Edevad musklid | tehnikamaailm.ee\nSuur linnamaastur on mõne meelest tarbetu "pikendaja", teisele jälle samm maapealse täiuslikkuse poole. Sel korral võrdleme kolme erinevat ettekujutust sellest, kuidas üks kuuesilindriline peab välja nägema ja toimima.\nSubaru B9 Tribeca 3,0 AWD VDC\nVolvo XC90 3,2 AWD Summum\nAlgselt välitööde koormust kandma mõeldud maasturitest arenenud sõiduriistad on saavutanud suure poolehoiu. Ikka rohkem on peresid, millel kui mitte õuel, siis vähemalt soovinimekirjas mõni linnamaastur. Sobivaid põhjendusi leiab ju ikka: ruumi on küllaga, püsib eriti kindlalt teel, nähtavus on eeskujulik, eelkõige aga tundub turvaline. Kunagise nišikauba turupositsioon on kindel ja ametlik nimigi üle maailma levinud: SUV ehk siis Sport Utility Vehicle.\nHankimise põhjendused on ju õiged. Ainus, mis linnamaasturite, eriti veel nii suurte vastu räägib, on see, et eriti keskkonnasõbralikuks neid pidada ei saa. Nii nende valmistamisel kui kasutamisel kulub loodusvarasid rohkem kui tavalise pereauto puhul.\nSeekordsed võrreldavad on mugavuse poolest palju lähemal esindusautole kui töisele maasturile. Pole siis ime, et tahtjaid jätkub.\nKõik kolm võrreldavat esindavad oma margile iseloomulikke jooni. Nissan Murano näitab viimasel ajal Nissanile omaseks saanud uljast disaini. Piisavalt isikupära on ka Subaru B9 Tribeca välimuses. Ning see on ju teada, et kui juba Subaru, siis boksermootor ja pidev nelikvedu. XC90 on Volvo suurim sõiduauto, vähemalt mis kõrgusse puutub. Välimus rõhutab Volvoga seostuvaid omadusi – avarust ja turvalisust. Disain on aga jaapanlastest selgesti vanamoelisem.\nSõitjateruumis nähtud või pildilt vaadatud olemus, nagu ka reklaam, on paljulubavad. Nüüd tuleb kindlaks teha, kuidas asjad tegelikult on.\nTehnika poolel on lisaks nelikveole muudki ühist. Kuuesilindriline bensiinimootor, viis ust, tavalisest kõrgem kliirens – ja sama võib öelda hinna kohta. Need silindrid on aga iga valmistaja isemoodi kokku seadnud.\nNissani kasutatav “vabalt hingav” V6 on jaapanlaste tehnilise taibu kena näide. Olgu öeldud, et sama 3,5liitrine, tõsi küll, veidi reipamas häälestuses, on ka Nissani sportauto 350Z ninas. Muranos on mootori küljes X-Tronicu nime kandev muutuva ülekandearvuga automaatkäigukast. Selline ühendus näeb juba paberil tõhus välja ja reaalsus vaid kinnitab seda. Muutuv ülekandearv tähendab seda, et mootori pöörded on kogu aeg nii ökonoomsust kui võimsust arvestades optimaalsed. Soovi korral võib juht ka käsitsi käike vahetada, kasutades selleks kuut eelnevalt määratud ülekandearvu.\nSubaru kasutab traditsiooniliselt boksermootorit. Võib ju arvata, et see on V-mootori eriliik, milles nurk silindrite vahel 180 kraadi. On ka selliseid, aga boksermootoril on ka põhimõttelisi erinevusi. V-mootoris on tavaliselt ühel vändakaelal kaks kepsulaagrit, boksermootoris on aga iga kepsu jaoks oma kael. See võimaldab mootorit paremini tasakaalustada. Kuuene bokser on momentide poolest samal moel tasakaalus kui kuuene reasmootor. V6-mootoriga see nii hästi ei õnnestu, isegi kui V nurk on süüte jaoks optimaalne 60°.\nTeine bokseri tugev külg on see, et mootor on madal ja nii on ka auto raskuskese madalamal. Kõrge maasturi juures on sellest märgatavalt kasu. B9 Tribeca 3liitrine mootor on sama mis Legacyl ja Outbackil. Jõuülekande järgmiseks osaks on viiekäiguline automaatkäigukast.\nVolvo uus mootor on traditsioonilise lahendusega: 3,2liitrine reas-kuuene. Paratamatult on selline lahendus teistest pikem. Abiseadmete ümbertõstmisega – nukkvõlliajam on käigukastipoolses otsas – on kogupikkuses õnnestunud kokku hoida. Kuna mootorile järgneb automaatne Ravigneaux-tüüpi planetaarkäigukast, siis mahub komplekt auto ninasse põiki ära. Seda suhteliselt harva esinevat lahendust kasutas Volvo küll juba eelmise S80 puhul.\nKõvakattega teel, kus neid autosid siiski ju enamasti kasutatakse, tulevad mugavuse ja sõiduomaduste erinevused esile pisiasjadest. Sirgel maanteel on Nissan teistest üle. Murano roolitunnetus on ka keskpiirkonnas usaldusväärne, sõit ei tekita mingit muret.\nVolvo rooli nii väga kiita ei saa. Keskosas on roolitunnetus ebatäpne, otse liikumine nõuab alatasa väikesi korrektsioone. Testiautol oli peal lisavarustusse kuuluv, auto kiirust arvestav roolivõimendus.\nSubarul on tahtmine iga kurvi lõputult jätkata. Ehk siis rattad ei pööra ise otseks, vaid juht peab rooliga aitama. Naastrehvidega tuleb see veidrus selgemini esile.\nKurvilisel teel tundub Volvo asjalikum. Siiski võiks roolisüsteem teel toimuvast rohkem teada anda. XC90 ei kaldu liialt, vedrustus tundub tegusana, autoga on mõnus kurve läbida.\nMurano tuleb kenasti toime ka käänakuterohkel teel. Rooli- ja teetunnetus on korralikud. Vedrustus on üsna jäik. Et auto kurvides ei kaldu, on muidugi hea. Samas pole nii tore, kui ebatasasused auto hüppama panevad.\nEsimese hooga võib ju mõelda, et Tribeca peale jääv rool on kurvides abiks, aga nii see ei ole. Et auto alatasa ise suunda tahab valida, lisab vaid juhile tööd. Roolivõimendus hoiab vastusurve kogu aeg ühtlasena, selline ebamäärane tunnetus ei kutsu sportlikku sõidustiili harrastama. Subaru vedrustus sarnaneb pigem Nissani kui Volvo omale, on aga Nissanist siiski sammukese pehmem.\nDetsibelle mõõtes on tulemused peaaegu võrdsed, aga kõrvad kinnitavad muud. Volvo on maanteekiirustel kõige vaiksem. Subarule läheb tubli teine koht – peamiseks mürategijaks on mootor, mis kiirendusel rahulolevalt urisema hakkab. Nissanis on taust ju üldiselt vaikne, aga seda üllatavad üleliigsed helid. Näiteks lahtiste kivide krobin põhja all või rattakoobastes. Tuulesahin on samuti tugev, uste ja akende tihendid pole seega päris tasemel.\nKui välismõõdud on soliidsed ja kaalgi keskmise pereauto omast suurem, siis ei luba füüsikaseadused loota eriti mugavale manööverdamisvõimele. Tegelikkus on teooriast aga meeldivam, sest kõik kolm teenisid linnasõidul vähemalt hea hinde. Automaatkast on muidugi suuresti abiks, jättes parema käe tähtsamate ülesannete täitmiseks vabaks.\nTiheda liikluse ja tänavanurkadega tuleb kõige hõlpsamini toime Murano. Rool liigub küll raskemalt kui teistel, aga tunnetus on sellevõrra parem. Vedrustus võiks küll pehmem olla, tänavate ebatasasused tekitavad teravaid värinaid. Eeskujuliku hinde tõi aga muutuva ülekandearvuga käigukasti ja kuuleka mootori sujuv koostöö. See edeneb ideaalilähedaselt; ka gabariidilt ei tundu Nissan liiga suur ja kitsamatestki kohtadest poeb auto enesekindlalt läbi.\nSubaru ja Volvo jäävad maha ning seda üsna sarnastel põhjustel. Esiteks on mõõdud suuremad ja seda on rooli taga tunda. Teiseks ei toimi käigukastid päris ootuspäraselt.\nOlukorras, kus vajatakse suuremat kiirust, jääb Subaru käigukast hetkeks mõtlema, et mis asendis need hammasrattad nüüd pididki olema. Alles siis hakkab kostma mootori hääl, mis tegelikult ei erine oluliselt V6 häälest. Nii et Subaruga tuleks õppida kiirenduskohti ette aimama. Midagi ei muuda ka katse käike käsitsi vahetada, mõtlemisaeg jääb samasuguseks.\nVolvo käigukast on seevastu liigagi innukas lisakiiruse nõudmisele vastu tulema. Tarvitseb vaid kergel tõusul igaks juhuks natuke gaasipedaalile suruda, kui Volvo kohe kaks käiku madalamaks võtab. Tunne nagu vanade automaatkäigukastide kick-downiga. Ainult et mootor teeb väga kiledat häält, mis ei sobi hästi Volvo maskuliinse olemusega.\nVolvo kiirust arvestav roolivõimendus on linnas sobilikult kerge käiguga, nii et ristmikul pööramiseks piisab õige vähesest jõust. Seda vähest tuleb rakendada küll kaks korda, ehk siis rattad pärast ise jälle otseks pöörata. Roolitunnetus ja täpsus pole Nissani omade tasemel, aga pole põhjust ka väga nuriseda.\nSubaru roolitunnetus on tuim. Ülekanne samas aga selline, et ühest piirasendist teise on kolm ja pool ringi, nii et rooli pööramist on rohkem kui teistes. Ka Subarus tuleb juhil endal rattad otseks tagasi pöörata.\nKompaktse Nissani kõrval tunduvad Volvo ja Subaru suurte autodena. Volvos istutakse vööliini suhtes teistest kõrgemal, aga lühemalt kasvu juhil on siiski raske aimata, kuhu auto nina parasjagu ulatub. Subarus on selles osas abiks mootorikattest pisut kõrgemale ulatuvad laternakühmud.\nTribeca peeglid on suured ja annavad taha hea nähtavuse – aga varjavad koos toekate A-piilaritega ära osa vaatest ette-küljele.\nLinnas on Volvo vedrustus selgelt parim. Mugav ning samas ei õõtsu küljelt küljele. Puuduvad liigsed naginad, mis omakorda vihjab kvaliteetsele autole. Õigupoolest ei jäägi nuriseda muu kui ülemäära innuka mootori kiunatuste üle.\nSubaru vedrustus on liiga jäik, ei silu väikesi värinaid ja võib “lamavale politseinikule” kolksatusega reageerida. Subaru rehvimüra kasvab juba ebatasastel tänavatel valjuks ja üldse on mitmesuguseid hääli märgatavalt rohkem kui teistes.\nKui tee saab otsa\nLinnamaasturi nimes on rõhk selgesti esimesel poolel, aga ometi õigustab nime teine pool uurima, mis siis juhtub, kui tee tavalisest auklikum ja pidamine viletsam.\nValmistajad on avaldanud kliirensi kohta ülemäära optimistlikke numbreid. Tõele kõige lähemal on Volvo. Tegelikkuseski kuulub XC90 iseloomu juurde mõõdukas maastikukõlblikkus. Nissan pälvib tubli teise koha. Subarust saab juba peale vaadates aru, et see on mõeldud liikuma tsiviliseeritud paikades.\nSubaru mured algavad ees kaitseraua all olevast, kaugele ulatuvast hõlmast, mis võib kergesti millegi vastu põrgata.\nKõige lihtsam võimalus nelikveo toimimist kontrollida on leida kraav ja sellest nii viltu üle sõita, et erinevate telgede vastaskülgede rattad korraga õhku satuvad. Siis peaks kaval elektroonika tööle hakkama ja suunama jõu tühjalt pöörlevatelt ratastelt kraavi kaldal seisvatele.\nVolvo tuleb sellega nii toime, et juht ei pruugi enne midagi märgatagi, kui kraav juba peeglist paistab. Nissan ja Subaru tahavad edasi pääsemiseks gaasi lisamist – nende elektroonika on aeglasem taipama, et olukord on muutunud. Aga üldiselt toimivad diferentsiaalid siiski kõigil, erinevus on vaid reageerimisajas.\nSama katse näitab ära ka selle, kas vedrustus on ikka maastikule mõeldud. Kui amordi käik on liiga lühike, amort ise aga liiga jäik, siis kipub pidamine kaduma. See on kogu seekordse rühma ühine mure. Ehk siis projekteerimisel on selgesti silmas peetud eeskätt turvalist maanteesõitu.\nMaastikul saavad ka juhtseadmete toimimised hoopis teise tähenduse. Liiga äkiline pidur teeb liikumise hüplevaks ja juhitavus kannatab, aga sama juhtub ka liiga agressiivse gaasipedaali korral. Piduritunnetusega on kõigil kolmel asjad korras, aga kiirus kipub kergesti ülemäära suureks minema. Aga maastikukäikude puudumine ongi peamine erinevus linnamaasturi ja pärismaasturi vahel.\nNelikvedu on libedaga kõvasti abiks, aga ei kaota loodusjõudude mõju päris ära. Mida kindlamana tundub auto, seda hõlpsamini võib kiirus teeolude jaoks liiga suureks minna ja siis on ees ebameeldivad üllatused.\nSeekordsed testiautod on selleks küll kiiduväärselt valmis. Kõigis on juba põhivarustusena elektrooniline stabiilsuskontroll, milles sisaldub ka veojõukontroll. Ja kõige hullemaks võimaluseks on valmis piisav hulk turvapatju.\nHädapidurdusvõimendi toimib kõigis just nii, nagu vaja, ning peatumine käib pidurite suutlikkust täiel määral ära kasutades.\nKeset katsetamist pääses ilmastik meid sedapuhku üllatama ja nii jäi ära traditsiooniline möödumiskatse kuival asfaldil – lihtsalt ei olnud kuiva asfalti enam kusagilt ümbruskonnast võtta. Ka kütusekulu mõõtsime seetõttu talverehvidega sõites.\nPimedal ajal jääb Subaru paratamatult vaeslapse rolli. Selle ninas on pesuvõimaluseta halogeenid, samas kui Nissan ja Volvo kasutavad ksenoonlaternaid. Siin ei aita ka raha mitte, sest Subarul pole paremat pakkuda lisavarustusegi hulgast. Tõsi, ega Nissani ostjal pole samuti vaja pikalt mõelda, läätsedega topeltksenoonid on ainuke valik.\nVolvo korraldab varustust mitmekülgsemalt. Põhivarustuses on halogeenid, tegelikkuses müüakse aga kõiki suuremaid Volvosid parema varustusega. Näiteks olid testiautolgi peal topeltksenoonlaternad. Võib soovida ka dünaamilist varianti, st kui raha veel välja anda, saab pööratavad laternad. Need kaks võimalust ei erine ainult välimuselt, vaid ka valgustugevuselt. Fikseeritud ksenoonid on reflektoriga ning nende lähituled on Nissani omadest nõrgemad. Pööratavad laternad on läätsedega. Nende lähitulede valgusvihk on alguses Nissani omast laiem, saab aga märksa varem otsa.\nKui lülitada sisse kaugtuled, siis fikseeritud laternates muutub reflektori asend ja valgus suunatakse kõrgemale. Pööratavate puhul tõmmatakse lähitulede valgusvihku piirav kate eest ja valgus pääseb välja kogu ava ulatuses. Samal ajal süttib mõlemal juhul ksenoonidele toeks halogeenpirn (Nissanil see puudub), nii et valgust saab selgesti rohkem.\nKülgpeeglid on kõigil kolmel stiiliga sobivalt suured. Volvol veel kõige suuremad – ja kui vihmaga on tuuleklaasi pühkimine sisse lülitatud, siis toimib ka külgpeeglite pühkimine.\nVarustus ja siseruum\nNapiks ei saa küll ühegi testiauto põhivarustust nimetada. Suuremad on erinevused selles, mida ja kuidas veel lisaks pakutakse.\nNissan Muranol on kõik, mis ette nähtud, kohe ka põhivarustusena peal. Volvol seevastu on kõige keerulisem varustustasemete ja komponentide süsteem. Testiauto Summum-varustus tegi selle kolmikust kõige kallimaks.\nNissanil ja Subarul on moekas armatuurlauda integreeritud ekraan, mille tähtsamateks ülesanneteks on näidata GPS-navigatsioonisüsteemi või siis tagurduskaamera näitu. Subarul saab lisaks ekraanile pardaarvuti teabe.\nVolvol on parkimise lihtsustamiseks vanamoelisem tagurdusradar, aga see kuulub lisavarustusse. Nissani juht jääb puudust tundma välisõhutermomeetrist ja pardaarvutist – sest neid ei saa ka juurde tellida. Subaru pardaarvutit ja ekraani muid võimalusi saab juhtida keskkonsooli ülaservas olevate nuppude abil, aga ekraan ise on puutetundlik.\nVolvo pardaarvuti juhtimine käib mugavalt ja turvaliselt suunatule kangil oleva pööratava lüliti abil. Näit ise on mõõturite paneeli vasakus alumises nurgas.\nVahel ei sobi raadiost tulev jutt ega muusika kohe üldse. Nissani audisüsteemis on raadio ja CD-mängija kõrval nüüd juba harvanähtav kassettmakk. Volvo ja Subaru CD-mängija saab hakkama ka MP3-vormingus salvestatud plaatide mängimisega. Subarus saab audiosüsteemiga vastava juhtme olemasolul ühendada ka oma MP3-mängija.\nTalvehommikutel on Subaru plussiks tuuleklaasi alumise serva soojendus, mis sulatab kinni jäätanud klaasipuhastid kiiresti lahti.\nVälimust mõjutavad ja katusele pagasi kinnitamist hõlbustavad katuseliistud on olemas Volvol ja Nissanil. Volvol on lisavarustuses ka astmelauad, mis koguvad küll kehva ilmaga ohtrasti muda.\nTäismõõdus varuratast pole ühelgi kaasas, kõik on läbi ajanud kitsa ajutise rattaga. Volvos on sellele lisaks ka vahendid rehvi paikamiseks. Kõigi kolme pakiruumis on kinnituskonksud ja Muranos ka kinnitusvõrk.\nKui auto paistab väljast nii suur ja ka hind on aukartustäratav, siis olid lootused suured ka siseruumi suhtes. Esindusauto väärilisest kvaliteedist ei saa siiski rääkida. Sõiduasendi eest teenis eeskujuliku hinde vaid Volvo, millel on suhteliselt õnnestunud juhiiste ja mida saab ka piisavalt suurtes piirides reguleerida. Nissani ja Subaru projekteerijatel on juhiistme kohal mõte kinni jooksnud. Keskmist mõõtu pereautodelgi on nähtud paremaid istmeid.\nKa tagaiste on Volvol kõige mugavam, aga paraku kõige napim. Subarus oleks ruumi, aga istme disain on lõpuni mõtlemata. Nissani tagaistme juures on samuti tehtud kompromisse, aga sedakorda õnnestunult. Ruumipuuduse üle ei saa kurta, seega siis eeskujulik hinne.\nEt suurt massi piisavalt kiiresti liigutada, selleks on vaja võimsust. Kui on kuupsentimeetreid, siis tuleb ka võimsus. Võimsuse ja kaalu suhte poolest on Nissan ja Subaru peaaegu võrdsed. Raskem Volvo jääb neist veidi maha.\nKütus läheb kõige paremini asja ette Nissanil, seda nii linnas kui maanteel. Ülejäänute mured tulevad peamiselt käigukasti eripäradest, millest oli linnasõidu juures juba juttu.\nSeega ei mõjuta mootori konfiguratsioon seekordse näite puhul ei tegusust ega kütusekulu. Erinevused tulevad sellest, kuidas on korraldatud võimsuse jõudmine veoratasteni, et auto soovitud kiirusega edasi liiguks. Üht või teist tüüpi mootori kasutamine on valmistajatele olnud pigem põhimõtte küsimus.\nKolm kogukat kuuesilindrist linnamaasturit said järele proovitud. Igaühel neist on oma isikupärased jooned. Nissan on välimuselt futuristlik ja eks rühma uusimale ehk Subarule jääb samuti pilk peale. Nende kõrval jääb Volvo selgesti tagasihoidlikumaks, aga nagu Volvo muudegi mudelite puhul, võib see mõne kasutaja iseloomuga just sobidagi. Üsna napilt tuli sedapuhku võitjaks Nissan Murano; Volvo teenis välja samuti neli tärni, aga Subaru pidi leppima kolmega.\nMõõtmistulemused, sõidukatsed ja testijate hinnangud on koondatud autode erinevaid omadusi väljendavateks hinneteks (skaalal neljast kümneni). Kui üksikasjalisemalt lahti kirjutada, siis mõjutavad hinnet järgmised asjad.\nMaanteesõit: suunakindlus, reageerimine pikirööbastele, roolisüsteem, vedrustus, mootori ja käigukasti veoomadused.\nLinnasõit: manööverdamisvõime, roolisüsteem, vedrustus, nähtavus, peeglid, nurkade asukoha aimatavus, juhtseadmete käepärasus, mootori ja käigukasti veoomadused.\nMaastikusõit: juhitavus, liikumisvõime, nähtavus, mootori ja käigukasti veoomadused halval teel ja teedeta maastikul.\nOhuolukorrad: juhitavus kiirel möödumiskatsel ja hädapidurdusel, peatumisteekond, pidamise kadumine kurvides, koorma mõju eelnimetatud olukordades.\nMüratase: runga ja mootori tekitatav müra siledal asfaldil eri kiiruste juures, vedrustuse häälitsused mitmesugustel teedel ja tänavatel, mootori hääl kiirendusel, kere naginad, ventilatsioonimüra.\nIstmed ja siseruum: istmete reguleeritavus, sõiduasend, juhtseadmete käepärasus erineva pikkusega juhtide jaoks, rooli asendi reguleeritavus, istmete kuju ja materjal, tagaistme sobivus kahele ja kolmele reisijale, peatoed.\nKütusekulu: kütusekulu maanteel ja linnas vahelduva kiirusega sõites, samuti kõrgeima käiguga ühtlase kiirusega (60–120 km/h) sõites.\nEkspluatatsioonikulud: teenindus, talverehvid, garantiid.\nKiirendus: 0–400 m ja 0–100 km/h ning 60–120 km/h.\nPakiruum: pakiruumi maht, kuju, varustus, kattematerjalid, multifunktsionaalsus, täiendavad sahtlid ja laekad.\nTuled ja nähtavus: laternad ja nende kasutamine, muud tuled, klaasipuhastus, laternapesu, klaaside määrdumine sõidu ajal, peeglite ja klaaside soojendus.\nVarustus: mõõturid, märgutuled ja -signaalid, mugavus- ja turvavarustus, soojendus ja ventilatsioon.\nKoondtabelis on näidatud, millise kaaluga milline omadus koondhinnet mõjutab. Need kaalud väljendavad meie arvamust mitmesuguste omaduste tähtsusest konkreetse autoklassi puhul.\nNissan ei jäta Murano ostjale muud valida kui ainult kere värvi. Julge samm, aga tundub toimivat. Võidu tõi toimiv ja selgepiiriline terviklikkus. Eriti hästi kokku sobivad mootor ja käigukast tagavad lisaks tegususele ka ökonoomsuse, kuigi mootori töömaht on rühma suurim. Välimus ja konstruktsioon on mõeldud eeskätt Ameerika autohuvilistele, aga kuulekas ja kindel roolisüsteem sobib küll kõigile. Vedrustus on jäigavõitu, see vähendab mugavust. Rooli taga istudes ei aja seda autot ühegi teisega segamini, ent muidu on sisekujundus lennukast välisdisainist kümnendi võrra maha jäänud.\nSuutlikkus ja ökonoomsus\nKõige suurem mootor\nHind: 697 900.-\nVolvo on hea näide sellest, et kõige kallim pole alati kõige parem. Sõiduomadused jätavad pisut soovida. Kuigi uuel 3,2liitrisel mootoril on võimsust ja käigukastilgi pole pealtnäha midagi viga, ei taha nende koostöö millegipärast sujuda. Sise- ja pagasiruum ei erine konkurentide omadest. Ehk siis normaalmõõtmetes lapsevanker ei mahu ka Volvo pakiruumis katte alla. Aga kui on plaanis linnamaasturiga tõepoolest ka teelt kõrvale pöörata, siis tasub teada, et maastikul saab XC90 teistest paremini hakkama. Ka seitsmekohalisena saadav XC90 on reisimiseks mugav ja kindel auto.\nIstmed ja sõiduasend\nRoolitunnetus sirgel teel\nHind: 789 000.-\n“Mõtle. Tunne. Sõida”\nNii kõlab Subaru ingliskeelne tunnuslause. Esimene punkt ei tekita probleeme. Teisega pole ka tänu nelikveole ja korralikule teetunnetusele muret. Kolmas punkt toob aga kaasa väikese pettumuse. Tribeca sõiduomadused jätavad soovida ega vasta klassi paremate tasemele. Kuuesilindriline boksermootor võib küll olla insenerikunsti tippteos, aga see ei tule esile, kui käigukast jukerdab. Disain on veetlev ja rooli taga tundub sõiduk futuristlik. Soovi korral võib ka Subaru saada seitsmekohalisena. Võimsamast mootorist ei piisa võiduks, kui muud omadused veavad alt.\nRooli kaugust ei saa muuta\nHind: 699 900.-


