Kõik laenud online Raudtee\nMe võrdleme laene, krediitkaarte ja palju muud, mis on seotud finantsasjadega. Teil kulus laenu 30 000 eurot volgodonsk linna?. Siin on paar sellist varianti.Küsi laenu sõpradelt või perelt. Isikutuvastus tähendab üksnes väikese vormi täitmist, mis kinnitab, et sa oled tõesti see, kes esitas laenutaotluse. Kui vajutad meie lehel nuppudele, suunatakse sind otse selle laenuandja kodulehele.Ava laenuandja kodulehel taotlus ning täida see oma isikuandmetega.\nKui otsustate laenu võtta, pöörduge meie spetsialistide poole, kes aitavad ja nõustavad Teid kõigis Teile huvi pakkuvates meie toodete ja teenustega seotud küsimustes ja aitavad Teil välja valida just Teie jaoks kõige soodsamad laenutingimused. Kui mitte, võib minna aega pisut kauem. MediCredit on terviselaenude poolest tuntud, olles nendele täielikult spetsialiseerunud; – kui soovid minna puhkusereisile, võib reisilaen olla sobiv.\n. Tagatisega laenu korral pead aga olema samuti väga ettevaatlik. Kõik väikesed laenud Oktoobris. Kõik laenud online Raudtee.\n. Kui mõlema poole pangad kasutavad välkmakseid, saab laenu kätte kohe.. Milliseid arveid Säästud online saab avada?. Antud tehingu sooritamisel maksab kreeditor e laenuandja laenuvõtjale teatud tingimustel välja kindla summa ning nende vahel sõlmitakse leping, milles lepitakse kokku laenu tagastamise periood, laenu summa ja intressimäär. Samas aga ei tohiks ka seda kohelda kergekäeliselt – hapuks läinud võlgnevus võib rikkuda sõprussuhted täielikult. Seejärel saadetakse sulle kalkulatsioon summaga, mille pead tagastama.Kahjuks ei pääse aga intressidest ning lisaks võivad laenuandjad ka nõuda hüvitist. Smsmoney.ee pakub Teile nelja erinevat laenutoodet: Ühtlasi on Teil võimalik esitada taotlus väikelaenu, SMS-laenu, hüpoteeklaenu, järelmaksu ja liisingu saamiseks. Maksehäirete korral lubab mõni krediitor laenu väljastamist, kui sul on tagatis – näiteks auto, korter või väärisesemed. Kõik väikesed laenud Narvas. Tagatisega laen peaks olema viimane väljapääs, eriti kui sa ei ole päris kindel, et suudad ka pikas perpektiivis laenuga toime tulla.Sissetulek on paranenud. Kui sul on hädaolukord ning on tekkinud äkiline väljaminek, ent finantsasutused ei aita maksehäiremärgise tõttu, siis on ehk mõni sõber või pereliige, kes saab sind aidata. Õigeks ajaks tagastamata laenusumma võib kaasa tuua väga ebameeldivad tagajärjed ning Teie väljaminekuid täiendavalt suurendada, lõppedes teatud juhtudel ka kohtuvaidlustega. Taoliseid laene annavad näiteks Bigbank ja Inbank.Vahel ei pruugi see laen kanda päris otseselt väikelaenu nime, vaid seda võidakse kutsuda vastavalt laenu eesmärgile. Siis aga avastasid, et ei suuda laenu tagasi maksta õigel ajal. Interneti teel tehtavad taotlused on enamjaolt automatiseeritud, mistõttu võidakse su taotlus tagasi lükata, kuna süsteem tuvastab maksehäire. Laenulepingu tingimused sõltuvad laenu liigist ja laenusumma suurusest. © fiile.ee on rahvusvaheline majandusteemaline info- ja võrdlusportaal, mille eesmärk on anda ülevaade erinevatest finantsteenustest. Olemas on näiteks: – selline laen on mõeldud neile, kes soovivad väikelaenu võtta mõne hobi rahastamiseks, näiteks sportimiseks;terviselaen – sellise laenuga rahastatakse ravikulusid. Need laenufirmad on kõige usaldusväärsemad ja kõrgeima hinnanguga meie lugejate arvustuste kohaselt. Sarnaselt lepingust taganemisele pead sa esitama laenuandjale vastavasisulise avalduse. Põhimõtteliselt saab kogu taotlemisprotsessi jagada järgnevateks lihtsateks sammudeks:Leia endale sobiv laenupakkumine meie laenuvõrdluste hulgast. Ka laenu tagastamise periood ja intressimäärad sõltuvad laenusumma suurusest. Veendu kindlasti, et avaldusel on kõik andmed korrektsed ning see on allkirjastatud.Laenuandja annab sulle teada andmed summa tagastamiseks. Väikelaenud võivad olla nii tagatisega kui tagatiseta, kuid enamasti pole tagatis nõutud. Kaalu seda otsust põhjalikult, enne kui otsustad sõbralt abi küsida.Taotle tagatisega laenu. Sel juhul võib krediidiandja sulle siiski laenu väljastada, kui näeb, et sul ei ole tekkinud hiljuti juurde muid maksehäireid ning sul on piisavalt vabu vahendeid, et oma kohustustega toime tulla.Kohtu laenupakkujaga\nKrediitkaardid on Mastercard tartus


FBI endine direktor James Comey rikkus seadust - Uued Uudised\nEsilehele » Uudised » Maailm » FBI endine direktor James Comey rikkus seadust\nFBI endine direktor James Comey rikkus seadust\nRubriik Maailm On 01.09.2017\nHiljuti avalikustas USA senati justiitskomisjon uued protokollid, mille kohaselt oli FBI endine direktor James Comey langetanud otsuse demokraatide presidendikandidaadile Hillary Clintonile süüdistuse mitte esitamise osas juba enne seda, kui võtmetunnistajate ülekuulamine oli lõppenud.\nJustiitskomisjoni liikmed kinnitavad, et Comey tegi niisuguse otsuse mitu kuud enne seda, kui FBI agendid olid lõpetanud kriminaalasja uurimise seoses salastatud teabe hooletu käsitlemisega ajal, mil Hillary Clinton oli USA välisminister.\nProtokollid avalikustati kirjas, mis saadeti FBI praegusele direktorile Christopher Wray’le ja milles nõutakse juhtumi osas selgitust.\nJustiitskomisjoni juht Chuck Grassley ja komisjoniliige Lindsey Graham rõhutavad oma kirjas, et ühegi juhtumi osas ei tohi langetada otsuseid enne, kui agendid on oma uurimistööga lõpule jõudnud.\n„Esialgu ei ole teada, kas juhtumi uurimisega tegelenud FBI agendid olid teadlikud Comey poolt langetatud otsusest uurimise tulemuse osas ajal, mil nende töö alles käis,“ seisab kirjas.\nAvalikustatud dokumentide kohaselt oli Comey alustanud Clintonile süüdistuste mitte esitamise otsuse koostamist 2016. aasta aprillis või mais. Sel hetkel ei olnud ta ise veel Clintonit ega tolle lähedasi abisid küsitlenud. Küsitlemata isikute hulgas oli ka Bryan Pagliano, kes pani üles ja haldas Clintoni isiklikku serverit. 5. juulil 2016 teatas Comey avalikult, et FBI ei esita Hillary Clintonile süüdistust.\nPresident Donald Trump vallandas James Comey 9. mail 2017, süüdistades teda poliitika tegemises, mis ei käi kokku FBI juhi kohustustega. James Comey oli omakorda algatanud juurdluse Trumpi vene-sidemete kohta, mille osas pole aga siiani, seda peale aasta kestnud uurimist, suudetud leida ühtegi tõendit. Sellest hoolimata on käivitatud juhtumi osas eriprokuröri ja vandekohtuga uurimine.\nTeemad: FBI infolekked James Comey Trumpivastane hüsteeria


Varstu vald - Taliteenistus\n2017/18 talveperioodil toimub valla- ja erateede talihooldus sarnaselt eelmiste aastatega. Teede lumest puhastamine sahkamise teel toimub peale intensiivse lumesaju või tuisu lõppu ning mõjuval põhjusel erikorralduse alusel.\nIga maaomanik peab hoidma oma majapidamise juurde viiva TEE ÄÄRED VÕSAST PUHTAD! Samuti on vajalik kärpida puude ja põõsaste oksi, et need ei tekitaks kahjustusi lumetõrjemasinatele. Vastasel korral ei ole võimalik teenust osutada. Õuede ja parkimiskohtade lumest puhastamine hajaasustusalas ei kuulu teenusepakkuja tööülesannete hulka. Kui soovitakse seda teenust tellida, on vajalik temaga sõlmida eraldi kokkulepe.\nLumetõrjet korraldab ja täpsemat informatsiooni saab kuni 31.12.2017 Varstu Vallavalitsuse majandusspetsialist Rainer Visseli käest tel 5303 8182 või vallamaja telefon 782 1354, e-post See e-posti aadress on spämmirobotite eest kaitstud. Selle nägemiseks peab su veebilehitsejas olema JavaSkript sisse lülitatud.


Tee ise vahukomme! | Naisteleht\nTee ise vahukomme! (2)\nRagne Värk, 29. juuli 2018, 18:12\nSuvise magusaampsu saad kodus ka ise teha. Ragne Värk\nSuvise magusaampsu saad kodus ka ise teha.\n17 g želatiini (pulbrina)\n27. juuli 2018, 13:42\n1–2 tl maisitärklist\nVooderda kandiline vorm (näiteks 17 × 25) küpsetuspaberiga. Sega omavahel želatiin ja u 0,5 dl vett. Jäta mõneks minutiks paisuma. Seejärel sega potis kokku suhkur ja 1 dl vett ning kuumuta suhkru lahustumiseni. Lase suhkrusegu keema ja las podiseb pliidil mõne minuti. Seejärel jäta 5 minutiks jahtuma.\nPane enne paisuma pandud želatiin pliidile ja sulata keskmisel kuumusel lahustumiseni. Seejärel vala suhkrusiirupi juurde. Lisa sool ja vanilliekstrakt. Mikserda segu u 5 minutit ja pane küpsetuspaberiga vooderdatud vormi. Kata teise küpsetuspaberiga ja silu vormi pind siledaks. Lase jahedas taheneda 4 tundi kuni üle öö või seni, kuni mass enam ei kleepu.\nLaota lauale küpsetuspaber. Sega omavahel maisitärklis ja tuhksuhkur ning raputa pool sellest küpsetuspaberile. Võta ära vormi kattev paber ja kummuta vahukomm suhkrusegule. Eemalda alumine küpsetuspaber ja raputa peale ülejäänud suhkrusegu. Lõika tahenenud mass kääridega sobivateks tükkideks (noaga lõigates ei jää lõpptulemus väga ilus).\nJennifer/ 11. oktoober 2018, 10:36\nLexenLuis 11. oktoober 2018, 10:35\nTore postitus See on tõesti märgatav artikkel http://www.diethealthsupplements.com/v-tight-gel-reviews/ http://www.diethealthsupplements.com/v-tight-gel-reviews/


Blondiblogi 40+ stiilis: Uus trennihooaeg\nVastupidiselt kõikidele koroonapaksudele võtsin mina sel perioodil rahulikult kaalust alla. Ma isegi ei tea miks. Aga kontorisse tagasitulekuga hakkas kaalunumber taas ülespoole liikuma. No kõik need kommid ja küpsised ja sünnipäevakringlid.\nVõtsin paar nädalat hooaja alustamiseks aega ja eile siis lõpuks käisin põhiliselt eakamatele ja vigastustega sportlastele mõeldud kerelihaste trennis. Et rahulikult alustada. See on selline trenn, kus väga vaikselt ja rahulikult treenitakse suht kõiki kerelihaseid. Ei ole mingi jõutrenn. Üks väike hantlike ainult kasutamiseks. Reaalsus oli aga see, et poole trenni pealt tilkus mul higi ninaotsast ja täna on päris paljud kohad valusad. Sellest trennist??\nKeerutasin end ükspäev peegli ees ja jäin kohe mõttesse. Millal ma viimati end oma kehas hästi tundsin? Millal ma endale viimati üldse meeldisin? Ei mäleta... Kuidas ma nii kellegile teisele üldse meeldida saaks? Ei saagi...\nTinderist vasta näppe


Privaatsussätete värskendamine, et teised teaksid, millega töötate - SharePoint\nPrivaatsussätete värskendamine, et teised teaksid, millega töötate\nRakenduskoht: SharePoint Online SharePoint Server 2016 SharePoint Foundation 2013 SharePoint Server 2013 Enterprise SharePoint Server 2013 21Vianeti käitatav SharePoint Online SharePoint Online väikeettevõtetele Rohkem... Vähem\nKui klõpsate uue meeskonna- või isikliku saidi päises esimest korda linki Uudistekanal, OneDrive või Saidi või teie administraator on kasutusele võtnud SharePointi värskeima versiooni, kuvatakse tõenäoliselt hüpikaken küsimusega, kas soovite privaatsussätteid värskendada. Kui selle valite, saavad ettevõtte töötajad uudistekanali teatisi selle kohta, millega parajasti tegelete. Näiteks saate lubada teistel näha oma sünnipäeva või seda, kui hakkate isikut või dokumenti jälgima.\nPrivaatsuse vaikesätted takistavad teie tööalase tegevuse või isikliku teabe teistega ühiskasutusse andmist. Soovitame neid sätteid värskendada, et uusi suhtlusfunktsioone paremini ära kasutada. Teie privaatsussätteid värskendatakse automaatselt, et teised saaksid teie saiditegevust vaadata ja kommenteerida. Olenemata sellest, mida praegu valite, saate privaatsussätteid hiljem oma isiklikul saidil käsitsi värskendada.\nSõltuvalt sellest, mida parajasti teha soovite, vastake hüpikaknas esitatud küsimusele järgmiselt.\nKui soovite privaatsussätted automaatselt värskendada, et teie meeskonnakaaslased näeksid teie tööalast tegevust, nõustuge vaikevalikuga ja klõpsake nuppu OK.\nMärkus.: Selle privaatsuse vaikesäte ühtlasi kõiki tegevusi, mida teha SharePointis meeskonnaga. Vaikimisi on valitud ka täielikult kuvatakse meiliteatised. Järgige oma privaatsussätteid käsitsi värskendada allpool olevat jaotist muuta seda, kui soovite mõned asjad, kuid mitte teistele ühiskasutusse anda.\nKui soovite privaatsussätted kaitstud olekusse jätta, tühjendage märkeruut ja klõpsake nuppu OK.\nVõi klõpsake nuppu Tänan, ei, et hüpikakna pakkumistest keelduda.\nTeie profiili privaatsussätted kajastavad esimeses hüpikaknas tehtud valikut.\nTehke järgmist, et privaatsussätteid käsitsi värskendada ja lubada kolleegide uudistekanalis oma kõigi või osade toimingute kuvamine.\nPrivaatsussätete värskendamine käsitsi\nKlõpsake oma SharePointi saidi paremas ülanurgas enda pilti või nime ja seejärel klõpsake nime all käsku Minu teave. Kui kasutate SharePoint Online‘i või teenusekomplekti Office 365, avaneb „Minu teave“ Delve‘is. Lisateavet vt teemast Profiili vaatamine ja redigeerimine Office Delve’is.\nKlõpsake käsku Redigeeri profiili, seejärel kolmikpunkti (...) ja siis käsku Uudistekanali sätted.\nValige jaotises Tegevused, mida soovin uudistekanalis jagada käsk Jaga kõiki,et jagada teistega kõiki oma saiditegevusi, või valige üksnes need tegevused, mida soovite jagada.


