате отдясно. Отляво, от другата страна, се чува пък: „Не можете изобщо да сравнявате нацистите и съветите, това е много опасно релативиране“. Но това е историческа безсмислица. Почти всеки човек [от определено поколение] в Източна Европа е преживял и двата вида режими, по един или друг начин. Словения по един начин, Естония по друг, Смоленск по свой собствен начин. Но жителите на всички тези области са имали личен опит, който включва както сталинския, така и нацисткия режим. Ако кажете, че не можело да говорим за тия две системи заедно, то твърдите, че историческият опит на 150 милиона души трябва да бъде премахнат от дискусията. Това е смехотворно.\nПоради всички тези политически импликации човек трябва да бъде много внимателен с това как представя твърденията си. Аз се опитвам да обясня последиците от разрушаването на съветските държавни структури вътре в един по-голям социологически аргумент, касаещ разрушаването на държави, при което Австрия е крачка първа, Чехословакия е крачка втора, а Полша – крачка трета. Но специалното при окупираните области на Съветския съюз е, че огромна част от тях са били обект на двойно държавно разрушаване.\nВ Австрия германските политики вече са много по-радикални, отколкото са били в Германия. В Полша германците успяват да разрушат държавата със сила, да избият нейния елит, да елиминират целия полски граждански кодекс и дори да твърдят, че полската държава никога не е съществувала като законов субект, което е нещо много радикално. Това им позволява създаването на неща като гетата, но не съвсем и Холокоста, все още не. Отново, аз не твърдя, че Съветският съюз е проправил пътя към Холокоста нарочно. Твърдя обаче, че той е бил много добър в разрушаването на държави. По-добър от Германия. В Естония, Латвия и Литва съветите са невероятно ефективни: елитите са елиминирани – или депортирани, или избити – законовият кодекс е премахнат. Съветите също казват, че от законова гледна точка тези държави никога не са съществували и стигат дотам да преследват хора за това, че са работили в държавния апарат преди 1940. Освен това се освобождават от правата на собственост почти моментално – нещо, което отнема на германците години.\nТова е от ключова важност за динамиката на Холокоста, нали?\nДа, но трябва да разбираме, че тези съветски мерки не са насочени против евреите като евреи. Въпреки това те имат определени следствия когато пристигат германците. Фактът, че правата на собственост не съществуват означава, че когато германците пристигат, латвийците и литовците започват да казват „това беше моят магазин, това беше моята къща“ и, ако евреите кажат, „не това беше мое“, то ще понесат незабавни тежки последици. Разрушавайки всички форми на институционална защита, съветите, без да искат, са направили много по-лесно за германците да преследват евреите в много по-голям мащаб отпреди това.\nА освен това роля играе и политическата психология. Навсякъде, където един окупатор замени друг, хората трябва да дават обяснения какво са вършили при предишната окупация. Това винаги създава опасна динамика, но в случая тя е хипер-интензивна, тъй като съветите са създали перверзна система, при която известна степен на колаборация е неизбежна. А след това идват германците и казват: „Съветите са евреи, а евреите са Съвети“. Внезапно това премахва бремето на отговорността от литовеца, украинеца, белорусина или поляка, които могат да си кажат: „Да, разбира се, всичко това е тяхна вина“. Това означава, че всичко, което сте вършили при съветската окупация – всичко, което сте били принудени да вършите – може да бъде изличено.\nМитът за юдео-болшевизма е бил много удобен.\nИменно. Бихме могли да говорим за броя на евреите в комунистическата партия, но решаващото е, че приравняването на евреите с болшевизма, ако и да не е вярно, е много удобно. Има причини, поради които този мит става толкова общоприет по време на германската окупация или защо е бил понасян. Много хора в окупираните зони вземат участие в погромите срещу евреите, които са обвинявани за болшевизма. Ние сме много добри в лъженето, а също и в убиването. Но онова, в което сме много слаби, е да си признаем, че сме убивали в името на една лъжа. Щом само веднъж сме започнали да убиваме, то лъжата, заради която сме убивали, трябва да стане истина.\nОт социологическа гледна точка юдео-болшевишкото обяснение става много ефективно щом само латвийците, украинците, литовците, естонците и руснаците могат да се споразумеят кой точно трябва да носи вината за престъпленията на един режим, на който всички са сътрудничили; това са евреите. Това им позволява да оневинят самите себе си. Понякога в напълно буквален смисъл: германците казват на членовете на комунистическата партия: „можеш да измиеш петното на колаборационизма, ако убиеш някой евреин“.\nМисля, че този механизъм е най-добре показан във вашето описание на съдбата на виенските евреи след Аншлуса [присъединяването]. От никого не се е очаквало наистина да повярва, че евреите са отговорни за предишния режим, но на населението е бил даден недвусмислен сигнал: обвинете за всичко евреите и ще бъдете добре.\nТова е, което ме поразява най-силно. То показва, че австрийците – хора най-вече от средната класа – са имали точно същото поведение като неграмотните полски селяни. Когато стигнете истински близо до източниците и зачетете описанията на тогавашното ежедневие, вие виждате, че през нощта между 10 и 11 март 1938, хора, които преди това не са били нацисти – социалдемократи или членове на Отечествения фронт [това не е грешка! Названието е именно Fatherland Front, бел. пр.] – са се присъединили към тълпите, зяпащи унижението на евреите. Причината е в това, че евреите са били нарочени като хората, които носят отговорността за предишния режим. Всички сме виждали снимки на евреи, принудени да търкат улиците на Виена, но обикновено забравяме, че те са изтривали само една-единствена дума – Österreich. В същото време, в което Австрия е била разрушавана, те са били идентифицирани с нея. Смисълът на това е очевиден: Австрия е изчезнала и те трябва да изчезнат заедно с нея. През 1941 същият вид сцени се повтарят малко по-на изток и на север, но с много по-голямо насилие, тъй като по това време нацисткият режим вече е твърдо решен да унищожи евреите.