Mida on vaja Vietnamis toidust proovida - Vitamiinid\nMida on vaja Vietnamis toidust proovida\nVärskendatud: 26 juuni, 2018\nTõenäoliselt olete juba kuulnud sellist asja nagu gastronoomiline turism. See on siis, kui inimesed tulevad teise riiki mitte ainult ja mitte nii palju, et uurida oma vaatamisväärsusi, vaid astuda kohaliku kulinaarsete väärtuste kultuuri. Niisiis, selles artiklis õpid, mida Vietnamis kõigepealt proovida. Lisaks sellele on midagi valida: selle riigi rahvusköökides on üle poole tuhande tassi!\nPühendatud suppide armastajatele\nKummaline on see, et Vietnam on riik, kus suppe armastatakse isegi rohkem kui meie.\nÜks populaarsemaid esimesi kursusi Vietnamis. Teda austavad mitte ainult kohalikud, vaid ka turistid, sest ta meenutab tavalist nuudlisupp. Need on riisi nuudlid, keedetud liha (kana, mereannid) puljongis, kus lõigatakse ka mõned köögiviljad ja rohelised. Veiseliha, sealiha või linnuliha tükid Fo suppi lõigatakse õhukesteks viiludeks. See lõhnav roog on kaunistatud väga tervete idanenud sojaoaga. Proovige Fo-d, sest see on Vietnami esimene roog.\nMuide, seda rahvuslikku roogi saab teile pakkuda mitte ainult lõunasöögi ajal, nagu on Venemaal tavapärane, vaid ka hommikusöögiks või õhtusöögiks. Siin, see tassi õhtu igal ajal päeval või öösel. Üldiselt on “Fo” supp kõrge kalorsusega, toitev ja maitsev Vietnami köök. Kohvikus on supp odav, hind sõltub kohast ja tassi tüübist, keskmiselt on hind 35-50 tuhat dongi (umbes poolteist või kaks dollarit). Kohalik khideli sööb supi mitme söögiriistaga: söögipulgad ja lusikaga.\nSamuti on see väga populaarne supp nendest, mida on vaja Vietnamis proovida. See on sama nagu "Fo", mis on keedetud liha puljongis. Ainult siin visatakse nuudlid veidi erinevalt ja õhukesed lihatükid asendatakse hea kvaliteediga, suurte veiselihatükkidega luudele. Järelikult on tassi rikkalikum tekstuur. Bun Bo Hue'i boonusena panid nad krevetipasta ja sidrunimarja, nii et maitse muutub piklikuks. Boone Bo Hue ja Fo väärib proovimist.\nSee roog on uudishimulik kala supp, millele serveeritakse väikeseid pirukaid ja kaste, kala kaste, aromaatsed vürtsid: küüslauk ja pipar. Supp pole mõeldav ilma riisi nuudliteta. See esimene Vietnami köögi roog on väga aromaatne ja originaalne. Tundub, et see ei ole meie kõrvade eest proovida!\nEraldi laul on nn “Hot Pot” (inglise keeles “hot pot”). See on ruumi kliendi kujutlusvõimele, sest suppi saab ise valmistada. Sellise restoraniteenuse miinimumhind algab 150 tuhandelt dongilt (alates $ 8). Muide, see suur pott, on võimalik rahuldada nälga kahele turistile.\nNiisiis, tellite kuumpoti ja tõeline gaasipõleti toob teie lauale, sellele on juba paigaldatud puljongiga potti. Umbes - teie teenistuses on tosina (või rohkem) erineva koostisosaga plaate. Nad on juba pestud ja viilutatud, nagu loodeti, jääb ainult nende arvuks ja järjekorras, kus te näete sobivat. Tooted on samad, mis eespool nimetatud Vietnami köögi suppidel, kuid omal osalemisel toidus on hindamatu hind. Lisaks saate tagada kõikide koostisosade värskuse või proovida eraldi, näiteks toores köögivili.\nMaitseained annavad ka piisavas koguses. Kui teil on küsimusi või kahtlusi, võite pöörduda kelneriga, ta tavaliselt kõnnib lähedal ja kellad.\nÜks toite, mida eksootiline Vietnami köök on uhke. Meie kultuuris on vahvlid mittesöödavad loomad, kuid kui me oleme mäest üle läinud, proovime seda suupisteid vastumeelselt proovida.\nÜldiselt, kui sa eemale hoiavad eelarvamused, siis maitske konnakoore nagu kana. Põhimõtteliselt ei ole midagi erilist, aga kui sa tunned konnaliha hellust, ärge lõpetage oma jalgu!\nTelli ja proovige terveid rümpasid (need maksavad 4-7 dollarit portsjoni kohta).\nMida veel Vietnamis toitu proovida? Kui räägime eksootilisest, siis tellige krokodill. Vietnamis armastavad nad seda süüa ja süüa seda erinevalt: grillil, puljongis ja isegi röstida tänaval süles - nad lõigavad ära tükid ülemisest röstitud kihist ja müüvad selle neile, kes seda soovivad.\nKrokodill maksab umbes 4–6 dollarit tassi kohta, justkui näib, et liha koosneb kaalust (natuke sarnasest kalast, mis on selle konsistentsiga). Kui võrrelda seda juba tuttavate lihatüüpidega, siis tundub see pigem valge kana. Maitse on erakordne, õrn, kuid see on ainult tingimusel, et kokk oli korralik.\nKui sa ei ole õhtusöögiga kokk, siis sa ei mäleta hellust, parem on tassi uuesti proovida mõnes teises kohas. Halvasti keedetud krokodill on närida raskustega. Võib-olla on kõige rohkem võitnud krokodillliha variant karrikaga hautatud.\nTundub, et veiseliha on väga amatöör. Tavaliselt serveeritakse erineva raskusastmega praadidena. Siiski on jaanalindu närimine üsna keeruline. Eksootilisest on parem kilpkonna supp tellida. Loomulikult duššid looduskaitsjad teile sussides, kuid selline maitsev supp on kindlasti väärt!\nKoos õhtusöögiks piisab selleks, et tellida pool kilpkonn, mis maksab umbes kümme dollarit (240 tuhat dongi). Selle hinna eest pakutakse kõigepealt kogu poti ja tassi keedetakse koos sinuga. Nagu tavaliselt, on puljongi alus, mis lisab palju tükeldatud maitsetaimi. Kannril on kilpkonnaliha juba hellituseks.\nKeedetud riisi nuudlid pannakse eraldi kaussi ja seejärel lisatakse supp. Ja siis - just see, mida sa tahad: soja või kala kastmega, lubja mahlaga, vürtsidega... Kilpkonn maitseb nagu kalkun, ainult pehmem ja õrnam. Muide, Vietnami kööki iseloomustab hapu maitse, seega lisab kohalik julgelt lubja, isegi suppides ja lihas. Ja muidugi, milliseid mereande ilma lubja mahlata!\nVietnami rahvuslikud toidud ei ole ainult keerulised kompositsioonid, mida saab tellida restoranides. Palju huvitavaid asju saab tellida lihtsas kohvikus või otse tänaval kauplustes.\nBagettid täidisega, Vietnami koloonia mineviku jäänuk. Prantslased, kes kunagi asusid Vietnami territooriumile, jätsid sellise märgi. Kohalikud Euroopa kuklid on väga kiindunud, mistõttu on pagulettidest saanud Vietnamis kõige populaarsem kiirtoidu tüüp. Need bagettid pakuvad kõige mitmekesisemat täidist, mitut liiki köögivilju, kastmeid, liha, sinki või mereande. Üldiselt on need Vietnami roogad alati suur nõudlus, isegi nende seas, kes keelduvad eksootikast.\nOn teada, et igas Vietnami köögis leiad kindlasti riisi. Isegi need, kes pole Aasias käinud, teavad, et selles piirkonnas on leiva asemel mingil moel ilma selleta. See on peamine roog, mis ei ole ainult keedetud, vaid ka praetud. Vietnami versiooni riisi eripära on spetsiifiline kala kastmega, mis on veidi soja, kuid maitseb magusam ja omab konkreetset lõhna.\nRiisikoogid on valmistatud ka Vietnami riisist. Või pigem riisijahust. Seda roogi nimetatakse Vietnami Ban Bao ja aurutatakse. Vorm ja maitse võivad meile meelde tuletada. Samuti peaksid nad püüdma hinnata Vietnami rahvusliku köögi erinevaid maitseid. Täidiseid võib olla väga erinev. Kõige tavalisem on jahvatatud veiseliha köögiviljade, keedetud muna, roheliste ja vürtsidega.