Euroopa ei ole probleem, Euroopa on lahendus1 — Sirp\nXXX Euroopa filmiauhindade gala 9. XII 2017 Berliini festivalide majas.\nLavastaja ja (muusika)teatrist kirjutajana jälgisin auhinnatseremooniat kui lavastust, selle dramaturgilist ehitust ja sõnumi edastamist. Mõned filmitegijad on väljendanud arvamust, et Euroopa filmiauhindade väljakuulutamine peaks muutuma insaiderite üritusest filmivaatajate laiema ringi eelistusi mõjutavaks populaarseks sündmuseks ning ehk isegi rõhku panema (tele)publiku emotsioonidele, nagu seda näeb Oscarite jagamise või Eurovisioni lauluvõistluse puhul.2 Maitsekat vaatemängulisust tervislike portsudena sai tseremoonia ava- ja vahepalade (sketšid tunnustatud euroopa filmide ainetel) näol nautida küll. Berliinile kohaselt visati sekka vihjeid gei- ja drag-kultuurile. Näiteks teatas juba mitmekordne Euroopa filmiauhinnagala koomikust õhtujuht Thomas Hermanns Wendersi kõnet sisse juhatades ning suurmeistri filmist „Taevas Berliini kohal“3 tuttavaid inglitiibu kandes, et tunneb end nagu tiibadega Angela Merkel. Üritust voogedastuse kaudu jälginud kahtlustasid ehk alguses saateviga, kui Hermanns ja varieteetrupp ekraanil hulk aega pea alaspidi figureerisid. Siis selgitati, et maailm on sel aastal pea peale pööratud ning et see loodetakse ühiste jõududega õhtu jooksul tagasi jalgadele keerata. Mida tehtigi – tuliselt, emotsionaalselt, paatosega, kriitiliselt, apelleerivalt, huumori abil –, kuid see polnud enam palgatud esinejate, vaid preemiaandjate ja -saajate teene. Üritust koos Euroopa filmiakadeemiaga korraldav produktioonifirma oli selleks ametlikku programmi piisavalt ruumi jätnud ning nii jäidki õhtust kõlama mitte show-muusika ja filmide heliribad, vaid filmiinimeste sellised avaldused nagu pealkirjas mainitu.\nWim Wenders kõneles väga emotsionaalselt, mainis alustuseks akadeemia asutamist ning esimest presidenti Ingmar Bergmani, kelle surma järel ta ameti üle võttis, ning jõudis sealt tollase meediakajastuse kaudu tänapäeva. Ta ütles, et on maruvihane Euroopas taas pead tõstva rahvusäärmusluse pärast, et ta ei saa aru, kuidas parimas olukorras, milles kunagi oldud, midagi sellist saab tekkida. Mis on tegemata, tähelepanuta jäetud? Wenders rõhutas taas kord euroopalikke väärtusi, igaühe vastutust ning vajadust „lihtsustajatele“ ühiselt vastu astuda – õlatunnet filmiloojaskonnas. Seejärel ütles tunnustatud režissöör midagi, mis pani mind võpatama: leiutame oma kontinendi uuesti, nii et filmiakadeemia jääb Noa laevaks. Kas ta teab midagi, mida meie ei tea? Kui president lõpetuseks soovis erisuste Euroopale ning külluslikule euroopa filmikunstile pikka iga, kõlas see nagu „mälestame kadunukest“. Utreerin? Võib-olla, ja ehk tegi seda ka Wim Wenders. Tseremooniale eelnenud punase vaiba oscarlik glamuur igatahes taandus saalis – võiks peaaegu öelda, et poliitilise kõnekoosoleku ees ning meeleolu oli pigem tõsine kui šampanjapärlendav. Taas nõuti nüüdseks Siberis 20aastast vanglakaristust kandva Oleg Sentsovi (filmi „Mängur“4 režissöör) vabastamist ning loeti ette endise poliitvangi, praeguseks Berliinis elava hiina kunstniku Ai Weiwei vastavasisuline kiri. Räägiti tsensuurist ja ühiskonna olukorrast Venemaal (sealhulgas tegi seda Aleksandr Sokurov elutööpreemiat vastu võttes), Ungaris ja Poolas. Neli naisprodutsenti kinnitasid Euroopa filmiakadeemia toetust #metoo-kampaaniale.\nGirl power. Katarzyna Lewinska (parim kostüümikujundus, „Jälg“), Maria Schrader (publiku lemmik, „Stefan Zweig. Hüvasti, Euroopa“), EFA nõukogu esinaine ja „Jälje“ režissöör Agnieszka Holland ning Anna Zamecka (parim dokumentaalfilm, „Armulaud“).\nSiit tundub esmapilgul kohatu minna edasi komöödiažanri juurde, kuid see on siiski väga kohane. Autotootja Škoda (selle emafirma on end heitgaasiskandaaliga kompromiteerinud Volkswagen) spondeeris punase vaiba otsast intervjuude edastamist, mida viis läbi minu meelest Berliini kõige parema huumoriga raadiojaama radioeins filmi sügavalt tundev ja armastav kommentaator Knut Elstermann, kes ei tundnud küll end inglise keeles kõige kodusemalt ja oli seetõttu natuke eksalteeritud. Mitu filmiloojat ütlesid, et pidasid võimalikuks rääkida valitud teemal vaid komöödia keeles. Nii on tehtud nii põgenike probleeme käsitlev „Tere tulemast Saksamaale“, mockumentary „Belgia kuningas“ või ka enim preemiaid riibunud „Ruut“.5 Ilmselt tuleb järele mõelda, mida ütleb see meie filmivälise elu kohta, kui neid filme saadab publiku hulgas suur edu. Kui okupeeritud Eesti lõpuaegadel oli üks populaarsemaid ajakiri Pikker ja televisioon tootis naera-puruks-stiilis telelavastusi ja uusaastaprogramme, siis tundus laulva revolutsiooni järel, et meie naljasoon on ära kuivanud, et polegi nagu millegi ega kellegi üle nalja teha ja et seda ei suudaks ilmselt isegi kadunud Kibuspuu ja Krjukov – püha vabadus on käes ja ehita siis oma unistuste elu. Või olid ehk teemad, nagu maaelu kärbumine ja vaesus, naljategemiseks liiga tõsised. Siis tuli Ivan Orav koos president Merega, mingil ajal hakati pidama nõukaaega parodeerivaid (ja kohati selle järele nostalgitsevaid) teemapidusid, seriaalist „ENSV“ vaimustuvad needki, kes on tegelikus ENSVs elamiseks liiga hilja sündinud. Samal ajal on kapitalism raudse eesriide katteta jäänud läänemaailmas karmistunud, järjest väiksem hulk töötajaid peab ära tegema suurema hulga tööd, kui eales varem, hambad risti kirjutatakse alla halbadele lepingutele, soodustused ja hüvitised kaovad, üha lihtsam on töötajaid vallandada, surve ja läbipõlemine suurenevad. Kus on siin euroopalikud humaansed väärtused, kus on inimene? Nii totalitaarse riigi kui ka totaalse kapitalismi haardes inimene naerab, et ellu jääda, naerab hämmelduses iseenda ja teiste abituse üle, naerab isegi siis, kui enam millegi üle naerda ei ole. Kas pole märgiline, et Saksamaal, mis pole rahvusvaheliselt eriti tuntud suurte komöödiameistrite poolest, tehti möödunud aastal „Toni Erdmann“,6 väga ebasaksalik film, mis leidis kergesti mõistmise ja tunnustuse ka välismaal?\nSellesse „uude“ komöödiažanrisse paigutaksin ka Julie Delpy etteaste Euroopa saavutuste eest maailma filmikunstis saadud preemia kättesaamisel: tema püüdis nauditava koomikaga lappida pooleli filmi lavastamisel tekkinud rahaauku. Naera või nuta, et nii teenekas ja väärikas daam peab kerjama ja tola mängima. Aga selliseks see elu tundub olevat muutunud. Ja rahvusäärmuslaste näol on astunud lavale täiesti huumorivaba seltskond. Kui minu käest küsitaks, mida pean kõige suuremaks muutuseks Saksamaal sellest ajast, kui ma eelmise aastatuhande lõpus sinna elama läksin, siis vastaksin, et kõige suurem muutus minu arusaamises Saksamaast on see, et sinna minnes ei suutnud ma kuidagi mõista, kuidas võis sellel maal tekkida natsionaalsotsialism, aga nüüd suudan. Ja naerma ei aja see üldse. Aga olgugi ainult Noa laev (mis osutus pikas perspektiivis vägagi jätkusuutlikuks), sel õhtul kõlas lavalt nii mõndagi, mis annab lootust, et inimlikkust püütakse väärtusena üle põlvkondade edasi anda, et euroopa film jääb ka tulevikus inimnäoliseks. Ja naerma ajab ju seegi, et austria näitleja Josef Hader mängib peaosa nii publikupreemia saanud meisterlikus ja traagilises, paljutähendusliku ingliskeelse pealkirjaga filmis „Stefan Zweig – Farewell to Europe“ („Stefan Zweig. Hüvasti Euroopa“)7 kui nomineeritud Haderi enda väga valusas komöödias „Pea alaspidi“,8 mis jutustab ülimalt euroopaliku elukutse esindaja, klassikalise muusika kriitiku allakäigust uute majandusstruktuuride survel ning seda Euroopa kõrgkultuuri kantsis Viinis! Nuta või naera.\n1 Euroopa filmiakadeemia presidendi Wim Wendersi sõnad auhinnatseremoonial peetud kõnes. Tegelikult tahtsin artikli pealkirjastada „Kas Euroopal on lootust?“, kuid kuna Sirbi 1. XII numbris ilmunud EFA asutajaliikme Jörn Donneri intervjuu oli pealkirjastatud „Euroopal on lootust“, siis valisin segaduste vältimiseks ehk veel paremagi ja kahtlemata optimistlikuma pealkirja.\n2 Martin Blaney, 30 years of the European Film Awards. – Screen Daily 7. XII 2017.\n3 „Der Himmel über Berlin“, Wim Wenders, 1987.\n4 „Gámer“, Oleg Sentsov, 2011.\n5 „Welcome to Germany“, Simon Verhoeven, 2016; „King of the Belgians“, Peter Brosens ja Jessica Woodworth, 2016; „The Square“, Ruben Östlund, 2017.\n6 „Toni Erdmann“, Maren Ade, 2016.\n7 „Stefan Zweig: Farewell to Europe“, Maria Schrader, 2016.\n8 „Der Wilde Maus“, Josef Hader, 2017.


17+ | In love in Ljubljana\nÜtlemata raske on ennast arvuti taha paigutada ja blogisse kirjutada, kui väljas on mõnus ilm, mis ei too mind teps mitte tuppa. Ma olen vist teile rääkinud, et kevad on mu lemmik aastaaeg ja hetkel on siin täpselt samasugune nagu Eesti juunikuu. Ehk siis otsaga juba suves, aga samas nagu kevad.\nMetsad ja aiad on lopsakalt rohelised ja iga sõõmuga saan endasse hingata kergelt niisket ja sooja, kuid värsket suveõhku. Jalutama minnes võtab meid vastu käo kukkumine, mis tavaliselt kostub kuskilt taamalt. Pane või jaanituli sooja ja šašlõkid vardasse. Lämmatavat sooja ennustavad akna taga laulvad ritsikad ning nende siristamine muutub aina tugevamaks, mida pikemaks muutuvad päevad.\nPraegu on täpselt see minu ilm, mil saab kanda lühikest varrukat, samas ka pikki pükse või vajadusel kleiti. Täiuslikkus!\nMina ja kõhuelanik saame väga hästi läbi. Peale selle, et mul on keeruline tenniste paelu siduda, on raske millegi üle kurta. Eks mu mälu on veel piisavalt hea, et meenutada kõiki neid toredusi, mis ootavad ees kolmandal trimestril (ausõna, tahtsin ka taaskord semester kirjutada). Seega 17-nädal on olnud meie vastu armuline ja hea ja mul poleks midagi selle vastu, kui me samamoodi koos lõpuni purjetaksime..\nKui varem pidin olema rohkem keskendunud, et mükse tunda, siis selleks nädalaks on nad minuga igas asendis, igas tegevuses. Ei saa mainimata jätta, et sellest ajast, kui hakkasin tundma beebi liigutusi, on rasedus hoopis huvitavam. Igor on küll tiba pettunud, et tema peab kauem ootama, aga lohutuseks saab ta vähem kui kuu pärast teada lapse soo. Ultraheli ootab meid 2. juunil, taaskord sama ülitoreda arstiga.\nEelmise nädalaga, kui meil oli suurem kummikommiorgia, panin mõneks ajaks (loodetavasti nii umbes igaveseks..) lõpu rämpstoidule. Rämpstoidu alla lähevad minu mõistes pigem liigselt suhkruid sisaldavad toidud ja rasvas kõrvetatud road. Ühe korraliku pihviga ja tomati-kurgi-salatiga burski vastu pole mul midagi. :) Õnneks mina ja rasedus astumine hetkel ühte sammu ja polnud raske otsust teha. Pealegi, kui ma hakkan mõtlema, kui palju head kodutoitu saan süüa ühe paki kummikommide asemel, siis oeh, ärme rohkem söögist räägime!\nKaal on viimase nädala kõikunud, kuid pakun, et ma pole suurt juurde võtnud ning kaal on jätkuvalt +2 kg juures.\nAhjaa, eile jõudsin haigeks jääda. Mis siis, et ilm on kaunis ja bikiinideväel pole veel ringi lipanud. Sellegipoolest. Silmad olid kohutavalt valgustundlikud ja veidigi kõvemad hääled ajasid pea valutama. Täna juba piisavalt parem, et triikida üks päris kobe hunnik pesu ja sorteerida tüdrukute kappe. Jõuaks kunagi enda omani, annaks medali selle eest! :)\nKui füüsilise poolega on mul enamvähem okei, siis see, mis toimub mu kahe kõrva vahel on ulmeline. Ma ei saa siin rääkida sellest, et olen emotsionaalne hüsteerik, sest mul on raske millegi üle vinguda, kui Igor on kiire mu rasedusvaegusi leevendamas. Rääkides nüüd sellest, mis juhtub, kui uinun, võiks teile hommikuni pajatama jääda. Pakun, et viimati nägin lapsena selliseid õudusunenägusid, mis võtsid terveks päevaks tuju ja eluisu. Viimane oli midagi seoses haigusega ning kogu mu pere ja veel mõned inimesed otsustasid teha enesetapu piinadest pääsemiseks. Mina ja beebi olime ainsad, kes polnud haiged. Sellise une peale ei julgenud ma järgmisel õhtul voodissegi minna! Tavaliselt ma ei mäleta ärgates, mis toimus, aga kõige jubedamad unenäod ei lähe mingil põhjusel meelest. Ja siis ketravad terve päeva mõttetes. Siiani mäletan ja väristan õlgu.\nEndast mul pole teile pilte näidata, kuid see-eest ronisime (höhöhö autoga sõitsime) Igoriga nädalavahetusel mäkke ja lasin kaameral tööd teha. Ilm oli just nii hea nagu ma postituse alguses kirjutasin ja lisaks kolmele klähvivale koerale, saatis meid suvine käo kukkumine.\nOne Response to “17+”\nIt`s Elen May 11, 2016, 10:58:00 PM


Võistlused 23. mai 2019 Millistes oludes purjetati RS Teisipäevakul? 21. mail toimus selle hooaja kolmas RS Teisipäevaku regatt. Muutlikes tuuleoludes peeti kokku 4 võistlussõitu. Vaata tulemusi ja pilte toimunud võistlusest!\nRS Purjetamiskeskus 17. mai 2019 Esmakordselt: Purjetamislaager täiskasvanutele! Sel suvel, 28.-30. juunil, toimub väga oodatud purjetamislaager täiskasvanutele. Kolmel suvepäeval on plaanis palju purjetada, võistelda, mõnusalt aega veeta, head sööki nautida ja palju muud. Loe lähemalt!\nVõistlused 8. mai 2019 Hooaja esimene mereralli Tallinna lahe! Loe lähemalt, kuidas möödus 2019. aasta esimene RS Teisipäevaku võistlus, kus mõõtu võtsid eestlastest purjetajatele lisaks ka 2 purjetajat otse Venemaalt!\nVõistlused 3. mai 2019 HOOAJA ESIMENE: RS Teisipäevaku purjetamissari tuleb taas! Teisipäeval, 7. mail, leiab aset 2019. aasta purjetamishooaja esimene RS Teisipäevaku Regatt! Kui otsid vastuseid küsimustele: "Mis on RS Teisipäevak" ja "Kuidas saab sellel purjetamisvõistlusel osaleda?", siis loe lähemalt blogpostitust!\nRS Purjetamiskeskus 18. märts 2019 Põnevad laste purjetamislaagrid tulevad taas! Tuleval suvel alustame RS Sailors laste purjetamislaagrite kolmandat hooaega Pirital. Laagrid toimuvad juunist augustini, loe lähemalt!