KÕLVART: Linlasi ja firmasid tuleb toetada enne kriisi süvenemist – Pealinn.ee\nKÕLVART: Linlasi ja firmasid tuleb toetada enne kriisi süvenemist (0)\nTallinna linnapea Mihhail Kõlvart. Foto Mats Õun\n“Juba pandeemia esimese laine ajal mõistsime, kuidas inimesi tuleb aidata, ning nüüd saame rääkida juba toetuste struktuurist,” lausus linnapea Mihhail Kõlvart. “Ei ole vaja oodata toetustega kriisi süvenemiseni.”\nKõlvart meenutas, et juba eelmisel aastal olid lasteaia kohatasust vabastatud haridusliku erivajadusega lapsed. “Tänavu otsustasime, et kohatasust peavad olema alates teisest lapsest vabad ka pered, kus lasteaias käib mitu last,” ütles ta. “Kui laps käib eralasteaias, saab ta samamoodi toetust kohatasu mahus.”\nKergemaks läheb ka koolilaste vanematel. “Ranitsatoetuse puhul oli meil palju aastaid süsteem, kus see toetus jagati kaheks,” lausus Kõlvart. “Tegelikult oleks kooli minevate lastega peredel tervet seda summat vaja kohe õppeaasta alguses. Niisiis maksame toetuse välja ühe summana.”\nLinnapea lisas, et linn seisab ka selle eest, et inimesed ei käiks raha kaotamise hirmus haigena tööl. “Kevadel nägime, et paljud tallinlased soovisid esimese haiguspäeva hüvitist,” ütles Kõlvart. “See tähendab, et inimesed olid motiveeritud jääma kohe koju, kui nad tundsid, et hakkavad haigeks jääma. On ju tähtis reegel pandeemia ajal, et tuleb püsida kodus.”\nKõlvart lisas, et peab toetama ka hädas ettevõtjaid. “Me ju näeme, kui vähe käib vanalinnas praegu turiste. Neid pole ka lähiajal suuremal hulgal tulemas,” märkis linnapea.\n“Seetõttu pikendame eelkõige kohvikutele ja restoranidele mõeldud toetusi aasta lõpuni. Ehk siis kesklinnas linna ruumides tegutsedes peavad nad maksma üürisummast vaid 20%. Terrasside pidamise eest me aasta lõpuni raha ei küsi sõltumata sellest, millises linnaosas need asuvad.”