\nNeed on väikesed rullid, mis erinevad tavalistest rullidest, kuna neid praaditakse kuni karge. Kuid ka mitte alati. See on külm suupiste: rullid pakitakse pannkooki või õhukese riisipaberi sisse. Täidiseks võivad olla nii liha kui ka kalad ning mereannid (enamasti krevetid), hakkliha köögiviljadega ja marjadega puuviljad.\nKevadrullid (mida nimetatakse ka Cha Gio) võib süüa „toores” või praetud pannil või grillis.\nSageli serveeritakse neid riisikooke roheliste ja kastmetega: kala, soja või isegi maapähkliga. Pole kahtlust, et sa pead tassi proovima. See on ka suurepärane võimalus õlu suupisteid!\nKa Vietnami rahvusköök pakub jooke. Võib-olla kõige olulisem neist on kohv.\nTuletame meelde, et Vietnam on endine Prantsuse koloonia ja lõhnav jook, nagu bagett, on koloniaalse mineviku kaja. Muide, Vietnam on juba kohvi eksportimisel Brasiilia üle jõudnud ja jõudnud maailma esimesele kohale! Sordid - igale maitsele: Arabica, Mocha, Robusta, Lyuvak... Kohvikus pakutakse teile mitmesuguste sortide segu.\nVietnami kohv on unustamatu aroom. Viimistlus on täiesti hämmastav: ei hapu, ainult värskus ja külm. Valmistage kohv otse tassi, kasutades spetsiaalset metallfiltrit (jällegi pidage meeles oma vend, prantsuse press). Niisiis, pange filter kruusile, magama jäävad mõned lusikad värskelt jahvatatud kohvi ja vajutage. Top vala kuum vesi. Kohv imeb klaasi, viis minutit - ja voila, saate juua! Kohv Vietnamis purjus jääga, kondenspiimaga ja isegi munaga.\nKohv munaga on üllatavalt õrn. Kõige sagedamini müüakse seda riigi põhjaosas, näiteks Hanois. Konsistents on täiuslik ja sulab suus! Karika põhja on tugev mõru kohv ja üleval - suhkruga munakollased. Selline jook on külm ja kuum. Venelased eelistavad tavaliselt kõige kuumemat versiooni. Muide, gurmeerid soovitavad süüa muna kohvi lusikaga.\nÜks populaarsemaid Vietnami rahvuslikke jooke. Tema juurde lisage mahl mandariin, lubi, kumkuvat... Juice omandab rohelise tooni. Klaasisse valatakse palju jääd, mis muudab selle maitse sulatamisel vesiseks. Peate kiiresti jooma. Mahl ilma lisanditeta on ka suurepärane! Uskumatult magus, rohelise järelmaitsega, väga värskendav. See maksab keskmiselt seitse tuhat dongi, tehes seda igal tänaval. Kui sa pressida mahla pilliroost spetsiaalsele masinale.\nVietnami köök on rikkalik: mida proovida, igaüks otsustab ise, kuid meie mehe eelistusi teades soovitame proovida riisi viina. Kõige populaarsemat Vietnami viina kutsutakse pealinna nimeks Hanoi. See teeb teistsuguse tugevuse - 30 kuni 40 kraadi.\nMuide, Vietnami külades ei ole elanikud oma riisi valmistamiseks laiskad. Kui prantslased valitsesid palli, kuulutasid kolonialistid alkoholi monopoli. Aborigeenid ilmusid huumoriga ja kutsusid nende kuuekujulist Quoc Lui, mis tähendab “riigi taandumist”. Kuid te ei tohiks proovida moonshine, seal on mürgituse oht.\nVietnami köögi toite loetellu ei tohi unustada puuvilju. Tänu kuumale kliimale kasvavad nad siin nii rohkelt, et nende silmad erinevad. Me mainime kõige ebatavalisi ja maitsvaid. Kohe teha reservatsioon - vastupidi turu seadustele ei tähenda palju Vietnamis odavat. Nutikad müüjad armastavad hindu tõsta, eriti hooajal.\nSee ei ole meie rahvale „haruldus”, kuid Vietnami inimesed ei ole täiesti nagu tema kaaslased, kellega meie kauplustes kaubeldakse. Niipea, kui proovite, tunnete suurt erinevust. Vietnamis lähevad filiaalide küpsed lõhnavad puuviljad kohe turule. Nende hooaeg algab märtsis ja lõpeb juulis. Mangot on palju, põhjas kasvavad on oranžid või kollase seguga. Kõik nad, olenemata värvist, on väga maitsvad. Kuid parimad on seemneteta sordid. Tõsi, need on palju kallimad.\nNegatiivne ebameeldiv lõhn. Mõnes riigis on isegi keelatud süüa durianit avalikes kohtades, et turistid võõrandada. Aga kui sa julged lõhna üle astuda, siis on sinu auhind piiksa duriani koorik täidis. Tõsi, maitse võib sõltuvalt puuvilja liigist ja küpsusest olla erinev. Need, kes on maitsnud Duriani võlusid, ütlevad, et see näeb välja nagu puuviljasalat, mis ühendab maasika, ananassi ja maasika maitse.\nLeivapuu on lõhna poolest vaevalt halvem. Seda on väga raske välja lõigata, see on suur ja kleepuv, parem on osta juba tükeldatud vilja. Maitse on spetsiifiline, sobib liha või köögiviljade kuumade toitude lisandiks. Nimetuse järgi võite ära arvata, et puu on toitev ja kõrge kalorsusega.\nMüüakse aastaringselt kogu riigis. See meenutab väikest pruuni kiivi. Maitse on magus, sarnane küülikutega, liha on samuti nagu hurma, kuid sees on kõva luu. Ülekasvanud sapodilla suhkruga, mee järelmaitsega. Loomulikult on parem seda ise proovida ja mitte ainult kirjeldust lugeda.\nNüüd sa tead, mida Vietnamis proovida. Kuid selleks, et mitte jääda üksi koos fajansist sõber ja mitte rikkuda oma puhkust, pidage meeles hoolsust. Ükskõik kui palju sa tahad kõike ja rohkem, ärge kohe täitke eksootilisi. Päeval sööge mitte rohkem kui kolm või neli võõrast vilja. Ja muidugi peske neid põhjalikult voolava vee all.\nKas kavatsete külastada Vietnami? Kindlasti te ei tea, mida te ülejäänud ajal sööte, ja üldine teave ei ole kunagi üleliigne.\nKäesolevas artiklis käsitletakse Vietnami rahvusliku köögi omadusi ning Vietnami peamisi roogasid.\nVietnami roogade koguarv ulatub 500-ni ja see pole veel kõik. Erinevaid roogasid ei peta kedagi, isegi kõige nõudlikumaid gurmeeme. Väärtuste kohaselt peetakse Vietnami gastronoomilise turismi tuumaks.\nVietnami köögi eripära on erakordne maitse, mis mõnikord isegi tõrjub. Samal ajal jätab iga tassi maitse unikaalne mulje ja järelmaitse.\nÜhes artiklis on võimatu rääkida Vietnami köögi kõikidest omadustest ning koostada selle riigi kõige põhjalikum kulinaarne raamat. Vietnami igas osas on erinevad riiklikud eelistused ja toidud. Vietnami köögi territoriaalse ja ajaloolise tausta tõttu leiate Tai, Hiina ja isegi prantsuse köögi segu.\nVietnami köögi jaoks on tüüpilised Pho või Bo (Pho Bo) supp (veiseliha), krabi nuudlid, kleepuv riisikook ja mitmesugused riisipuudlid. Vietnami kõige populaarsem kaste on kala kastmes, mida nimetatakse Pios Cham.\nVietnami köök hämmastab teid selle mitmekesisusega ning erinevate toitude kombinatsiooniga ühes tassi. Vene maitseelamuse jaoks ei pruugi kõik toidud olla maitsvad, kuid kindlasti tuleb neid meeles pidada.\nVietnami enda jaoks peetakse Vene kööki igavaks, ilma et nende hapu, magusa, vürtsika, vürtside ja lõhnade maitsega on erinevaid kombinatsioone, mis lisavad igale tassi 4–15 maitseainet. Selgub, et kulinaarse kunsti unikaalne maitse on üle 2 000 aasta vanustele oskustele ja saladustele.\nRiis (Viet. "C ơ m" loetakse "com"). Tänavatel näete sageli selliseid märke: C ơ m G à (kanaga), C ơ m B ò (veiseliha), C ơ m Heo (sealiha). - See on aluseks peaaegu kõigile Vietnami roogadele. Seda kasutatakse kõrvaltoona ja muundatakse ka muudeks toodeteks - riisipaberiks, veiniks, nuudliteks jms.\nTraditsiooniliselt tuleks Vietnami toidu eelistuste osas jagada kolme ossa - Põhja-, Kesk- ja Lõuna-Vietnamis.\nNiisiis, mis toidud on populaarsed Aasia riigi põhjaosas?