Artikli lisas: Sven Zacek (Sven Z.) Alates eilsest pärastlõunast on LOFO 2. number väljas Tartu Kaubahalli esistel pargipuudel. Uus ajakirjanumber ise peaks müüki jõudma täna õhtul või homme hommikul. Tellijate eksemplarid on täna kiletamises ja peaksid saajateni jõudma olenevalt asukohast kas kolmapäeval või neljapäeval.\nLOFO on Tartus väljas maksimaalselt kümme päeva, kuid see sõltub rohkem linnarahva käitumisest, kas näitus ka nii kaua üleval püsib. Mittekomplektset asja me üleval hoida ei soovi. Seega kiirustage! Ilmad on ka praegu kevadiselt ilusad. Kes Tartusse vaatama ei jõua, siis järgmisel nädalal läheb näitus üles ka Kõrvemaa Matka- ja Suusakeskusesse - oma vanale kohale, kus niisuguse näitusega LOFO 1. numbriga algust tegime.\nulliv 17.04.2007, 20:12\nLeidsin kah päeval kõndides mõnusa üllatuse üles kesklinnast :) ja minu arust oli seal paar lehte vahelt ära jäetud. kas veel üllatusi ;)\nSven Z. 17.04.2007, 21:31\nOot, missugused need vahelt ära jäetud olid? Või on keegi juba midagi endale koju viinud?\njanograf 17.04.2007, 21:59\nSõitsin ka täna sellest pildireast mööda ning sattusin peale ühele väga armsale hetkele, kui üks väike tüdruk katsus ühel Jim Brandenburgi hundipildil hundikäppa. Ilmselt tahtis teada kui karvane või pehme see käpp ikkagi on. Kahjuks ei saanud seda hetke jäädvustada mälukaardile aga minu mälus on see selgelt olemas. Suurelt mõjusid need pildid ikka väga reaalsete ja võimastena siis ma enam ei imesta kah miks väike tüdruk neid hundikäppasid katsuda tahtis. Igatahes edu edaspidiseks.\nzutnop 17.04.2007, 23:04\nto ulliv ja Sven Z: Ma arvan et segadust tekitab asjaolu, et lehed on valet pidi reas. Erinevaid lehti peab lugema/vaatama paremalt vasakule liikudes, samas ühe lehe sees kaks tekstitulpa tuleb jälle vasakult paremale lugeda/vaadata. Ehk siis vasakult paremale liikudes on lehed näiteks 81 ja 82 -> 79 ja 80 -> 77 ja 78. Paremalt vasakule liikudes jälle lehed 2 ja 1 -> 4 ja 3 -> 6 ja 5. Kumbagi pidi liikudes teema ei jookse. Ehk siis minuarust peaks kõik väljatrükid ikka "standartselt" vasakult paremale reastama. Sisu kohta ei oska midagi kobiseda, ülikõva. Rahvas vaatas hoolega ja vehkis näpuga ning tegi telefonikõnesid "kuule tule linnahalli juurde, siin on suurelt looofooo pildid väljas".\nSven Z. 17.04.2007, 23:09\nJah, teemat ei andnud kuidagi jooksma panna, sest polnud võimalik välja mõõta, kui kaugele näitus lõpuks ulatub. Mistõttu pidi alustama Kaubamaja poolsest otsast, sest vastasel juhul, teiselt poolt alustades oleks võinud puud lihtsalt otsa saada. Seepärast seekord natuke tagurpidi ja harjumatu vabaõhuajakiri :)\nzutnop 17.04.2007, 23:12\nVõimalus on nüüd paar tundi nokitseda ja kõik pildid ümber tõsta :). Aga põhjendus tundub mõistlik ja ega see piltide nautimist ei seganud - niipea kui peale 6-ndat lehte aru sain, et pildid ja pealkirjad ei peagi kokku jooksma.\nTanel A. 18.04.2007, 00:02\nVaatasin täna ka selle näituse üle. Neid suuri pilte vaadata on ikka palju võimsam kui ajakirjast. Küsikisin siis veel ajakirja tegijatelt, et kas hakkate igat numbrit kuskil suurelt näitusena eksponeerima?\nAlo Eenmäe 19.04.2007, 13:25\nEsmapäeval, Tallinnast tulles, oli kohe hea meel LOFO näitust vaadata... silm puhkas ja tekkis suur tahtmine metsa minna. Sveni käpajälg uude LOFOsse jäi küll saamata, aga eks kunagi parandab ka selle vea ära. Huvitav, kas tartlased suudavad LOFO pilte piisavalt austada ega hakka neid a'la ise kaunistama või koju vedama?\nVirve Aau 19.04.2007, 14:05\nLeidsin Lofo postkastist! :)\nSven Z. 19.04.2007, 15:01\nTäna vaatasin näituse üle ja oli täiesti komplektne. Loodetavasti austus jätkub.\nugrik 25.04.2007, 10:05\nJäin bussist maha selle näituse pärast. Väga uhked pildid olid.


Õpilasfirmad edendavad noorte ettevõtlikkust 23.04.15\nValgustid, ehted, humoorikad tassid, teesegud, magnetid, randmesoojendajad ja järeleaitamistunnid – kõike seda toodavad-pakuvad õpilaste loodud firmad, et astuda oma esimesed sammud ettevõtluses.\nIgal aastal loovad gümnaasiumi- ja kutsekoolinoored kümneid õpilasfirmasid, mis annavad esimesed riskivabad ettevõtluskogemused. Põhikooliõpilaste ettevõtteid nimetatakse minifirmadeks.\nMajandusõppe tõi Eesti koolidesse organisatsioon Junior Achievement (JA) Eesti 1992. aastal. Junior Achievement Worldwide’i asutasid 1919. aastal USA ettevõtjad ja praegu on sel liikmesorganisatsioone 121 riigis.\nEestis pakub JA programme algklassidest gümnaasiumini üle 180 koolis. Õpetatakse praktilisi rahatarkusi ja koostööoskusi, antakse õpilasfirmade (ÕF) programmi kaudu ettevõtluskogemusi, korraldatakse ÕFide piirkondlikke ja üle-eestilisi laatu-võistlusi.\nPeale JA programmide õpitakse Pärnumaa koolides majandust muude materjalide ja õppekavade järgi.\nTartu ülikooli Pärnu kolledžis tegutseb noorte ettevõtluskool, mida juhib Mari Suurväli, kes ühtlasi veab Pärnumaa majandusõpetajate ainesektsiooni tööd. Praegu käivad ettevõtluskoolis Pärnu-Jaagupi gümnaasiumi ja Häädemeeste keskkooli 11. klassi õpilased. Poolteise õppeaasta jooksul õpitakse nii teooriat kui praktikat, noortel on loodud hulk firmasid ja nad on osalenud nii Pärnu kui Tallinna ÕFide laatadel.\nHäädemeeste neiude ÕF Decorative DIY väärtustab taaskasutust ja valmistab näiteks vahast küünlaaluseid ja munakarpidest süüteroose. Pärnu-Jaagupi kooli ÕF Vahvad Narmad toodab kunstnahast ja helkurpaelast ripatseid, mis sobivad nii kotikaunistuseks kui muuks aksessuaariks. Sama kooli ÕF Sepa Õrnus pakub isetehtud lillekaarte ja teeb koostööd Paikuse valla sepaga, aidates turustada kauneid sepisroose.\n“Oleme õppinud palju meeskonnatöö kohta ja teame nüüd, milleks oleme võimelised,” kõneleb firma tegevdirektor, müügi- ja turundusjuht Kaidi Oago. “Alguses võtsin nii palju asju enda õlule, et tekkis lühis ega suutnud enam.” Tema kaksikõde Eidi Oago lisab, et töö firmas on andnud tublisti enesekindlust, julgust inimestega rääkida ja kogemust, kuidas käituda ebaviisaka või tujuka kliendiga.\nMõlemad neiud tunnistavad, et huvi ettevõtluse vastu on ÕFi arendamisega aina kasvanud ja peagi kavatsevad nad luua oma osaühingu.\nRummi-Ruudi ja lõbus tass\nKas poleks mõnus alustada unist hommikut kohvijoomisega tassist, millele on kirjutatud “Maailma armsaima inimese tass” või “Coffee before talkie”? Just selliseid sõnumeid kirjutavad tassidele Häädemeeste kooli ÕFi TeaCup tüdrukud.\n“Tekstid otsime internetist või mõtleme ise välja,” rääkis turundusjuht Andra Rahe. “Oleme laatadel tasse päris hästi müünud ja teeninud väikese kasumigi. Ühe tassi müüsime Tallinnas ÕFide laadal minister Urve Palole ja talle meeldis see väga.”\nTassidega sobib kokku sama kooli poiste ÕFi Teahub toodang: kaunistatud klaaspurkidesse pakitud teesegud. “Armastame kõik hommikuti teed juua,” rääkis firma üks eestvedajatest Markus Kalmet idee sünnist. “Koostisained korjame osalt ise, osalt tellime internetist, puhastame ja paneme purkidesse.”\nPoisid valmistavad teesegusid, mida poest ei leia. Populaarseim toode on Rummi-Ruudi tee, millele maitset annavad rummiessents ja rosinad.\nPärnu noorte firma KaRoKe pälvis JA Eesti veebruaris Tallinnas Rocca al Mare ja Kristiine kaubanduskeskuses korraldatud ÕFide laadal parima rahvusvahelise potentsiaaliga õpilasfirma tunnustuse.\nKaRoKe moodustavad Koidula gümnaasiumi õpilased Kaur Lauer, Keith R. Allikvee, Robin Mäesep ja Ranel Tasane, kes valmistavad põnevaid valgusteid.\nEelmisel sügisel, kui poisid nuputasid, mis toodet nende õpilasfirma võiks pakkuma hakata, nägi Lauer internetis USA disaneri loodud omanäolist lampi, mis maksis ulmelise summa – 1000 dollarit.\n“Mõtlesime, et midagi samalaadset saaks ise palju odavamalt teha, tellisime osad kohale ja panime esimese lambi kokku,” meenutas Lauer.\nLeedlambid osteti USAst, jalg Ikeast, vatiiniga toetas Wendre. Lambi disaini mõtlesid poisid ise välja: leedpirnid kiirgavad hubast eri värvides valgust, mis paneb helendama õhulise pilvekujulise vatiinkupli. Valguse muutumine reageerib käteplaksule ja muusikale, tänu sellele sobib lamp hästi meeleolu looma nii tuppa kui kohvikusse.\nEdaspidi plaanivad noored teha lampe tellimustööna just sellise kuju ja suurusega, nagu klient soovib.\nMatemaatika saab selgeks\nKoidula gümnaasiumi õpilaste Mihkel Šorini, Joosep Rootsi, Patrick Barbo ja Sindi gümnaasiumi õppuri Martti Tõldsepa firma PII-IKS võitis talvel Pärnus Port Arturis üle-eestilisel ÕFide laadal parima teenuse tiitli, pakkudes matemaatika abiõpet põhikooliõpilastele.\nTeenuse loomise idee tekkis poistel siis, kui õpetaja palus Joosep Rootsil aidata matemaatikaga hädas olnud klassikaaslast. Kuigi algul kavatsesid noormehed õpilasfirma tarvis valmistada meeleoluvalgusteid, tundus abiõpe sootuks vajalikum.\nPoisid oskavad matemaatikat hästi ja võivad kiidelda tublide eksamitulemustega, Šorin sai esikoha Pärnu maakonna majandusolümpiaadil. Nii loodigi ÕF PII-IKS, tehti koduleht, trükiti visiitkaardid ja tutvustati teenust nii Pärnus kui Sindis, et sihtgrupini jõuda.\nAlgus oli raske. “Ühes koolis küsis õpetaja klassis, kellel on matemaatikaga raskusi. Pool klassi tõstis käed, aga meiega keegi ühendust ei võtnud,” meenutas Roots. “Saime aru, et õpilasi abiõpe ei huvita, pigem tuleks suhelda lapsevanematega.”\nNoored pöördusid koolide õppealajuhatajate poole, et saaks oma tegevusest e-kooli kaudu vanematele teada anda. See lähenemine toimis ja nüüd on poistel kliendid olemas. Peale selle laiendati õpetamisvaldkonda matemaatikast muude reaalaineteni.\nVäga suurt hulka hädalisi ei jaksakski poisid õpetada, sest oma koolitööd vajavad samuti tegemist ja iga abiõpetunni eel kulub hulk aega materjali ettevalmistamiseks.\nTõldsepal ja Rootsil on kogemused mitmest mini- ja õpilasfirmast. Šorinil oli edukas minifirma, kus ostjad said teatud summa eest osaleda loosis, milles oli sponsorite kingitud patju, tekke ja särke. Suur osa selle minifirma käibest läks Pärnu kodutute loomade varjupaiga heaks.\nTõldsepa sõnutsi on ÕFid andnud häid suhtlemiskogemusi, samuti on väärt oskus mõelda nii kliendi vajadustele kui toote ideele. Näiteks jõuti võtmehoidjaid tootes selgusele, et neil toodetel pole turgu: enamasti on kõigil võtmehoidik juba olemas ja ise nokitsedes ei suudeta suurfirmade kvaliteediga võistelda.\nMajandusõpe 24 aastat\nRaeküla koolis on majanduse alusteadmisi antud 1991. aastast, 1997. aastast õpetab koolis majandust Kristi Suppi, kes ühtlasi on Pärnu majandusõpetajate aineühenduse juht.\nPraegu tegutseb koolis 17 minifirmat (MF). Noored on usinalt osalenud nii kohalikel kui üleriigilistel laatadel ja mitu neist on loonud oma tooteid reklaamiva Facebooki lehe.\nMõni firma on keskendunud käsitööle: müüakse kootud kätiseid, kaunistatud küünlalaternaid, kaunistatud tikutoose, puidust külmkapimagneteid. MF Tervis teeb mõnusalt lõhnavaid huulepalsameid, MF Kellakesed müüb internetist tellitud taskukelli, millele ise karbid valmistatakse.\nKäesoleval aastal korraldas Junior Achievement Eesti esimest korda minifirmade konkursi. Finaalvõistlusel 15. aprillil Tallinnas said mitu eripreemiat ka Pärnu minifirmad: Estonian Business Schooli kõige suurema potentsiaaliga firma eripreemia sai MSK-Audio Pärnu Mai Koolist innovaatiliste puust kõlarikastide eest, Tallinna Sadama kõige parema sõnumiga minifirma eripreemia pälvis Pärnu Raeküla kooli MF LCLB lauamäng ning Viking Line’i ja Vitamin Welli eripreemia aasta importöörile läks MF-le Mini-Kõlarid samuti Raeküla koolist.\nÕpetaja Suppi arvab, et majandusõppega võiks alustada juba üsna vara, sest pere-eelarve koostamise, rahateenimise, firma- ja karjääri edendamise teadmised tulevad noortele kindlasti kasuks. Eelteadmised majandusest on õpetaja kinnitusel paremad neil õpilastel, kelle peres ettevõtlusega tegeldakse, sest lapsed on maast madalast näinud, kuidas vanemad töötavad, ja teavad, et raha ei tule seina seest.\nSuppi on aastate jooksul aidanud sündida ligi 100 ÕFil. Hiljuti tegi ta väikese uurimuse teemal, mis kunagistest firmajuhtidest saanud on.\n“Üks on matemaatikadoktor, teine õigusinstituudi lõpetanud, väga paljudel on oma firmad – aktiivsed noored inimesed,” rääkis Suppi. “Kolmel aastal on meie kooli firmad võitnud ÕFide üleriigilise konkursi, oleme käinud rahvusvahelistel konkurssidel Stockholmis, Pariisis ja Hannoveris.”\nKaroli Hindriks, kes alustas isetehtud pehmete helkurite tootmisega ÕFis, on nüüdseks tuntud väga paljude firmade looja ja juhina. MFist Tegude Kalender on aga saanud osaühing, mis valmistab nii kalendreid kui päevikuid.