\nОпитвате се да деконструирате психологическите обяснения, основаващи се на идеята за „националния характер“ (като например това, че германското съгласие с Холокоста било следствие от техния „респект пред авторитети“, че датските евреи са били спасени защото скандинавците са почтени хора, че източните евреи са загинали, защото славяните и балтийските народи са лицемерни селяни и т. н.)\nЕдно от ироничните неща при изследването на Холокоста е, че етническите предразсъдъци се промъкват обратно в историческия анализ – до степен, при която се превръщат в доминантната рамка на наратива. Самата идея, че датчаните са се държали по определен начин, защото „са датчани“, е нещо изключително – не бихме си послужили с подобен аргумент в никаква друга област, така че защо го правим, когато става дума за Холокоста? Мисля, че Холокостът е последното място, на което би трябвало да се използват етнически аргументи.\nВгледайте се малко по-задълбочено в историческата социология и ще откриете, че има много слабо съотношение между нивата на предвоенен антисемитизъм и локалната динамика на Холокоста. Налице е обаче много силно съотношение между нивата на разрушаване на държавите и броя на убитите евреи. В Дания 99 процента от евреите оцеляват, а в Естония 99 процента са убити. Но Дания и Естония са доста подобни една на друга страни преди войната. От друга страна, никой не може да каже, че Съветският съюз и Полша са били подобни в някакъв смисъл. И все пак и на двете места около 95 процента от евреите загиват. Тези две страни имат много различни политически институции, социални структури и манталитети преди войната; общото между тях е, че окупационните структури по време на войната са по същество еднакви. Или вземете за пример полските евреи, живеещи във Франция: за тях е било много по-вероятно да загинат, отколкото за френските евреи, но не поради някакъв полски антисемитизъм, а защото не са имали връзка с някоя суверенна държава.\nНакъдето и да погледнете, откривате, че не националните стереотипи са нещото, чрез което може да се предскаже съдбата на евреите на дадено място (впрочем, обясненията чрез национални стереотипи би трябвало да се избягват където и да е в публичната сфера, да не говорим за научните изследвания). Обяснението е в институционните рамки и вида на окупационния режим. Всички ще се съгласят, че предвоенна Холандия не е имала проблем с антисемитизма, но въпреки това 75 процента от холандските евреи загиват – това е по-висока пропорция отколкото в Румъния, която има един от най-видимите, най-екстравагантни, най-радикални предвоенни антисемитизми. Процентът на евреите, които загиват в Холандия е приблизително същия като в Хърватска, която има фашистки режим, съюзен с Германия. Или, за да направим едно по-лесно сравнение: 75 процента от евреите загиват в Холандия, а 75 процента оцеляват във Франция, макар че всички смятат – според мен коректно – че французите имат много по-голям проблем с антисемитизма. Обяснението е, че холандският окупационен режим е по-близо до „източноевропейския модел“. Главата на държавата и правителството са премахнати, СС е сложена да управлява, те дори размислят да създадат гето в Амстердам – единствената западноевропейска столица, в която са мислели да направят това.\nКакво ще кажете за германските съюзници, които са въвели свои собствени анти-еврейски мерки?\nТова довежда до дискриминация и понякога преследване, но само по себе си не е достатъчно за нещо като Холокоста. Обобщено казано, Холокостът засяга евреите, живеещи по места, в които властта е преминавала от едни ръце в други или е била драматично увредена, или пък държавата е била напълно разрушена. Това е така дори при една толкова убийствена политика, каквато е румънската: почти всички евреи, избити от румънци, са живеели в райони, в които властта преминава от едни ръце в други. На другата крайност, българите обичат да представят себе си като спасители на евреите си. Да, така е, но не и в окупирана Македония, където властта преминава от едни ръце в други и евреите са предадени на нацистите.\n„Когато държавата е разрушена, се случват гадни неща“. Това, както изглежда, е предупреждението в подзаглавието на книгата ви. Дали разбирам правилно, че тук има и скрита полемика с определени неоконсервативни идеи, особено в американските публични дебати?\nВ „Кървави земи“ исках да поставя фактите по местата им: това беше опит за разумна, над-национална история, с която всички биха могли да се съгласят. В „Черна земя“ отивам по-надалеч и се опитвам да обясня Холокоста. Идеята ми е, че идеологията е играела определена роля, но разрушаването на държавите е начинът, по който тя е била осъществявана. Това, а не някакви полемически намерения, представлява изходната ми точка. А накрая действително стигам до критика на онова, което схващам като недоразбирания, включително и неоконсерватвния вид такива. Проблемът е в това, че всички си имат такъв Холокост, какъвто им е удобен. Например, когато американците нахлуха в Ирак (нещо, на което аз се противопоставях), един от аргументите на неоконсерваторите беше, че „Саддам бил като Хитлер“. След това дискусията започна да се върти около това дали наистина бил като Хитлер или не, но никой (освен мен) не каза, че Холокостът е свързан с разрушаването на държави, така че трябва да размислим добре, преди да разрушим някоя държава. Този аргумент липсваше напълно в спора. Идеята, че, ако разрушите държавата, създавате хубавичка tabula rasa, от която свободата и демокрацията щели да поникнат от само себе си, е фантастично наивна. Но понеже разбираме Холокоста в смисъл като тиранинът, който трябва да бъде спрян…\n… или в смисъл като някаква експанзивна левиатанска държава, която разрушава индивидуалните свободи по пътя си към абсолютната власт…\nИменно: ако разбираме Холокоста в смисъл като [рожба на] авторитарната и много ефективна германска държава, то ще стигнем до заключението, че трябва да разрушим авторитаризма. Но ако разбирате германската държава при нацистите като вид расов режим, който по идеология и практика разрушава други държави, то може би ще извлечете малко по-различни поуки. Би могло да ви мине през ума, че „ако самите ние разрушаваме държави, то в някакъв смисъл имитираме онова, което са вършели нацистите“. Не бих искал да разширявам тази аналогия прекалено много – американските интервенции не бяха мотивирани от каквато и да е расова идеология – но проблемът е в това, че тъй като никой не видя връзката между държавното разрушение и Холокоста, то и опасностите, свързани с такива политики, останаха извън публичния дискурс.