\n1. Supp “Pho” - võib-olla kõige populaarsem roog selles riigi osas, mida saab nautida peaaegu igas restoranis ja kohvikus ning igal ajal. See on tuntud oma lõhna ja järelmaitse poolest. Supp on keedetud puljongis, mida keedetakse 3 kuni 6 tundi, liha lisatakse (tavaliselt veiseliha), idanenud sojakroovid või maisi idud, samuti nuudlid. Chilli kastmes ja rohelised serveeritakse eraldi. Selles puljongis on kolm variatsiooni, mis on täielikult kuumtöödeldud, nii et liha on nii õhukeseks lõigatud, et puljongile paigutamisel küpsetatakse seda kohe serveerimise ajal ja toores liha.\n2. Các món ăn từ ốc (vene menüüdes on naeruväärne tõlkida esmaspäeva ookeanina) - roog, millel on kummaline nimi, mis sisaldab teoseid. Nõu on tuntud oma mitmekesisuse poolest, sest teod saab keedetud midagi, sealhulgas maitsetaimi, kõrvaltoiteid jne. Teod saab praetud ja keedetud, neid saab maitsestada erinevate kastmetega. Kokkade kujutlusvõime ei ole piiratud.\n3. Kevadrull (viet. Cuộn mùa xuân), valmistatud riisipaberist ja täidetud hakkliha, liha või magusaga. Toit on populaarne kogu riigis.\nTänu riigi põhjaosas valitsevale kliimale eelistavad Vietnami grillid grillida toiduvalmistamiseks ning ka põhikursustest eelistavad suppi ja puljonge. Lisaks peetakse Vietnami põhja kööki traditsiooniliseks, samas kui lõunaosas on Tai, Hiina, Prantsusmaa ja teiste riikide lisandeid.\nVietnami keskosas on mägipiirkonnad ja linnad nagu Hue, Da Nang, Hoi An ja mägine linn Dalat lõunaosas populaarsed toidud, nagu:\n1. Bo Kho (Bo Kho) on kaneeli ja tähtanise lõhnav puljong, sellele lisatakse mõned tomatid, jämedalt peenestatud porgandid ja õrn veiseliha. See on täiesti erinev traditsioonilisest Fo Bo-st ja seda võib pigem seostada Euroopa kööki. Seda serveeritakse tavaliselt Ban Mie baguette'iga, mis vastavalt teie soovidele on lisaks täidetud liha ja roheliste toorikega.\n2. Ban Mi (Vietnami - Bánh mì) täidisega bettett, mis on Vietnami Prantsuse koloniaalperioodi otsene pärand. Üks levinumaid kiirtoite Vietnami linnades piirkonnas.\nSellise krõbeda koorikuga bagueti täitmine on mitmekesine ja sõltub ainult kokkade kujutlusvõimest, see on praetud liha ja lihapallid, mereannid, erinevad kastmed, rohelised magusad sibulad, ja seda kõike kuumutatakse rösteris.\n3. Bun Bo Hue supp (Viet - Bún bò Huế)\nTegelikult on see Fo supi vend. Kuid neid ühendavad ainult lihatüki, mis on keedetud mitu tundi. Nuudlite asemel kasutatakse ümmarguseid riisikirvesid, liha pannakse suurte tükkidena, nagu usbeki “Lagman”. Lisaks lisatakse puljongile sidrunirohi, veiseliha ja krevetipasta.\nTalle tuleb kätte pakkuda banaanist õisikuid ja palju rohelisi. See on keiserliku kapitali traditsiooniline supp.\n4. Ban Bao riisijahu koogid (Viet. B á nh bao), aurutatud ja sarnased meie mantasega.\nKombineerige jahvatatud veiseliha vürtside, köögiviljade, roheliste toorainetega. Klassikalises pirukas lisatakse sageli pool keedetud muna. Väga maitsev ja rõõmsameelne roog.\nIsegi elanikud ise ei tea täidise variatsioonide arvu. Nad täidavad sageli suupisteid ja täielikku magustoidut, kui täidis on magus.\n5. Köögiviljahelbel Ka Tim (Viet. C à Tím Kho Tộ)\nVäga tavaline tänava tassi serveeriti paralleelselt Fo suppiga paljudes väikestes Vietnami kohvikutes. Valmistatud munapannis baklažaanide, tomatite, tšilli paprika, sibula, kartulipulbri lisamisega, rapsiseemneõli, kookospiim, mis annab erilise õrnuse, vürtsid, suhkru, soja ja austrikastme. Rohelised sibulad, piparmünt ja rohelised serveeritakse eraldi. Nõu on väga ebatavaline. See ei ole iseenesest väga tavaline ja seda serveeritakse väikese koguse riisiga.\nLõuna on populaarsed:\n1. Pannkoogid, mis erinevad oluliselt Venemaa pannkookidest. Kui arvate, et need on traditsioonilised vene pannkoogid, siis eksite, sest Vietnami pannkoogid on kogu kulinaarne meistriteos. Nende täitematerjaliks on munad, krabi liha, sealiha, rohelised, porgandid ja kapsas. Ja kest (pannkoogid ise) on valmistatud riisijahust. Tald on praetud päevalilleõlis.\n2. Supp pelmeenidega (viet. Hu tieu mi hoanh thanh)\nÜks Vietnami kesksemaid roogasid, sõltuvalt kliendi soovidest, rasvane puljong ja mereannid või liha täis pelmeenid.\n3. Originaalset Laumam roogi võib leida ainult Vietnamis. Lihtsamalt öeldes on see liha köögiviljadega. Sellist kogust segatud köögivilju ei leita üheski muus roogas (maksimum võib ulatuda 24 punktini). Nõu on vürtsitud spetsiaalse kala kastmega.\nPaljud turistid, kes lähevad Vietnamisse, loomulikult kuulsid, et Vietnami ei saa ilma imelike hõrgutisteta - madu, koera ja erinevaid putukaid teha. See on pigem erand reeglist kui igapäevane toit teatud inimestele. Kui näete, kuidas kusagil koerad on keedetud, ei ole see sellepärast, et nad tõesti tahavad seda süüa, vaid seetõttu, et koeraliha on odavam kui sama sealiha.\nNagu maod, siis see on tõeline turismimagnet, mis on peamiselt Hiina turistide seas populaarne.\nVietnami köök turistidele\nVietnami köök on Hiina, India, Prantsuse ja teiste traditsioonide segu, jäädes samas täiesti unikaalseks ja originaalseks.\nRestoranide ja kohvikute hinnad on väga erinevad ja taskukohased. Arvatakse, et Vietnami köök on kõige odavam maailmas, mitte sellepärast, et see on valmistatud lihtsatest toodetest, vaid kuna tooted on seal odavad. Lisaks traditsioonilistele Vietnami roogadele on siin ka laialdaselt esindatud Tai, India, Indoneesia, Hiina ja teised Aasia köögid.\nSiin on tavalised mereannid, kuid seal on ka suur hulk sealiha, veiseliha ja kana roogasid. Vietnami söövad kõike ilma piiranguteta ja keeludeta. Erilised hõrgutised on maod, kilpkonnad, rotid ja mängud. Mõnede restoranide menüüde kuurortides saate proovida jaanalinnu, krokodilli, pythoni, konna, koera liha. Paljud usuvad, et Vietnamis söövad putukad. See ei ole. Nende putukate jaoks, mida vajate naabruses asuvas Kambodžas või Tais.\nSöömine Vietnamis peetakse kollektiivseks sündmuseks, seetõttu pakutakse lauale eraldi roogasid ühisel plaadil, millest kaaslased joonistavad söögipulgad. Kuid ärge muretsege, see reegel restoranides teenindamisel tavaliselt eurooplastele ei kehti.\nErinevalt Aasia naaberriikide köökidest ei ole Vietnami köök vürtsikas ja sobib kõigile. Kuid kogu selle kiusatuse korral on parem olla ettevaatlik, kui tarbite riiklikke Vietnami toite kasutamata maos selle riigi esimestel päevadel. Kõik restoranid ja kohvikud pakuvad Euroopa kööki. Üha enam saate kohtuda ja vene kööki.\nVietnami köögi aluseks on riis. Siin on kümneid liike, mis ulatuvad tavapärastest (tuttavatest) ja lõpetades kleepuva või väga eksootilise musta või punase riisiga. Ja see ei ole üllatav, sest Vietnami kohal on teisel kohal Tai kohta pärast riisi kasvatamist ja riisi eksportimist. Ükski Vietnami sööki ei maksa tassi riisi.\nTeiseks kõige populaarsemaks roogaks on riisi nuudlid, kuigi seal on muna, kuid palju vähem. Nuudlid on paksud ja õhukesed. See lisatakse kõige populaarsemale Vietnami supile Fo ning ka praetud köögiviljade või liha.