Traditsioonilise katoliikliku kultuuri kvintessents • Objektiiv\nArvamus » Traditsioonilise katoliikliku kultuuri kvintessents\nTraditsioonilise katoliikliku kultuuri kvintessents\n15. juuli 2011 Maria Joanna Madise\nAlates 1992. aastast korraldab Rooma Foorum Dr John Rao eestvedamisel maalilise Garda järve ääres Põhja-Itaalias iga-aastast suvesümpoosiumi, et taaselustada traditsioonilist katoliiklikku kultuuri nii liturgilises, akadeemilises kui sotsiaalses plaanis. Igal suvel koguneb kuni 50-liikmeline grupp inimesi sh nii vaimulikke kui ilmikuid, väljapaistvaid mõtlejaid, kirjutajaid ja traditsioonilise katoliikliku kultuuri juhtfiguure Euroopast ja USAst, et uurida kristliku tsivilsatsiooni ajaloolist kujunemist ning sedakaudu mõtestada protsesse kaasaegses Kirikus ja ühiskonnas.\nG. K. Chestersoni sõnul on „traditsioon nagu hiiglane, kelle õlule ronides võib näha kaugemale“. Miski ei saaks Rooma Foorumi suvesümpoosiumile mõeldes olla rohkem tõsi – asjatundlike ajaloolaste, filosoofide, teoloogide, juristide, jt abiga rulluvad traditsiooni varalaekad järk-järgult lahti, valgustades kohati pimestava heledusega meie kaasaja lõkse ja pettekujutlusi ning osutades nendest mööduvatele pääseteedele. Võib ilmselt liialdamata öelda, et tegemist on kaasajal kõige väljapaistvama sündmusega traditsioonilises katoliiklikus kultuuriruumis, mis lisaks suurepärastele loengutele loob sobiva raamistiku ja keskkonna kirjandusliku, muusikalise ja kunstilise tegevuse jaoks. Sümpoosiumi vaimne keskus on kohalik San Nicolò kirik, kus pühitsetakse igapäevaselt Püha Missat traditsioonilises Rooma riituses.\nTänavuse sümpoosiumi (1.-11. juuli) teemaks oli „Uued algused ning ekslikud algatused. Katoliiklased, muutus, traditsioon ja tava.“ (The New Beginnings and False Starts; Catholics, Change, Tradition, and Custom). Millised on meie aja tõelised ja millised välja mõeldud muutused? Kuidas püsivad katoliiklased lojaalsetena traditsioonile, et nendele muutustele vastata? Missugused on need harjumuspärased ahelad, mis takistavad meil oma kummalist uut maailma enda ümber kohaselt kõnetamast? „Tõsised muutused on ilmsed igas kaasaegse elu valdkonnas, tehes meie ajast võib-olla kõige dramaatilisema ajajärgu inimkonna ajaloos,“ tõdes Dr Rao. Ükskõik kui murettekitavad need muutused ka ei tundu, muutus iseenesest oma loomulikus korralduses ei ole Kiriku jaoks kunagi üllatav. Kirik ei karda muutust kui sellist, sest Ta on kindlalt rajatud ühteaegu üleloomulikule ja ratsionaalsele tõele, mistõttu Ta saab alati otsustada, kas muutust aktsepteerida, suunata või selle vastu visalt võidelda. „Muidugi tunnustab Kirik iga üksikisiku vabadust,“ jätkab Dr Rao, „ning mõistab, et selle õige või ebaõige kasutus loob lakkamatult uusi olukordi. Kuid ekslikud katoliiklased [inimesed] ise ei ole Katoliku Kirik. Neid on kas ahvatletud entusiastlikult petlikke või manipulatiivseid muutusi aktsepteerima või ajaloo keerdkäikude reaalsust eitama, segi ajama traditsiooni ja lihtsalt harjumuspäraseid tavasid ning seeläbi takistama edasiliikumist usus.“\nSümpoosiumil võtsid sõna 9 kõnelejat, kelle hulgas oli nii ilmikuid kui vaimulikke, ülikooliprofessoried kui praktikuid. Neli sissejuhatavat loengut Dr John Raolt (St. John’i Ülikool) andsid ajaloolise raamistiku kogu kristlikku kultuuri kujunemisele läänemaailmas. Ühtlasi julgustas Dr Rao omandama nn palveränduri hoiakut – mõistes, et kuigi muutused meie ümber on normaalne asjade käik, seisneb tõeline väljakutse tegelemises valedest otsustest tingitud muutustega ning reaalsusega sellisena nagu ta on, hoidudes „klubimentaliteedist“, kus kristlikust kultuurist saab valitute kiivalt varjul hoitav museaal.\nTeiste kõneljate hulgast võib välja tuua nimeka juristi Christopher Ferrara (American Catholic Lawyers Association, president), kes on oma advokaadikarjääri pühendanud elupooldavat maailmavaadet ohustava ebõigluse vastu võitlemisele ning kes seekord analüüsis laiahaardeliselt kaasaegset demokraatiat, mis lahutatuna Jumala seadustest ning Kirikust, võib liigagi kergesti osutuda sisutuks etenduseks ning iseenese vastu pöörduda. Christopher Ferraralt on sügisel ilmumas raamat Liberty: the God That Failed. Selles raamatus, mille eelvaade antud loeng õigupoolest oli, on autori sõnul toodud lugejateni kristlik narratiiv vabadusest täiesti mitte-katoliiklike allikate kaudu, avades sel viisil katoliikliku perspektiivi, mille vastu võtmiseks on selle tugevad opponendid ise pinnase loonud.\nProf. Patrick McKinley Brennan (Villanova Ülikool) pidas haarava ettekande erinevatest õigusteooritest klassikalise kontseptsiooni valguses, mida kaitses Püha Aquino Thomas, kes rõhutas, et toimiv seadusandlus ei saa eksisteerida lahus loomuseadusest, mis omakorda võimaldab rahva osalemist igaveses jumalikus seaduses. Prof. Brennan andis muuhulgas ka praktilisi juhiseid, kuidas tomistlik õiguskontseptsioon võiks kaasaegses juriidikas rakendust leida. Prof. Brennani publikatsioonid hõlmavad umbes viitkümmet artiklit; raamatuid nagu By Nature Equal: The Anatomy of a Western Insight, Civilizing Authority: Society, State, and Church, Vocation of the Child. Tema viimase raamatu The Sovereignty of the Good: An Essay on Law, Authority, and the Church kirjastab peagi Oxford University Press.\nDr. Thomas Stark (Philosophisch-Theologische Hochschule, Austria) pidas loengu, mida võib õigusega pidada sümpoosiumi filosoofiliseks pärliks, arutledes gnostitsismi ja kristluse vastuolude üle. Gnostiline nägemus maailmast ja Jumalast, arutles Stark, on inspireerinud paljude inimsusevastaste ideoloogiate seas ajaloos ka möödunud sajandi massikurjategijaid ning arvutuid Jumala- ja kristlusevastaseid jõude terves post-krsitlikus maailmas. Gnostitsism kui antikristuse teoloogia on samuti loonud eeldused kaasaegse liberalismi sünniks, mis Dr Starki arvates erineb kommunismist vaid sellepoolest, et on selline totalitarismi vorm, mis püsib pikemat aega.\nSümpoosiumi iga-aastane külaline James Bogle, Esq vaatles oma ettekandes Kiriku ja riigi suhteid ajaloos ning kaasajal, keskendudes eriliselt paavstivõimu ning sellega seotud eksiarvamuste analüüsimisele. Tema ettekandes tõstatatud küsimused on eriti aktuaalsed skandaalide taustal, mis Kirikut meie kaasajal on haavanud, mõistmaks, miks ei saa paavsti kui vaimulikku ülemvalitsejat pidada vastutavaks ajalike seaduste ees kogu maailmas.\nLisaks nimetatutele kõneles veel Mgr. Dr. Ignacio Barreiro Carámbula (Human Life International) abielu lahutamatusest, süstides aasajal nii hädatarvilikku julgust kiriku õpetusele truuks jääda; James Kalb, Esq. liberalismi keerdkäikudest, Prof John Médaille (Dallase Ülikool) distributismist kui õiglasest lahendusest kapitalismi külvatud lokkavale ebaõiglusele, nihutades majandusliku kasu fookust selliselt, et ükskisiku hüve seisneb tema naabri hüves; ning Dr. Richard Munkelt klassikalise filosoofia ja hariduse seostest.\nEsmakordselt lõpetas sümpoosiumi akadeemilise osa ümarlaud, milles osalesid esindajad neljast Euroopa traditsiooniliselt katoliiklikust riigist, et anda kompleksne ülevaade Euroopa poliitilisest situatsiooniist ja Kiriku olukorrast, eriti viimase sajandi jooksul, – nende hulgas Dr. Miguel Ayuso-Torres (Madriidi Ülikool, Hispaania), Bernard Dumont (ajakirja Catholica peatoimetaja, Prantsusmaa), Dr. Danilo Castellano (Udine’i Ülikool, Itaalia), Dr Thomas Stark (Philosophisch-Theologische Hochschule, Austria). Kõigi nelja riigi näidete varal tõdeti, et kahtlemata kannatab Katoliku Kirik Europpas praegu väga – ometi on Kirik Euroopa ainuke lootus nii ajalikus kui igaveses perspektiivis. Esindades Euroopa kristliku tsivilsatsiooni nelja nurgakivi, analüüsiti ümarlauas mitmeid olulisi arenguid Euroopa Liidus ning eriti seda, millises ulatuses saab katoliiklik kultuur, seistes vastu jumalavabale kultuurile, kui mitte esile kutsuda tegelikku poliitilist muutust, siis vähemalt aidata kristlastel ellu jääda selles halastamatus sekulaarses elukorralduses.\nKokkuvõttes jääb üle vaid tõdeda, et Rooma Foorumi suvesümpoosium on suurepärane näide kõige õnnestunumast ilukombinatsioonist – ammutades kauni looduse, Itaalia arhitektuuri, Kiriku õpetuse, vaimuliku osaduse ja kristliku rõõmu põhjatutest allikatest, võime uskuda (või õieti apostel Toomase kombel uskuda olles näinud), et selline harmooniline mikrokosmos ajalikus maailmas on võimalik. Lootkem vaid, et tõepoolest „ei saa jääda märkamatuks linn, mis on mäe otsas. Ega süüdata ka lampi ja panda vaka alla, vaid lambijalale, nii et selle valgus paistab kõigile majasolijatele.“ (Mt 5: 14-15).\nRooma Foorumi loengute salvestisi saab tellida ajalehe The Remnant vahendusel siit.\nSildid katoliiklus kultuur\n6 responses to “Traditsioonilise katoliikliku kultuuri kvintessents”\nMaria Vooglaid (Ehrenberg) ütleb:\n16. juuli 2011, 13:13\nOsalesin isegi selleaastasel Rooma Foorumi Suvesümpoosiumil ja nõustun, et tegu on unikaalse üritusega, tõelise puhkusega inimeste keskel, kes jagavad sinuga sügavaimaid väärtusi, puhkusega, mida pealegi toetavad intellektuaalselt stimuleerivad loengud ja hingeliselt toitev igapäevane Püha Missa, kaunist ümbrusest rääkimata. Aga et kaks (esmaklassilist!) loengut päevas, arvukad väljasõidud, täis kõht ja siesta on midagi, mille kohta võib öelda “traditsioonilise katoliikliku kultuuri kvintessents” ja nentida, et tegu on ilmselt “kaasajal kõige väljapaistvama sündmusega traditsioonilises katoliiklikus kultuuriruumis, mis lisaks suurepärastele loengutele loob sobiva raamistiku ja keskkonna kirjandusliku, muusikalise ja kunstilise tegevuse jaoks”, on kahjuks ilmne liialdus. Ühtlasi teeb see ränka ülekohut igal aastal Tallinnas peetavale festivalile TriaLogos, kus Gardones harvarealiseeruva “raamistiku ja keskkonna” asemel luuakse poeesia, teatri, muusika ja kunstiga läbipõimunud kultuurifestival, kus loenguid jätkub terveks päevaks ja kus võrratult vähem ressursse ja aega kulutatakse toidule, veinile, oleskelule ja Roomalik-hedonistliku atmosfääri kujundamisele.\nVääritu Norramaalt ütleb:\n23. juuli 2011, 11:23\nNõustun isiklikult Teie tähelepanekutega Rooma Foorumi Gardoone sümpoosiumist. Mõni aasta tagasi olin lausa kutsutud sinna. Olen organiseeriatele väga tänulik selle eest, et nad mind vääritut kutsuda võtsid. Sellest mida ma seal kogesin, olen ma mõnes teises ühenduses juba rääkinud. Kuid jah, Teil Maria on õigus, kui Te tõdete, et Teil “tuleb nentida (et väide) et tegu on kaasaja kõige väljapaistvama sündmusega traditsioonilises katoliiklikus(?) kultuuriruumis…’on kahjuks ilmne liialdus’”.\nMina, olles aastaid ja aastaid dr(-te) Rao, W. Mara ja M. Davise poolt pakutud ja meie poolt järjepidevalt tellitud heliülessvõtteid tänuga manustanud, olin südamest liigutunud ,kui meile osalemise kutse saadeti. Ma olen siiamaani Rooma Foorumi eestvedajatele tänulik nende tehtud ja tehtava teoreetilise tõõ eest. Kuid nagu dr. Miguel Aüuso-Torres (Madriidi Ülikool, Hispaania) tol korral oma ettekandes tähendas, on Pühas Kirikus praegu mitmeid erinevaid pühal pärandil põhinevaid liikumisi. Tema jagas need minu mäletamise järgi inglise-(ameerika-), saksa-, poola- ja hispaania liikumisteks. Nii palju kui ma mäletan, meeldisid mulle hispaania liikumise põhimõtted. S. o. Pühal Pärandil põhinevate ideede ja praktika ühtsus.\nMaria, olen Teiega nõus, ka minule jäi mulje, et Gardoones, eriti loengusaalis teoretiseerimisest väljaspool toimuv, on muidugi Pärandi praktilise (Praktikon) külje eiramine. Ma julgen seepärast arvata, nõustudes ülal mainitud hispaanlasest doktoriga, kellega ma sel teemal ka vestlesin, et kui “praktikoni” pool ei ole kooskõlas “teoretikon”-iga, on tagajärjeks mitte kuhugi viiv targutamine (see ei ole muidugi mitte auväärt dr -i väljendusvorm). Ja just selle pärast on minu arust igal aastal verehinnaga kokku pandud Trialoogose Festival, Püha Pärandi säilitamiseks tehtav tähtsaim üritus.\nMaria, kui lubate, siis ma arvan, et kui ülalmainitud “praktikoni” osa, esmalt korraldajate eneste IGAPÄEVASES elus (s. o. sealhulgas riietuskood, kõnemaneerid jms., mis püüjab oma\nkäitumisega elada tõeks püha apostli õpetust sellest, et meie kristlastena oleme küll selles maailmas, kuid mitte sellest maailmast) ei saa sellel liikumisel õnnistust olema. Vaid julgen arvata, et kuigi, rõhutan veelkord minupoolt austatud, doktorid oma loengutes näitavad, et meid kõiki ümbritsev “kultuur”, on kõik ilusa, mida Püha Pärand loonud, tühjaks teinud. On nad tegelikult ise “praktikoni” põhimõtete eiramise läbi näitamas, et ka nemad ise on selle “kultuuri” poolt anastatud territoorium.\nTänu Gardoonele sai Providentsia ka mind kätte,andes mulle vääritule palju hinnalisi armukinke, eelkõige iseenese põõramise kontekstis (mina ise olen vastutav oma kutsumuse põhimõtete teostamises). Pühjakiri on täis näidetest, eriti prohvetite Hesieekieli ja Jesaaja puhul, et Kõigeväeline Inimese armastaja ei ole ükskõikne selles, kuidas Tema rahvas käitub. Ja kuna nad on Tema rahvas,siis karistab Ta neid eriti karmilt, kui nad Tema soove ellu ei vii. Võib küsida miks? Vastuseks võib olla see ,et Ta vajab Oma päästmise tööl Pühade põhimõtete elluviivaid vabasid isikuid, s. o. pühakuid. Üheks karistamise näiteks on võimetus oma igapäeva elus pühade põhimõtete väline teostamine. Iga üks, mitte ainult meie ajal, on seda kogenud, et pühade põhimõtete elluviimise puhul saavad tagajärjed vähemalt siin elus karmid olema. Kes siis tahab, kui teda “fanaatikuks” või (ironiseerivalt) “kõige pühamaks” kutsutakse jne. Kuid kes on seda proovinud, on ka tõdenud, et vaatamata sellele, et “sõbrad” on eemale tõmbunud, töökoht on kaotatud vms. on ülalmainitud Armastaja südamel lähemal kui kunagi varem. Päästja ju lubs, et Ta annab Oma sõpradele sellise rahu, mida see ilm anda ei suuda.\nKallis Maria, veelkord tänan Teid Teie avameelsuse pärast ja kutsun üles astuma Päästja poolt avaldatud pühade elupõhimõtete täideviimise vapper samm. Ainult siis saab tõeks p. Joh. Ilmutusraamatus üteldu neitside (144 000 isikut) kohta ja selle kohta, kuidas maailm neid imetleb ja ka sellest, kuidas Tall on nendega igal pool kuhu nad ka ei läheks.\n24. juuli 2011, 10:25\nKa mina olen korra Roman Forumi suveseminaril osalenud ja mõtlesin seega sõna sekka öelda. Mulle tundub, et antud arutelu seisukohast on võtmetähtsusega teha selgeks, millga täpselt on Roman Forumi suveseminari ja TriaLogose näol tegemist. Kui hilissügisel toimuv TriaLogos püüab olla kultuurifestival, siis südasuvel aset leidev Roman Forumi suvesümpoosion on ennekõike ühe traditsioonilistest katoliiklastest sõpruskonna suvepuhkus, mis kujutab endast võimalust kord aastas paariks nädalaks sõpradega kohtuda ja end nö lõdvaks lasta. Mõned inimesed eelistavad veeta oma suvepuhkuse Kohila külje all, teised Egiptuse kuurortides, kolmandad Garda järve ääres, rikastades oma rõõmupidu igapäevaste loengute ja liturgiaga. Eelnevast tulenevalt näib TriaLogose ja Roman Forumi suvesümpoosioni kõrvutamine ja võrdlemine ühe ja sama möödupuu alusel olevat mitte just kuigi mõttekas, sest tegemist on kontseptuaalselt liialt erinevate nähtustega. Teoretikoni ja praktikoni kokkuviimine oma elus on kahtlemata ülimalt oluline, ent julgen arvata, et selle alusel, kuidas inimesed oma suvepuhkust veedavad, tuleks antud osas kõnealuste inimeste kohta kaugeleulatuvate järeldusete tegemisega olla ettevaatlik.\nMaria Joanna Madise ütleb:\n25. juuli 2011, 01:03\nOma ülevaatega tänavustest loengutest Gardones ei olnud minu intentsiooniks puudutada kellegi tõe-, õigluse-, või tänutunnet. On kahju, kui olen seda teinud. Ainsaks taotluseks oli teha siiras tänukummardus nendele, kes seda minu meelest igati väärivad. Et aga Rooma Foorumi teoretikoni ja praktikoni ebakõlalisust puudutav diskussioon on juba kord siia kommentaariumi kandunud, siis peaksin sellele ehk reageerima.\nMinust on kaugel soov (põhjustel, mille eelmine kommentaar hästi välja toob) vastandada kuidagi Rooma Foorumit ja meie TriaLogost, mis mõlemad on juba mitmetel aastatel ammutanud intellektuaalset rikkust kohati samade inimeste kaudu. Pean TriaLogost väga kalliks ja oluliseks ning loodan selle õnnestumisse panustada aega ja energiat niipalju, kui võimalik. Usun ka, et ühtsustunne, mis on tekkinud mõlemal üritusel osalejate vahel, on kristlaskonda tugevdav aja ja ruumi üleselt viisil, mis loob võimaluse teooria-ja praktikaühtsusele aina lähemale jõuda. Inimesed, kes on RF taga, on ühtlasi ju ka need, kellele nende koduses igapäevaelus oleks raskem teha etteheiteid praktikoni eiramise pärast, kui paljudele meile, kes me ei ole andnud igavesi tõotusi religiooseks eluks, vaid püüame ebakindlate lapsesammudega jõuda arusaamiseni pühadusest maa peal. Need inimesed koolitavad tõesti ise kodus oma paljusid lapsi, tõesti publitseerivad katoliiklikku meediat ja kirjandust, tõesti kaitsevad sündimata ja sündinud inimesi sekulaarse ebaõigluse eest maailma suurriikide kohtusaalides. Need kaks nädalat Gardones igal aastal ongi nende puhkus, rõõmupidu, mida nad suuremeelselt on soovinud meiega jagada. Tean, et oleme kõik siinkirjutanud ühenduses tänu kaudu selle eest.\nNeid ridu kirjutades aga mõtlen aina, et Rooma Foorumit puudutavate küsimuste tähtsus ju kahvatub meie maailma ning “tsivilisatsiooni” üleüldise sügava segaduse kõrval, mis praeguon eriliselt haavanud Norramaad, kuhu need read – ning loodetavasti paljude palved – ka ehk jõuavad. Kyrie eleison.\n25. juuli 2011, 17:02\nkallis v. Varro\nOlen nøus Teie seisukohaga,et Teil on øigus julgeda oma seisukohta avaldada selles ,et igal isikul on øigus ise otsustada selle yle kuidas ta oma suvepuhkust veedab.Selle yle kohutmøistmine kuidas keegi oma suvepuhkust veedab ei olnudki minu møtteavalduse eesmærk.Mul on kahju,et ma ei olnud vøimeline ennast selgemalt væljendama.Kuid møtteavalduse væljendamine sai innustuse e.M.V-i meiega jagatud kogemustest,kus Ta toob esile oma tæhelepanekud sellest kuidas Gardoones kulutatakse rohkem kui Triloogosel:”.. aega ja ressursse… oleskelule ja Rooma- hedonistlik atmosfææri kujundamisele.”\nKallis v.,vøib-olla on hea,kui ma tooks esile oma seisukoha sellest millise alg hoiakuga ma\nsellele ,tøesti tæhtsale yritusele læksin.Organiseeriate poolt saadeti meile yrituse buklet,mille lugemise jærel jæi mulje,et tegemist on praeguse lææne kokku kukkumise hetkega.Ja kutse sønumiks,nønda jæi mulle mulje oli see,et organiseerijad pakuvad vælja mitmesuguseid lahenduse variante.See oli ju hetk,kus (s.o. aastal 2008) oodati,et kogu Ameerika ja seepærast kogu muu majandus kokku kukub jne.Kuid nagu pyhakiri ytleb:”Neetud on see,kes oma lootuse inimese peale paneb.”(jer.17:5).Et ehk veel selgem olla,oli minu sygava pettumuse pøhjuseks,minul olevad illusioonid mis ei vastanud tegelikusele.Kuid nagu ikka ,kasutab pyha Providentsia meie puhul køiksugu nippe,et meid løpuks pææsta.Olgu Ta tuhandest tænatud.Kuid minu møttevahetuse eesmærgiks oli ja mis mul kuidagi kahjuks ei ønnestunud see,et igasuguste palverændude peamiseks pøhjuseks peaks olema oma enese usuidentiteedi værskendamine ja tugevdamine.Vanas -Testamendis oli selleks mææratud juubeliaastad ja iga-aastased pyha Linna kylastamised.UUe seaduse ajal korraldati ka rændusid pyhadesse kohtadesse eelkøige oma identiteedi tugevdamisele ja solidaarsustunde kasvamisle.\nJa seepærast,kui mu illusioonid Gardoones kogetuga,tænu Køigevæelisele, kokku kukkusid\nja ma selle tegelikusega sisemiselt nøustusin,anti mulle vææritule imelisi armukinke.Muidugi ei ole mind kutsutud teiste inimeste tegevuse yle kohut møistma ja “kaugele ulatuvai jæreldusi tegema”,kuid mulle on tahes tahtmata jæænud mulje,et tøesti raisatakse palju vahendeid selleks,”Gardoonesse”minna,selle asemel,et “Gardoone”omale kodu luua.Selleks on ka igavikulise Missa korras ka n.n. peatuste pyhad.Igayks ju ei saa ise Rooma minna .Selleks andiski p.Kirik/Ema vøimaluse liturgia læbi , Roomas olla.Sealhulgas tæhendus `sympoosium`,oma klassikalises(plaatonlikus) møtes tæhendab ju ,lyhiajaliselt sellise keskkonna ja ymbruse loomist,mida kokkutulnud ideaalseks loevad.Kuid olge Te v.Varro tøesti tænatud ,et Te mulle Gardoone tagamaad meeldivalt ja lyhidalt selgeks tegite\nSiin oleks hea p.Raymund Pennafortet (m.p.jaan.23,+1275) meelde tuletada.\nTeda paluti mooride røhumise all kannatavate katoliiklaste seas ristisøja vaimu sytitada.P.R.aga næhes katoliiklaste vaimset olukorda,sai ta aru,et\nkøigepealt,peaks nad viima olukorda,kus Køigevæeline Oma viha nende pealt æra vøtaks.Kuna p.R. nægi,et:”…those Christians… were … corrupted under the servitude to the moors,…”.Ta næitas,eelkøige oma isikliku pyha eeskuju læbi,et selleks,et:”…to triumph over their bodily enemies,they must first conquer their spiritual enemies,and subdue sin in themselves,which made God (Himself)their enemy.”Nagu ka Vana-Testament næitab kasutab Køigevæeline tihti meie eneste vaenlasi selleks ,et meid letargiast yles æratada.Ja,kui p.R-i.head pyydlused vilja kandsid,pajatab lugu meile sellest,et:”… so general a change was wrought hereby in manners of the people,as ,seemed incredible to all but those who witnessed it.By their conversion the anger of God was appeased,and the arms of the faithful became terrible to their enemies.”(Vt.Buttler I k.,lk.93).\nMa sooviks ka løpuks Mariale ja Mihklile køikvøimalikke ønnistusi nende yhise elu alguses lækitada.K o J K.\nMaria Vooglaid ütleb:\n29. juuli 2011, 10:12\nmul on väga hea meel, et minu kommentaarist väike diskussioon tekkis. Vahest paar mõtet ja täpsustust veel minu poolt.\nVarrol on muidugi õigus, kui ta ütleb, et selleks et ühest üritusest rääkida peab kõigepealt püüdma mõista selle eesmärki. Tõtt-öelda sellest minu jaoks probleem lähtuski. Gardones olles tundus, et kõigi jaoks on kokkusaamise olemus selge: intellektuaalselt ja spirituaalselt rikastatud puhkus. Arutleti isegi ürituse puuduste üle, tunti muret, kuidas seda traditsiooni kõige paremini saaks jätkata. Tagasi koju jõudnuna aga sattusin lugema Maria Joanna kokkuvõtet, millest võinuks jääda mulje, et see eesmärk oli midagi muud. Minu kommentaarile järgnenud isiklikus meilivahetuses ja nüüd siin kommentaarides nimetab ta seda tõepoolest “puhkus” ja “rõõmupidu”, aga artiklist loeme, et tegu on ilmselt “kaasajal kõige väljapaistvama sündmusega traditsioonilises katoliiklikus kultuuriruumis”, lisaks veel see kultuuriliseks tegevuseks sobiva raamistiku ja keskkonna loomine, mida olen juba kommenteerinud. Imelik oleks siin korraldada mingeid “parim katoliiklik sündmus” konkursse, eriti arvestades, et tõepoolest kahe mainitud üritusega seotud inimesed on osalt samad. Minul tekkis lihtsalt isiklik seos ainsa mingil määral sarnase üritusega, kus olen käinud ja mis tõepoolest on kultuurifestival ning mulle tundus ebaõiglane kirjeldada sellisena sümpoosioni, mis seda tegelikult ei ole. Emotsionaalne ja ehk mitte parimasse kõnekunsti tavasse kuuluv, aga siiras reaktsioon.\nKui on puhkus, ütleme siis, et puhkus, mööname, et puudustega nagu iga inimese tehtud asi, ja kiidame jagatud rikkusi. Kui tahame teha “tänukummardust”, teeme seda korraldajatele või väljendame seda otseselt sõnaliselt. Kiita midagi millekski, mis see ei ole, ei saa olla tänulikkuse nõue. Mulle meeldis, kuidas vestluspartner Norrast igal võimalusel oma tänutunnet avaldas. See, et mina oma arvamust sel moel ei osanud väljendada, on minu puudus. Loomulikult olen ma heldetele korraldajatele lõputult tänulik, aga seda tänu avaldan ma neile ja see ei saa varjutada minu tõetaotlusi. Ka tänulikkuse ajendil, eriti veel avalikus meedias, ei ole ma nõus leppima luiskamisega. Paratamatult tõlgendab keegi seda tänamatusena, aga rõhutan, et poleks üldse midagi kirjutanud, kui oleksin Maria Joanna artiklist lugenud tõtt ja ainult tõtt.\nMida sügavam on “”tsivilisatsiooni” segadus”, seda selgemad peavad olema meie tõetaotlused. Süvendame segadust, kui lubame vastuolusid oma sõnade ja tegude vahele ning kui loobume millegi üle avalikult arutlemast, kas siis mingi olulise ürituse toetuseks, ühtse kogukonna mulje jätmiseks või sellepärast, et see pole praegu maailma kõige tähtsam küsimus.\nSuurim tänu ka õnnistuste eest.