Tatramäe II karjäär « Sihtasutus Keskkonnaõiguse Keskus\nAS Kiirkandur on Padise valda Audevälja külla rajanud mitmeid karjääre kruusa kaevandamiseks (Tatramäe ja Audevälja karjäärid) – seal on kohalike elanike hinnangute kohaselt ca 2 km2 ulatuses tegutsevaid karjääre ligi 24 hektaril, ent neid kavandatakse ikka juurde.\nLisaks on Audevälja külla Mõnumäele planeeritud rajada veel üks üle 5 ha suurune tehisveekogu, milleks on 2012. a kehtestatud detailplaneering. Veekogu rajamine toimuks vee erikasutusloa ja ehitusloa alusel, ent väljutada tuleb ka maavara, mistõttu sisuliselt on tegemist järjekordse uue karjääri rajamisega.\nAudevälja piirkonna elanikke teeb murelikuks nende kodukandi loodusliku seisundi säilimine, kuna karjääride rajamiseks on metsa maha raiutud ning seda tuleks ka uute kavandatavate karjääride rajamiseks teha. Lisaks on karjäärid, kus maavara kaevandamine on lõppenud, korrastatud veekogudeks, ent uute veekogude lisandumisel tekib üha enam küsimus nende mõttekusest. Lisaks on mitmed veekogud nende väiksuse ja vajaliku hoolduse puudumise tõttu kinni kasvanud, mistõttu need ei ilmesta maastikupilti ning on kasutuskõlbmatud.\nKÕK on nõustanud MTÜ-d Audevälja Arenduskeskus Audevälja karjääride rajamist puudutavates menetlustes aastatel 2008-2010 ning aastatel 2012-2013 Tatramäe II karjääri rajamise menetluses.\nÜhte piirkonda paljude väikeste karjääride rajamisel võib tekkida olukord, kus karjääride rajamise kogumõju ei hinnata. Keskkonnamõju hindamine on kruusakarjääride puhul kohustuslik alates 25 ha suurusest mäeeraldisest, ent Audevälja küla piirkonda rajatud karjäärid jäävad alla selle piiri.\nEhkki Tatramäe II karjääri kaevandamisloa menetluses algatas Keskkonnaamet keskkonnamõju hindamise, ei ole see täielikult lahendanud kumulatiivse mõju hindamise probleemi. Arendaja jaoks ei ole selge, miks just tema peaks arvestama juba olemasolevate karjääride mõjuga, ning sellest tulenevalt leevendavaid meetmeid planeerima. Arendaja kavandatud meetmed on suunatud peaasjalikult just arendaja karjäärist tulenevate otseste mõjude leevendamisele, samuti ei ole koosmõju muude piirkonnas toimuvate tegevustega hinnatud täielikult ega piisavalt.\nOtsustaja jaoks võib olla seetõttu keeruline määrata kaevandamisloas tingimusi, mis ei ole suunatud ainult konkreetse karjääri mõju leevendamiseks (nt vallid müra kaitseks), vaid mis oleksid vajalikud külaelanike heaolu kaitmiseks laiemas plaanis (nt metsatuka säilitamine karjääri alal, et külaelanikel oleks võimalik kusagil marjul ja jalutamas käia).\n2014. a aprillikuu seisuga käis jätkuvalt menetlus Tatramäe II karjääris kruusa kaevandamiseks loa andmiseks AS-le Kiirkandur.\nKeskkonnaamet väljastas kaevandamisloa 09.06.2014.


Üks, kes kõik on...: July 2014\nPostitaja: Eliisabet kell 7:30 PM 16 comments:\nPoiss on suvega nii suureks kasvanud, et asjatab enamiku ajast omapäi ringi. Käib külas, rattaga sõitmas, niisama sõpradega "hängimas". Ainult ujuma pole ma tal lubanud üksi minna. Selle kõige juures tekkis mul tunne, et olen temaga liiga vähe koos midagi ette võtnud. Uurisin temalt, mida ta siis tahaks minuga koos teha ja 21. sajandi lapsena oli tal vastust kohe olemas - lähme kinno! Okei, me pole tõesti ammu kahekesi kinos käinud, nii et olin nõus. Minu poolt oli üksnes pakkumine, et katsetaks 3D-d.\nRuudi esimene 3D elamus oli "Vaprakesega", kust ta tahtis kogu aeg ära minna, sest prillid olid ebamugavad ja filmi sisu hirmutas teda. Õnneks polnud ta kinos minuga, vaid mu emaga, kes pidi sellest olukorrast kuidagi välja tulema. Seekord läks palju paremini. Prillid istusid hästi ja ühtegi ehmatust ka ei olnud. Lõpuks kommenteeris Ruudi, et 3D on lahe küll, aga järgmine kord võiks ikka tavalist filmi vaadata, olevat mugavam. Mulle endale täitsa meeldis, kuigi ma tunnistan, et suurt vaimustust ma sellest efektist ei ole saanud. Valitud film "Khumba" oli ka hästi tavaline lastekas - ikka seesama rändamise lugu koos kindlat tüüpi kaaslastega. Ja moraal, mis õpetab meile, et tuleb ikka iseendaks jääda, isegi kui see tundub vahel nii raske. Korra veeretasin peas mõtet, et oleks huvitav, kui olekski selline lastefilm, kus peategelane lõpuks ära sureb. Aga heitsin selle kohe kõrvale, sest mulle meenus, kui ma käisin lapsena vaatamas "Lõvikuningat" ja ennast peaaegu pooleks nutsin Simba isa pärast.\nÜhesõnaga see konkreetne kokkupuude tehnikaga jättis mind suhteliselt külmaks. 3D on minu jaoks sama oluline kui HD või ... ma ei teagi mis, permanentne internet telefonis? Ma sain ju hr H käest sünnipäevaks nutika, aga kasutan ainult wifit, sest minusugune internetisõltlane ei tohiks endale liiga kerget ligipääsu lubada. See oleks sama hea, kui kasiinosõltlane koliks Las Vegasesse. Igatahes.\nTeine kokkupuude oli palju meelierutavam. Ma nimelt parkisin esimest korda elus mobiilselt. Ja ma ei suuda mõista, kuidas ma varem arvasin, et see võiks olla keeruline. Ja teiseks ei saa ma aru, kuidas elatakse riikides, kus sellist võimalust ei ole. Samamoodi on arusaamatu, kuidas on võimalik elada ilma digiallkirjata.\nFolgil tekkis arutlus, mis saaks, kui internet ära kaoks. Peale selle, et ei saaks omavahel suhelda ja netist infot otsida. Poisid oskasid muidugi palju paremini probleeme välja tuua. Aga näib, et kõige aluseks saab ikkagi see, et meie rahadega läheb metsa. Selles osas on muidugi hirmutav, kui haavatavad me oleme. Isegi tavatelefonid ei töötaks ju enam!\nPostitaja: Eliisabet kell 7:05 PM No comments:\nMinu sünnipäevakaardil oli ka grammarnazi-koomiks, viitamaks mu arenenud tundlikkusele keelega seotud teemadel. Tõsi, olen võrreldes varasemate aastatega kõvasti maha rahunenud, igapäevane töö eeldab mult pidevat reageerimist, nõnda olen vabal ajal suhteliselt tolerantsem. Mis ei tähenda, et ma ei registreeriks vigu. Ma lihtsalt ei ütle seda kõva häälega välja. Erandiks on olukorrad, kus tehakse kõnes tüüpvigu (õigesti ja õieti, kaas ja kaan) mu poja kuuldes. Ma näen, kui raske on inimestel valest vormist loobuda, sestap usun, et lapse kuuldes tuleb õigesti rääkida. Et ta harjuks. Aga muidu olen rahumeelne.\nSelles toredas tõlkepärlite grupis, kus ma vahel naermas käin, on koos ikka totaalsed nazid. Teinekord on tõesti häid pärle, aga pidev ilkumine selle kallal, et mõni täht on läinud vahetusse või järele mõeldes võib sõnade järjekord lauses muuta öeldu tähendust - milleks? Ma näen selliseid asju vaid kirjandeid hinnates, sest tegelikult pole see ju nii suur vahe. Mu enda lausestus siinsamas blogis logiseb, ma tean, et mul on halb komme tegusõna lause lõppu lükata, mis tegelikult pole ilus ja puhas eesti keel. Kui ma kirjutan artiklit või midagi taolist, siis tegelen toimetamisega. Asjaga, millega mu õpilased üldse tegeleda ei taha :)\nSiiski on minu meelest veider, et inimesed ei suuda mingeid sõnu õigesti kasutada. Kas või need enne näiteks toodud õigesti ja õieti. Võiks ju lihtsalt meelde jätta? Või kaas ja kaan. Jumal küll, ma ei nõua, et kõik kasutaksid sõna kohv nimetavas käändes õigesti, sest see sõna ongi oma rütmilt ebaloogiline, kohvi on suupärasem. Isegi suhkru käänamisega võin leppida. Komadest ma üldse ei räägi, kui keelestruktuuri ei tunneta, mis seal ikka. Õpilastelt nõuan, et lihtsad reeglid oleksid selged (aga, kuid, vaid, siis, sest, et ette pannakse koma), sellisel juhul suudab inimene RAHULDAVAL tasemel tekste luua küll. Kahjuks rohkem küll mitte.\nAga millest ma aru ei saa, on see paganama dušš. Isegi inimesed, kes paistavad silma hea keeleoskusega, eksivad pidevalt selle sõna käänamisel. Boršiga saadakse ju üldjuhul hakkama, kuigi just sellel on seoses analoogiaga sõnaga morss palju suurem veaohtlikkus sisse kodeeritud. Aga ei, ikka kirjutatakse dušši all käimisest ja duššikabiini ostmisest ja millest iganes veel. Inimesed ei räägi ju nii, miks nad siis kirjutavad sedasi?!? Ma olen sel teemal varem ka imestust avaldanud, aga ikka pole rahu saanud. See pole ju isegi loogiline!\nPostitaja: Eliisabet kell 7:20 PM 60 comments:\nSildid: wtf toimub?!?\nTäna käis mul külas kolleeg, kes uuest aastast (ilmselgelt elan ma septembrist septembrini) uues linna uut elu alustab. Muljetasime üürikodudes elamisest.\nMina: "Oh, mul tuli meelde, et meie omanik kutsus meid külla, kui Brüsselisse läheme!"\nTema: "Oi, minu korteriomanik kutsus ka!"\nTema: "Kellena teie oma Brüsselis töötab?"\nMina: "Ooo, ta on meie kõrgeim sõjaline jõud Euroopas."\nTema: "Ooo, minu oma on ka sõjaväelane. Ivan Ivanovitš."\nMina: "Mis mõttes? Meie oma on ka Ivan Ivanovitš!"\nMaailm on nii väike.\nPostitaja: Eliisabet kell 10:34 PM 3 comments:\nJäin täna kalendrit silmitsema ja sain aru, et mul on praeguseks alles napilt pool puhkusest möödas. Mul on kosumisaega veel sama palju, kui keskmisel inimesel üldse aasta jooksul puhkust kokku on. Ja näiteks mu ämm saab suviti puhata kaks nädalat, millest ühe ajal peab ta tegelema tööasjadega. Sel aastal ta rõõmustas - tänu nutitelefonile sai ta palju vähemate kohalkäimistega hakkama. Kusjuures sellest ma aru ei saa, meil peaks siin riigis ju teatud seadused kehtima. Ka puhkeaja kohta. Ämm aga ütleb, et töö tuleb ära teha ja nii ongi. Siiralt arusaamatu. Ja vastuvõetamatu. Aga aastate jooksul õppinud ilma häälteta silmi pööritama ja otsustanud, et kui inimene ise on nõus sellega, siis pole ka mul õigust kobiseda. Siiski mõtlen sellele igal aastal, kui ta puhkuse ajal ei saa kuskile koos meiega tulla, sest äkki peab tööle minema. Mu isa, kellel on väga palju tööd, saab küll oma 28 päeva järjest kätte ja käib vahel harva mõnel väga olulisel esinduskohtumisel. Riigiteenistujate eelised?\nNädalavahetus käisin siiski veel folgil. Mitte et ma oleks ostnud endale pileti sündmusele, mis mulle nii väga ei sobi. Lihtsalt sõbralikud suhted vabariigi kultuurihiidudega, kes annetasid mulle ja hr H-le käepaelad. No ma ei tea, ikka ei midagi. Inimesed on kuidagi valed ja tantsu nagu polekski olnud. Paha siga, mitu viga. Tahtsin väga minna etnokonservidel, aga see toimus imepisikeses paigas, nii et me lihtsalt ei mahtunudki sisse. Soe ja mõnus oli ringi jalutada küll. Ja mõningaid tuttavaid oli ka huvitav näha. Aga ei mingit sügavat kurbust folgi lõppemise pärast. Pigem kurbus selle pärast, et rampi enam pole.\nPuhkuseks on veel paar plaani. Eks näis, kuidas õnnestub.\nPostitaja: Eliisabet kell 12:11 PM No comments:\nPostitaja: Eliisabet kell 11:58 PM 2 comments:\nKuna Eestisse on taas suvi jõudnud, käisime mere ääres. Vesi on täiesti uskumatult soe, eelmisel aastal minu meelest ei läinudki nii soojaks. Sellega seoses tekkis mul tunne, et peaks jagama üht nõksu, mille mu ema meile õpetas. Äkki on veel mõni inimene, kes seda ei tea.\nKorralikud rannakülastajad võtavad randa ikka kaasa vett, et vahetevahel oma kuivanud huuli ja keelt niisutada. Aga lõõmava päikese käes läheb vesi kangesti kähku soojaks. Selle vältimiseks (või parandamiseks, kui kohe meelde ei tule) tasub pudel mässida niiske rätiku sisse.\nSee, et vesi niiske rätiku sees jahe püsib, on isegi minu jaoks üsna arusaadav. Aga see, et täiesti soe vesi niiskesse rätikusse mässituna uuesti külmaks läheb, tekitab minus iga kord elevust. Täielik maagia :)\nPostitaja: Eliisabet kell 1:16 PM 3 comments:\nPostitaja: Eliisabet kell 8:47 PM 3 comments:\nPostitaja: Eliisabet kell 1:28 PM 8 comments:\nPostitaja: Eliisabet kell 3:27 PM 1 comment:\nPrl Vaprake (varem tuntud nime all prl K, aga see on nii igav nimi. Ja Vaprake sobib talle väga hästi) tutvustas mulle uuema aja ilusaid mehi. Kahjuks ei saa ma neid inimesi siin jagada, sest ma ei mäleta nende nimesid. Ega ma ausalt öeldes ei mäleta ka nende nägusid, aga ühel neist olid muljetavaldavad kõhulihased. Vabalt võib olla, et ta ongi just nende pärast kuulus. Kuigi väidetavalt on ta näitleja.\nKui ma veel koolis käisin, oli maailma kõige ilusam mees vaieldamatult Johnny Depp. Minu üllatuseks selgus, et ta on siiani üks ihaldatumaid tüüpe ka koolitüdrukute seas, eelkõige piraatide pärast, milles ta minu meelest ei näe üldse ilus välja. Ütleme nii, et ta on üks neist inimestest, kes on meigita ilusamad kui meigiga. Ja mul pole midagi selle vastu, kui mees ennast meigib, Brian Molko on väga ilus. Kuigi ma pole kindel, kas ma oleksin valmis temaga lapsi saama, kui ta peaks seda miskipärast tahtma. Ahjaa, ma ei taha ju üldse lapsi saada rohkem :D\nAga ilus Johhny on minu meelest selline:\nMitte nii ilus on selline:\nTeine ilus mees minu nooruses oli Ewan McGregor. Tema puhul ütleksin ma, et ta on inimene, kes on juusteta ilusam kui juustega, kuigi tegelikult pole ka viimasel variandil väga viga. Aga Trainspottingu-Ewani vastu ikka ei saa:\nJa nii uskumatu, kui see ka poleks, rohkem ei meenu mulle mehi, keda me oleks väga ilusaks pidanud. Meile meeldisid meie oma tutvusringkonna omad ka väga hästi.