\nPiimatoodete puhul saab neid osta ainult kauplustes (ühe liitri piima hind on umbes vene). Vietnami ise ei loe neid. Selle asemel on tofu väga populaarne, seda lisatakse toidule üsna sageli.\nÜhtegi pidu ei saa teha ilma köögiviljade ja maitsetaimedeta. Neid lisatakse kõikjal, nii juba ettevalmistatud roogas kui ka peamises. Rohelised köögiviljad ja rohelised on umbes samad, mis Venemaal: kartul, tomat, kurk, oad, kapsas, paprika, sibul, petersell, koriander, basiilik, piparmünt jne. Vietnami köök võlgneb taimedele spetsiifiliste aroomidega: lemongrass, piparmünt ja paljud teised. Vietnami kööki iseloomustavad Hiina küüslaugu ja sibula maitseained, värske ingveri juured ja sojakaste. Vietnami köögi pidev kaaslane on kala kastmes "nyok mom" ja "nyok cham".\nPopulaarsed Vietnami roogad:\nMeie arvates (saidi autorid) ei üllata Vietnami eriti huvitavatest ja maitsvatest toitudest, kui olete juba teistes Aasia riikides käinud. Veelgi enam, Vietnami köök võib tunduda isegi veidi värske või liiga magus, tihti peate lisama soola. Õnneks on kohvikute ja restoranide laudadel alati kala- või sojakastet (peaaegu puhas kujul soola) ja sa võid lisada ka tassi. Siin on mõned populaarsed traditsioonilised Vietnami toidud, mida tasub proovida:\nRiis kana, sealiha, köögivilja või munaga (riis kana / sealiha / köögiviljade / munaga) - kõige odavam ja tavalisem roog nälja rahuldamiseks. See on lihtsalt segatud valitud täidisega (kana jne) ja köögivilja riisiga, mis mõnikord on wokis kergelt röstitud. See on selline roog 30 000 dongist ja seda serveeritakse peaaegu kõikjal. Kui peate lihtsalt odavalt sööma, siis valige see.\nFo (Pho) - kõige populaarsem roog Vietnami seas. Tegemist on veiseliha (sealiha, kana), riisipulbrite, idanevate idude ja roheliste suppidega. Fo on kõige enam süüa hommikusöögiks, kuigi paljud söövad seda lõuna- või õhtusöögiks. Selle valmistamise meetod võib olla erinev, kuid lõpuks, kui tassi serveeritakse, on selle lõhn ja maitse ainulaadsed. Kindlasti vähemalt üks turistide kasutamine, kuigi mitte asjaolu, et kõik on sellega rahul.\nKevadrullid (Spring Rolls) või Nem (Nem) on väga populaarne ja maitsev roog. Hoolimata Hiina autorsusest on see olnud Vietnami köögi lahutamatu osa sajandeid. Need on praetud köögiviljad, mis on pakitud riisijahu pannkooki ja klaasi (riisi) vermikelli. Soovi korral lisatakse täidisele tükeldatud liha või mereande. Seejärel praetud rull praaditakse sügavates rasvades. Taimetoitlastele on olemas võimalus - nn värske rull - sel juhul ei ole rullid praetud. Rolle serveeritakse tavaliselt vürtsikas, magusas või hapu kala kastmes. Kuid pidage meeles, et mõnedes restoranides, mida nimetatakse kevadrullideks, serveeritakse praetud kodus valmistatud vorsti ja see on täiesti erinev roog.\nChao või Tiao (chao) - paks riisipuur, mida kõige sagedamini serveeritakse peeneks tükeldatud kanaliha või veiselihaga. Valge riis ja vesi segatakse ning seejärel keedetakse, kuni riis on pehme ja keedetud pehme, muutudes chao (putru). Siis on lisatud emade maitse (kala kastmega) ja sidrunirohu. Chao serveeritakse kuumalt. Samuti on see hea seedehäire!\nBun (kukru) - riisipulber. Vermicelli on valmistatud riisijahust, valmistades väikesed ümmargused valged niidid, mida seejärel keeratakse väikesteks rullideks, mida nimetatakse riisikesteks. Riisi vermicelli valmistamiseks on palju viise ja igal roogal on oma unikaalne maitse. Buncha on küpsetatud sealihaga, bunchok sisaldab jõesilmi. Ja lõpuks, bunbo, mis on keedetud veiselihaga.\nBan Kom (banh com) on üks lemmik Vietnami magustoiduid, mida võib leida kõikjal. See on omamoodi magus kook, mis on valmistatud kleepuvast riisist, hernestest ja banaanilehtedest pakitud koksi kiibist.\nToiduainete hinnad Vietnamis\nToidukaupade ja toiduainete hind Vietnamis turistidele on väga erinev asukohast (linn) ja asutuse tasemest ning on tavaliselt kõrgem kui kohalikel, kuid üldiselt mitte kõrgem kui Venemaa Föderatsiooni mittepealinnades. Siin on mõned juhendi hinnad:\nBeer Bank 0.33l. - 8200 dongist (22,92 rubla) supermarketis, 10 000-st tänavapoodis, 12 000-st kohvikus.\nKarastusjook (Coca-Cola, Sprite jne) 0.33l. - 6000-st (16,77 rubla) supermarketist, 10 000-st kohvikus või poes.\nVesi 1,5l. - 10 000 poes.\nÜks tassi kohalikus kohvikus - 30 000 (83,84 rubla).\nÜks roog turistidele mõeldud kohvikus - 50 000 (139,73 rubla).\nÕhtusöök odavas kohvikus, kus on õlu, karastusjook, kael - alates 100 000 (279,47 rubla).\nÕhtusöök õllega, karastusjoogiga, kaelaga turistide kohvikus - 120 000 (335,36 rubla).\nÜks mereande (kala) - 100 000 (279,47 rubla).\nÜks mereande (krevetid, kalmaarid jne) - 300 000 (838,4 rubla).\nKus ja mida süüa\nEt Vietnamis süüa, ei ole probleem. Igale maitsele ja eelarvele on olemas palju tänavate kohvikuid, kohvikuid, restorane: roogade hinnad algavad 30 000 dongi inimese kohta (umbes 83,84 rubla, vt Vietnami valuuta). Suuremates linnades (Hanoi, Ho Chi Minh City, Danang) on olemas rahvusvahelised keti restoranid Mcdonalds, KFC, Burgerking. Et saada paar roogasid ja juua seda kaela, õlle või gaseeritud joogiga (neid nimetatakse pehmeks joogiks), küpseta 100 000 dongist (umbes 279,47 rubla) või rohkem, sõltuvalt asutuse klassist. Populaarsetes kuurortides on hinnad kõrgemad ja lõunasöögi eest peate maksma 120 000 - 160 000 dongi ühe eest. Söögid mereandidega on väga kallid, ja kui need maksavad sama, mis samasugune kanaliha, tähendab see, et mereannidelt on ainult üks lõhn ja sabad.\nKohvikute ja restoranide jookide marginaal ei ole väga suur. Näiteks poodis õlut võib maksta 10 000 dongi ja 12 000 kohvikus. Samuti tahaksin märkida, et kohalikud söögikohad (ja nad söövad tihti väljaspool maja) pakuvad üsna maitsvat toitu ja väikest raha. siinsed nõud ei ole suured, kuid portsjonid on väga suured.\nSamas ei ole kohalike kohalike odavate kohvikute toit iga turist. Kui teil on vähemalt natuke närviline, siis ei saa süüa halvasti pestud rasvaplaatidest ja ei ole teada, millistel tingimustel on valmistatud toit. Neid pilte näete isegi kohalike kohvikute seljal:\nSeal on "Snake restoranid", kus pakutakse madu ja teil on täielik ettevalmistus teie ette valmistamisel (ühest madu - kuni 10 toitu, natuke kõike: praetud madu, keedetud, värske madu veri, madu süda jne). Need asuvad eraldi plokkides, neid ei ole kerge leida. Lõbusus ei ole odav, vaid huvitav ja eksootiline. Võite proovida roogasid, mis on ette nähtud madu mitte ainult Snake restoranides, vaid ka mõnes lihtsas kohas. Selliste roogade maksumus on võrreldav kanaliha nõudega, kuid madu on ainult naha.\nMõnedes Vietnami osades peetakse roti delikatessiks ja seda võib leida restoranide menüüst. Sellised roogad on näiteks kuulus Chaudoki piirilinnast lõunas, mille kaudu on enamik ekskursioone Kambodžasse. Aga ärge arvake, et kõik Vietnami isikud teevad just seda, et nad söövad rotte, konnad ja maod. Tegelikult peate otsima restorani või kohvikut, mille menüüs leidub selliseid hõrgutisi ja peale selle on see väga kallis.