\nРуснаците направиха нещо подобно през 2014 (предполага се, с много по-зли намерения), когато заявиха, че „спасяват Украйна от фашистите“ – макар и да няма свидетелства, че каквито и да било хора от значение някога са вярвали във всичко това, това беше просто пропаганда за вътрешна употреба – и че единственият начин да се спасят хората, говорещи руски, бил да се обяви провалът на украинската държава, а след това да се разруши властта ѝ на териториите, по които живеят те.\nТова създава празни пространства, както видяхме и по време на Югославските войни или в днешния Донбас: системи, които функционират не чрез институции, а чрез страх, насилие, харизматични водачи и образи на врага. Тези места на беззаконие, те ли са реалната опасност?\nМисля, че най-добрият начин да се подходи към проблема е чрез цифрите. Нека приемем, че Русия е потисническа авторитарна държава. Колко хора всъщност тя е убила вътре в собствените си граници? Сравнително малко. В момента обаче, в който руската мощ излезе извън Русия, с мисията да разруши една съседна държава – и успява до известна степен, ако приемете Донбас като зона на анархия – тогава изведнъж имате убийства от мащаба на около 20,000 и изселвания на около два милиона души. Разрушаването на държави дори на малка територия върши много по-голяма вреда от авторитаризма в много по-голяма държава.\nДругият въпрос, който подчертавате в интерпретацията си на поуките от Холокоста е онова, което наричате „екологическа паника“. Можете ли да обясните какво имате предвид с това?\nОбикновено разглеждаме Холокоста от чисто идеологическа гледна точка. Ако става дума просто за лоша идеология, то можем да си кажем, „аз не съм Хитлер“ или „този режим не е нацистки“, и сме вече добре. Вярно е и обратното. Можете да посочите с пръст и да кажете „това са фашистки идеи, трябва да ги спрем“. Но в момента, когато разберете, че нацизмът е идеология, която по логиката на самата си структура изисква разрушаването на държави, като поражда определен вид екологическа паника, то вече ви се налага да мислите по друг начин за аналогиите. Тогава започвате да си задавате по-подходящи въпроси: „Наистина ли съм за по-силни институции? Не действам ли по начин, който помага да се разпространява идеята, че сме въвлечени в отчаяна битка за ограничени ресурси?“ Това са много по-високи стандарти, с които човек може да се съизмерва, отколкото просто да си каже „аз не съм Хитлер“.\nЩо се отнася до околната среда, онова, което Хитлер казва е, че „ние сме непрестанно въвлечени в битка за ресурси, на живот и смърт. Това е основната реалност и всичко, което не ви позволява да го прозрете, е еврейска пропаганда. Ако се страхувате – защото се страхувате, че другите ще ви отнемат онова, което имате – то имате право. Ако пък сте лаком за чуждото – ало искате онова, което имат другите – то също имате право. Всичко, което ви прави да се чувствате виновен за тези естествени чувства е еврейска илюзия. Ето защо трябва да вкарате в работа страха и алчността си и да ги оставите да ви докарат колкото се може по-далеч – това е точно начинът, по който трябва да се държите.\nНо всичко това си има следствия. Първо, то означава, че хитлеровото разбиране за потребителската икономика е малко прекалено тясно, за да е удобно. То означава, че демагогията му също е малко тясна. Това са идеите му, обобщени в представата за Lebensraum [жизнено пространство, бел. пр.]. Другото нещо е начинът, по който той превръща тези идеи в масова политика. Ако се огледаме наоколо си, ще видим, че всички тези преходи не са толкова далеч от нас, колкото ни се ще да мислим.\nЗащо настоявате върху аналогиите между мирогледа на Хитлер и настоящите ни трудности, свързани с промяната на климата?\nХитлер, казва, че всяко излизане от усещането за непосредствено предстоящ конфликт е нелегетимно. Трябва да се осъзнаем, че животът е безкраен конфликт. Законът е илюзия, не можем да приемем ограниченията му. Науката съществува като важен инструмент, но тя не може да промени бъдещето; тя не може да промени фундаменталната истина, че животът е война на всички срещу всички. Това е изключително важно за настоящите дискусии в Америка. Ако кажете, че науката за климата не е вярна, то обявявате за неизбежно едно бъдеще, което е борба на всички срещу всички. Ако пък кажете, че е вярна, то не правите от кризата на ресурсите нещо по-малко належащо, но психологическата разлика е огромна. Ако повтаряме, „няма такова нещо като наука“ или „науката е само политическо средство“, то, когато дойде кризата, никой няма да се грижи за нещо друго освен да осигури ресурси за самия/самата себе си. Ако, от друга страна, кажем, че науката може да ни спаси, то това променя картината напълно: то означава, че китайците и американците трябва да си сътрудничат при създаването на термоядрени реактори, че трябва да намаляваме емисиите на CO2 заедно с европейците. Този вид мислене създава бъдеще. Онова, което Хитлер казва е, „Няма бъдеще. Има единствено настояще, разпростряно в хода на времето. Ето защо трябва да действате незабавно и да сграбчите всичко, което можете“. Онова, което правят законът и моралът е да създават бъдеще. Те се основават на представата за взаимност: ако вие играете в съгласие с правилата, аз ще правя същото; ако ме третирате с уважение, ще правя същото. Това отваря хоризонт за неща като сигурност и разумни очаквания. Науката прави нещо подобно: тя засилва представата, че след десет или петнадесет години координатите на нашата реалност ще бъдат много по-различни, със значително повече инструменти на разположение. Без наука вие сривате бъдещето до нивото на настоящето.