\nUuemast ajast ei tea ma suurt midagi. No Benedict Cumberbatch on Sherlockina üdini kaunis. Ja ma pean tunnistama, et Robert Pattinsonis on ka MIDAGI. Aga sellist tõeliselt hingematvalt ilusat meest ei meenugi.\nHuvitav, kas meestega on nii nagu raamatutega, et kui oled neid liiga palju näinud, siis enam ei üllata ega tekita vaimustust?\nPostitaja: Eliisabet kell 2:03 PM 3 comments:\nSünnipäevane väljakutse - suurim saavutus ehk kuidas ma lapse sain\nEks ma ole oma elus mõnda asja saavutanud ka. Näiteks sain sõidueksami esimesel korral tehtud, kuigi mu sõiduõpetaja arvas vist, et minust ei saa kunagi autojuhti. Selline tore toetav õpetaja oli. Siis olen ma mõned korrad koole lõpetanud, kusjuures kõige suuremaks saavutuseks pean viimast korda, kuigi see on ainus, mida ma ei lõpetanud cum laude. Magistritöö oma B-ga rikkus asja ära, aga ka see oli saavutus, sest retsensent pakkus D-d. Veel on suur saavutus see, et ma elasin üle oma esimese tööaasta, kuigi see oli tõesti kohutavalt raske - esimest korda sellisel ametipostil, kodus 2-aastane laps ja lisaks see magistritöö. Võtsin tol aastal nii palju alla, et KMI oli 17. Pärast hakkasin saiakesi sööma, nii et kaal tõusis kenasti.\nAga mis seal salata, suurim saavutus on ikkagi lapse sünd (sünnitus). Esiteks on see mind kõige rohkem muutnud. Ma usun, et kõik sünnitanud naised võivad kinnitada, et emaks saamine muudab tütarlapse naiseks, enesekindlamaks, eneseteadlikumaks, ja annab elule eesmärgi ja tähenduse.\nSünnitus ise oli tore, niivõrd kui sellist kogemust toredaks saab pidada. Ma ei saa öelda, et ma oleks sünnitust kartnud, pigem ootasin, sest ma olen see naisetüüp, kellele ei meeldi olla rase. Kuigi ma ei võtnud eriti palju juurde, mu näonahk ei muutunud jõledaks, ma ei kaotanud oma liikumisvabadust (läksin sünnitama kõhuümbermõõduga 92, nii et kõht tõesti ei takistanud väga palju mu elu), aga ikkagi ei tundnud ma ennast imeilusa õnnistatud olekus ingelnaisena. Nii et sünnitus oli pääsemine :D\nProtsess ise võttis aega umbes 5 tundi. Haiglasse läksime küll natuke varem, sest elasime esimesest arvesse tulevast haiglast piisavalt kaugel. Arvesse tuleva haigla valis välja hr H, kes kohutavalt kartis sünnitust. Mina oleksin olnud valmis ka kodus seda tegema, aga kuna hr H minestas juba paljalt sellest mõttest, läksime ikka haiglasse.\nEsimene läbivaatus tuvastas avatuseks 2 sentimeetrit, naised teavad, et seda pole palju. Lisaks olin sellise avatusega ringi käinud juba vähemalt nädala ja olin üldse liiga lõbusa näoga, nii et arst ei tahtnud mind alguses üldse jutulegi võtta. Aga kuna ta ei saanud KTG masinat hästi tööle, siis lubas armulikult meil paar tundi palatis oodata, et uut läbivaatust teha. Sellini me ei jõudnud, sest tunni pärast istusin juba põrandal ja närisin radiaatorit. Ämmakas vaatas selle peale küll natuke haletseva näoga - vaene tütarlaps, kui ta juba praegu niiviisi väänleb, mis ta siis tegema hakkab, kui päriselt sünnitamiseks läheb. Soovitas duši alla minna. Nüüd tuleb minu poolt selline ülestunnistus, mida tänapäeval üldiselt keegi kõva häälega välja ei ütle. Nimelt saatsin hr H minema. Mitte sellepärast, et ma oleks kuidagi häbenenud, aga ta käis juba mööda seinaääri ja tudises, nii et temast oli rohke tüli kui kasu.\nNii et läksin üksi duši alla ja olin seal teadmata kaua. Valud olid sellised, et mõistus hakkas ära libisema ja selgematel hetkedel mõtlesin isegi hirmuga, kuidas ma lõpuni vastu pean. Olin ju esmasünnitajana valmistunud vähemalt 12 tundi tegutsema.\nPärast määramatut aega duši all koperdasin palatisse ja ütlesin, et tahaks mingit leevendust. Ma ei olnud võtnud endale eesmärgiks "puhast sünnitust", olin vaimselt valmistunud ka erakorraliseks keisriks, kuna nägin kõrvalt, kuidas ma väga "pean-ise-sünnitama" suhtumisega sõbratar elas üle erakorralist sekkumist. Epiduraali ma ei tahtnud, ma ei tea isegi miks, aga ämmakas pakkus välja, et teeme emakakaelasüsti. Selles oli aga vaja enne emakat vaadata ja suur oli minu pettumus, kui selgus, et ootamatult oli selle pooleteise tunniga saabunud täisavatus. Nii et ei mingit leevendust, tuli sünnitama hakata.\nSellest hetkest on mul meeles meeletu palavus, higi lahmas ämbrite kaupa, kuigi mul oli riideesemetest seljas vaid üksik sokipaar. Ja see meeletu füüsiline pingutus. Ma pole elus sellist trenni ei enne ega ka pärast teinud.\nKui lõpp oli juba päris käeulatuses, ei jaksanud enam seista, vaid istusin. Ja sellest hetkest on meeles keegi naine, kes kogu aeg julgustavalt manitses: "Pressi ainult siis, kui valu tuleb." Ja mina püüdsin talle iga kord selgeks teha, et valu ei olegi, on ainult jõhker füüsiline pingutus. Lõpuks ma leppisin sellega, et valu ei ole.\nJa nii ta siis lõpuks sündiski :D Kaalule pandi teda kaks korda, sest ämmakas ei uskunud, et nii pisikesest naisest võiks selline üle nelja kilo kaaluv jõmakas sündida. Sain kinnitust oma varasemale arvamusele, et lapse kaalust ei olene, kui raske või kerge sünnitus on, laps on igatahes ebaloomulikult suur nende käikude jaoks. Igatahes olid minu esimesed sõnad oma lapsele: "Issand, kui suur sa oled."\nSiis tuli hr H oma värisevate jalgadega tagasi, jätkuvalt täiesti endast ära, samal ajal kui mina olin nälga suremas ja tahtsin duši alla minna. See oli küll tõsi, et valu ja vaev lõppes hetkega. Aga samal ööl magavat jõmmi vaadates mõtlesin ikkagi - ta on niii armas ja kui kohutavalt kahju on sellest, et ta ei saa mitte kunagi endale õde ega venda, sest ma pole nõus seda uuesti läbi tegema.\nEneselegi ootamatult tabasin end paari nädala pärast uut sünnitust planeerimas. Et mida ikkagi veel paremini teha. Uus sünnitus on jäänud esiteks selle taha, et ma pole olnud valmis uuesti rase olema. Ja teiseks selle taha, et noorhärraga on alates tema neljandast eluaastast täpselt nii palju probleeme olnud, et ma tunnen, et ma olen juba vähemalt kahe lapse jagu kasvatustööd teinud.\nAga uhke on küll, kui on selline suur ja tore laps. Ja seda armastust, mis on mul tema vastu, ei anna mitte millegi muuga võrrelda :)\nPostitaja: Eliisabet kell 2:45 PM 5 comments:\nUskumatul kombel on mu poeg sirgunud nii suureks meheks, et läks kolmeks päevaks mere äärde suvitama, samal ajal kui mina kodus aega surnuks löön. Tegelikult ei ole aega surnuks löönud, puhanud olen. Eile käisime näiteks kinos vaatamas filmi, mille nime hääldust mina pole suutnud ära õppida. "Eyjafjallajökull". Kes ei mäleta, siis see on see Islandi vulkaan, mis suitsu välja ajas ning üle Euroopa lennuliikluses kaose tekitas. Mu vanem õde oli sel ajal parajasti Londonis, kuhu ta läks ettenägelikult broneeritud hotellikohaga. Kohale jõudes selgus, et hotell oli vahepeal lõpetanud tegutsemise. Ja lisaks mölla see eyja-asi, nii et neil oli meeleolukas reis.\nFilmis oli ka tore reis. Ei saa öelda, et tegemist oleks olnud väga originaalse looga - mees ja naine, lahutatud, üksteist vihkavad, satuvad vulkaani tõttu koos reisima oma tütre pulma. Ja loomulikult teevad igasuguseid sigadusi nii üksteisele kui ka ümbritsevatele inimestele. Kõige toredam oli selles filmis autosse ehitatud kirik koos sisseehitatud pihitooli ja püha vee automaadiga.\nMõnes kohas sai hea suutäie naerda ja mõnes kohas olid hingematvalt ilusad loodusvaated. Meelelahutuseks tore vaadata, aga hiljem arvatavasti ei mäleta enam suurt midagi.\nPärast seda külastasime toda Ameerika söögikohta Taskus (jumal teab, mis selle nimi on) ja võin teile kinnitada, et Mississippi erilise retsepti järgi tehtud šokolaadikook on seal jumalik. Hiljem väisasime ka kaubandusvõrku, kust mina skoorisin endale vanaroosad päikeseprillid, mis on võrreldes teiste saagiga kehv tulemus, aga vähemalt on prillid ilusad. Nagunii olen ma viimastel päevadel ostnud endale riideid, näiteks Hiina-teemalise hommikumantli ja oma elu esimese maxikleidi.\nMuidu tegelen vaikselt oma sünnipäevaga.\nPostitaja: Eliisabet kell 5:56 PM 1 comment:\nSünnipäevane väljakutse - kuidas meil rahaasjad käivad\nKui alustada päris algusest, siis tuleb ära märkida, et ma olen pärit majanduslikult kindlustatud perest. Jah, kui mu vanemad oma elu alles alustasid, oli neil raske. Sel kuldselt nõukaajal esimese põlve intelligendina tuli peeti kasvatada ja sigu pidada. Ja nende kodu põles maha. Maani. Aga kõik see juhtus ajal enne mind. Hüva, peedid olid minu ajal ka. Aga selgemalt mäletan ma seda, kuidas peediraha eest ostetud sinise žiguliga ringi kimasime, sest ei pidanud ma peete rohima (või tehti nendega midagi muud? Ma ei tea ju) ega neid üles võtma. Ja vabariigi algusaegadel olid vist kõik vaesed, kes tõeliselt rikkad polnud. Aga minu teadlikum elu on möödunud nii, et me saime endale mõõdukal määral eluhüvesid lubada. Mitte jällegi pikki välismaareise, aga see-eest olen palju sõitnud ringi Eestis. Mulle osteti riideid, mida ma tahtsin (ega ma liialt ei tahtnudki), mul oli oma taskuraha. Nii et gümnaasiumisse jõudes ei olnud majanduslik kindlustatus minu jaoks väärtus - see oli normaalne.\nÜlikooli ajal oli loomulikult ka kitsamaid hetki, aga tollased valikud olid pigem selles, kas osta süüa või suitsu. Õppisin muidugi hästi, mis tähendab, et sain stippi, isa toetas omalt poolt. Mul oli (tegelikult on siiani) oma korter, mille isa ostis ja hr H elamiskõlblikuks tegi. Nii et tööl ma käima ei pidanud ja vaatasin lihtsalt hämminguga oma sõpru, kes visklesid tööl ja koolis, ja mõtlesin, kuidas nad jaksavad.\nPärast Ruudi sündi läks olukord oluliselt keerulisemaks, aga ma olen alati lähtunud põhimõttest, et kõigepealt tuleb olemasolevast rahast ära maksta kõik arved ja pärast seda saab edasi vaadata. Olgem ausad, mõnikord oli see "pärast" ikka üsna nukker. Aga seda ma võin küll kinnitada, et maal on vaesena lihtsam elada - kohti, kuhu kulutada, on oluliselt vähem. Ja mis on veel olulisem - maal on vaeseid inimesi väga palju, nii et oma vaesus ei torka nii hästi silma.\nAga need raskemad aastad õpetasid mulle väga palju. Esiteks mõistlikult tarbima. Kui ma tollal lugesin mõnda artiklit teemal, kuidas säästlikult elada (neid ilmus palju, oli ju suure masu aeg), mõtlesin siiralt, milleks selliseid artikleid üldse avaldada - nii need asjad ju käivadki. Ja teiseks õppisin säästma. Selgus, et igasuguse sissetuleku juures on võimalik (ja ka vajalik!) säästa. Mäletan, kui uhke ma olin, kui sain oma esimesed 1000 krooni hoiupõrsasse. Praegu ei suuda ma küll ette kujutada, et mul oleks säästuarvel 64 eurot, tunneksin end väga-väga haavatavana. Kummaline tundus mulle see, kui palju on meie ümber inimesi, keda ei häiri, et neil on arved maksmata. Või et neil pole sentigi mustadeks päevadeks kõrvale pandud.\nPraegu oleme seisus, kus me saame normaalselt elada. Kaugeltki mitte luksuslikult, aga normaalselt. Ma saan vajadusel osta oma pojale, mida ta vajab, toidupoes käies pole mul enam hindadest suurt aimugi, sest ostan seda, mida on vaja, ja ma tean, et ma saan seda teha. Ilma kuu lõpus rahatu olemata.\nHuvitaval kombel on meil selgelt kujunenud olukord, kus on "meie raha" ja "minu raha". Hr H raha kuulub "meie raha" alla :D Ma ei tea, miks see nii on läinud. Äkki sellepärast, et mina olen oluliselt osavam ja vastutustundlikum majandaja, nii et kui "meie raha" peaks otsa saama, siis minul on ikka raha. Tegelikult ei topi ma oma nina ka sellesse, kuhu hr H raha läheb. Seda enam, et stabiilsete ajavahemike järel tuleb ta jälle oma kollaste kupüüridega, et ma endale midagi lubaksin. Eks ma siis teinekord lubangi, kuigi tavaliselt lähevad need kenasti säästuarvele :D\nSiis lõpetuseks sobib ehk panna mu vanema õe mälestuskilluke ajast 90ndate algusest, kui tema oma pereelu alustas: "Mõtlesin, kas ma saan kunagi endale iga päev midagi magusat lubada."\nNüüd võib tõdeda, et saab küll.\nPostitaja: Eliisabet kell 10:31 PM No comments:\nSildid: Elust enesest, Finants, Sünnipäevane väljakutse\nLugu sellest, kuidas tundmatu meeskodanik meie majja tungis\nMälestustelainel olles meenus mulle veel üks tore lugu, mis miskipärast pole selle blogi lehekülgedele talletatud, kuigi lugu ise väärib seda küll.