\nSöömine ostes toitu Vietnami kauplustes või supermarketites on üsna problemaatiline ja kallis, sest seal on vähe tegelikke supermarkette, eriti väikelinnades ja turismikeskustes. Isegi kui leiate toidupoodi, näete, et puuduvad hinnasildid ja eurooplastele tuttavate toodete hinnad, nagu piim, hommikusöögihelbed, on palju kõrgemad kui Venemaal. Teisest küljest, kui teil õnnestub leida suured selvehallide kettid, näiteks "Big-C", "Coop", "A-mart", "Auchan" jne, on neil suur valik tooteid ja madalad hinnad. Lisaks on suurte selvehallide puhul võimalik valmistada süüa valmistamiseks mõeldud toite plastikust kaubaalustel, mida saab ainult soojendada.\nKiirete suupistete jaoks on täiuslik valik erinevate täidistega täidise (sulatatud juust, köögiviljad, liha tükid, kastmed ja rohelised - soovi korral). Võite kohtuda bagettide salvega Vietnamis kõikjal. Samuti on see odav, umbes 8000 dongi (umbes 22,36 rubla).\nVietnamis on palju erinevaid eksootilisi puuvilju: banaan, kookospähkli, durian, guava, leivapuu (jack-puuviljad), sapodilla, litš, rambutan, mangustan, guanabana, lohe silm, longan, mango, ananass, greip, pomelo, granaatõun ja teised. Nende puuviljade hinnad on meie standardite järgi väga madalad. Puuvilju saab osta turul, tänavapoodides või supermarketites. Kuid turul saate maksta üle, sest turistid nimetatakse tavaliselt ülehinnatud hindadeks, mõnikord mitu korda, seega on kõige parem osta puuvilju kauplustes, kus hinnad on näidatud või eemal turismipiirkondadest.\nPuuvilju müüakse pigem tervena, kui kooritakse ja tükeldatakse, nagu seda tavaliselt müüakse Tais.\nVõrdluseks, mõnede puuviljade miinimumhinnad Vietnamis (kg kohta):\nAnanass - 20 tuhat dong\nMango - 22 tuhat dong\nMango ring - 38 tuhat dongi\nLamyay - 30 tuhat dong\nMangosteen - 65 tuhat dong\nNoyna - 45 tuhat dong\nPamela - 32 tuhat dong\nPitahaya (lohe silm) - 20 tuhat dong\nRambutan - 16 tuhat dong\nHiina õunad - 20 tuhat dongi\nGuanabana - 30 tuhat dong\nSapodilla - 35 tuhat dong\nArbuus - 24 tuhat dong\nKookospähkli - 20 tuhat dongi (1 tk)\nLitsi - 50 tuhat dong\nRestoranide ja poodide menüüst leiate kõike alates kohalikust õllest kuni kallis viski ja liköörini. Samuti on palju karastusjooke, sealhulgas eksootilisi jooke.\nRiik toodab kohalikku veini, mis on küllaltki korralik kvaliteet. Erilist uhkust peetakse Dalati veiniks. See on isegi ekspordiks ette nähtud. Odava hinnaga 0,75 liitri pudel maksab vahemikus 50 000 kuni 70 000 dongi (umbes 139,73 rubla), turismikohtades on see kallim.\nPopulaarsed kohalikud õlled on Tiger, 333, Saigon ja Saigon Special, Hanoi, Singha. Õllehinnad on madalad, keskmiselt 10 000–12 000 dongi (umbes 27,95 rubla) 0,33 liitri pudeli (purk) kohta. kaupluses. Kohvikute ja väikeste söögikohtade menüüs, isegi turismipiirkondades, on petmine tavaliselt väike, umbes 1,5 korda suurem poe hinnast. Äärepoolsetes turismipiirkondades, nagu Sapa, on pudeli õlu hind kuni 30 000 dongi. Kohalikes restoranides pakutakse Bia Hoi viinamarjaõli 5000 dongist (umbes 22,36 rubla) kruusile. Euroopa kaubamärke müüakse ka kõikjal, mis on veidi kallim.\nÄrge unustage osta suveniirina kodu pudeli viski, kus on madu, skorpion või muud roomajad. Neid müüakse kõikjal, kuid ärge kiirustage ja vaadake hinda. Turul ei ole hinnad alati odavamad kui suveniiripoodides või kauplustes. Näiteks maksis pool liitrine pudel Ku Chi tunneli kompleksi territooriumil asuvas kaupluses 35 000 dongi ja sama pudel Saigoni Ben Tan turul pakuti 150 000 ostu eest! Loomulikult on turul soodne tehing, kuid kas see on seda väärt, kui saate osta soodsama hinnaga fikseeritud hinnaga? Probleeme selliste pudelite eksportimisel mõistlikes kogustes ei täheldatud, kuid neid ei saa käsipagasis võtta, nii et peate klaaspudeli hoolikalt pakkima. Pudelit saab juua (testida omal kogemusel) ja seejärel vala viski või konjakit veel palju kordi.\nKarastusjookidest - palju värskeid mahla ja eksootiliste puuviljade kaelasid, mis on riigis üsna palju. Praktiliselt igast siin kasvavast puuviljast või nende segust valmistatakse sulle jääd või mahl. Klaas sellist jooki restoranis maksab 30 000 - 35 000 dongi. Kindlasti proovige vähemalt üks kord mahl suhkruroo tänaval (alates 6000 Dong klaasi kohta). See pigistatakse sinu juurest välja, lisades veidi siirupit, lubja mahla.\nVietnamis on kohalik tee väga populaarne, see kasvab suurema arvuga Dalati piirkonnas. Vietnami ise eelistavad juua rohelist teed, kuigi riigis toodetakse musta teed. OLONGi (Oolong) kaubamärgi all olev roheline tee on eriline au, sellel on kasulikud omadused ja see on lõhnav. Võrreldes teiste teetüüpidega on see kulukas, 200 g paketi puhul peab see maksma 60 000 dongilt. Samuti on olemas eriline tee - artišokk. Artišokkidest valmistatud tee on vaigu kujul (lahustatud vees) või kuivatatud lehtedena (keedetud tavalise tee kujul).\nKohalik kohv on suurepärane maitse ja aroom. See ei ole teiste kuulsate riikide kohvi kvaliteediga madalam. Vietnami kokk seda omal moel - mitte õlletamise teel, vaid valades jahvatatud kohvi kuuma veega. Soovi korral võite lisada kohvi suhkrut või piima, kuid see on väga maitsev kondenspiimaga. Tass kohvikus või restoranis maksab 30 000 dongi, kui kohtute odavamalt, siis tõenäoliselt pakutakse kohvi kohvi. Tõelise Vietnami kohvioad ostmiseks on Dalati turul parim, 0,5 kg paketi puhul on see umbes 100 000 dongi, kuid te saate soodusostu. Ja üldiselt, igal supermarketil, sõltuvalt hinnast, kaalust, brändi - kohv on väga odav. Te ei tohiks seda osta turismikohtades, eriti venekeelsete märkidega spetsialiseeritud kauplustes, see on siin 1,5–2 korda kallim. Vaata rohkem kohvi Vietnamis.\nVietnamis nimetatakse suurt hulka tavapäraseid gaseeritud jooke väga madalate hindadega, mida nimetatakse siin karastusjookideks. Näiteks väike pudel Coca-Cola 0.33l. suurtes selvehallides maksab see 6 000 dongist, kohvikus 10 000 (umbes 27,95 rubla). Eksootilistest puuviljadest, maitsetaimedest ja isegi köögiviljadest on nii palju huvitavaid ja maitsvaid kohalikke gaseeritud jooke!\nPudelivett müüakse kõikjal, isegi tänavatel. Kulud on peaaegu ühesugused kõikjal - 10 000 (umbes 27,95 rubla) 1,5-liitrise pudeli jaoks, see on odavam süüa ainult suurtes selvehallides. Aga parem on osta vett kauplustes, eelistatavalt kaelal oleva tsellofaani pakendiga. Me (saidi autorid) nägime, kuidas Ho Chi Minh City Ben Tangi turu lähedal asuva kohviku müüja kogus tühjaid veepudeleid, läks majja mõneks minutiks ja tagastas samade pudelitega, kuid oli juba müügiks veega täidetud. Me võime ainult arvata, millist vett ta täitis.\nVietnami köök. Traditsiooniliste toitude hindamine\nNagu kõik idamaade köögid, on Vietnami gastronoomia tasakaalustatud ja toitev. Paljud selle traditsioonid on laenatud Hiinast ja Indiast, kuid mitte nende originaalsusest. Kõige enam austatud toode on riis. Teravilja tarbitakse keedetud vormis nuudlite, magustoitude kujul. Erilist tähelepanu pööratakse rohelusele. Siin kasutatakse seda enamiku toitude valmistamisel.