\nВ началото на книгата си вие представяте Хитлер като наследник на „Балканския модел“. Можете ли да обясните какво имате предвид с това и защо наричате Хитлер „милитарист от балкански вид“?\nПо две причини. Първо, самият Хитлер е изпитвал потайно възхищение пред Балканите, особено пред Сърбия. Въпреки дълбоките си резерви – защото, разбира се, той не обича славяните и смята тази част от света за изостанала – той хвали сърбите за това, че са показали как, просто чрез милитаризъм и силна воля, можете да разрушите даден политически ред. От този анекдот аз се опитвам да извлека една по-голяма и по-системна поука, която също е свързана с националните държави и техните ограничения. Онова, което имам предвид под „Балкански модел“ е разрушаването на империите от стария вид чрез [създаването на] национални държави. Мисълта ми е, че политиките на европейската национална държава възникват не от Франция, чието наследство е много объркващо, защото е едновременно и универсално – либерално и просветено – но също и национално. Според мен наследството на държавния национализъм в действителност идва от Балканите, където, за разлика от Френската революция, въстанията са повдигнати не в името на универсални принципи, а в името единствено на нацията. Представата за национални държави, както ги разбираме днес, се поражда от тези борби срещу Османската империя през и след деветнадесети век. Гърция, Сърбия, а по-късно Румъния и България, са много по-важни предвестници на по-късната европейска история, отколкото е Франция. Обикновено не обичаме да мислим по този начин, защото почти всички предпочитат Париж пред Белград.\nИзползвали сте идеята за „Балканския модел“ като изходна точка за алтернативен исторически наратив на европейската интеграция. Можете ли да ни кажете нещо за това?\nАко следвате мита, историята, която европейците обичат да разказват за себе си, то Европейският съюз изглежда важно постижение. Но ако разкажете самата история, то ЕС изглежда още по-важен. А митът изглежда долу-горе така. Имало е Втората световна война, след която европейците най-после са разбрали, че войната е нещо лошо и са се обединили, за да работят за мирно сътрудничество. Аз мисля, че това е погрешно. Французите не са научили от Втората световна война, че войната е нещо лошо: те продължаваха да се бият в продължение на десетилетия. Британците също – те продължаваха да се бият дори и през 1980-те. Холандците не са научили този урок – те продължаваха да се бият, за да запазят отвъдморските си територии. Дори ако погледнете към хората, които са пострадали най-много от войната: евреите. Дали Израел е научил, че войната е нещо лошо? Научил ли го е Съветският съюз, който е дал най-много жертви във Втората световна война? Напротив. Научили ли са югославяните урока си? Онова, което западноевропейците са научили обаче е, че когато изгубите някоя колониална война, трябва да се обърнете към други проекти.\nТова е нещо несъмнено при германците. Те са разбрали по-рано от всички останали, че колониалните войни не работят. Помислете за войната им в Източна Европа като колониална война, каквато тя със сигурност е: те я изгубиха катастрофално. Империята им се е задържала само няколко години, те са извлекли много малко [полза] от нея, изгубили са милиони хора и освен това са изгубили войната по възможно най-унизителния начин. Те са получили ускорен урок по колониална история. Неща, които са отнели на други европейски нации векове, те са научили за три години Именно защото са научили този урок, те са започнали проекта за интеграция с Бенелюкс и Франция. Италия има донякъде подобен опит, което е причината, поради която европейската идея пуска толкова бързо корени там. Французите, холандците, британците, португалците и испанците се ангажират с европейския проект по-късно, но те се качват в лодката по принципно същите причини: не защото са се поучили от Втората световна война, а защото са изгубили колониални войни. Ако мислим за нещата по този начин, то Европейският съюз е мястото, където отивате, когато сте изгубили империята си. Това не е историята, която самите европейци обичат да разказват, защото тя не е хубавичка или популярна – само дето по една случайност е вярна.\nНо ако нещата се разглеждат от гледната точка на самия Европейски съюз, те трябва да се поставят в друга перспектива. Онова, което ЕС върши е, че той разрешава по мирен начин основните, постоянни проблеми на европейските политически единици: въпросът за мащаба. Централноевропейските държави от междувоенния период пропадат не само защото са прекалено слаби, за да се защитават от съседи и имперски сили, но и защото имат слаби икономики, зле интегрирани в една по-широка регионална мрежа. Големите империи решават този проблем на мащаба, но само временно и по начини, които днес ние разглеждаме като морално проблематични, тъй като те предпоставят фиксирани икономически и расови йерархии. ЕС решава проблема с мащаба за всички.\nТова означава, че ЕС се справя с наследството на деколонизацията както за бившите имперски сили, така и за нациите, които са били част от по-големи имперски мрежи. Европейците не обичат да разглеждат историята по този начин: да си пропаднала колониална сила или бивша имперска периферия не е нещо особено атрактивно. Но на нивото на Европа тези проблеми изчезват. И Португалия, и Литва са малки страни; първата е имала огромна империя, втората е била част от Руската и Съветска империи. Но до степента, до която и двете са европейски [страни], те могат да се откъснат от неприятните си имперски наследства и да навлязат в нова система от институционни и дискурсивни отношения, в които и двете са „европейски“.