Personaliblogi – huvitavad blogipostitused meie personaliekspertidelt\n04/11/2020 HR factory\nPraegune ühiskonnakorraldus, kus soovitatakse võimalusel vältida füüsilisi kontakte inimeste vahel, esitab uusi väljakutseid ka värbamismaastikul. Ootamatult tuli kolida kõik protsessid veebikeskkonda ning uued töötajad tuleb leida kandidaadiga reaalselt silmast-silma kohtumata. Kuidas lahendada see… Loe lähemalt\n01/10/2020 HR factory\nTervise edendamise koolituspaketid\nTERVED JA RÕÕMSAD TÖÖTAJAD – TERVE JA EDUKAS ETTEVÕTE! Läheneva ülemaailmse vaimse tervise päeva eel panime ka oma HR meeskonnaga pead kokku ning nuputasime, mis lisandväärtust võiksime pakkuda ettevõtetele, kes soovivad oma töötajate… Loe lähemalt\n30/07/2020 HR factory\nHuvitavaid leide saksakeelselt HR blogimaastikult: Rahvusvahelise personalivaldkonna ettevõttena soovime oma lugejateni tuua ka huvitavaid artikleid teistest riikidest Tänane leid kirjeldab loomingulisuse tähtsust personalitöös: Personalitöö maailm keerleb aina kiiremini ning kohati võib lausa tunduda… Loe lähemalt\n30/03/2020 HR factory\nMeie kogemus ütleb, et inimesed on väga avatud ning pooleliolevaid värbamisi ei ole tarvis kaugtöö tõttu pooleli jätta. Meie jaoks HR factorys on töö tegemise viis endine, osutame teenuseid takistusteta. Kuna HR factory… Loe lähemalt\n17/03/2020 HR factory\nKas sina mäletad veel arvuti ekraanile koputavat kirjaklambri kujulist abilist? Ta ilmus meie ette koos Microsoft Office’i paketiga aastatel 1997-2001. Rahva seas tunti teda nimega Clippy (lühend sõnast paperclip). Kui Office programmile nagu… Loe lähemalt\n04/12/2019 HR factory\n19/11/2019 HR factory\n25/05/2018 HR factory\nHea koostööpartner Isikuandmete kaitse üldmääruse jõustus 24.05.2016 ning seda hakatakse aktiivselt kohaldama alates 25. maist 2018. a. See esitab meile, kui Teie usaldusväärsele personalipartnerile, rangemad nõuded isikuandmete töötlemisel. Isikuandmete kaitse üldmääruse esitab ranged… Loe lähemalt\n18/03/2018 HR factory\nTihe konkurents tööturul Personali värbamine on läinud keerulisemaks igal alal ja piirkonniti teravnenud Tallinnas ning Harjumaal. Kui vaadata Eesti suurimate tööportaalide CV Keskuse ja CV Online’i teenindus-, kaubandus- ja toitlustussektori tööpakkumisi, siis on… Loe lähemalt\n15/01/2018 HR factory\nÜhe eesti ettevõtte personalijuht otsib firmasse uut töötajat. Postkasti saabuvad CV’d ja motivatsioonikirjad CV Online’i, CV Keskuse andmebaasidest, lisaks eraldi veel meilile saadetavad dokumendid. Kandidaate ja faile on palju ning peale kõikide materjalide… Loe lähemalt