\nVietnami keedab supid väga. Kõige kuulsam traditsiooniline supp on väga lihtne nimi - Fo. Kõige ebastandardsem delikatess on palsam - sees olev puuviljakoer, kus on juba moodustunud ploomi, nokk ja kõhre. Enne serveerimist on delikatess lihtsalt keedetud.\nJa vaatame midagi vähem eksootilist...\nPiiride ja rannajoone pikkus viis Vietnami ajaloolise avatuseni välismaisele mõjule. Tundub, et peaaegu kõik Vietnami kultuuri aspektid on mõnevõrra absorbeerinud võõra mõju. Ja Vietnami köök pole erand. See kujutab endast Hiina, Prantsuse, Khmeri ja Tai traditsioonide originaalset segu, jäädes samas täiesti unikaalseks ja originaalseks.\nRohkem kui tuhat aastat kestis Põhja-sõltuvuse periood - Vietnami vasallilised suhted Hiinaga (111 eKr - 938 AD). Ja muidugi Hiina kultuuri mõju\nVietnami jagavad hiina mõistet "viis maitset": toit peab olema tasakaalus soolase, magusa, hapu, mõru ja vürtsika. Nagu Hiina kööki, mängivad köögiviljad ja rohelised Vietnami toiduvalmistamisel keskset rolli. Kuid Vietnami pooled eelistavad neid rohkem värskelt tarbida. Vietnami röstimisel kasutage vähem õli kui hiina. Vietnami kulinaarsete spetsialistide peamine põhimõte ja eesmärk on kergus ja värskus. Budism, mis tuli osaliselt ka Hiinast, tutvustas taimetoitlust Vietnami kultuurile.\nPärast 10. sajandit tulid Hiinasse Vietnamisse, kes õpetasid Vietnami veiseliha süüa.\nVietnami kultuuri mosaiigile aitasid kaasa ka lõunapoolsed riigid. India Kambodža on laiendanud Vietnami kööki: tänu sellele on India maitseained ja maitseained Vietnamis üsna tavalised. Vietnamlased võtsid need vastu, kuid kohandasid neid oma maitse järgi, kasutades neid peamiselt roogade maitse andmiseks ja mitte tulise maitse saamiseks. Vietnam laenas terve hulga aromaatseid maitsetaimi Taist ja Laost, nagu sidrunirohi, piparmünt, basiilik ja tšilli.\n19. sajandil Vietnamisse tulnud prantslased tutvustasid oma toidufilosoofiat, mille oluline osa oli tähelepanu ja austus koostisosade kõrge kvaliteedi ja nende kasutamise õigsuse suhtes. Lisaks rikastasid nad ka Vietnami kööki nii tehnoloogia osas (see oli Vietnami õpetatud prantsuse keelt, et valmistada sauti) ja sisu poolest: spargel, avokaado, mais, tomat ja vein ilmusid Vietnamis just prantsuse keele tõttu.\nNad tõid leiva (bagettid), õlut, piima ja kohvi koos jäätisega. Nüüd peaaegu igas tänaval näete kas vanemaid naisi või poisid, kellel on korvid täis bagettidega. Ja "võileibu", mis on valmistatud palmikuga, salatiga jms. tšillikastmega või traditsioonilise Vietnami kala kastmega, mis on populaarne kogu riigis ja mida müüakse igal ajal.\nVietnami köök on absorbeerinud paljude kultuuride mõju ja ilmselt jätkab seda. Siiski jääb see ainulaadseks. Vietnami tahavad võrrelda oma maad maaga, igas neljas seinas, mille aken on lahti. Tuul võib puhuda kõigist neljast küljest ja isegi liigutada mööblit, mis on majas. Aga iga tuul, mis on lennanud, on alati ära võetud, jättes maha kõik samad toolid ja laud. Vietnami armastus segada lihtsaid koostisosi, saada uusi, ebatavalisi kombinatsioone.\nKalade ja mereannide valik Vietnamis on samuti suur: erineva suuruse ja värvusega krevetid, seepia, kaheksajalad jne. jne Kuid Vietnami söövad liha: veiseliha, sealiha, linnuliha (kanad, pardid...). Vietnamis ei ole peaaegu mingit lambaliha ja kitseliha müüakse spetsiaalsetes restoranides, kus on konkreetsed maitsetaimed.\nVietnamis on restoranid, kus serveeritakse eksootiliste loomade liha - kilpkonnad, metsa (looduslikud) hirved, hirved, metssea jne. Kuid Vietnami jaoks on see eksootilisem kui igapäevane toit. Snake restoranid, kus teile pakutakse võimalust valida ise madu ja ennast, mängivad kogu oma ettekannet (ühest madu - kuni 10 tassi, natuke kõike: praetud madu, keedetud jne) asuvad eraldi plokkides. Rõõm ei ole kõige odavam, vaid huvitav, eksootiline ja üldiselt maitsev.\nTuleb märkida, et Vietnami köögil, mis järgib riigi kolme osa - Põhja, Keskuse ja Lõuna - kliima- ja kultuurierinevusi, on oma piirkondlikud erinevused. Näiteks oli see, kus Vietnami tsivilisatsioon algas Põhja-Ameerikas, kus ilmusid kõige populaarsemad toidud (nagu pho-supp) ja Põhja-kööki peetakse traditsioonilisemaks ja järgitakse rangemalt Vietnami originaalset retsepti. Lõuna-Vietnami köök sai märkimisväärset mõju Hiinast pärit sisserändajatele ning seepärast eelistavad nad lõunasöögil maitsvamaid roogasid ja see köök on eksootilisem ja täis erinevaid vürtse Tai ja Khmeri roogadest. Vietnami kesklinnas valmistavad nad kõige ebatavalisemat ja erineva Vietnami roogade kööki, kasutades oma erilisi maitseaineid ja pakkudes põhiroogadele erinevaid suupisteid.\nÜks levinumaid suppe on krabi supp spargli ja krabiga maisiga. Ananassiga kala supp, mis, nagu ka teised supid, serveeritakse söögi lõpus, on erakordne võime soodustada seedimist pärast rasket sööki, sest Vietnamis on peaaegu paratamatu soov proovida kõiki kohalikke toite.\nEkskursioonid Vietnamisse pakuvad tavaliselt ainult hommikusööki, sest mitmekülgset ja odavat einet saab hõlpsasti ja mugavalt leida mis tahes ekskursiooniliinil.\nHommikusöökides pakutakse teile soovi kohaselt euroopa hommikusööki (kohv, omlett, röstsai jne) või traditsioonilist Vietnami hommikusööki. Vietnami söövad tavaliselt hommikusöögiks kuumaid eineid: pho-suppi (phở), liimjas riisi (maisi või maapähklitega) (xôi ngô, xôi lc), riisijahu pannkooke (praetud sibula ja hakkliha hakkliha) (bánh cuốn), riisijahu puder (liha või kala jms) (cháo thịt, cháo cá...).\nHommikust kuni hilisõhtuni saab maitsvaid ja odavaid toite tellida Euroopa tüüpi restoranides ja kohvikutes ning Vietnami erirestoranides (näiteks siis, kui nad valmistavad ainult pho suppi või ainult mereande või ainult kala jne) või ostavad tänaval. Siiski tasub meeles pidada, et hoolimata asjaolust, et paljudes välismaalastele mõeldud toitlustusasutustes teenitakse teid igal ajal, on kõige maitsvamad ja värskemad toidud „hommikuajale“ valmis - hommikul 7 kuni 8, “lõunasöök” aeg - kell 12.30 kuni 13.30, mille järel enamik Vietnami puhkust kestab kuni kella 15 ja õhtusöök on valmis 19-21 tundi.\nToidu ostmine tänaval on ohutu ja mugav, sest vietnami pidama puhtust ja hoolitseb troopilises kliimas toidu värskuse eest. Sellest hoolimata ei tohiks unustada hügieeninõudeid (peske käsi enne söömist, mitte toitu ostma kahtlastes kohtades jne). Tavaliselt ostavad nad tänaval baguett-võileibu, mis on valmistatud väikestest prantsuse kuklitest, millele on ostja taotlusel lisatud köögivilju, vorsti, mune või muid koostisosi.\nTänavad müüvad kõige värskemaid ja odavaimaid puuvilju (ananassid, banaanid jne) ning läbirääkimised on ostu lahutamatu osa.\nErilist tähelepanu tuleks pöörata kultusrituaalile "kuninglik" Hue linnas, eriti turistide jaoks, mille ajal sa sukelduvad minevikku, ümbritsetud retinue, peenes ümbruses, roogades, rituaaltseremooniates, riietes ja tseremoonia vaimus. iidse Vietnami köögi toite rahvalaulu lummavate helide juurde.