\nЕвропа като хепиенд на имперските мечти и кошмари?\nМоже да се формулира по този начин. Но всичко това си има и тъмна страна. Ако скъсате с Европейския съюз, не ви остава нищо. Империите вече не са възможни, а националните държави вече не са жизнеспособни [viable]. Краят на ЕС не означава, че страните-членки могат да се върнат обратно към модела, както той е съществувал преди Втората световна война. Този модел е бил катастрофален и популисткият национализъм игнорира този централен факт. Ако ЕС си отиде, националната държава ще го последва.\nСтанахте известен на по-широката публика с намесите си в полза на Майданската революция. По какъв начин нещата, които току-що разяснихте, оформят разбирането ви за онова, което се случва в Украйна?\nОнова, което имах да кажа за Украйна няма нищо общо с това дали съм „про-украински“ или „анти-руски“ настроен. То беше израз на убеждението ми, че както украинците на Майдана, така и руснаците в Кремъл по някакъв начин са разбрали естеството на Европейския съюз по-добре от самите европейци. За да имате функционираща, благоденстваща страна с върховенство на закона, трябва да имате Европа. Това е, което си мислеха украинците – и те бяха прави, по мое мнение. За Испания и Португалия от 1970, Европа беше решението, също както и за Украйна от 2010-те. Необходима ви е някаква по-голяма общност, с която да търгувате, но освен това ви трябва и нещо, което да експортира нормите си във вашата система. Хората на Майдана бяха там, защото вярваха, че единствената надежда, която им оставаше в борбата срещу политическата корупция в Украйна, беше някой отвън да експортира нормите си в тяхната страна. И аз вярвам, че имаха право. Кремъл разбра точно същото нещо. Заплахата за Кремъл е, че руснаците може и да разберат, че пътят към благоденствието минава през върховенството на закона. А пътят към върховенството на закона минава през Европа. Те искаха точно обратното на онова, което искаха хората на Майдана, но историческото им разбиране за Европа беше точно същото.\nДнес дори и Германия, която отричаше естеството на руските интереси, започва да разбира, че има и алтернативен модел на европейската интеграция – да го наречем евразийската алтернатива. Нейните клиенти вътре в ЕС са по една или друга причина недоволни от либералния консенсус, на който се основава Европа.\nНапълно сте прав. Има и друг модел, който е организиран от интелигентни хора, които са фундаментално прави относно това какво е ЕС – само дето те му се противопоставят, изхождайки от един напълно различен набор от ценности. От гледната точка на Путин е напълно рационално да се каже: ако успехът на Европа зависи от мащабите ѝ, то нека я разкъсаме. За мен Русия е просто още една европейска страна. Тя обаче е първата европейска страна засега (ако забравим Беларус), която е решила да се придвижва не към Европа, а да се движи фронтално срещу нея. Но ако не се движите към Европа, то накъде отивате? Отивате в Китай, но това не е нещо, което те признават пред себе си.\nКремъл подкопава привлекателността на европейския проект като казва: „Ние не сме по-лоши от Европа“. А след това го правят да изглежда вярно. Инвестират в изкривяването на Европа, така че да могат да си кажат: „Ние си имаме Путин, но погледнете само бъркотията в Европа. А от геополитическа гледна точка ние сме по-големи от тях. Европа е илюзия, ние искаме да си имаме работа с Германия като държава, с Италия като държава. Не искаме никакви ЕС-глупости повече.“ Това е нещо напълно саморазрушително, защото в дългосрочен план, за да може Русия да бъде силна, благоденстваща страна, тя има нужда от силна и благоденстваща Европа. Но ако гледате на нещата от гледната точка на руските елити, то основният въпрос става: „Как да се запазя?“ И единственият отговор е: „Като разруша Европейския съюз“. Самото съществуване на Европейския съюз вече показва, че е възможно нещо друго [освен настоящите руски елити], а това е опасно.\nНе можем да разберем руската политика към Украйна без това. Нападението срещу Украйна никога не е касаело само Украйна – то цели да направи Европа да изглежда невъзможна. Всичко, което върши Русия, от започването на война в източна Украйна до подкрепата за крайната десница във Франция или британския сепаратизъм, цели да направи така, че европейският проект да изчезне. Но, разбира се, част от удоволствието на борбата против „декадентния“ Запад е във възможността да се забрави кои и какви са реалните проблеми на Русия.


Теория на заряд на акумулаторните батерии\nАвтор Тема: Теория на заряд на акумулаторните батерии (Прочетена 33407 пъти)\nRe: Теория на заряд на акумулаторните батерии\n« Отговор #15 -: Юли 26, 2011, 10:57:17 am »\nНасочил съм се към нещо с кондензатори /повечко в паралел/ + малко зарядно което да допълва загубите.\nЗа сега ключа към зарядното не го мисля, само с 3 мосфета мисля да го пробвам.\nАко метода работи и си засужава мога да сложа контролер с който да се организира цикленето, т.е. след достигане на дадено минимално напрежение 10.5 да включва към заряд до към 14.4V след което пак разряд и така ....\ndesulfatizer_cap.jpg (27.62 kB, 631x487 - видяно 112 пъти.)\ndesulfatizer_cap.jpg (21.49 kB, 507x465 - видяно 101 пъти.)\ndesulfatizer_cap_re.ms11.jpg (12.41 kB, 429x261 - видяно 100 пъти.)\ndesulfatizer_cap_mos.ms11.jpg (15.22 kB, 467x299 - видяно 111 пъти.)\n« Последна редакция: Юли 26, 2011, 04:38:15 pm от eng. Radoslav »\n« Отговор #16 -: Юли 26, 2011, 11:48:22 pm »\nДа разбирам ли, че си се отказал от метода на японците? В предпоследния си пост си написал, че зареждаш акумулатор с нефилтрирано импулсно захранване.\n« Отговор #17 -: Юли 27, 2011, 12:33:08 am »\nЯпонския метод не даде осезаем резултат за стари SLA акумулатори.... Просто търся нови по-ефективни методи с още по-ударен заряд/разряд и по-малко загуби, за съживяване на съвсем скапани батерии.