Tänane kuupäev 18 Jaan, 2022 17:32\nPostitatud: 16 Jaan, 2022 17:31\nElektrotehnika laboratooriumi Jaakson & Jätmar tooteid:\ncroman40 saab küsida\nPostitatud: 16 Jaan, 2022 11:56\nKuna pakkumisi ei tule, siis vihjed: Mees ise ei näinud seda päeva, kui esimene küsitav seade Eestisse jõudis. Tal ei olnud sellega mingit pistmist, aga näiteks ka Kristjan Palusalu ei suitsetanud, kuid sellegipoolest taheti tema auks üks suitsumark nimetada Palusaluks. Küsitav seade on muidu tänapä...\nPostitatud: 15 Jaan, 2022 19:19\nKas sealsel missioonil snaipreid ei kasutatud ja mis võis olla selle põhjus? Teoorias võimaldaksid snaiprid ca 500-1000m perimeetri puhtana hoida ümber baasi. Kasutati küll. Ma olin ise paar aastat hiljem teistes baasides, vastase tegevuse intensiivsus oli meil enamjaolt madal, ja tehtigi nii, et k...\nPostitatud: 15 Jaan, 2022 8:50\nÜhe Vabadussõjas silma paistnud mehe järgi hakati hiljem nimetama ühe tehnilise seadme mudeleid. Täiesti ametlikult, mitte rahvasuus levinud hüüdnimena. Küsin siis nime ja seadet\nPostitatud: 15 Jaan, 2022 8:14\nPostitatud: 05 Okt, 2021 8:58\nKuna praegu on juba välja kujunemas odavate kiirtestide süsteem söögikohtades, kinodes ja hotellides, siis pole neil ka nagu otsest häda süstima minna. Kuna need kiirtestid ei tööta, tuleks see jama ära lõpetada. See maailm, millest Teie, akf! moderaator Kriku unistate, ongi täpselt see, millest va...\nPostitatud: 04 Okt, 2021 21:25\nJa kui kahe kuu jooksul kolmandat süsti ei tee, siis vaktsineerimispass kaotab kehtivuse? Iisraeli süsteem on eeskujuks olemas :wink: Selline pealesurumine ajab kahtlejad ning veendunud vaktsiinivastased ainult rohkem närvi. Kuna praegu on juba välja kujunemas odavate kiirtestide süsteem söögikohtad...\nFoorum: Et juttu jätkuks Teema: Nõukogude sõdurite monumendid ja hauad Eestis\nTeema pealkiri: Re: Nõukogude sõdurite monumendid ja hauad Eestis\nPostitatud: 03 Okt, 2021 16:34\nKuressaare kaks huvitavamat: https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=4111 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=4112 Ma ise ei teadnud varem, et Tehumardi öölahingus ja hilisemates Sõrve lahingutes langenud punaohvitsere mae...\n1. leht 46-st [ Otsing leidis 681 vastet ]\nMine lehele 1, 2, 3, 4, 5 ... 46 Järgmine


Alekseil käsi haige! Kellega harjutas Marilyn jäätantsu hommikul kella viieni? - Kapid haiget hommikul\nKapid haiget hommikul.\nNeed unenäod on olnud alati tähenduslikud ja isegi religioossed. Sellest ajast saati on Paikassi vabatahtlikud kassiga, kes sai nimeks Juula, arsti juures käinud kuus korda. Siis aga tuli arstidelt halb uudis: põletik oli löönud ka liigesesse. Aga no ma ei tea, see lillepott ei meenunud mulle enne õhtut, kui tolmuimejaga uuesti koristama hakkasin ja maas paari mullakübet nägin… Ainult, et sellest ei saa ma siiamaani aru KUIDAS tal õnnestus käpp murda lillepotiga…? Lisage kardinad Kui teil on kapi lükanduksed, on veel üks võimalus uksepaneelid täielikult eemaldada ja nende kohale riputada ilusad kardinad. Pange aga tasase koega kinni - seda on lihtsam tolmuimejaga puhastada ja see ei lähe tolmuseks ega lapikuks, nagu oleks seda teinud.\nMilline on teie eredaim mälestus Evald Hermakülast?\npunasel kiisul käpp haige\nKärt Tomingas Vabakutseline näitleja, õppis Hermaküla käe all Ehk pärinebki enamik eredaid, alateadlikke mälestusi temast just unedest. Need unenäod on olnud alati tähenduslikud ja isegi religioossed.\nReaalsest elust meenub mulle kohtumine Tulin majja, kui Evald väljus parajasti grimmiruumist. Et ta mängis pimedat meest, tehti talle silmade sisemist grimmi, pandi lääts. Ta tuli mulle vastu, käed laiali.\nMe embasime ja ta ütles: nüüd siis lõpuks. Mina vastasin: jah. Ja siis me seisime tükk aega seal telemaja koridoris. Kümme aastat, mis oli koolist möödunud, me ju ei suhelnud.\nNägin teda vaid paaril korral juhuslikult, tervitasime ja vahetasime kõige tavalisemaid lauseid. Põhiline kontakt oli mul temaga unes. Mulle tundub, et ülevoolav rõõm, mida tookord telemajas tundsin, oli vastastikune. Tundus, et temagi oli mõelnud selle kümne aasta jooksul, et me võiksime midagi koos teha.\nEt meie mõtted ja tunded olid olnud samal sagedusel. Suitsu õhtu, Runneli luule esitamine. See oli aeg, kui maailm oli hästi optimistlik, protestivaimu täis. Nii olime ka meie, noored inimesed, teatrikooli tudengid või äsja lõpetanud. Hermaküla oli teistest natuke vanem.\nSee oli maailma avastamine läbi kirka vormi ja Evald oli selle vedaja. Ta oli vaimukas, energiat vaimu reied parast jooksmist, otsiv. Evald elas tookord Nõmmel. Tal oli seal maja, kus me tihti kohtusime, õhtud otsa vaidlesime, suitsetasime ja olime hästi erksad.\nHiljem oli mul temaga vähe kokkupuuteid, näiteks Eesti Draamateatris.\nNeed olid kapid haiget hommikul hoopis teised, natuke poliitilised ajad. Aga ma tahaks heas mõttes toonitada, et Evald jäi elu lõpuni üliõpilaseks. Ta oli noor, kes otsis ja kahtles elu lõpuni.\nTa ei saanud elu lõpuni valmis. Vaino Vahing Kirjanik, psühhiaater, sõber Seitsmekümnendate aastate keskel, kui elasin Tähtvere mäel endises Jaan Kärneri majas, juhtus lugu, mis kinnitas mu veendumust, et Hermaküla on tõeline näitleja. Ta teeb oma rolli alati ära, olgu olukord kapid haiget hommikul soodne või mitte.\nMinu korteri ühes toas oli seina sisse ehitatud kolme suure ukse-ga kapp. Ühel hommikul, kui ärkasin haige peaga, läks korraga üks ustest lahti ja tuppa astus Jaan Kärner.\nMilline on teie eredaim mälestus Evald Hermakülast? Kärt Tomingas Vabakutseline näitleja, õppis Hermaküla käe all Ehk pärinebki enamik eredaid, alateadlikke mälestusi temast just unedest. Need unenäod on olnud alati tähenduslikud ja isegi religioossed.\nMa ei tea, oli see deliiriumist või mis, aga nii ma nägin. Kärner astus tuppa ja kurtis, et tal on pea haige. Mina olen arstina järginud alati põhimõtet, et kui inimesel on pea haige, tuleb see ära parandada, mitte lasta inimesel piinelda.\nTõin köögist vajaliku, me parandasime pea ära ja Kärner läks kappi tagasi. Varsti oli ukse taga Hermaküla.\nKa temal oli pea haige. Loomulikult otsustasin, et ka teda tuleb aidata. Äkki peatus maja ees Volga. Ma mõtlesin, et ei tea, kas on julgeolek või mis.\nkiisul käpp haige\nAga autost astus välja Jaak Viller ja hõikas: Hermaküla, tule proovi! Ma küsisin Hermakülalt, et mis nüüd saab.\nTema ütles, et ta ei lähe proovi. Viller oli majja tulemas, ma ei teadnud, mida teha. Siis ütlesin talle, et mine sinna, kuhu Kärnergi läks  kappi.\nJa Hermaküla läkski. Viller tuli majja. Näitasin talle kõik toad ette, Hermaküla pole. Viller läks ära. Aga Hermaküla võttis end kokku ja oli kaks tundi kapid haiget hommikul siiski proovis. Ja selline suhtumine iseloomustas teda alati. Jüri Lumiste Näitleja ja lavastaja Kui olin abiturient ja astusin Hermaküla stuudiossepandi mind sama aasta detsembris «Emmeliinasse» asendusnäitlejaks.\nNii kohtusin kapid haiget hommikul esimest korda Hermakülaga. Ta mängis kapten Trummi ja mina mängisin meremeest. Lavastuses oli laevahukk. Me kõigutasime parve, Evald ühes ja mina teises otsas, ja see jättis mulle kustumatu mälestuse  et nii suure lavakunstnikuga sain noore koolipoisina koos mängida.\nKõigepealt puhastage ja korraldage\nPeeter Kollom Hermaküla kolleeg 83, OÜ Maja-maakler juhataja Hermaküla uskus, et inimene ei saa midagi ise võtta. Ta saab ainult valmistuda vastu võtma, ja kui ta on valmis, siis võibolla ka antakse. Tõenäoliselt saab ta siis ka teada, mida ta tegelikult tahtis. Kui ma nüüd terve õhtu ja hommikupooliku mõtlesin, millist eredat mälestust Hermakülast rääkida või millist mitte rääkida, kapid haiget hommikul anti mulle selline lugu.\nMeil on kodus vähe mälestusesemeid teatrist, ainult mõned ülestähendused, fotod, kavalehed, väljalõiked ajalehtedest. On ka etenduse «Üks ullike läks rändama» kuldjuustega tütarlapse kostüümi kavandi pilt klaasi taga, mille kinkis Tiiu Tepandi mu abikaasale Heljele. Helje kuldjuustega tütarlast ja mina ullikese keskmist venda.\nJa kui ma siis heietasin oma toimetusi tehes parajasti taas neid eredaid mälestusi Hermakülast, ronis meie kass Luu kapi otsa ja ajas kostüümipildi maha, nii et klaas lendas tõesti kõva klirinaga kildudeks. Kogu lugu.


Restoranid - Original Sokos Hotel Lakeus - sokoshotels.fi\nHotellid Seinäjoki Original Sokos Hotel Lakeus Seinäjokis Restoranid\nPihvirestoran Lakeus Matador\nMatador on hispaaniapärasest nimest hoolimata ehtsat põhjamaist toitu pakkuv liharestoran. Matadoris saad nautida Lakeuse maitseelamusi: kõik valmistatakse puhtast kohalikust toorainest. Menüüs on kergeid delikatesse, biifsteeke ja fileesid ning hooaja erihõrgutisi.\nWilson on sundimatu õhkkonnaga spordipubi otse Seinäjoki kesklinna lähedal, Sokos Hotel Lakeuse juures. Wilsonis saad harrastada tugitoolisporti: selle eest kannavad hoolt kaks ekraani ja mitu telerit.\nHõrkude roogadega, mida Wilsoni menüüs on igale maitsele, saad kustutada ka suure nälja. Suviti on Wilsonis Seinäjoki kõige kaunim ja päikselisem terrass. Teenindamisvalmis personal serveerib joogid ja road lauda.


Nurr, Pätu, Maru, Alindos, Rõõdi ja pisike, kel pole veel nime - Põhjarannik\nEsileht / Nurr, Pätu, Maru, Alindos, Rõõdi ja pisike, kel pole veel nime\nNurr, Pätu, Maru, Alindos, Rõõdi ja pisike, kel pole veel nime (0)\nKoduloom 12.05.2017 TIIA LINNARD\nKas te panite tähele, et ma kirjutasin “korteriuksel”? Jah, Anne elab korteris, mitte eramajas, mitte talumajas, vaid täiesti tavalises 3toalises korteris.\nNagu öeldakse: omad riidlevad, omad lepivad… Need kassid ongi ju päris sinu omad, mitte hoiukodu kassid, kes ootavad, et keegi nad päriselt endale võtaks.\nKolmandal. Kassid on mul varemgi aknalaual istunud ja pole sealt kuhugi kibelenud. Aga see sattus olema seiklejahingega. Korraks pöörasin selja, kui kuulsin, kuidas ta küüned aknapleki peal krabisesid… Siis tormasin talle õue järele. Aga jah, vedas, midagi hullu temaga ei juhtunud.\nOeh… Ma ei oska kilodes öelda, aga raha kulub nende toidu peale ikka korralikult.\nLaias laastus söövad sama toitu, kuid väikesed maitse-eelistused on ikka. Ühele maitseb kohvikoor, teisele juust, üks sööb konservherneid ja limpsib selle vedelikugi ära, teisele meeldivad krabipulgad. Üks sööb rosinaid… Väikesed nüansid on.\nJust. Tulen töölt, olen väsinud… Võtan kassi kaenlasse, silitan teda ja stressitase langeb kolinaga.