\nKui sa ei oska söögipulgaga süüa, siis Vietnamis koos teiste seadmetega teenivad nad alati kahvlit. Kui sa tahad süüa söögipulgade abil, ärge kleepige neid vertikaalselt riisi või muu toidu kaussi, see žest on värvi värvi. Samuti ei jaga söögipulgad tavaliselt suuri tükki väikesteks - selleks on olemas lusik või nuga. Pulgad hoitakse tavaliselt kätega nende otstega kaugemal, millega nad sööki võtavad, ja hoolitseda selle eest, et suu ei puudutaks ainult toitu, mitte pulgad.\nRiisi serveeritakse tavaliselt ühes suures kausis ja igaüks paneb oma väikesse kaussi suure lusika riisi. Vietnami roogasid lihast, kaladest, kodulinnud hiina stiilis on paigutatud suurtesse plaatidesse ja igaüks paneb end ka ise. Sa ei saa kohe suure plaadiga süüa: kõigepealt peate tükkideks oma kaussi panema ja alles siis saatma need suhu. Suppi serveeritakse söögi lõpus, tavaliselt valatakse suurest kaussi väikestesse kaussi, millest süüakse riisi. On võimalik juua suppi üle kausi serva pärast söögipulgad välja lõigata puljongitükkidest ja nuudlitest.\nVietnami tavade kohaselt pakuvad vanemad või omanikud noortele või kutsutud inimestele roogasid, nii et kui te olete kutsutud, paneb teie peremees oma toitu toidule.\nSama tassi lisaaine ei ole tavapärane, kuni teisi proovitakse. Kuna liha on iga laua kõige kallim komponent, peate tagama, et pärast lisatasu võtmist piisab sellest teistele. Te ei tohiks valida parimat tükki ühisest plaadist - see jätab sinu kohta halva mulje. Sa ei saa panna oma kaussi võetud tükki ühisele plaadile.\nKaussi või toiduplaati, nagu iga teine Vietnami asi, läbib mõlemad käed. Kui see möödub, siis Vietnami noored tavaliselt üksteise vastu.\nTeise või kolmanda täienduse jätmine on tavaline, et seda võib lugeda solvavaks. Parem on öelda eelnevalt, et olete juba täis, ja võtate vastumeelselt vastu, mida võõrustaja teile pakub.\nKui olete kutsutud õhtusöögile Vietnami kodus, peate tooma kingituse. See on tavaliselt kommid, tee või kohv. Võite tuua lilli, kuid tasub meeles pidada, et Vietnami valge värv on surma värv.\nRahvuslikud toidud Vietnamis. Vietnami rahvusköök.\nEt seda piisavalt näha, külastage Vietnami köögi restorani. Toit on mitte ainult maitsev, vaid ka tervislik, sest nad kasutavad minimaalselt rasva ja maksimaalselt värskeid tooteid.\nVietnami köök on mitmekesine ja maitsev. Ainult siseriiklikke roogasid on üle 500 toote. Kohaliku elanikkonna kõige populaarsemad toidud on kalad, kana ja sealiha, köögiviljad, riis või nuudlid. Samuti on Vietnami noored bambusevõrsed väga kiindunud - nad ei ole ainult maitsvad, vaatamata nende lõhnale, vaid ka kasulikud. Kohaliku köögi iseloomulik tunnusjooneks on „hea maitsega vastik lõhn”. Koriander, piparmünt, sidrunirohi, ingver, krevetid, must pipar, kala kastmega "nyok-mom", basiilik ja küüslauk on lisatud, et anda teie toitudele ainulaadne ja originaalne maitse. Kaste "whine-mom" annab roogadele peaaegu kõikidele roogadele erilise eksootilise maitse.\nIgal Vietnami piirkonnal on oma rahvusköök, mis on üksteisest väga erinev. Kõikjal on oma retseptid ja toiduvalmistamise traditsioonid.\nVietnami põhjaosa on kuulus grillitud liha, nuudlisupp ja mereannid.\nPraetud liha riisiga\nLinna keskosas, mitte kaugel vana Gue'i pealinnast, võite proovida roogasid valmistada. See on tingitud linna ajaloolisest minevikust. Keiser elas siin ja kokad valmistasid talle ja tema kohale eksootilisi roogasid spetsiaalse retsepti järgi.\nRiigi lõuna pool on kuulus oma vürtside rohkuse poolest. Sellepärast on kõik toidud nende vürtside poolest märkimisväärsed. Ka siin on üks pikimaid rannajoone. Selle pikkus on 3 000 kilomeetrit. Mereelu mitmekesisus on suur. Nende hulgas: homaar, krabid, kalmaarid, krevetid ja kala, millel on rohkem kui sada sorti. Seda kõike kasutatakse ka toiduvalmistamisel.\nLemmiktoit Vietnami põhjaosas:\n· Pho-supp, mis sisaldab takjas riisi. Tald on väga levinud ja on olemas juba aastaid. Supi koostisse kuulub puhas ja magus puljong, pehme takjas ja pehme aromaatne liha.\n· "Bunthang" - riisi nuudlitest valmistatud roog.\nO ookeani esmaspäev on teodest valmistatud roog. Tald on väga mitmekesine ja seal on palju variatsioone. Näiteks praetud tigu sidruni lehega, hiina maitsetaimedega tigu, punase lehega tigu ja nii edasi. Seda toitu saate tellida kõikjal restoranis või hotellis, kuid hapu supp ja teodega tükkid on atraktiivsemad, sest teod on selles kergesti puhastatavad. Supp maitseb veidi hapu ja teod on ebatavaliselt maitsvad, et isegi hästi toidetud inimene ei suuda vastu seista ja kindlasti proovida.\n· Vietnami pannkoogid - on Vietnamis väga populaarsed. Need valmistatakse järgmiselt: võtta sealiha, krabisid ja mune. Seened, rohelised, kapsas, porgandid ja herne kaunad lõigatakse. Kogu segu on pakitud õhukesesse riisipulbrisse ja praetud päevalilleõlis. Nagu näete, pole midagi raske ette valmistada, kuid maitse on lihtsalt hämmastav.\nXoichienphong - praetud paistev riis. Tavaliselt pannakse see koos praetud kanaga. Riis, tänu kokkade annetele, on palli, suurte greipide suuruse näol ja tundub väga atraktiivne. Varem oli võimalik seda proovida ainult restoranis BinhDuong. Nüüd võite proovida seda HoChiMini linnas kõigis kõrgeima klassifikatsiooniga hotellides.\n· Laumam - on köögiviljasegu, mis sisaldab liha, mida serveeritakse lauale kuumas potis.\n· ChauDoc - kala kastmes. See on valmistatud eranditult värskelt püütud, magevees, õlisest, magusast lõhnast kalast. See annab Laumam roogale maitsva maitse.\n· Laumam'i toidud põhinevad järgmistel toodetel: madu-kala, keo, sealiha, veiseliha, kooritud krevetid ja muu liha ja mereannid. Köögiviljad: vähemalt 10 liiki, maksimaalselt kuni 24 liiki. See lily, baklažaan, õled, pipar, ubade idud ja palju muud.\nRöstimise protsessis jagatakse kogu ülaltoodud koostisosaga segatud lõhnava kastme aroom kogu ruumi, täites kõik ümber unikaalse aroomiga. Laumam serveeritakse lauale koos takjasuppaga.\n· GoiBuoi - pamela salat on saadaval paljudes kuulsates HoChiMinhi linna restoranides. Salati koostisse kuulub pamela, värske krevett, sealiha ja kuiv seepia. Vürtsidele lisatakse kookospähkel, valge seesami ja kuiv seepia. Nõu osutub väga värviliseks.\nMüyne'i poolsaare traditsiooniline köök (Phan Thiet):\n· Värske kalamari, mis on grillitud söel. Nõu on väga lihtne, kuid maitse ja lõhn on lihtsalt hämmastav. See hämmastav lõhn on tunda poolsaare igast nurgast. Selle roogi valmistamiseks kulub eriline kalmaar, unikaalne maitse ja aroom annab söele. Tabelis serveeritakse tassi mõru või magushapu kastmega. Seda tassi saab kasutada õlu suupistena. Kalmaar võttis ainult värskeima. Enne toiduvalmistamist hoitakse neid meres või merevees spetsiaalses mahutis ja eemaldatakse sealt alles pärast seda tassi tellimist.