\n« Отговор #18 -: Юли 27, 2011, 11:47:10 am »\nАз си поиграх с това- виж картинката. Навих бобините на феритен пръстен. Получават се импулси от порядъка на 150 - 200V. Изпробвах го на един акумулатор, който е на 10 години и даваше 0.1V, тоест беше на практика "умрял". След 3 часово зареждане даде 7.5V. Вероятно се е де - сулфатизирал. Схемата е елементарна и тръгва "от раз". В нета е известна като Joule Thief. Колко е "крадец на джаули" е отделен въпрос.\nschrg.jpg (66.03 kB, 477x463 - видяно 675 пъти.)\n« Отговор #19 -: Юли 29, 2011, 09:07:24 pm »\nVetap, благодаря за споделения опит!\nНа читав акумулатор /с ниско съпротивление/ е трудна работа да му направиш 200V пулс на клемата. Японския активатор правеше 40V импуси но минавайки по 10-15см кабел 3мм^2 на клемата имаше не повече от 8-10V импулси .... при положение че е с 50-60A VMOS-Fet RDS=0.01Ω.\nТези дни ми се върти из главата идея за BURP зарядно/активатор със симисторно управление. Идеята ми е с прецизно регулиран симисторен регулатор който да свързва мрежата директно със акумулатора. И с регулиране на ъгъла м/у 160° - 170° би трябвало да се получи доста добро циклене - заряд/разряд даже и със необходимите паузи.\nКакво мислите, има ли хляб?\nП.С. Всъщност чувал съм за тиристорно зарядно на акумулатор директно от контакта, но не съм виждал.\n« Отговор #20 -: Септември 23, 2011, 04:49:16 pm »\nПравя и аз една схема на токоизправител и преди да му направя кутия си мисля да му направя и функция за десулфатизиране на акуулатори.\nЧета на Нобел описанието и нищо не мога да разбера, какви са тези 10 цикъла при единия, неговия имал 11 цикъла, дори повече.\nshema.jpg (268.6 kB, 1200x1600 - видяно 262 пъти.)\n« Отговор #21 -: Октомври 07, 2011, 10:08:26 am »\nСега изпробвам нещо по-елементарно и по-ефективно според мен.\ntraf_activator.ms11.jpg (23.44 kB, 503x380 - видяно 160 пъти.)\nscop virtual.jpg (21.8 kB, 230x184 - видяно 2541 пъти.)\nReal_Scope_02uS.div 05V.div.jpg (89.72 kB, 952x726 - видяно 119 пъти.)\n« Последна редакция: Октомври 07, 2011, 08:22:09 pm от altium »\n« Отговор #22 -: Октомври 07, 2011, 10:00:50 pm »\nPWM-a на каква честота е ?\n« Отговор #23 -: Октомври 08, 2011, 04:48:29 pm »\n20uSx0.5V на деление. Абе би трябвало да е към 12kHz, но май е по-висока защото не я "чувам" като пищене.\nВ противотактно трансформатора свързване работи по-добре. Иначе се увеличават загубите от комутацията.\n« Отговор #24 -: Октомври 15, 2011, 12:26:09 am »\nУспях да възстановя стар гелов акумулатор 7.5Ah до 5.5Аh. Чрез доливане и няколко дена циклене.\n« Отговор #25 -: Май 28, 2012, 02:12:54 pm »\nПрави пикове по 130А.\nНедостатъка е че е шумничък. Където има предпазители и дросели се чува бръмчене.\nПробвах първо със керамичен кондензатор, но бързо, бързо прекъсма. След което го смених със съветски 250V - квадратес с размери 2.5x2.5cm.\nСимистора е BTB16, със радиаторче.\nАко сложа на мястото на батерията грец със яки шотки диоди мисля че ще стане и за зарядно. А също така и за пулсиращо захранване за Браун Газ клетката.\nП.С. Прекарах веригата през кюстендилски мрежов филтър. Смущенията намаляха с 40-50%. Но обратно на очакванията токовите пикове станаха над 160A.......\nsimistor_Desulfatizer.GIF (8.35 kB, 480x387 - видяно 582 пъти.)\n« Последна редакция: Май 28, 2012, 06:05:51 pm от Радeв »\n« Отговор #26 -: Септември 30, 2012, 09:55:48 pm »\nИнтересна тема е това. Но все си мисля че проблема не е сулфатизацията(или аналогично прецакване на акумулатор ), а това да не се стига до там. Имам идея : Проблема е че има некоректен заряд/разряд на акумулатора. От там му се скасява живота т.е. циклите заряд/разряд. За да се избегне непрекаснатото кратко заряд и после разряд да се ползват два акумулатора. Единия само да се разрежда, а другия само да се зарежда. Като се зареди на максимум само тогава акумулатора да минава на разряд. Съответно като се разреди на мах да спира разряда. Така да се редуват акумулаторите с подходящо управление.\n« Отговор #27 -: Октомври 10, 2012, 06:49:18 pm »\nДнес отивайки в магазин за електронни компоненти, до коша за батерии забелязах много запазено гелово акумулаторче 12V 7.5Ah, на външен вид в отлично състояние. Попитах дали мога да го откупя, магазинерката каза че нямат такъв механизъм, отказа да приеме /някой др. лев да се почерпят/ каза да го взимам все едно не е видяла.\nСлед като се прибрах го измерих, напрежението му беше 8.5V. Долях му вода и сега го пуснах да се зарежда през посочената схема. След което ще го оставя да се цикли няколко дена. /т.е. без грец-а/\nП.С. Греца е направен от мощни шотки диоди.\nsimistor_Desulfatizer-charger.GIF (9.93 kB, 774x387 - видяно 570 пъти.)\n« Последна редакция: Юни 09, 2013, 07:26:30 am от Maistora52 »\n« Отговор #28 -: Юни 08, 2013, 03:47:28 pm »\nДнес намерих малко време да си поиграя с една идея, която ми се въртеше преди време. Десулфатизаторите които съм правил до сега разчитат на индуктивност, което е съпроводено с редица загуби и най-вече такива от комутацията и.... /с изключение на последния, който си е направо просташки и зашумява мрежата... /\nИдейката е следната:\nЗареждат се два кондензатора в паралел, след което се разреждат серийно.\nВремето за кликане на релетата е около 0.5 сек. Тъй като са малки реленцата ми - 10А , си позволих да ги управлявам директно от изхода на един 555.....\nЕдинствено ме притеснява колко ще издържат релетата. /Те са харизани от стара апаратура, където подменихме всичките./\nХубаво е кондензаторите да са повече и в паралел с "LOW ESR", в случая съм добавил и керамични кондензатори 470nF.\nЗа захранване на релетата и 555 ползвам външен адаптер, просто искам да видя какви ще са загубите.\nПС: Приятно тиктакат релетата, като часочник от съюза...\ndesulfatiser_relay&cap.GIF (7.46 kB, 347x529 - видяно 366 пъти.)\n« Последна редакция: Юни 09, 2013, 07:28:23 am от Maistora52 »\n« Отговор #29 -: Декември 04, 2013, 04:22:07 pm »\nИма ли някакви резултати за публикуване колега от последните Ви опити?\nПопаднах тия дни на нещо интересно от Питър Линдеман за точно такова кондезаторно десулфатизиращо и зарядно устройство, и се сетих за тази тема.