Majadeta kool : Õpetajate Leht\n28. aug. 2015 Kaarel Tarand kolumnist - Kommenteeri artiklit\nHaridusjanuse Eesti uudistevoos on iga aasta septembri alguse puhul tähtis koht majateadetel. Mõni õnnelik saab ja avab uue või renoveeritud koolimaja. Mõni teine teeb hapu näoga kompromissi, kolmas aga peab kurvalt tõdema, et kauase hariduskeskuse uksed jäävad sügisest lukku.\n„Säästlikkus on moraaliküsimus,” lohutab haridusminister Ligi järvamaalasi, kes olude sunnil asuvad Paides eksperimenteerima gümnaasiumi ja kutsekooli ühe katuse all pidamisega. Kallis ja lootusetu, diagnoosivad haridusametnikud Kohtla-Järve sõjaeelse esindusliku koolimaja taaskasutamise võimalikkust.\nHaridussüsteemi sees ja ümber valitseb endistviisi majakeskne mõtlemine, ehkki kõik teavad, et halduskulud neelavad endiselt ebaproportsionaalselt suure osa kõigist hariduskuludest ja just selle kännu taga on kinni korralik töötasu õpetajatele. Otse religioosse visadusega püüavad nii keskvõim kui ka omavalitsused koolikinnisvarasse investeerides võidelda Euroopa Liidu üheks nurgakiviks oleva vaba liikumise põhimõttega ja aheldada vähemasti kooliealiste lastega pered paikseks sinna, kuhu kord juba koolimaja kergitatud.\nStatistika kinnitab paraku, et demograafiline olukord omavalitsustes ei korreleeru selgelt investeeringutega koolihoonetesse. Haridusinvesteeringute juhtimist hindas küllalt negatiivselt oma 2013. aasta auditis ka riigikontroll. Haridusministeerium on aastani 2020 vähemasti Euroopa toetusraha kasutamisel lubanud eelistada vanade hoonete korrastamist uutele. Aga see pole põhimõtteline muutus mõtlemises.\nOlen kindel, et hariduse ja kooli üle mõtisklevates huviliste ringkondades mängitakse sageli mõttega majavaba kooli võimalikkusest, aga avalikku poliitilisse päevakorda pole teema võimaluse ja ülesandena kerkinud. Teadmiste ülekanne iseenesest ei pea toimuma selleks spetsiaalselt rajatud ruumides, see käib kõikjal, kus vähemalt kaks inimest kokku saavad. Niisiis võiks üks majavaba kooli mõtteharjutuse lähtekohti olla küsimus, kuidas ja kus viia õpilane ja õpetaja omavahel kokku, kui selleks eraldi koolimaja pole.\nNagu internetikaubanduse võidukäik meile kinnitab, eksisteerivad nõudlus ja pakkumine sõltumata sellest, kus ja kui suur kauplusehoone kuskile on rajatud – või siis rajamata jäetud, nagu kipub aina enam juhtuma Eesti hõreasustusega piirkondades. Ka haridusel on nõudlus ja pakkumine olemas, sõltumata koolihoonetest tingimusel, et riigis kehtivate seaduste täitmine on kohustuslik ja nende täitmist suudetakse kontrollida.\nÕpetajate saamise süsteem on iseenesest olemas tellimusena riiklikele õppekavadele ülikoolis. Just majade olemasolu tõttu on aga väga jäik süsteem, kuidas õpetajad omavahel koostööks peavad organiseeruma. Ses osas võiks eeskujuks võtta teatrid või perearstisüsteemi, kus organiseerumine trupiks või keskuseks on hoopis vabamate mängureeglitega ja tõestatult kvaliteetset tööd tehakse vägagi eriilmelistes keskkondades ja ruumides. Aastate jooksul on neil tegevusaladel välja kujunenud ka väga selged rahalise arvestuse põhimõtted.\nJuriidiliselt on saatan peidetud reeglitesse, mis sätestavad kooli kui asutuse, mitte organisatsiooni kui liikmelise inimühenduse. Tõsi on, et ka igal organisatsioonil peab tänapäeval olema registriaadress, aga minu taju jaoks on asutus pigem ruum kindlate funktsioonidega, kus pole eriti oluline, millised inimesed, anonüümsed ametnikud, seal askeldavad, organisatsioon aga koosneb selgelt inimestest, kes võivad vabalt tegutseda ka ilma kinnisvara omamata või rentimata. Seletav sõnaraamat näeb seda pisut teisiti, defineerides asutusena mitmesuguseid ülesandeid „täitva iseseisva, ainelise tootmisega mitte tegeleva organi, institutsiooni”.\nKui me ühiskonna põhiüksuseks on indiviid, üksikisik, siis peaks seda silmas pidama ka haridussüsteemis. Kutsega pedagoogid peaksid saama täieliku vabaduse praktiseerida kõigis tegevusvormides otse, mitte asutuse vahendusel. Ja ka vastutaksid isiklikult, mitte asutuse kaudu oma tegevuse tagajärgede ehk töö kvaliteedi eest.\nSelles kõiges pole midagi ületamatult keerulist, nagu ka ülesandes, kuidas iga õpilane vastavalt õppekavade nõudmistele oleks kinnistatud kõigi vajalike õpetajate või nende ühenduste külge. Kus turud ei klapi, teeb eestlane äpi. Vajalik algoritm ei tohiks ju olla oluliselt keerulisem kui see Uberi oma, mis paaritab üle ilma autojuhte ja reisijaid.\nÜldise ravikindlustuse kaudu õnnestub Eestis kõik kindlustatud isikud perearstide nimekirjadesse ilma suuremate tõrgeteta ära jagada. Ja neid on kokku peaaegu kümme korda rohkem kui kooliõpilasi.\nEespool skitseeritu ei ole detailne tegevusplaan, vaid eeskätt ikka üleskutse vabalt igasuguseid mõtteharjutusi teha. Preemiaks võib siin ideaalse lahenduse puhul olla mitukümmend protsenti haridusrahast ja sisu on ka mõõtmatult rohkem kui järjekordses kulukas uue „Eesti brändi” otsingus, mida ju polegi millegi külge kinnitada, sest kaubad ja teenused, nagu ka nende sihtturud ehk potentsiaalsed ostjad on enne märgiloome juurde asumist leiutamata ja tootmata. „Majavaba kool” võiks aga maailmas laineid lüüa enam kui mistahes e-residentsus.


Fotod ja video: Eesti Raudtee alustas Tapa ja Sonda vahel reostuse likvideerimist - Postimees TV - videod, saated, ülekanded\nFotod ja video: Eesti Raudtee alustas Tapa ja Sonda vahel reostuse likvideerimist\n5. aprill 2017 23:09\nEesti Raudtee alustas õhtul Tapa ja Sonda vahel maapinna lahustireostuse likvideerimist.\nTöid tehakse suunaga Tapalt Sonda poole ja need kestavad kuus kuni seitse tundi, teatas Eesti Raudtee. Tegevuskava on kooskõlastatud keskkonnainspektsiooniga.\nPuhastustöid tehakse Eesti Raudtee päästerongiga, mille veetsisterni põhjaklapist juhitakse lahus reostunud piirkondadesse.\nReostuse likvideerimiseks kasutatakse vahendit Hydrobreak Power, mille vesilahus juhitakse pinnasesse, kus see asub reostust lagundama ja likvideerima. Esmase pesu järel tehakse 10 päeva möödudes täiendav kontroll ning vajadusel toimingut korratakse.\nEesti Raudtee palub elanikel ohutuse huvides puhastustööde ajal töö perimeetris mitte viibida.\nMöödunud esmaspäeval lekkis Tapa ja Sonda jaama vahel rongi kahest tsisternvagunist kokku 51,9 tonni lahustit. Lekete avastamise järel läbis rong teisipäeval Tapal asjatundjate komisjoni põhjaliku kontrolli, mille käigus avati tolli pandud plommid ning kontrolliti üle põhjakorgid.\nKontrolli tulemusel minimeeriti võimalike täiendavate lekete oht ning rong jõudis teisipäeva õhtul Tapalt Muuga kaubajaama. Rong 36 tsisternvaguni ja nelja poolvaguniga alustas teekonda Kohtla jaamast. (BNS)


Marin tunnistab: jah, ma olen üks neist naistest! - Arvamus - sõbranna.ee\nMarin tunnistab: jah, ma olen üks neist naistest!\nMulle tundub, et kui mõni ema ütleb, et talle meeldivad vaid oma järeltulijad ja teisi peavad tüütuks, on see üldsuse silmis okei ja aktsepteeritav. Kui aga seda ütleb keegi lastetu, saab ta enne lause lõpetamist külge lastevihkaja tiitli, kel pole südant sees ja kes ei tea elu põhiväärtustest ega armastusest midagi.\nJah, ma olen üks neist lastest, kes ei heldi väikelapsi nähes. Ma ei oska nendega midagi eriti peale hakata, pole sellist emalikku soont ilmselt kaasa antud. Ma ei taha tuttavate beebisid sülle võtta. Mind vaadatakse kõõrdi, kui julgen öelda, et see nunnu titelõhn on minu jaoks tugevalt aroomikas segu piimaheitest ja beebipuudrist. Tean, et olen ka ise selline abitu olend olnud, aga ei muuda seegi looduse fakt midagi. Kui keegi palub mind lapsehoidjaks, siis ei ütle ära sellepärast, et olen laisk, hoolimatu või isekas, hoopiski pelgan neid pisikesi olendeid ega oska nende soove, tahtmisi ja nuttu õigesti tõlgendada.\nMa ei vihka lapsi, vaid ei soovi nendega liigselt tegemist teha. Hambaid krigistades võin küll nende vanemaid mitte sallida, kes on näiteks jõusaali paariaastase mudilasega tulnud, mõeldes, miks kurat ta sinna üldse sisse lasti. Mind kui trennisolijat egoistlikult see osa ei huvita, kas last polnud kuskile jätta või ema püüab teda omal moel arendada-sotsialiseerida, mina kardan, et see tatsaja jääb mulle ette, millegi vahele, kukub või saab muul moel viga. Mittelapsevanema kogemus on näidanud, et üritustel, kus lepitakse kokku «hoiame kõik üheskoos lastel silma peal», ei jälgi kokkuvõttes kullipilguga keegi, sest tundub, et kõik teised teevad seda juba niikuinii.\nMul pole midagi selle vastu, kui mulle tullakse külla koos lapsega ja ema on ettenägelikult ka mõned mänguasjad või joonistustarbed kaasa võtnud. Minul lapsi ei ole, seega pole ka esiteks mu kodu spetsiaalselt lapsesõbralikuks kohandatud ja ainsad kodusleiduvad (rangelt peidus) lelud on erootika-, mitte mänguasjapoest. Ma ei ole õnnelik, kui laps peeglilaualt leitud oravakarvadest puudripintsli ära käkerdab, aga saan aru, et tal on igav ja rahu huvides neelan selle kerge pahameele alla. Küsides ebalevalt tema emmelt, ega need karvad talle kuidagi viga tee. Ei heldi nagu lapsevanem, aga lepin. Joonistusvahenditest on mul kodus pastakas. Kuskil. Ja tittede inventarist tean enam-vähem vaid seda, et ühed niisked beebisalvrätikud on minu jaoks parimaks meigieemaldusvahendiks.\nSuvel on tulemas sõprade pulm, kutsele on märgitud palve lastele selleks ajaks hoidja leida. Tagaselga käib aga ühistšätis juba sisin, kui lapsevaenulik on pruutpaar (kuigi neil on tegelikult kaks last), alaarenenud ühiskond ja sallimatud inimesed. Mulle tundus just äärmiselt mõistlikuna, esiteks on ju piisavalt aega kõigil lapsehoidjaid otsida ja kel tugivõrgustik perekonna näol, siis vanavanemad on ju enamasti lausa õnnelikud, kui ühe pika päeva maimukesi saavad kantseldada. Samal ajal ei pea abiellujad muretsema peopaigas oleva katmata tiigi pärast, või kas ikka väsinud lapsed kuskil lõunaund saaksid magada, püreed saavad õigeaegselt soojendatud ja ega keegi pulmaisa nähes hüsteeriliselt nutma ei hakka. Ei suuda küll kuskilt lastevaenulikkust välja lugeda, kõigest üks üritus, mis on spetsiaalselt täiskasvanutele.\nKui satun lennule, kus on pikalt nuttev laps, siis ausõna, ma ei vihka teda, mul on temast ja teda lohutavast lapsevanemast kahju, ja sallimatu põrnitsemise asemel saavad nad pigem minu toetava pilgu ja naeratuse. Mina võin kõrvatroppe kasutada, mediteerida ja eirata nii kuis jaksan. Aga kui ema põngerjast välja ei tee ja kramplikult maimukese virinat ignoreerib, olen esimeste seas, kes viisakalt märkuse teeb. Ja vabandust, aga salongis minu kõrvalistmel mähkmevahetus ajab mul lihtsalt südame pahaks, mis siis, et sisimas tean sedagi, kui kehv seal seda üleüldse teha on ja pole parata.\nMinu sallimatus ei ole absoluutselt lastele suunatud, aga puhates mulle meeldib vaikus ja rahu ja võimaluse korral valin tõesti lastevaba spaa, ööbimiskoha või restorani. Kahjuks ei pakuta mulle teadaolevalt lende, kruiise või hotellipakette, kuhu ei lasta purjus poissmeestepeost osavõtjaid, räpakolle, haisevaid inimesi ega osse. Ausõna, kasutaksin neid variante samamoodi. Suhtun halvakspanuga üürileandjatesse, kes lisavad kuulutusse, et lapsed pole sinna elama oodatud ja olen teinud sapise märkuse tööintervjuul, kui küsiti minu võimaliku peatse emakssaamise soovi kohta. Loomulikult ma seda töökohta ei saanud, aga ei suutnud jätta küsimata, kas sellise isikliku huvi põhjuseks on mingid soodustused ja erikohtlemine emadele, näiteks suurem palganumber, rohkem vaba aega, lasteaiakompensatsioon või muud põnevat.\nMa isiklikult ei pea ennast puudulikuks naiseks, kuna pole ema ega igatse selleks ka saada. Kindlasti sünnitaksin, kui peaksin lapseootele jääma ja armastaksin oma last, aga ise ei tee ma ilmselt niipea midagi, et see aeg kätte kiiremini jõuaks. Olen tüdinenud nendest sloganitest, et ammu oleks juba aeg lapsi sünnitada, no kurat, kelle jaoks oleks aeg? Kelle jaoks on, see seda palun ka tehku. Kui normaalne see on, et minu superema staatust ootavad kõrvalseisjad rohkem kui ma ise?