\nNiisiis, oli suvine öö, põhjamaiselt valge. Magasime oma maal olevas majas õndsat und, kui kuulsime järsku kobistamist. Nagu keegi kobaks meie pimedas köögis käsikaudu teed. Mina olin kohe voodis istuli, endal silmad ehmatusest suured. Hr H kui meesterahvas hüppas juba pükstesse, et rüütellikult tundmatule koletisele vastu astuda. Pöördus veel tungival sosinal minu poole: "Püsi sina siin!" ja hiilis võitlusesse.\nHetk vaikust ja siis kuulsin roppu sõimu ja kolinat.\nSelle peale ei suutnud minagi enam voodisse jääda, vaid hiilisin omakorda olukorda kaema. Ja mis ma näen, minu abikaasa üritab vihast vahutades üht valgesse linasesse kostüümi riietatud pikka kodanikku uksest välja lükata. Kodanik oli täpselt nii pikk ja nii joobes, et ei tahtnud uksest üldse läbi mahtuda. Lõpuks saime aru, miks ta ära minna ei tahtnud - tema mobiiltelefon oli meie köögikapil. Laadimas.\nHr H lükkas ta siis koos telefoniga uksest välja ja läks olukorda klaarima, mina jäin kööki kontrollima. Ja mis ma nüüd nägin - köögikapil, kus oli tundmatu meeskodaniku telefon laadinud, seisis kolmveerandi ulatuses tühjaks joodud veinipudel. Meie veinipudel koos meie veiniga. Selle peale läksid mul silmad juba vidukile, no mida kurja, tuleb ja joob meie veini ära.\nLäksin välja, et hr H-le kohe ära kaevata. Too oli suutnud nii kaugele jõuda, et tüüp oli meie aiast välja jalutanud ja ilmselt otsis paika, kuhu pikali visata. Tulime koos tuppa, et lõplikud kahjud kindlaks teha ja selgus, et kodanik oli teinud saatusliku vea. Lisaks sellele, et ta oli meie tuppa tunginud, telefoni laadinud ja peaaegu terve pudeli veini ära joonud, oli ta ka meie fetajuustu ära söönud. See oli selgelt üle piiri läinud lugu, nii et hr H helistas häirekeskusesse:\n-"Tere, helistan siit Petiverest, meile tungis üks võõras mees majja."\n-"Laadis meie juures oma telefoni..."\n-"Jõi ära meie veini...."\n-"Ja SÕI ÄRA MEIE FETAJUUSTU!"\nHomeeriline itsitamine teiselt poolt.\nKui telefonineiu oli end kogunud, küsis: "Kas soovite patrulli?"\n-"Jah, me tahame, et see mees võetaks vastutusele!"\n-"Selge, saadan auto kohe välja.... a kus see Petivere üldse asub?"\nHr H siis seletas, et maantee ääres, küll politseipoisid üles leiavad. Pool tunni pärast nägime politseinikke uhkelt mööda sõitmas, hr H helistas uuesti ning auto tuli tagasi. Selleks ajaks oli tundmatu juustusõber juba maanteele jõudnud ning plaanis arvatavasti edasi pidutsema minna. Ja miks mitte kasutada selleks pöidlaküüdi abi - politseinikel on ju kindlasti nii lahke süda, et võtavad oma masinasse öise hääletaja.\nVõtsidki ja viisid kainenema.\nHiljem sain veel mitme ametniku tuju heaks teha, kirjutades püüdlikult tõsise näoga avaldusi oma joodud veini ja söödud juustu kohta.\nPostitaja: Eliisabet kell 4:44 PM 7 comments:\nPostitaja: Eliisabet kell 12:16 AM 3 comments:\nSellele postitusele peaks vist eelnema hoiatus - järgneb hulk ebaprofessionaalseid fotosid. Mitte et ma muidu kohutavalt professionaalseid pilte teeks, aga riideid oli eriti raske pildile saada. Ja tunnistan ausalt, et ma väga ei üritanud ka, sest ma teadsin juba ette, et VÄGA palju paremat tulemust ma nagunii ei saavuta, nii et milleks pingutada?\nNiisiis, üldvaade minu stangele:\nMul on tegelikult kapp ka, kust ma hoian maikasid ja dressipluuse ja pükse, aga seda ei hakanud ma üldse pildistama, sest see pilt oleks eriti kole tulnud. Kapp on nii pimedas nurgas ja lisavalgustuse ülespanek oleks ikka tiba liiga kummaline juba olnud :D\nAga üldpildi tegin puhtalt selleks, et näidata, kui kummaliselt võib minna ühe hipiga, kes kandis ainult värvilisi riideid. Nüüd on mul igapäevases kasutuses (nagu näha) mustad ja valged. Ja ma olen selle juures täiega õnnelik. Oleks keegi kümme aastat tagasi seda öelnud, ma oleks kõva häälega naernud. Ma pildil keerasin iseenesest värvid ka maha, sest värvilisena nägi ta eriti jabur välja :D\nNüüd aga riided, mida ma eriti tihedalt kannan ja seega ka kõige rohkem armastan.\nLemmik nr 1 - kardinast seelik\nSelle õmbles mulle armas preili Sirkka. Mul on väga kahju, et ta sel suvel haige on ega saa mulle sünnipäevaks uut lemmikut õmmelda, mul olid plaanid kõik juba tehtud ja puha. Eks ma pean nüüd järgmist suve ootama. Seda valget pitsivahtu kannan ülitihti, see on võrdselt ilus nii mu tanksaabaste kui ka roosade baleriinadega, peal kannan tavaliselt musta taljesse triiksärki ja kujutan ette, et olen maailma kõige ilusam.\nLemmik nr 2 - romantiline pluus koos balloonseelikuga\nSelle pluusi juures on kõige ilusam osa kaelus, mis on tõeliselt romantiline. Seelik on lihtsalt nii mugav ja praktiline, näiteks kuivab ta sekunditega. Temaga saab rahumeeli viibida viisakal vastuvõtul või murul istudes piknikku pidada - kõikjal tunneb ta end hästi. Teenib mind truult juba viiendat aastat ja väsimuse märke ei ilmuta.\nLemmik nr 3 - lehmakleit\nSeda kleiti kannan ma harvem, sest lõige on selline, mis rõhutab seda osa kehast, mida üks pigem siiski noor naisõpetaja tööl olles ehk nii palju rõhutama ei peaks. Kui ta ikka soovib, et ka meessoost gümnasistid tunni teemaga tegeleksid. Väga ilusasti istuv kleit. Kusjuures üks väheseid asju minu garderoobis, mis tõepoolest sobiks ka kõrge kontsaga kanda. Et täielikult 60ndate seksikat koduperenaist välja mängida. Ma ei tea, miks pildil ka riidepuu on. Püüdsin tekitada illusiooni rippuvast kleidist?\nLemmik nr 4 - roosa kevadmantel\nTegelikult kannan seda loomulikult ka sügisel. Aga just kevadel - pärast pimedust ja külma - on suurepärane tunne nööpida eest kinni seda iludust ja uuesti elule ärgata. Sobib nii seelikute kui ka pükstega ideaalselt.\nLemmik nr 5 - tavaline univorm\nSall peab alati kaelas olema. Natukenegi külmema ilmaga ka müts, mitte siis kaelas, vaid peas. Aga jalas on mõistlik kanda plätusid, sest siis saab varbaid liigutada.\nPostitaja: Eliisabet kell 5:17 PM 2 comments:\nPostitaja: Eliisabet kell 7:44 PM 5 comments:\nVäga salakavalalt keeran teema kohe laulupeo peale ära, et ühineda kõikide nende teistega, kes sellest mälestusi heietavad.\nEks ma olen varem ka laulupeol käinud, huvitaval kombel küll mitte kunagi laulmas või tantsimas. Aga vaadanud olen platsi peal mitu korda. Ainult varem olen teinud seda pursui kombel vip-kohtadel istudes, eile olin esimest korda tavainimesena kohale tulnud.\nEsimene üllatus oli see, et pilet maksis 9 eurot. Ma olin ausalt öeldes väga üllatunud, ma mõtlesin, et laulupidu on selline meie oma rahva üritus, kuhu kõik saavad ilma mõtlemata kohale tulla. Aga perega kuskilt kaugelt Eesti nurgast tulles pole see pilet ju üldse odav. Ma oleks olnud palju vähem üllatunud, kui piletit poleks üldse olnud. Iseenesest saan ju sellist piletit endale lubada küll, aga kuidagi ... palju tundus.\nTeiseks oli minu meelest täielik potentsiaali raiskamine see, et alkopiirangust polnud tehtud suuremat sõnumit. Milline võimalus - Eesti riik annab selgelt märku, et meie siin ei toeta purjutamist. Okei, midagi oli ju kuulda olnud, aga kui palju rohkem oleks saanud seda ära kasutada. Ilmselgelt on ju tegemist suure töövõiduga kapitalismi üle. Ja nüüd hääbus see lihtsalt vaikselt ära.\nKolmandaks olin ma üllatunud, kui teistmoodi tundub laulupidu murul istudes. Seal ees toolidel polegi suurt midagi muud teha kui muusikat nautida ja jäästist süüa. Murul saab teha igasuguseid asju. Näiteks pilduda üksteist plastmassis jublakatega, erakordselt palju ringi siiberdada, naerda kõva häälega, kotist veinipudeli välja võtta ja sealt juua, last väntsutada. Selle kõige juures tundub uskumatu, et varem sai seda kõike teha õlletoobi kõrval, mis tähendab, et intensiivsus oli kordades suurem.\nTegelikult oli muidugi väga ilus ja võimas. Mulle meeldis kontseptsioon - igalt laulupeolt üks laul. Põnev oli mõelda, milline laul on tulemas. Seda põnevust suurendas fakt, et me ei ostnud endale kava ja hiljem, kui me juba tahtsime osta, enam seda võimalust ei pakutud.\n"Ärkamisaeg" ja "Koit" olid muidugi imeilusad, vaatamata sellele, et korra kõndisid meist mööda kõrgete tanudega rahvatantsijad, kes näevad lihtsalt nii naljakad välja, eriti kui nad mitmekesi koos on. Ja sel ajal, kui Tõnis Mägi laulis "Koitu" jõudis Õde mulle kõrva sosistada loo sellest, kuidas Tõnis Mägi pidi "Koidu" esialgu vetsupaberile kirjutama. Ja no ei saa öelda, et see oleks heldimuspisarate tekkimisele kaasa aidanud.\nMul on hea meel, et ikka käisime. Teise kontserdi lõpp on muidugi võimsam, aga me nägime tulesüütamist.\nJa et postitus siiski natuke ka väljakutsega paremini klapiks, tuleb lõppu ka muusikapala, mida olen ka varem siia pannud, aga lugu on jätkuvalt hea.\nSildid: Kultuur-kultuur, Sünnipäevane väljakutse\nMa olen õpetajatega alati hästi läbi saanud. Miks poleks pidanudki - ma olen ilus, tark ja osav ;) Või siis täpsemalt, mulle on alati õppimine meeldinud. Ja kui ka mõni aine pole huvi pakkunud, olen selle enda jaoks siiski selgeks teinud, sest minu jaoks pole sellist asja olemas, et ei saa. Välja arvatud orgaaniline keemia. Aga ka selle teen ma endale ükskord selgeks.\nIgatahes olin ma koolis mõnus õpilane ja nüüd, ise teisel pool olles, saan aru, et nii mõnegi õpetaja jaoks olin ma arvatavasti tugiisik klassis, see, kelle peale võis kindel olla. Mitte et mulle kõik mu õpetajad väga meeldinud oleks, aga üldjuhul suhtusin neisse siiski kui inimestesse, kes tegid oma tööd. Ja töötegijat tuleb austada. Ainult oma filosoofiaõpetajat ei suutnud ma kuulata. Ma lihtsalt ei kuulnud teda. Ja mingil hetkel loobusin tundides käimast. Kuna ma olin ka gümnaasiumis peaaegu läbiviieline, ei tehtud sellest probleemi. Ma pole siiani täielikult veendunud, et tunnis kohalviibimine oleks ülim väärtus iseenesest. Mõnikord mõne inimese jaoks pole.\nKoos oma õpetajatega olen ma teinud kohati väga kummalisi asju. Nii kummalisi, et avalikus blogis avalikuna hästi ei tihka kirjutadagi. Üht võin öelda - ühegi õpetajaga amelenud pole ma iialgi. Eks kõik meesõpetajad, kes on mulle tunde andnud, on olnud ka umbes sada. Tegelikult üks on ka noorem olnud, aga tema polnud piisavalt atraktiivne. Aga muid asju, mis õpilastele keelatud on, olen küll koos õpetajatega teinud. Kusjuures nendega, kes on siiani austusväärselt oma kohal.\nMina küll ei julge. Ausalt. Ma võin õpilastega lobiseda väga isiklikel teemadel, võin jagada nendega oma kohvitassi, võin külma korral nendega kaisutada, aga näiteks alkoholi tarbivad nad omaette.\nSildid: Avalikult haridusest, Sünnipäevane väljakutse\nSünnipäevane väljakutse: lugu sellest, kuidas ma ükskord Pirogovil politseinikuga õlle pärast tülli läksin\nTegelikult oli tänane teema minu joogiharjumustest. Aga arvestades ühiskondlikke liikumisi, läheb postitus kenasti alkoholi peale üle. Mis sellest, et ma viimastel aastatel olen alkoholi tõesti minimaalselt tarvitanud. Oma tervisliku seisundi pärast olen ka kohvijoomisest loobunud, nii et ma ei teagi, millest ma kirjutama peaks. Kraaniveest tundub natuke liiga diip terve postitus teha. Nii et jääb alkohol.\nKõik muidugi teavad, milline seadusemuudatus alates 1. juulist kehtib. Mina muuseas olin selle täiesti ära unustanud, aga õnneks lahked inimesed internetis tuletasid meelde. Meelest oli see mul läinud arvatavasti sellepärast, et mind väga ei loksuta see, kas pargipingil võib õlut juua või mitte. Tänaval jalutades on nagunii erakordselt ebamugav juua, nii et seda ma ei pelga. Ma ei usu ka, et seadusemuudatuse rõõmust suur hulk inimesi otsustab linnatänavail äärekividele oma pepud maha panna ja alksi juua, sest nüüd VÕIB. Pigem tundub mulle, et uus seadus kaotab ära sellised lood, nagu juhtus minuga ükskord ammusel ajal Tartus.\nSee juhtus hiliskevadisel ajal umbes kell viis hommikul. Olime viimased seitse-kaheksa tundi rahulikult Pirogovi "piknikualal" sõpradega juttu ajanud ja mis seal salata, nii mõnedki õlled ära joonud. Varasele hommikutunnile iseloomulikult oli plats ja seda ümbritsevad tänavad juba üsna tühjad. Olime meiegi lahkumismeeleolus. Aga enne teeleasumist oli vaja viimased pudelid tühjaks juua ja nii istusime platsi Lossi tänava poolsel veerel ja arutasime veel viimaseid olulisi küsimusi, mida paraku keegi vist hommikul enam ei mäletanud. Aga viksilt ja viisakalt istusime, ainult mina, vana sindrinahk, hoidsin oma jalgu kõnniteel. Ja loomulikult möödus meist patrull. Ja loomulikult see peatus meie juures. Minu jalgade pärast. Sest kuigi puhttehniliselt oli see osa minust, mis õlut jõi, küll kenasti lubatud alal, viibisid mu joobes jalad juba avalikul tänaval, kus alkoholi tarbida ei tohi. Mis sellest, et mu varbad ei võtnud lonksugi.