Италианец с бизнес в Кюстендил вдига хотел в пустееща от години сграда на Предел – Вестник СТРУМА\nИталианец с бизнес в Кюстендил вдига хотел в пустееща от години сграда на Предел\nДата: 17.10.2019 / 18:02\nЕдна от най-големите инвеститорски компании у нас „Глобъл Инвестмънт Пропъртис” ЕООД, представлявана от Емил Енев, е с намерение да инвестира в Разлог. Фирмата е депозирала в местната администрация инвестиционно намерение за изграждане на 16 еднофамилни жилищни сгради – къщи от алпийски тип. Тя е собственик на 19 имота с обща площ от 15 дка, намиращи се в местността Църнако. Те са включени в общ проект за изграждане на комплекс от затворен тип с името „Елизиън Шалет Парк“. В него е предвидено изграждане на 19 луксозни еднофамилни къщи с обща застроена площ от 4086 кв.м.\nОт инвестиционното предложение става ясно, че ще бъдат застроени 16 от общо 19-те имота. В него е уточнено, че в два от тях на този етап не се предвижда жилищно строителство, а третият не е включен в искането, тъй като за него вече са проведени всички необходими процедури и той е застроен.\nМестонахождението на новия комплекс „Елизиън Шалет Парк“ е в подножието на Пирин и в непосредствена близост до голф игрищата.\nПредвид основната дейност на компанията, която е предприемачество и покупко-продажба на недвижими имоти, къщите най-вероятно ще бъдат продадени.\nОще една инвестиция е на път да бъде реализирана на територията на община Разлог. Пустееща от дълги години сграда на Предел, намираща се вдясно на пътя за Благоевград, след караваните, ще бъде превърната в хотел. За нея вече е изготвен ПУП-ПЗ – план за застрояване с отреждане за хотел. Възложител е регистрираното в Кюстендил дружество „Пациани“ ЕООД на италианеца Тациано Партеми, което е собственик на сградата и възложител на изготвения ПУП. Дали дружеството само ще инвестира, на този етап не е ясно. Дейността му в Кюстендил е насочена в областта на обувната промишленост – производство на лицеви кожи и изделия от тях.\nВ момента тече 14-дневният срок, в който заинтересованите лица могат да направят писмени възражения, предложения и искания по проекта за подробен устройствен план.\nТака изглежда проектът за комплекса от 16 къщи\nПредишна : Бременната, обвинена за убийството в Костенец: Това е, случило се е!\nСледваща : Заместник-кмета по култура и хуманитарни дейности Христина Шопова даде началото на първия по рода си турнир по Боча в Благоевград


Какво е нормалното наддаване на тегло за новородено? - децата - 2019\nКакво е нормалното наддаване на тегло за новородено?\nСъстоянието на децата винаги тревожи родителите, а здравето и параметрите на новородените са особено важни. През този период тялото се адаптира само за да живее в нашия свят. Активират се системите и органите, които не функционират в майчината утроба: дихателната, храносмилателната и някои други. Сега детето не само диша, но и сам усвоява храната. По-нататъшният му растеж и увеличаване на теглото при новороденото е напълно зависим само от ензимите на червата и от храносмилателната система. Освен това, ако детето получава майчино мляко, което е максимално приспособено към неговите нужди, тогава изкуствениците са принудени да усвояват това, което им е било дадено. Сега никой не трябва да се убеждава в предимствата на кърменето, но не всички майки са готови да направят някои жертви и ограничения за запазване на млякото.\nКаква е скоростта на нарастване на теглото при новородените? Веднага след раждането бебето губи малко тегло. Обикновено тази загуба е 5-7%, но загубата от 10% също може да бъде нормална. Особено много тегло губят големи, отложени деца. На третия ден детето добавя няколко грама за първи път и от този момент започва растежът му.\nТака, през първия месец от живота, наддаването на тегло за новородено е неравномерно: минус и само тогава плюс. Следователно увеличението за първия месец обикновено е 600—800 грама. Не винаги повишаването на теглото при новородено е нормално. Всяко бебе е различно: апетитът му зависи от здравословното състояние, състоянието на червата и нервната система и дори настроението и менюто на майката. Следователно не може да се очаква, че всяко новородено след 30 дни ще стане точно 600 или 800 грама по-тежко. Например, увеличаването на теглото при новородено, ако е родено с ниско тегло, е по-бързо, отколкото при големи и дебели бебета при раждането. Често тънките бебета сучат почти денонощно, докато по-тежките им връстници спят дълго време.\nПедиатърът разполага с маса за увеличаване на теглото за новородени и след като я прочете и сравни с постиженията на детето си, майката е доста изненадана. За един месец такова бебе може да стане по-тежко с 1, 2 или дори с половин килограм, т.е. два пъти по-високо от нормалното.\nКато цяло, процентът на наддаване на тегло при кърмачета от първата половина на живота е 1 килограм всеки месец. Това е показателна цифра и за дете, което е кърмено, то почти няма значение. Ако бебето яде майчиното мляко и в същото време уринира поне 12 пъти на ден, няма значение колко е добавил след месец. Тя може да бъде 750 грама и 1, 5 кг. По-важно е правилното наддаване на тегло на новороденото, което е хранено с бутилка. Невъзможно е да се прехранва с кърма, но лесно със смес. Ето защо е важно да се гарантира, че бебето не набира тегло твърде бързо, в противен случай се очакват допълнителни трудности. Затлъстяването от ранна възраст затруднява двигателното развитие, може да повлияе неблагоприятно метаболизма.\nДетето, разбира се, трябва да расте и обикновено го прави достатъчно бързо. Но има моменти, които трябва да тревожат родителите много повече: например, психомоторното развитие. Вместо да претеглят бебето след всяко хранене, по-добре е да я купувате по-дълго или да имате масаж. Тя е много по-хубава и по-полезна.\nКакво е нормалното наддаване на тегло за новородено? - децата - 2019 © https://our-hometeam.com - 2019