St.Iv: Cruise-in-company Šotimaalt Shetlandile – MEREBLOG\nSt.Iv: Cruise-in-company Šotimaalt Shetlandile\nMonday, July 25, 2011 Tuesday, July 26, 2011 St.Iv News, St. Iv, The Tall Ships' Races\nGreenockist lahkusime 12. juuli ennelõunal. St. Ivi pardal oli seitse meeskonnaliiget ja Eesti Aukonsul Šotimaal koos abikaasaga, kes meiega koos purjeparaadi nautisid. Ilm oli kaunis ja päikseline. Suured purjekad, keda saatsid väiksemad alused, liikusid majesteetlikult kerges tuules. Greenockist väljudes saluteeris kogu laevastik VIP-ide laevale, millel viibis kuninganna Elizabeth II esindaja Šotimaal ja hulk vähemaid aukandjaid.\nPärast purjeparaadi võtsime kursi lõunasse ning suundusime Trooni linna, kuhu jäime mõneks tunniks ootele kuni meie meeskonna uusim vahetusliige kohale jõudis. Sadamase sissesõidul nuias kohalik paks ja nahhaalne hallhüljes kala. Kui matsakas loibleja lõpuks kindlaks tegi, et meil suupärast anda pole, siis eemaldus ta jahist pahuralt turtsudes. Trooni marina on väga sõbraliku teenindusega hästivarustatud jahisadam. Seal on korralik purjepood, pakuti ilmateadet ning võimalust kasutada dušši ja sauna kuigi me ei kavatsenud sinna ööseks jääda. Julgeme Trooni marinat kõigile soovitada.\nMeeskonnaliige õnnelikult jahis, alustasime teekonda Obanisse, mis on mõnus väikelinn Šotimaa läänerannikul. Kapten otsustas purjetada mööda sisemisi farvaatreid, mis Läänemere olematute hoovustega harjunud seilajale oli üsna uudne navigatsioonikogemus. Nimelt on äärmiselt tähtis liikuda koos hoovustega, mille kiirus mõnes kitsamas kohas oli kuni kaheksa-üheksa sõlme. Valel ajal sellisesse kohta sattudes on ainus võimalus ankrusse jäädes soodsat hoovust oodata. Oban, kuhu jõudsime õhtueel, asub mägedest ümbritsetud maalilises lahesopis. Seisime Obani kesklinnas poord-poordis koos viie teise TSR laevastiku alusega. Oban Õhtu oli sume, keskväljakul mängis lõputuid lugusid seelikutes torupilliorkester. Käisime Obani veekeskuses ujumas ja pesus, pärast jalutasime linnas. Mäenõlvalt linnale ja merele avanevad vaated olid fantasilised.\nJärgmise päeva varahommikul (kell kaks kohaliku aja järgi), et kasutada võimalikult hästi positiivsete hoovuste abi, alustasime teekonda Välis-Hebriididele, täpsemalt Lewise saare pealinna Stornowaysse. Kapten otsustas ülesõidul kolm-üle-kuue vahisüsteemi kasuks, mis lahtiseletatult tähendab, et kolm tundi seistakse vahis ja kuus tundi on vahist vabad. Veidi enne Stornowayd nägime delfiiniparve, kes selle asemel, et jahi ümber mängida, arusaamatul põhjusel meist mööda kihutasid. Natuke hiljem sai selgeks, miks nad nii kiiresti jalga lasid – nimelt olid traalerid just sadamast välja tulnud ja delfiinid, targad nagu nad on, otsustasid nende teelt lahkuda. Šotimaa läänerannik ja selle kaldaid uhtuv Atlandi ookean on väga looma- ja linnurikkad, rääkimata kaladest ja muust hõljuvast, kasvavast loodusest. Stornowaysse jõudsime öösel ja sildusime Akela poordis neljanda kerena. Koos Akelast kaldapoole jäävate Endorfina ja Dar Szczecinaga moodustasime sõbraliku rea. Pika ja huvitava ajalooga Stornoway, väike sümpaatne kalastusega tegelev sadamalinnake, oli end purjekate tulekuks hästi ettevalmistanud. Pakuti vibulaskmist, ekskursioone Lewise saarega tutvumiseks, milles rõõmuga osalesime – raudne reegel on, et meeskond peab igas sadamas ka kultuuri saama. Omapärane karm maastik, lambad, turbaväljad, kus ka tänapäeval käsitsi turvast lõigatakse, ridamisi iidseid varemeid, broche ja loche, gaeli keelt emakeelena rääkivad inimesed. Meie sealoleku ajal toimus ka traditsioonilise ja moodsa muusika festival Hebridian Celtic Festival. Ja hülged.\nPoolteist päeva hiljem seisime valiku ees, kas minna merele Force 8 vastutuuletormis ning maadelda 6 kuni 8 meetriste ookeanilainetega Killoway poole trügides või oodata natuke, et jahti ja meeskonda säästa. Pingsalt ilmateadet jälgides ootasime koos poolakate, rootslaste, norrakate, inglaste ja venelastega päeva, kaks ja lõpuks kolmandagi. Et tüütu ootamine ladusamalt läheks, korraldasime koos Akela, Endorfina ja Dar Szczecinaga peo, kus poolakad mängisid kitarri ja laulsime kõigis kolmes keeles ning osa laule kõlas ka inglise keeles. Poolakate kannatus katkes neljanda päeva hommikul ja nad otsustasid kaitstud sadama petlikus tuulevaikuses purjed heisata ning teekonda jätkata. Kuigi iga sadamas veedetud tund tundus ajaraiskamisena, otsustasime koos Akelaga veel natuke oodata. Asusime 250 miili pikkusele teekonnale Lerwickisse 19. juuli hommikul. Esimese 50 miili keskel saime kuni 8 meetriseid laineid ja päris korralikku vastutuult. Foka ja rehvitud groot ning kuna tuul ka natuke pilve all mängis, sai ühe vahikorra ajal mitu korda grooti üldse maha võtta ja siis jälle üles tõmmata. Sõitsime ühe halsiga Shetlandi saarte lõunatippu, kiirus oli 7-8 sõlme. Meeskond talus vapralt merehaigust, osad tundsid ebamugavustunnet, mõned oli päris õnnetud. Viimaseid aidati nõu ja jõuga ning lõpuks hakkas ka neil parem. Korra nägime delfiine. Shetlandi saartele lähenedes paistsid iidsed varemed ja torn, mis algul tunduss olevat midagi Paksu Margareeta sarnast, kuid hiljem tuli välja, et tegu on tunduvalt vanema ehitisega, mille rajasid sinna piktid umbes 2000 aastat tagasi.\n20.07 hilisõhtul jõudsime Lerwickisse, meid juhatati kesklinnas asuva Victoria kai äärde, kus meid ootas Endorfina, kes oli ainult mõned tunnid varem pärale jõudnud. Väga soe vastuvõtt, näidati kohe kätte dušširuumid ja pesupesemisvõimalus, anti elektriühendus ja wifi.\nEsimene päev Lerwickis. Bussireis Shetlandi peasaare lõuna poole. Nägime fantasilist loodust, mägede ja lahtedega ning muistiseid piktide, viikingite kui ka hilisematest aegadest. Kõikjal olid lambad ja Shetlandi ponid, vaatasime väga lähedalt paljusid merelinde. Eriti sügava mulje jätsid tötsakad ning väga värvika käitumisega puffinid.\nSamuti oli meil võimalus külastada ühte neist brochidest, millest ka eelpool sai räägitud – see ümar kaitsetorni sarnane ehitis, mida saarel nägime. Pärast bussireisi toimus meeskondade paraad ja pidu. Shetlandlased on palju pingutanud, et laevastiku siinviibimist võimalikult meeldivaks teha ja see on neil täielikult õnnestunud. Jääme suure huviga ootama järgmiste päevade programmi. Mõnus ja mõistlik saarerahvas on väga külalislahke ja loodame siiralt, et suudame ka omalt poolt nende ootused täita.\npurjetamine St. Iv the tall ships races\nEMSA uudiskiri – juuni 2011


Norma aktsiat võib pidada spekulatiivseks - Äripäev\nNorma aktsiat võib pidada spekulatiivseks\nTavaliselt juhib Tallinna börsil kauplemist igapäevaselt käibe poolest Hansapanga, harvemini Eesti Telekomi aktsia. Kuid aasta jooksul on hoopis Norma aktsiad kõige tihedamini omaniku vahetanud.\nNorma turuväärtus oli reedese seisuga 1,29 mld krooni. Börsil ja börsiväliselt oli 10. septembrist 2003 kuni läinud reedeni Norma aktsia käive 1,18 mld krooni. Investorid on müünud aastaga pea Norma turuväärtuse jagu aktsiaid. Aktsia käibe suhe ettevõtte turuväärtusesse ulatus 91,4 protsendini.\nMida kõrgem on aktsia käibe suhe turuväärtusesse, seda spekulatiivsemaks võib aktsiat lugeda. Paraku tuleb Eesti oludes arvestada suhtarvu puhul sellega, et nii mõnegi hea dividendimaksja (Norma, Eesti Telekom, Saku Õlletehas) aktsia suur käive tekib maksude optimeerimise soovi tõttu. Harju Elektri aktsia spekulatiivsus ei jää palju maha Norma aktsia omast. Harju Elektri aktsia käive on olnud 521 mln krooni 591,5 mln kroonise ettevõtte turuväärtuse juures. Merko Ehituse aktsia käive ulatus 1,15 mld kroonini, samas kui ettevõtte turuväärtuseks oli 1,95 mld krooni.\nAlla poole ettevõtte turuväärtusest vahetas omanikku Saku Õlletehase aktsiates (45,9%).\nVälisinvestorite lemmiku Hansapanga aktsia käive ulatus peaaegu 15,7 mld kroonini. Panga turuväärtuseks oli 34,3 mld krooni. Mõlema numbriga on Hansapank Eestis suurim. Hansapanga turuväärtusest on aastaga vahetanud omanikku 45,8%.\nKäibe (4,1 mld krooni) ja turuväärtuse (14,9 mld krooni) teisel kohal oleva Eesti Telekomi aktsia oli hiljuti avaliku tähelepanu keskmes TeliaSonera ebaõnnestunud ülevõtmispakkumise tõttu. Eesti Telekomi turuväärtusest on vahetanud omanikku vaid 27,6 protsenti.\nMinule suurima üllatuse suutis pakkuda Tallinna Kaubamaja aktsia. Üle 700 mln kroonise turuväärtusega ettevõtte aktsia käive oli 92 mln krooni. Sellest ettevõtte turuväärtusest on aastaga vahetanud omanikku 13,1 protsenti.\nKõige haruldasemaks aktsiaks on Rakvere Lihakombinaadi oma, millest on vahetanud omanikku vaid 0,8 protsenti ettevõtte turuväärtusest.


TOP 9 LADY GAGA SOENGUD - SOENGUD - 2020\nMango puuviljad - kasu nahale, juustele ja tervisele\n25 Naiste klambrite uusim kollektsioon\nTervete toiduainete harjumuste tähtsus - meie top 9\n9 Lihtsaid viise, kuidas juuksed loodusest turvaliselt kaitsta\n25 Huvitavad kiivi viljade eelised nahale, juustele ja tervisele\nTop 50 silmameigi näpunäited\nTop 9 seiklusrattasõit\nJuuni sünnipäevade ja selle ehtekunstide nimekiri\nTop 9 Lady Gaga Soengud\nLady Gaga ei ole mitte ainult populaarne oma laulude ja tätoveeringute poolest, vaid ka tema soengute jaoks, mis on olnud tema jaoks suureks eksperimenteerimisvaldkonnaks. Vaadake seda nimekirja oma 9 parimaimast soengust.\n1. Armas vibu:\nEi, vibu ei ole teine tükk; see on valmistatud juustest ise! Kas pole lihtsalt hämmastav, kui kaua juukseid saab kujundada, et saavutada selliseid awesome elemente juustes? Juuksed on väga pikad (ilmselgelt parukad Gaga jaoks) spordi silmade raamimine paelad ees, samas kui juuste ülemist osa kasutatakse vööri ehitamiseks tema pea kohal.\n2. Ulatuslik Bob:\nGaga näitab, et see fantastiline bobilõikamine on juuste maht. See soeng on kujundatud justkui lihtne bob-kärpimine, mida kasutatakse mõningase ekstra volumizing kreemiga selle mahuka mõju saavutamiseks.\nNäe rohkem: Megan Fox Soengud\nHuvitav, miks nimetad seda piraatobobiks? Noh, ainult selle lihtsa asjaolu tõttu, et üks tema silmadest on nähtamatu. See bob lõigatud soeng spordi juuksed, mis on täiesti sirge puudub kõik lained või lokid. Eesmise juuste pikkus varieerub silmade kõrgusest paremale ja lõualuu pikkusele vasakul. See juuste pikkuse üleminek kogu ees on see, mis katab vasaku silma.\n4. Klassikaline liialdatud itaalia keel:\nSee soeng annab üldise ilme Itaalia soengule. Kokkuvõttes on juukselõikus lühike, kuid eesmised juuksekiht on pikad. Need keskmise pikkusega ahelad mängivad selle klassikalise välimuse saavutamisel suurt rolli. Kui ülejäänud juuksed on pea peal harjatud, on pikad ahelad kujundatud suurte lainete kujul, mis põlevad ühest otsaosast teise. Ka peaaegu katab otsaesist, moodustades seeläbi lainelise lainepikkuse!\nNäe rohkem: Vanessa Hudgens Updo Soengud\n5. Unikaalne roheline:\nVeel üks tema lühikeste juustega katsetest, mis on täielik edu! Juuksevärvi unikaalsus on selles juustes silma paistev. Isegi see stiil, milles juuksed on koostatud, annab mulje, et ta on kepitud pea peale. See on väga professionaalne soeng, professionaalne nii, et seda on raske kujundada, kuid lõpptulemus on ilmselt vinge.\n6. Kõrge poni:\nSel juhul asub hobusesaba veelgi kõrgemal kui tavaline kõrge poni. Juuksed harjatakse kõigepealt tagasi ja seejärel kinnitatakse. Ultra ettevaatust välditakse, kui juuksed harjatakse tagasi nii, et see juuksekarva esitleb. Veelgi enam, isegi hobusesaba juuksed näevad räpased.\nNäe rohkem: Meg Ryan Soengud 2015\n7. Gravity Defying Hair:\nHämmastav, kas pole? See soeng peab olema saavutanud palju aega. Kõik tema juuksed on sel juhul sõna otseses mõttes rüüstamas ja seisavad püsti püsti kogunenud moel. Juuksed, kuigi võltsid (on parukas), kuvavad suurepärase helitugevuse ja näitavad professionaalse juuksuri stiili, kes on siin välja ehitanud meistriteose.\n8. Särav kollane:\nJuuste värv ei ole täiesti kollane, kuid see muutub järk-järgult blondiks kollaseks. Sellest pildist on ilmselgelt ilmne, et ta kannab parukas. Heledad ja eredad juuksevärvid suurendavad tema kergemat jume ja muudavad tema väljanägemise veelgi heledamaks ja ilusamaks. Samuti ei ole juuksed täiesti sirged, vaid omavad mõningaid laineid.\n9. Mustad ja valged kuklid:\nKuigi enamik Lady Gaga soenguid iseloomustab parukad, võib seda soengut nimetada või klassifitseerida partii kõige olulisemaks. See soeng kujutab Gaga juukseid kahes erinevas värvitoonis - must ja valge. Mustade juustega peaosa on kujundatud musta värviga kuklasse, samal ajal kui pea teisel pool asuvad juuksed on kujundatud valgeks kuklas. Mõlemad kuklid, mida vaadeldakse kõrvuti, tekitavad suuremat huvi nende värvide kontrastsuse tõttu.\nVaata videot: High ponytail video tutorial The third way (Oktoober 2020).\nKuidas kanda Marathi Saree stiili lihtsalt\nMarathi saree ei ole võõras Maharashtra inimestele, kes armastavad oma tavapärast India riietust. Nad drapeerivad saree'i ainulaadsel viisil, mida nimetatakse Marathi stiiliks. See toob esile nende maameesõidu, sest enamik naisi töötavad siin tavaliselt. Tänu oma unikaalsusele on ta ikka ja jälle määratlenud naiselikkust Bollywoodi filmitööstuse naistele Lääne-India naisi kujutades, nimelt Mumbai ja Pune riikide naisi kujutades. Loe Edasi\nKuidas kududa sall? - 9 lihtsat kootud sallid\nSall on rõivas, mis on kindel tabamust nii meestele kui naistele. Kuna villased sallid on kasutusel ainult talvedel, leiame igal aastal erinevaid stiile ja mustreid. Lihtne, triibuline, mustriline, kompleksne, väänatud, kaane - on palju stiile, millest saate valida. Siin me teame, kuidas alustada sallide kudumist. Loe Edasi\nTop 10 viimast käevõru Mehndi disainilahendused aastal 2018\nAastakümneid tagasi rakendati mehndi käedel ja jalgadel konkreetses disainis ja mustris, kuid nüüd mehndi rakendatakse paljudes mustrites ja kujunduses, et anda naise isiksusele põnev ja võluv välimus. Nende disainilahenduste seas on populaarne populaarsus mehndi disain, kuna see annab randmele uue välimuse ja annab rahvale erilise ja silmatorkava välimuse. Loe Edasi\n9 Parim 3. klassi karaatide rõngad erinevates kujudes\nTeemandid on peaaegu kõikide naiste nõrkus ilu, sära ja armastuse ning ka meeste jaoks staatuse ja rikkuse suhtes. Mida suurem on teemant, seda rohkem ta meelitab. Aga reaalses tähenduses ei ole teemandi suurus otsustanud teemandi unikaalsuse ja standardi üle. Tegelikult otsustatakse teemantide kvaliteedi osas, kuidas see lõigatakse ja kujundatakse täiuslikult. Loe Edasi\n19 Trendikad pükste teksad naistele ja meestele piltidega\nPüksid peeti kunagi rangelt meestele mõeldud varustuseks. Kuid tänapäeva põlvkonnas on sooline vahe oluliselt vähenenud ja rohkem naisi eelistavad seljas pükse mugavuse ja stiili eest. Naiste püksid on viimastel aastakümnetel arenenud. Mis moeratas teeb täisringi, peeti 70ndatel ja 80ndatel moes moes nüüd noorema põlvkonna laine. Loe Edasi\n15 Bomkai Sareese autentsed kujundused elegantseks vaatamiseks\nKaalulangemise kuupäevad ja kasutusviisid\n9 Best Schwarzkopfi šampoonid juuste pehmeks, parandamiseks ja kasvuks\nTop 7 Šveitsi palli harjutusi\nKookospähkli vesi raseduse ajal\n15 ilusat kujundust Pearl Jewelry Komplektidele naistele\n30 stiilset ja parimaid kingi meestele moes 2018\nTop 18 Lühikesed ja pikad erisooduslikud Bob-soengud 2018. aastaks\n25 Amazing Messy Hairstyles koos piltidega\nCopyright 2020 \_ et.skincareman.info \_ Top 9 Lady Gaga Soengud