\nJa nii me vaidlesime. Mul sai õlugi vahepeal otsa, aga vaidlus ikka kestis, sest tänaval ei ole lubatud alkoholi tarbida. Ja selles vadluses polnud kübetki huumorit, politseinikule ei tundunud olukord hetkeski absurdsena. Isegi mitte siis, kui tekkis küsimus, kas aknast välja kummardudes tohib õlut juua või mitte. Sest mu suu oleks siis ju juba tänaval. Eriti keldrikorteris elades.\nKusjuures ma olen elu aeg suhtunud politseinikesse austusega. Pole kunagi arvanud, et nende eesmärk on kiusu ajada või trahvi teha, pole arvanud, et seadusi tuleb täita, sest muidu kurjad politseionud hakkavad pahandama. Olen seaduskuulekas, sest minu meelest on see ühiskonna toimimise alus. Ainult need minu õnnetud jalad....\nOlukord lahenes sellega, et ma läksin koju ära. Lubades, et rohkem ma õlut ei joo. Ega ma tahtnudki.\nJa selle kogemuse pärast arvan ma, et pole sel uuel seadusel häda kedagi. Ma tegelikult usun, et inimesed on ilusad ja head ega hakka kell kaks päeval laste mänguväljakul jõhkralt viina viskama.\nPostitaja: Eliisabet kell 12:28 AM 3 comments:\nPostitaja: Eliisabet kell 2:56 PM 2 comments:\nSünnipäevane väljakutse - kuidas ma läbi raskuste lõpuks ikka abiellutud sain\nSee, et ma olen abielus, on paras ime. Esiteks sellepärast, et mulle ei meeldi pulmavärk. Ma mõtlesin aastaid, et ma võiksin ju abielus OLLA, kui ma sinna kuidagi niiviisi saaksin, et ma ei peaks neid rituaale läbi tegema. Teiselt poolt oli mul väga raske ette kujutada, et ma loobuksin oma nimest. Samas ilma sellete tundus abiellumine kuidagi üldse mõttetu. Ja kaks perekonnanime oleks minu eesnimega juba veidi veider olnud. Lisaks oleks see taas kaotanud osa abiellumise mõttest ehk selle, et oleme kõik ühe nimega. A ja see ka veel, et mu mehe perekonnanimi on minu meelest minu professiooni arvestades natuke nagu kahe teraga mõõk :) Tekib vastuolu minu isiku ja nime vahel, sestap muuseas kasutan üldjuhul oma eesnime. Vahel õpilased narrivad mind ikka ametliku nimega, umbes nii, nagu mina narrin Ruudit tema pärisnimega, mis pole ka päris normaalne.\nÜhesõnaga, mul oli palju probleem nimega ja teiseks siis ka selle konkreetse ettevõtmisega, mille pearollis olemine oli minu jaoks täiesti kujuteldamatult ebameeldiv. Lõpuks, kui ma nimeprobleemi olin enda jaoks läbi närinud, olin valmis abielluma, kui me teeme seda mehega kahekesi. Et läheme perbüroosse ja kirjutame allkirjad. Sellel kohal lõi hr H vedelaks, ta nimelt pelgas, et maailmas on kaks inimest, kes ei annaks talle kunagi andeks, kui ta mind salaja enda naiseks võtab - minu isa ja tema ema. Oma isa osas arvan, et ta oleks andeks andnud küll, kuigi ta oleks ehk natuke kurb olnud, aga vat see tulevane ämm tundus natuke hirmutavam. Nõnda jõudsime pärast mitmeid aastaid punkti, kus sai selgeks, et tahame abielluda ning kutsume kohale ka tunnistajad - minu vanemad, mehe ema ja meie ühise poja :) Abiellumise ametlikuks põhjenduseks sai, et tahame koos tuludeklaratsiooni esitada. Arvestades meie ebaromantilist meelelaadi, ei tundunud see kellegi jaoks küsitav põhjendus.\nPärast nii pikka kaalumist tundus, et nüüd ometi peaks universum toetama meie soovi. Aga võta näpust, raskused alles saabusid.\nEsiteks tuli meil kuidagi esitada avaldus. Elasime tol korral maal, nii et avalduse esitamiseks pidime sõitma lähimasse linna. Esimesel korral oli maavalitsus üldse suletud. Jumal teab, mille pärast. Seisime rumalate nägudega ukse taga ja sõitsime koju tagasi. Teisel korral olid meie jaoks olulised inimesed spordipäeval. Terve osakonnaga ja mitte keegi kogu maavalitsusest ei saanud meid aidata. Kolmas kord oli kõige kohatum. Maavalitsus oli avatud, nii et saime ausate nägudega siseneda. Fuajees oli administraatori lett koos neiuga, kes rääkis telefoniga. Jäime rahulikult ootama, sest ametiasutuses võib ju inimestel olla tähtsaid kõnesid. Pärast paari minutit saime aru, et nii oluline kõne see vist siiski polnud - neiu jagas oma sõbraga väga detailselt lugu sellest, kuidas ta läks inglise keele kursusele, aga õpetaja ei tulnudki kohale. Ei tundu väga pikk lugu olevat, aga neiu suutis sellest romaani välja võluda. Seisime ja vahtisime teda lollide nägudega, Ruudi tõstis samal ajal fuajees mööblit ümber. See meid arvatavasti päästiski, sest silmad olid neiul peas ja eks ta nägi, et me ei suvatsegi sekkuda sellesse, kui tüüp näiteks maalid seina pealt maha võtab.\nLõpuks pääsesime ametniku juurde, kes oli nii tõrges, et kui me poleks mitu aastat plaani pidanud, oleksime kindlasti lahkunud kabinetist avaldust kirjutamata, sest ta oli lihtsalt nii kuri. Aga kuna me tõesti olime endas kindlad ja lisaks ka juba kolmandat korda selles neetud majas sama asja pärast, ei andnud me alla, vaid valisime kuupäeva välja ja lahkusime potentsiaalsete abiellujatena.\nJärgnev kuu möödus rahumeelselt sõrmuseid otsides, kuni saabuski meie pulmapäev. Ja suur oli minu üllatus, kui vaatasin tol hommikul aknast välja.Vaade oli umbes selline:\nNõnda veetiski hr H oma pulmapäeva hommikust kaks tundi, et kaevata välja meie auto ja võimaldada tal maanteele sõita.\nPäeva jooksul torm aina süvenes, aga kuna me olime jätkuvalt nii kaua selle kõige nimel pingutanud, et lasknud me end segada ning kogu universumi kiuste läksime oma registreerimisele kohale. Imekombel olid ka külalised kuidagi kohale jõudnud.\nRegistreerimine ise oli paras huumor. Ma tean, et meiesuguseid ebaromantilisi hingi on veel. Neid, kes ei taha viiulit ja õrnu sõnu, vaid kes lähtuvad põhimõttest, et mitte abiellumine, vaid abielus olemine on sakrament. Ja kes elavad tseremoonia üle, sest teistmoodi meie riigis hästi ei saa. Nii et miks neile inimestele ei võimaldata seda väärikalt teha, vaid ikka üritatakse peale suruda rituaalikübemeid? Ühesõnaga, registreerimine on umbes-täpselt nii kohutav, nagu ma arvasin :D Mul oli ausalt öeldes väga häbi meie registreerija pärast, sest ilmselgelt ei saanud ta ise ka aru, mida ta tegema peaks.\nAga kokkuvõttes said allkirjad antud. Ja sõrmused vahetatud. Ja lilli ja pilte oli ka.\nJa lõpuks oli see lumetorm väga romantiline - kui me keskööl abikaasadena pimedused ringi jalutasime.\nNüüd oleme juba neljandat aastat abielus. Ja tuludeklaratsiooni teeme tõepoolest alati koos :)\nPostitaja: Eliisabet kell 1:17 AM No comments:\nSünnipäevane väljakutse - minu eeskuju ja inspiraator :)\nMa igaks juhuks mainin ära, et ma tean küll, et sõna "inspiraator" pole tegelikult ÕSis :) Aga mulle meeldib. Nagu ka sõna balletter tähistamaks väljendit "meessoost baleriin".\nVarases nooruses olid mu eeskujud kõik loomulikult raamatukangelased. Näiteks Gulja Koroljova, kes oli nii andekas erinevates asjades, ikka ja jälle sattus hätta ja alati oma tahtejõuga kõik korda sai. Kuna mu kodu toetas seda suhtumist, et alati on võimalik olukorda muuta, kui vaid ISE tubli olla, siis võin öelda, et arusaam, et oma eesmärkide nimel tuleb pingutada, on mul hästi arenenud. Ja samas ka teadmine, et kui ma oma eesmärkidele lähemale ei saa, siis on see minu probleem - ju ma pole piisavalt tahtnud, piisavalt pingutanud, pole piisavalt julge olnud oma mugavustsoonist väljumisel. Sest asjad, mida päriselt tahad, jõuavad inimese juurde.\nHiljem pole selliseid selgeid eeskujusid enam olnud, on vaid inimesed, kes tekitvad minus imetlust, mõnikord ka pisut kadedust. Näiteks mu isa või vanem õde. Ma arvan, et te ei suuda ette ka kujutada, milline töövõime neil on. Päriselt ka. Esiteks palgatöövõime, mis on nad mõlemad viinud tippjuhtideks, kelle vastutusala on uskumatu. Ja mitte ainult see, neil mõlemal on täiesti uskumatu tahtejõud teha ka igasuguseid muid asju, kaalu alandada või oma kodu kujundada. Mõnikord ma mõtlen, miks minus ei ole sellist tahet ja jõudu, ma tõepoolest olen ka harjunud enda jaoks olulisi asju maksimaalselt hästi tegema. Ainult et minu jaoks on olulisi asju oluliselt vähem.\nSiis mu kolleeg, kes nüüd meie juurest ära läks - on fantastiline, kuidas üks inimene suudab armastada kõiki inimesi maailmas. On kummaline, et näen oma kolleegide hulgas palju seda, et nad ei armasta inimesi. Nad teevad oma tööd professionaalselt, annavad õpilastele palju teadmisi, aga nad ei hooli neist kui inimestest. Ma olen õpilasi tõesti alati armastanud, pidanud neid võrdväärseteks ja inspireerivateks. Aga just see kolleeg on õpetanud mind armastama ka neid õpilasi, kes pole nii sümpaatsed. Ja andnud usu, et mõnikord inimesed ei klapi omavahel, ja see ei muuda mind vähem professionaalseks, kui küsin abi, nõu, toetust, et õppida nendega hakkama saada. Koostöös on jõud, kuigi ma olen pigem see inimene, kes armastab üksi toimetada.\nJa lõpuks mu ema, kes võib küll vahel käituda nagu väike laps, aga kelleta meie suguvõsa koos ei püsiks.\nPostitaja: Eliisabet kell 1:08 PM No comments:


Saksamaa Autode Transport (Frankfurt) - HERT Transport\nSaksamaa Autode Transport (Frankfurt)\nTere tulemast Hert-Transporti, ühte suurimasse logistikaettevõttesse Euroopas ja Venemaal. Pakume kõrgeima kvaliteediga sõidukite transporditeenuseid turul. Hert-Transport asutati enam kui kolm aastakümmet tagasi ja alates esimesest päevast oleme pakkunud kvaliteetset kaubaekspeditsiooni. Ehkki alustasime väikeettevõttena, on aja jooksul õnnestunud kaubaveod meile lojaalse kliendibaasi loonud. Frankfurti parimate autode kohaletoimetamise pakkujana lubame oma sõidukeid alati ohutult ja mitte kiiresti ajada.\nCargo Expedition in Frankfurt\nHert-Transport Frankfurdis võtab tööle meie kaubaekspeditsiooni parimad juhid. Sellepärast, et teame, kui oluline on oma sõidukeid ohutult tarnida. Enne veoautodega maanteele lubamist kontrollitakse neid põhjalikult, tagades teie autodele ohutuse. Jälgime koos töötajatega kaubaveo protsessi igal etapil, et veenduda probleemide ilmnemises. Meie autojuhtidel on suurte veoautode ja haagistega palju kogemusi ning nad navigeerivad hoolikalt teie sõidukites. Teisisõnu muudavad nad kaubaveo mahajäämise koha täiesti kahjustamata.\nMeie kaubatranspordisõidukid on teie autodele väga ohutud ja meie kvalifitseeritud töötajate jaoks on need hõlpsasti juhitavad. Kontrollime regulaarselt sõidukite ülevaatusi veendumaks, et meie veoautod on sõidukite veoteenuste jaoks kasutatavad. Meie veoautode suurused ulatuvad üheautodest kuni kümne autovedajateni. Seega võib öelda, et kõik need veokid on väga stabiilsed, nii et teie auto ei liiguks transiidi ajal.\nAutode turvalisus ja ohutus\nPotentsiaalsetelt klientidelt kuuleme palju muret selle pärast, kas nende auto jääb meie Frankfurdi autoveoteenuse ajal turvaliseks või mitte. Võite olla kindel, et hoiame teie autosid kogu aeg, kui nad meiega on, kahjustuste ja varguste eest kaitstud. Üks teie autode ohutuse tagamiseks rakendatavatest meetmetest on nende nõuetekohane kinnitamine veokile. Meie laadimispersonal on hästi koolitatud. Kõige tähtsam on see, et nad teavad täpselt, kuidas teie sõidukit siduda, nii et see kauba vedamisel ei liiguks. Meie autojuhid kontrollivad perioodiliselt ka oma lasti turvalisust, et olla kindel, et midagi pole muutunud või seda on rikutud. Seetõttu pole vaja meie auto kohaletoimetamise teenuse pärast muretseda. Hoiame teie hinnalist lasti turvaliselt.\nKoostöös lastiekspeditsiooni parimate ettevõtetega\nPakume kõrgeima kvaliteediga transporditeenust, kuid teame ka, et me ei saa seda üksi teha. Oleme partneriks teiste kvaliteetsete ettevõtetega, et olla kindel, et meie kaubaekspeditsiooni kõik aspektid sujuvad sujuvalt. Mõned meie partnerid on GEFCO, Lohr ja AS24. Need aitavad meil mitmesuguseid funktsioone, näiteks veenduda tehingute turvalisuses ja kõrgeima kvaliteediga autotranspordisõidukites.\nMiks valida Hert Transport Frankfurdis?\nNagu üks kõrgeima kvaliteediga teenust pakkuvatest logistikaettevõtetest, sooviksime, et teie klient oleks teie. Teeme teiega koostööd ja proovime muuta teie lastiekspeditsiooni igal viisil positiivseks kogemuseks. Esmaklassiliste autode kohaletoimetamiseks juurdepääsu saamiseks võtke meiega ühendust nii kiiresti kui võimalik.