Берое привлече Милен Дудев / Стара Загора Новини\nБерое привлече Милен Дудев\nБерое взе гард от D-лигата на НБА\nБерое се подсили с втори американец\nБившият гард на Спартак (Плевен) Милен Дудев е поредното ново попълнение на Берое за сезон 2017/18. Той се присъединява към Борис Войков, Александър Янев, Адам Кемп, Алекс Дейвис и Тери Уиснант, които също вече подписаха договори със „зелено-белите“.\n„Ако трябва да бъда честен не ми беше много лесно да взема решение. Имах оферти и от други клубове освен Берое. Израстването на отбора в последния сезон и фактът, че тимът се води от Любо Минчев обаче ми помогнаха в крайна сметка да приема предложението на Берое“, заяви пред клубния сайт новото попълнение на старозагорци.\nЗа Милен това ще бъде втори престой в Стара Загора след като преди няколко години той бе част от състава на Тракийски университет, с който спечели и Купата на БФБ. „Да, когато бях на 17 г. прекарах една година във втория отбор на Берое в А група. Спомените ми са прекрасни, защото завършихме сезона с титла“, допълни още гардът.\n„Очаквам след историческия миналогодишен сезон на Берое, в който тимът завърши с две титли и финал в първенството, тази година да е още по-успешна и да зарадваме хората в Стара Загора“.\nБерое ще бъде осмият отбор в кариерата на 22-годишния гард. Тя стартира в отбора на родния Перник, но почти веднага след това Милен преминава в Лукойл Академик, където остава девет години. Следват два сезона в тима на Шампион 2006, Тракийски университет, Академик Бултекс 99, Черноморец и Спартак (Плевен). „Най-щастливият момент в кариерата ми е може би спечелването на Младежката лига с отбора на Академик Бултекс 99. И естествено всички златни медали, които съм печелил“, заяви гардът.\nТагове: баскетбол бк Берое-мъже Милен Дудев


КАЖИ МИ КАКВО ТИ Е КУЧЕТО / КОТКАТА, ДА ТИ КАЖА КОЙ СИ\nЗаглавие: КАЖИ МИ КАКВО ТИ Е КУЧЕТО / КОТКАТА, ДА ТИ КАЖА КОЙ СИ Нед Окт 27, 2013 1:51 pm\nНяма начин да не сте забелязали, колко много животните приличат на стопаните си. Ако помните '' Сто и един далматинци", помните, нали. Кучетата, повече от котките, защото кучетата по природа се съобразяват много повече със стопаните им, но и котките не минават, без да поприхванат по някоя и друга особеност на собственика си. Нарочно не казвам ''собственика ИМ'', а ''собственика СИ'', поради разбираеми причини , защото ако човек има котка, няма как да не е забелязал, че не котката се съобразява със стопанина, а стопанина търчи след котката. Тъй. Защо става така, че животните толкова приличат по външен вид и характер на стопаните си, та чак се разболяват от едни и същи болести. Лично познавам диабетици, на които животните им се разболяват след време също от диабет. Познавам и хора, на които животното се е разболявало от рак, след което и стопанина им се е разболявал. Като че ли животното е усетило първо наближаващата болест в етерния двойник на стопанина и е дало сигнал за приближаващата болест.\nПричините за тая прилика стопанин – животно е напълно обяснима. Първата причина за приликата се корени в човешкото Его. Егото на човека е достатъчно самовлюбено, та търси идентичност и в животинското царство. Ако обаче не сте успели да си изберете животното, а се е появило непредвидено в живота ви, то на горкото животно отново не му се разминава.\nПоради ''Законът за Единството'' или така наречената Неизбежна Взаимовръзка, животното попива информационното поле, което е около неговия стопанин и човек и животно, животно и човек, стават едно цяло. Нали знаете, всички сме едно и тези, които са най-близо до нас, след време попиват нашите характеристики.\nАко стопанина на животното е дебел и тъп, то и животното става дебело и тъпо. Ако стопанина не се грижи за животното и го държи все на каишка, завързано за къщичката му, то кучето си остава до края с вълчи характеристики. Не успява да се облагороди с човешки качества, защото всъщност стопанина му е също вълк. Ако човек проявява искрена обич към животното, то става много по-умно, спокойно, уверено и придобива човешки качества. Ако стопанина на кучето е злобен ръмботрон, то и кучето по цял ден лае и се набира по оградата с тайната надежда да я прескочи и да ви заръфа злобно, защото и неговия стопанин е зъл ръфач, обикновено на човешки портфейли.\nОще нещо. Човек може да се поприкрие, да се измазни и да скрие истинската си същност, но ако до него стои кучето му, то ще го издаде. Можете много лесно да направите на човека бърз анализ. За пример: Колкото е по-голямо кучето, толко са по-големи страховете и омразата на стопанина. Жена, която има дребна порода куче, е кокетна, обича да флиртува и да манипулира. Че то кой не би се израдвал на един миниатюрен йоркшир с панделка между ушите. Освен това такава дама е фльорца и не е тип – момиче на мисълта. Тъпечка е демек, малко така. Ако пък кучето му текат разни лиги, то тоя човек няма много чисти чаршафи и изобщо, не е много по хигиената. Ако пък има от тея породи, дето остават на клипс – захапка, то тоя човек е най-добре да не го допускате близо до вас, защото той има яки дози агресия. Ако някой пък почне да ви разказва за разни родословни дървета на кучето си, да знаете, че тоя човек е яко в гюбека на престижа и кладата на суетата му е опърлила отдавна кожата. Ако пък видите куче със специална пострижка и го води жена, то е почти сигурно, че някъде зад ъгъла, момЕто е паркирало моята най -''любима'' сапунерка – фиата абарт. Ех ле-ле-е, що съм му фен Просто още не мога да простя на фиат за тая несериозна изцепка.\nТа тъй, животните са нашите автопортрети и ако не вярвате, е ви наш Биско.\nСлед като разбра, щото това коте РАЗБИРА, за разлика от много хора, че няма да може да се себепознае с помощта на Росица Вакъвчиева, той се допита до кристалите на Айа и почерпи доволно количество мъдрост от тях. Дет се вика, разбра целия месидж, дето идва неопетнен право от Извора, който месидж е даден и на котките, и на кучетата, че и на хората. Само дето последните най-трудно го вдяват


Долен чаршаф от 100% памук - в цвят и размер по избор (разграбена оферта, 16.03.2020) | Fras.bg София\nДолен чаршаф от 100% памук - в цвят и размер по избор, от Dilios\nНаскоро пребоядиса спалнята и ти се иска всичко да е в тон? Грабни ваучер от Dilios и застели леглото си с нежен и красив чаршаф от 100% памук!\nДолен чаршаф от Ранфорс, в цвят и размер по избор:\nВ цвят праскова, размер 150х240см\t 14.84 лв Разграбено\nВ цвят Долно Лейла, размер 150х240см\t 14.84 лв Разграбено\nВ цвят Долно Танеа, размер 220х240см\t 20.83 лв вместо 30 лв Разграбено\n• Състав: 100% Памук, 57 нишки/см2\n• Процент на свиваемост - 4%.\nОфертата е осигурена от АРТЕК-92 ООД, ЕИК: BG130748285, и е със срок за закупуване на оферираните услуги/стоки от 16.03.20 до 05.04.20.\nТоп цена: 1484лв\nВ цвят праскова, размер 150х240см\nВ цвят Долно Лейла, размер 150х240см\nВ цвят Долно Танеа, размер 220х240см