Baltic Online Championship 2011: €20 000 lisatud [3-9. oktoober] [Arhiiv] - PokkeriProd.com Pokkerifoorum\nPokkeriProd.com Pokkerifoorum > Foorumite Surnuaed > Suletud & Möödunud Alafoorumid > Kampaaniad ja Huvitavad Pakkumised > Baltic Online Championship 2011: €20 000 lisatud [3-9. oktoober]\nView Full Version : Baltic Online Championship 2011: €20 000 lisatud [3-9. oktoober]\nTriobeti (http://foorum.pokkeriprod.bonus/offer_details/offer-triobet) pokkerituba jätkab 2007. aastal alustatud regiooni pokkerihuvilistele mõeldud turniiriseeria Baltic Open Championship korraldamist.\nVõib-olla oled just sina Baltimaade parim pokkerimängija ja saad meistritiitli? Kui arvad nii, siis proovi kätt Baltic Open Championship turniiridel, kus nädala jooksul on kindlasti juhtumas palju põnevat. Kroonime kokku seitse meistrit järgnevates mängu formaatides: PL Omaha, Naiste turniir (NL Hold'em), Shorthanded NL Hold’em, PL Omaha Hi-Lo, NL Hold'em Heads-up, FL 7 Card Stud ja NL Hold'em põhiturniiril!\nTriobeti pokkerituba lisab põhiturniiri auhinnafondi €10 000 ja lisaauhinnad koguväärtusega €10 000 Ranking Leader võistluse võitjatele. Iga turniir annab selle võitjale lisaks auhinnarahale Balti Meistri tiitli ja karika!\nRanking Leader võistluse võitja saab auhinnaks paketi Amsterdamis toimuvale Master Classics of Poker põhiturniirile.\nSatelliidid algavad neljapäeval, 01.09 ja kestavad kuni pühapäeva, 09.10-ni. Osad tasuta turniirid algavad juba augusti alguses ja nende kohta leiad info samuti paremal asuva satelliitide struktuuri lehelt.\nRanking Leader võistlus\nLisaks tavapärastele rahalistele auhindadele, tiitlile ja karikale on võimalus Triobeti poolt korraldatava Ranking Leader võistluse raames võita suurepäraseid lisaauhindu ja seda lausa kümnel üldarvestuse parimal! Mida enam turniire mängid, seda enam edetabeli punkte saad ning loomulikult sõltub sinu teenitud punktide arv ka sellest, millisel kohal turniiri lõoetad. Top 10 mängijat igal turniiril (v.a. naiste turniir) annavad edetabeli punkte ning vastava jaotuse leiate Ranking Leader lehelt (link paremal lehe serval). Üleval tabelis on kollasel taustal Ranking Leader edetabeli arvestusse minevad turniirid.\n* Iga mängitud turniiri eest saad lisaks (2) edetabeli punkti. Naisteturniir ei anna Ranking Leader arvestuses lisapunkte!\n* Mängides kõikidel Ranking Leader arvestusse minevatel turniiridel saad €25 Reload boonuse (vaata Reegleid).\nRanking Leader auhinnad\n1 koht: pakett Master Classics of Poker €6000 buy-iniga põhiturniirile + €800 reisi- ja elamiskulude katteks.\n2-5 koht: Apple iPad 2, 32GB väärtusega €700.\n6-10 koht: €100 Reload boonus (vaata reegleid).\nLihtsalt postitan, et hiljem meelest ei läheks.\nMulle tundub suht OK auhinnafond ja sisseostud ka mõnusad.\nEelmine aasta toimus Starsis kah "Balti meistrivõistlused", kas see aasta selgitatakse kah Baltikumi parimad kahes pokkeritoas?\nEelmine aasta oligi sellega väga suur jama, sest BOC on olnud Triobeti kampaania juba aastast 2007 ning PokerStars 'napsas' selle Triobeti nina alt ära. Õigemini PokerStars tuli kampaaniaga varem välja. Tõenäoliselt see on ka põhjus, miks kolm kuud varem on Triobeti promo väljas ja minu arvates sellised üritused peaksidki olema väga varakult välja reklaamitud.\nSatelliidid ka alanud: http://pokkeriprod.com/est/news595\nkuidas siis meelest ra ei lähe kui siia postitate ? :D\nTänasest siis algavad.\nEsimene event minu jaoks läbi, suht fishine seltskond tundus PLOs.\naga struktuur jah nagu lubatult on hea 400/800 siis 600/1200 ja oh üllatust kohe selle otsa 1k/2k jne, as usual "hea struktuur" lol ?\nSama hästi oleks võinud viking lotot võtta €55 eest\ntegin lõpus 2 väga suurt viga, tiltbustisin oma stacki ja 13. koht. fml\nFuck off oma rigged setupiga...\nJulm meta käib andrulise vastu 6-maxis, olen teda pre 4 korda 4bettinud lühikese aja jooksul:)\nja mis käed sul olid ?\nkõiki ei mäleta, J6o, AQ, midagi head rohkem ei olnud, mingid rääbised, aga ta on nii exploititav, ma olen temaga leedus mänginud\nHU-s 7-es koht. Välja kukkusin suure cooleriga maheaatomi vastu, AKJ8ss laual kui mul K8 potid. Tal flopped straight, happens. Aga see Triobet on rigged. Niipalju ridu ma ei näe pika sessiooniga heads-upis ka kui selle 3 matchi jooksul 60 käe jooksul.\n3-4. koht :(\nLangesin huvitava käe/calli vastu. Mul stack t1515, mr 60, vastane 3b t180 mille ma flatin K:spade:J:spade:\nvastane cBetib 180, ma shoven üle mingi t1335 ja vastane snappib !! 7:diamond:9:heart:\nja GG :police: sain trio livele minna ja 6.ndal levelil viimasel hetkel sisse osta\nPani mõtlema, floppasin kahe lühikese matchi jooksul 3x nutrea + uskumatult palju ridasid overall\nkes võitis üldse?\nTõnis "Snowman5" Linnamägi (http://ee.pokernews.com/uudised/2011/10/heads-up-pokkeri-baltikumi-meistriks-tuli-snowman5-5043.htm)\nSee lätlane tegi üldse mitmeid väga imelikke lükkeid. Ütleme ausalt, et vähemalt eilse esituse põhjal ta finaalikohta küll ei väärinud. Noh, õnneks sai snowman5 seal temast kiirelt jagu...kuigi ma ei saa täpselt aru, millise riidi põhjal meie mees seda viimast finaalikätt callis...aga noh - õigesti tegi :)\nKas ikka eestlane pani ME kinni, ise langesin triobetile omaselt:D\nNarvalane Aljoha võitis. Narvas läks kõva narkopidu käima. Tuhat süstalt tasuta doosiga jagati välja\nÜldkokkuvõttes võitis Runnar. Nii , et kõik see võit Eestisse!\nhea töö Runnar !!\nyep well played indeed !!!\nNice, hea lugeda siukest asja :)


Andres Herkel: tuleviku sõpruslinnad Moskva ja Hongkong - Tänane leht\nAndres Herkel: tuleviku sõpruslinnad Moskva ja Hongkong\nProtest Hongkongis. FOTO: Kim Kyung-Hoon/Reuters/Scanpix\nKahe supersuurlinna sarnasusest ja sellest, et pealekasvav põlvkond ei kavatse leppida enne neid kehtestatud kontrollitud demokraatia reeglitega, kirjutab kolumnist Andres Herkel.\nSõpruslinnade idee hakkas suuremalt edenema Teise maailmasõja järel, see pidi näitama rahu ja valmidust ehitada koos paremat tulevikku. Peale sõprussidemete kinnitamise on see mitme riigi omavalitsuspoliitikutele pakkunud uusi kogemusi ja reisirõõmu.\nSuurematel linnadel on kogunenud sõprussidemeid mitukümmend, isegi Tallinnal. Seda, et kahel linnal on tegelikult suur ühisosa, tuleb harva ette. Tartut ja Uppsalat seovad ülikoolid, Tallinna ja Kieli Läänemeri. Väga kaugel asuvate linnade puhul on ühist ajalugu raskem tunnetada.\nTänapäevases maailmas hakkab aga järjest enam silma kahe supersuurlinna sarnane teerada. Need on Moskva ja Hongkong. Mõlemad asuvad autoritaarselt juhitud suurriigis. Mõlemad on pikka aega käärinud, kuid tõsisemad protesti lõid lõkkele selle aasta suvel. Kummaski ei kavatse pealekasvav põlvkond leppida enne neid kehtestatud kontrollitud demokraatia reeglitega. Nii Moskvas kui ka Hongkongis reageeris võim protestidele nõnda, et kallas õli tulle.\nToimuvad paralleelsed protsessid, inimestel on sarnased tunded ja valitsejatel sarnased hirmud. Kui vabadus võidab, siis on jagatud kogemust küllaga, et tõelisele sõpruslinlusele alus panna. Veel tähtsam on vaadelda Moskva ja Hongkongi inimeste püüdlusi just praegu, kui tulevik on lahtine ja me ei tea, kuidas sündmused edasi arenevad.\nMõlemal juhul soovivad inimesed väga lihtsat asja: kui valitakse kohalikku võimu, siis peab valik olema aus. Ei saa olla, et keegi kehtestab varem kokku lepitust erinevad reeglid või kuskil pimedas tagatoas otsustatakse, millistel kandidaatidel lubatakse kandideerida ja millistel mitte.


Kuhu kaob keharasv?, Kuidas rasva poleb keha\nOlulisim — energiadefitsiit Rasvapõletuses mängib ülisuurt rolli ka tarbitava energia hulk, seega peaksid rasvapõletajad ennekõike muutma oma toitumise eesmärgipäraseks — parandama toiduainete valikut ja vähendama portsjoneid. Vahel tekib rasvapõletuse pikal teekonnal tunne, et kõige lihtsam viis kaalu langetada, on lõigata oluliselt väiksemaks oma päevast kalorite hulka, lootuses, et vähem toitu tähendab kiiremat rasvakaotust. Selmet jätkata aeglase pulsiga kardiotreeninguid, mille energiakulu on sulle liiga väikeseks muutunud, võiksid lisada oma kavasse suurema intensiivsusega intervalltreeningu. Mis aitaks? Enne seda tasuks siiski 45 korda korraga 2 minutit hambaid pesta, et olla armastusmaratoniks valmis. Loomad on võimalised lihtsalt kehalise aktiivsuse tulemusena muundama valget rasvkude pruuniks.\nEt teha endale õhuke vöökoht, peab naine end pikka aega aeroobse treenimisega koormama ja korralikult sööma, sest rasv eemaldub külgedelt ja kõhu alt. Alakõhus Rasvajooks, kiire kõndimine, muu südamekoormus, mis tuleb läbi viia vähemalt pool tundi pulsi näiduga — lööki minutis, aitab rasva põletada alakõhus.\nSellised harjutused vähendavad insuliini taset veres, kuid adrenaliin, vastupidi, suureneb. See on piisav rasvkoe vereringe suurendamiseks ja rasvapõletuse provotseerimiseks. Maoharjutused Kõhulihased asuvad ees ja külgedel, seetõttu tuleb harjutused valida nii, et need treeniksid kõiki lihaseid proportsionaalselt. Lisaks tuleb meeles pidada, et ajakirjandus on lihaseline, meie eesmärk pole lihaseid üles ehitada, vaid keharasva eemaldamine kõhu ja külgedelt.\nNeed on täiesti erinevad eesmärgid ja neid täidetakse erineval viisil. Kodus kõhu kehakaalu alandamise harjutused peaksid alati algama soojendustega — venitustega. Selleks peate sissehingamisel võimalikult palju mao paisuma ja venitama, väljahingamisel tõmmake maosse ja loendage kolmkümmend. Rihm Treeningu lähteasend on käte painutamine küünarnukites, kehaasend on küünarnukitel asetsev rõhk. Peate toetuma oma käsivartele ja varvastele. Küünarnukid asetatakse rangelt õlgade alla, puusad ja kõht on kogu tunni vältel pinges.\nJalad koos — see suurendab kõhu lihaskompleksi koormust. Jalad peavad olema sirged, tugevas pinges. Tuharad on kogu aeg pinges.\nRihma täites peaks nimme olema tasane. Ärge ümardage ega painutage selga.\nKõhu tõmmatakse nii palju kui võimalik ribide külge, kuid hingamine pole vajalik. Küünarnukid asetatakse täpselt õlgade alla, mis võimaldab õlavöötme maha laadida. Sirged keerdumised Lähteasend — lamades selili, põrandal, jalad põlvedes kõverdatud ja asetatud kehapinnast kõrgemale diivanile või toolile. See asend võimaldab teil vaagna väänata treeningu algusest peale. Oluline on oma käsi õigesti asetada.\nSeejärel hingake välja ja võtke aeglaselt algasendisse, kuid te ei saa täielikult põrandal pikali heita, et sihtlihased ei lõdvestuks treeningu lõpuni. Diagonaalne keerdumine Neid kasutatakse kaldus ja eesmise kõhulihaste treenimiseks.\nHarjutus tuleb sooritada lamavas asendis, põlved kõverdatud, jalad asuvad põrandal.\nTreeninguid alustades nägid selgelt, kuidas kehakaal kukub, kuid nüüd on see toppama jäänud. Sa küsid: mis on valesti, miks kaal enam ei lange? Algul oli sinu treenitus väga väike ja igasugune energiakulu tuli eesmärgile kasuks.\nParaku pole kulutused võrreldes energiatarbimisega enam piisavalt suured. Seega tuleks treeningukoormust kasvatada. Mida teha? Oletame, et sinu kardiotreeningu intensiivsus ja kestus on seni olnud lööki minutis ja 45 minutit. Sul on valida, kas suurendada nüüd oma treeningute intensiivsust või kestust. Näiteks proovi treenida intensiivsusega lööki minutis ja 45 minutit või lööki minutis ja 50 minutit.\nKui treenisid enne juba intensiivsemalt või kauem, lisa energiakulu suurendamiseks siiski midagi juurde, näiteks 5—10 protsenti intensiivsusele või kestusele. Kui oled edasijõudnu Oled teinud pikka aega samas rasvapõletustsoonis trenni ning kaal ei taha enam muutuda. Sinu hommikune puhkepulss on juba alla 60 löögi minutis, mis näitab üpris head põhivastupidavust. Selmet jätkata aeglase pulsiga kardiotreeninguid, mille energiakulu on sulle liiga väikeseks muutunud, võiksid lisada oma kavasse suurema intensiivsusega intervalltreeningu.\nKui selline intensiivsus ja intervallide arv on sinu jaoks esialgu liiga suur, võid seda kohandada. Näiteks tee pool minutit intensiivset ja neli-viis korda rohkem rahulikumat trenni ning seitsme intensiivse intervalli asemel hoopis viis või kuus. Intensiivsema treeninguga on suurem oht ületreeninguks. Kuid tulemus on otse vastupidine! Esmalt röövib keha energiat lihaste arvelt ning alles hädaolukorras läheb rasvade kallale.