Mõlemad näitajad proovitakse tihtilugu võimalikult suureks kruttida, et oleks ikka aega nautida kõike seda, mis suure rahasumma saamisega kaasneb.Kiirlaenu võtmist võiks lugeda justkui homse arvelt elamiseks. Kahjuks pole aga sedasorti laenud saanud erilist tähelepanu meie seadusandluses. Tegemist on sõna otseses mõttes tagavararaha teenusega. Kui mujal maailmas võis see juba kauem olnud olla, siis Eesti puhul peab kohe kindlasti selline väide paika. Sealt tuleb välja, kas sellise isikukoodiga inimene üldse eksisteerib ning kas tal on ka pangakonto olemas, kuhu laenatud summa kanda. Seeõttu jäävad inimesed täbarasse olukorda ning kogu nende edasine elu võib olla pea peale pööratud.Saab valida mitme erineva kiirlaenu vahelInimene, kes soovib laenu võtta, saab valida mitme erineva kiirlaen vahel. Ka nende tuttavad võivad vaevelda rahalistes probleemides. Neil puudub võimekus või plaan laen tagasi maksta. Arvestame alati kliendi vajadusi ning ootusi – seda nii uute, kui olemasolevate eraisikute ja äriklientidega koostöös.\n. Kuna seaduste koha pealt laiub tühjus, on laenude väljastajatele tegu vägagi riskantse mänguga. Loomulikult on raske numbritest aru saada enne, kui võrdlete seda millegagi, millega olete lähedalt tuttavad. Laenu ei tohiks võtta ilma eelneva mõtlemiseta ja kergekäeliselt. Proovitakse oma raha maha müüa inimestele, kes tegelikult mitte kuskilt mujalt laenu ei saa ja seda põhjusega. Maksehäirete olemasolu kontrollitakse iga kord enne, kui sulle antakse lisaraha;laenuraha saab ainult oma isiklikule pangakontole.Seega on taotlemine lihtne ja kiire, kõige rohkem võtabki aega laenukonto avamisel isikutuvastus. Nii väikeste laenude puhul võivad laenude väljastajad lisada aga hoopis mõne kindla summa laenatavale summale, mis tuleb laenuperioodi lõppedes tasuda. Tavaliselt kasutatakse uute klientide meelitamiseks päevaseid intresse või väikese kirjaga teksti, kus on kirjas tegelikud kohustused ja lepingu tingimused, mida enamik meist esmapilgul ei märkaks. Juriidilises mõttes ja ka reaalsuses on inimene ettevõttele võlgu ning tõenäoliselt jääb selleks ka pikemaks ajaks.Kiirlaen on lühiajaliste tähtaegadega laenutüüpKasuta oma telefoni või arvutit ja taotle väikest laenusummat. Laen ilma isikut tuvastamata, kas saab panna tagatiseks ka oma vara kui laenu võtta. Alguses kui prooviti asja mõnevõrra reguleerida, piisas ka osade laenupakkujate puhul sellest, kui saadate neile foto enda isikut tõendavast dokumendist. Vähemalt kuni mitte selle ajani ei pööratud seadustes kiiresti võetavatele laenudele tähelepanu kuni paljud Eestlased olid juba petetud saadud ja rahast lagedad.Teadupärast ei kvalifitseeru suurem osa kiirlaen pakkuvatest ettevõtetest krediidiasutustena. Oma uudse lähenemisviisi tõttu on kiirlaenud saanud palju tähelepanu nii Eesti kui ka välismeedias. Tõenäoliselt on SMS laenu populaarsuse taga ka nende agressiivne turundustaktika ning see, et tuldi Eesti turule esimeste seas. Tõenäoliselt oli võimalik ka oma isikut tuvastada digitaalselt kuid ka sel puhul on võimalik andmeid võltsida ja võtta rahalisi kohustusi nende õlule, kes tegelikult seda võtta ei soovi. Pärast mõningast uuringut internetis, võib öelda et hetkeseisuga on soodsaimaks kiirlaen väljastavaks ettevõtteks BIG. Sageli vaadatakse vaid laenusummat ning laenuperioodi. Ülevaade - CreditstarRahvusvahelisse gruppi Creditstar Group kuuluv Creditstar pakub kõigile võimalust avada personaalne laenukonto, mis muudab hädaolukorras lisaraha saamise pisut lihtsamaks kui traditsioonilise väikelaenu puhul. Kui järjestada ettevõtted populaarsuse põhjal, võiks öelda et liidriks on SMS kiirllaen. Et aga kõik oleks korrektne, kontrollitakse isikukoodi pangast. Kuigi tavalisele kodanikule võiks tunduda mõistliku lahendusena mõne oma tuttava käest lisaraha paluda, siis paljudel ei pruugi sedasorti tuttavaid olla. Avatud laenukonto tähendab aga seda, et kui sa peaksid raha vajama, saad seda igal hetkel taotleda vaid ühe sõnumi teel, selle asemel, et täita tülikaid laenutaotluseid. Sedasorti laenu võetakse ju selle eesmärgiga, et saada täna teha pisemaid kulutusi, mille edasi lükkamine polnud võimalik või te lihtsalt pidasite tänast nautlemist olulisemaks homse nautimisest. Seetõttu ei saa ka neid asutusi võtta otseselt finantsorganisatsioonidega, veel vähem pankadena. Selleks võis olla nii pass kui ka ID-kaart kuid loomulikult pidid need olema kehtivad. Iga loogiliselt mõtlev inimene saaks juba aru, et kui eraldi tingimused ja soodsamad intressid on välja mõeldud püsiklientidele, peab midagi mäda olema. Üldjoontes võib jagada organisatsioonid või väljundid kaheks, milleks esimeseks on SMS laen ja teiseks kiirlaen internetis. Vabandame ebamugavuste pärast!Lugupidamisega,Credit.ee. Mõni aeg tagasi reklaamis üks kiirlaene väljastav ettevõte, kelle nime pigem ei hakka nimetama et uued kliendid saavad neilt tasuta laene. Just seda on Creditstari laenukonto - lisavõimalus, mis aitab mure korral kiirelt rahahädast välja. Järgmiseks põhjuseks miks võetakse sageli sandistavaid laene on see, et inimesel on raha nii väga vaja, et kaotatakse kaine mõtlemine ning kirjutatakse alla ükskõik millele. Selle tagajärjel ei pruugi mitte keegi enam teile mitte kunagi ühtegi korterit üürile anda julgeda või muid kokkuleppeid sõlmida. Samas kui hakata mõtlema, et kiirlaen on tõesti võimalik väga kiiresti ja lihtsalt võtta, on mõned inimesed nõus sellise teenuse eest maksma ning mõistavad, milline vastutus lasub lepingu allkirjastamisel laenuandjale. Kogu protsess toimub läbi elektrooniliste kanalite ning pärast positiivset taotlust laekub raha kliendi kontole mõne minuti jooksul. Kui te enda peas ei suuda välja mõelda, kas on ikkagi vaja laenu võtta, siis pöörduge vastava ala spetsialisti poole või küsige konsultatsiooni mõne panga laenuhaldurilt.\n. Laenu teeb eriliseks just see, et selle taotlemiseks ei ole vaja enda isikut pangale või mõnele muule finantsasutusele tuvastada. Seda tehakse isegi SMS laenu puhul ja seetõttu võib laenu nimi olla pigem petlik. Arvukate eelnevate negatiivsete kogemuste tõttu on tänaseks päevaks alustanud laenude väljastajad ka isikuandmete kontrolli enne laenu andmist. Kuna aga isegi siis oli võimalik kiirlaenude väljastajaid petta, tuli hakata enda isikut tuvastama näiteks postkontorites või laene väljastavates kiirlaenud kontoris. Tänu sellele ei lisandunud laenatavale summale mitte ühtegi senti. Just seetõttu on kiirlaenud kaasnevad intressid ja intressimäärad üüratud ning sageli kordades suuremad kui tavaliste pankade poolt pakutavad määrad. Paljud laenupakkujad on hakanud ka võimaldama oma pikaajalistele klientidele soodsamaid intressimäärasid. Telefoni teel kiirlaen, laenukalkulaator. Kõigele eelnevalt nimetatule lisaks saavad püsikliendid ka suuremaid rahasummasid laenata, mis tavaliselt piirdusid paari tuhande euroga. Loomulikult pakutakse seda ka oma “püsiklientidele”. Kiirlaenudega tegeleva ettevõtte seisukohalt on see väga mõistlik, sest võetakse ju suur risk, kui laenatakse raha ebakindlale isikule. Ei kinnisvaralist ega ka vallasvaralist tagatist.Kiirlaenudeks võiks Eestis nimetada paljusid erinevaid laene väljastavaid ettevõtteid ja tooteid. Laenutaotluste vastuvõtt toimub ööpäevaringselt ja menetletakse tavapärases korras. Erinevateks variantideks on peamiselt sõnumi teel taodeldavad laenud ja kiirlaenud internetis. Kui mingil põhjusel peaks tagasimaksetega tekkima probleeme, antakse teie juhtum üle inkassole ning siis on asi juba kordades tõsisem ja teist võib jääda Krediidiinfosse ja muudesse registritesse märk maha. Sellega kaasnevad mitmed kohustused ja enne tuleb olla kindel, et laenukoorem ei käiks teil üle jõu. Tegelikkuses kui olete esmakordne klient, ei ole teil võimalik võtta abiraha SMS-i saates. Seeõttu pole tarbijakaitse seisukohalt ega nende huvides Eesti kiirlaenud turg reguleeritud. Inimese vanus tehakse kindlaks registreerumisel nõutava isikukoodi kaudu. Veider ongi see, et lepingut vormistada on imelihnte kuid sellega kaasnevad tagajärjed võivad väga tõsised olla.Oluline on jälgida intresseOluline on jälgida intresse, mis kiputakse tavaliselt unustama. Kahjuks aga ei mõisteta endale tekkivaid kohustusi ning seeläbi võetakse sageli laene, mida tegelikult ei jõuta teenindada. Laenuga seotud lepingu allakirjutamisel lähtutakse põhiliselt vaid võlaõigusseadusest ning seal välja toodud punktidest. Suuremaid laene ollakse nõus seetõttu väljastama, et inimene on tõestanud oma suutlikkust laene tasuda ja tagasi maksta.Uusi kliente või potentsiaalseid kliente püütakse leida madalate intressidega või isegi tasuta laenude väljastamisega.\nIntresse võiks pidada laenu võtmise juures üheks kõige tähtsamaks osaks, just seetõttu et need määravad laenu tegeliku maksumuse. Selline tingimus oli lisatud laenulepingule väikeses kirjas või siis inimene, kes väljastas laenu, ei seletanud kõiki tingimusi ja kõike, mis lepingu sõlmimisel kaasneb.Loomulikult peab kiirlaenu või ükskõik millise teistsuguse laenu võtmiseks olema täisealine. See näitab seda, et laene võtvad inimesed on halvemal elujärjel ning vajavad hädasti raha. Aastased intressimäärad jäävad mitme saja protsendi juurde. Et aga laen sobiks veelgi rohkematele isikutele, ei nõuta laenu võtmisel mitte mingit tagatist. Alaealistel pole võimalik mitte ühestki ametlikust organisatsioonist laenu saada. Sageli tullakse välja erinevate kampaaniatega, mille käigus on isegi välja loositud autosid, reise ja palju muud põnevat, mille peale lähevad meist pea igaühel silmad särama. Credit.ee osaleb traditsiooniliselt märtsis Kiida Teenindajat kampaanias