\n· Bancan - riisikook. Vietnami keelest tõlgitud tähendab kohevaid pirukaid. Neid küpsetatakse spetsiaalsetes saviklassides, mis meenutavad meie vene, kuid väiksemaid. Ahju ülaosas on 10 auku. Iga augu kohal on kaan. Vala tainas augudesse ja küpseta. Taigna valmistamiseks võetakse riisijahu. Soovitav on, et riis oleks eelmisel hooajal. Jahvatamisel lisatakse väike kogus keedetud riisi. Nii osutuvad tortillad suureks. Seedid serveeritakse kastmega. Kastme valmistamiseks vajate kõrvitsapüree, jahvatatud röstitud maapähklit, kala kastet, kuuma paprika, küüslauk, sibulat ja lubja mahla. Seda roogasid täiendatakse praetud sibulaga, kuni kuldpruunini, segades pragudega. Serveeritakse lauale roheliste ja salatiga. Tainale lisatakse väikesed krevetid, kalmaarid või munad. Kui proovite seda tassi vähemalt üks kord, ei saa te kunagi unustada selle maitset.\nKui te ei soovi seda tassi ise valmistada, võite proovida neid kõrtsis järgmistel aadressidel: TuyenQuang Street või LeHongPhong. Kuna koogid on süüa kuumad, on need küpsetatud just teie ees.\n· Goicathu - salat köögiviljade ja makrellifileega. Makrell selles linnas on aastaringselt, kuid sellest hoolimata peetakse seda salatit delikatessiks. Salat koosneb värske makrelli, ingveri, sibula, röstitud maapähklite, kuuma pipra, roheliste, lubja mahla, kala kastme, küüslaugu ja granuleeritud suhkru fileest.\nToidud rahvusköökidest, mis peavad proovima:\n• "Pho" - paks kana supp riisi nuudlitega ja rohelusega. Paljudes hotellides pakutakse hommikusööki.\n• "SupCua" - krabiliha ja seente supp\n• "Lau" - mereandide supp. See on nagu enamik suppe serveeritakse pärast sööki.\n• "Goingosen" - peen salat koostises, mis sisaldab noori lotuseid ja pähkleid.\n• "Goiga" - kana salat. Koosneb: keedetud kanaliha, marineeritud köögiviljad, sidrun, ingver ja noored sidrunilehed.\n· Liha ja mereannite maitsestamine - soola, pipra ja lubja segu.\nÕlu Seda toodetakse siin taani ja saksa tehnoloogia abil. Hanoil on oma õlletehas, kus saab osta filtreerimata õlut.\nVodka on siin valmistatud riisist, nii et sellel on eriline maitse, millele peate harjuma. Viinamarjavein on tavaliselt prantsuse.\nVee joomist kraanist ei soovitata. Suurtes linnades ja hotellides saate tellida joogid jääga ilma oma tervise eest hirmuta, sest nende jää vastab kõigile hügieenistandarditele. Maapiirkonnas külmub jää mõnikord jõe veest.\nKohvi juua on hea või halb: 7 plusse ja miinuseid\nTavaliselt vedelas olekus Tavaliselt tahkes olekus.\nInimese keha ja vesi\nKõige kasulikum putru soolte jaoks\nKisselid, kompotid ja muud gastriidi joogid\nMeetodid veenilaiendite ravimiseks veega\nFüsioloogilised vajadused. Bioloogilised (füsioloogilised) vajadused tulenevad vajadusest säilitada elutähtis tegevus.\nKlassifikatsioon on objektide kogumi, nähtuste jagamine rühmadesse ja kategooriatesse, millest igaühel on spetsiifilised omadused. Toidu jagamine alarühmadesse võimaldab uurida kogu laia valikut, viia läbi analüüse, raamatupidamist, korraldada nõuetekohaselt kaupade ladustamist ja turustamist, toidu tarnimist restoranidele.\nKas tursamüra on palju? Miks see nii on?


Pärnu linn toetab ekspordivõimekusega ettevõtteid - Pärnu linn\nTeenused, toimingud • Toetused\nTeabenõue • Anna teada\nParkimine • Bussiinfo\nAita hoida elu avatuna - vaktsineeri koroona vastu kohe! Vaata vaktsineeri.ee või helista 1247\n22.07.2021\tPärnu rannapargi elevandipere juurde pandi ronimist keelavad sildid\n20.07.2021\tPärnu rannas hakatakse liiva sõeluma\n19.07.2021\tAvalike pakendikonteinerite juurde pandi valvekaamerad\n15.07.2021\tKohanime määramise eelteade (Oblika tee, Papsaare)\n13.07.2021\tPärnu rannaparki kolis elevandipere\n02.07.2021\tPärnu linnavalitsus kinnitas Rohu 119 üürimaja eluruumide kasutusse andmise korra\n16.06.2021\tPärnu arengukava muudatustega ja eelarvestrateegiaga on võimalik tutvuda\n03.06.2021\tPärnu linnavalitsus ootab kandidaate “Kauni kodu” konkursile\nPärnu linnavalitsus määras ettevõtlustoetused neljale Pärnus tegutsevale ettevõttele, mis soovivad kasutada omavalitsuse rahatuge ettevõtte konkurentsivõime ja ekspordivõimekuse tõstmiseks.\nOsaühing Dolly Reklaam saab linnalt 1453, 90 eurot nii välis- ja sisemesside külastamiseks kui ka messidel osalemiseks ja tööalasteks täiendkoolitusteks. Osaühingule GooDrink määras linn 3360 eurot toetust, mida ettevõte kasutab show-baaride ekspordiks Lätti, Leetu, Austriasse ja Soome.\nOsaühing Pehmö arendab linnalt saadava 2366 euro abil Pehmoshop.com e-poe keskkonda. Suurima toetussumma – 5000 eurot – saab osaühing Verdon, kes kasutab toetusraha firma kodulehe üles ehitamiseks.\nKokku maksab Pärnu linn 2019. aasta ettevõtlustoetuste teises voorus välja 12 189 eurot ja 90 senti.\nLinna antav toetus on ettevõtjate hinnangul äärmiselt oluline, sest aitab väikesel või alustaval ettevõttel võtta ette tegevusi, mida ainult omal käel oleks keeruline ellu viia. Näiteks mullu sai ettevõtlustoetust osaühing Pärnu Graniit, mis soovis rahalist tuge Soomes toimuval Finnbuild ehitusmessil osalemiseks.\n„Messil osales kaks meie ettevõtte esindajat, lisaks kaasasime ühe eksperdi Iirimaalt. Tänu messile õnnestus meil sõlmida leping kohaliku tööstuspargi arendajaga, kellele pakkusid huvi meie pakutavad betoonist erilahendused,“ meenutab OÜ Pärnu Graniit müügispetsialist Teet Rehtla. Peale konkreetse lepingu sai Pärnu Graniit Soome klientidelt ka mitmeid hinnapäringuid ja Pärnu firma betoontoodete vastu on tuntud huvi ka pärast messi.\nPärnu linn maksab ettevõtlustoetust alates 2012. aastast.\n444 8363, 5304 5746\n» Kuld- ja briljantpulmapaaride vastuvõtt 2021 (registreerimine kuni 05.09.21)\n» Pärnu linna arengukava 2035 muudatused ja eelarvestrateegia 2022–2026 (väljapanek kuni 30.07.21)\n» Kohaliku omavalitsuse tuuleenergeetika eriplaneering (avalik väljapanek 12.07–09.09.21)\n» Rail Baltic Pärnu maakonnaplaneeringu uuendamine (avalik väljapanek kuni 09.08.21)\n» Pärast südaööd lõppevad üritused Pärnu linnas\n13.07.2021\tSääse tänavale autot jätta ei saa\n28.06.2021\tKesklinna silla remonditööd jätkuvad (uuendatud 20.07)\n31.05.2021\tSuvekuudel on Pärnu ranna piirkonnas parkimine tasuline\n20.05.2021\tOsa Kuninga tänavast ja Supeluse tänav on 31. augustini autoliikluseks suletud\n19.05.2021\tTeetööd 2021. aastal\n16.04.2021\tTõukerataste laenutamine, kontaktid\n13.01.2021\tLinnavalitsus palub oma kinnistul parkida\n» Kontaktid ja vastuvõtuajad\n» Nädala eelinfo\n» Istungite päevakorrad ja ülevaated\n» Koosseis, kontaktid\n» Istungite päevakorrad ja ülekanne\n» Menetluses olevad eelnõud


Archives for oktoober 2012 | Meie reisijutud\nVahepealsed seiklused alligaatoritega ja ilma\nVeidi pikem vahe on kirjutamisesse sisse jäänud ja juba vaikselt hakkavad pisiasjad meelest minema. Enne küsisin Karelilt, et mis kohtades me peatunud olemegi ja tal tuli ainult paar tükki meelde 😀 Sama siin. Pidin kaardi pealt üle vaatama linnade nimed ja täpsemalt meelde tuletama, mis kus asus. Seega viimane aeg ennast kokku võtta ja jälle natuke kirjutada 😛\nOleme kõike hästi vabalt võtnud. Nii meil oligi kohe alguses plaanis ja nii ongi täpselt läinud. Kindel oli ainult see, et tänaseks (reedeks) on vaja jõuda Orlandosse, sest autorent saab otsa 😀 Muu oli aga meie vaba valik, kus täpselt peatume, kui kaua ja kui pikalt viitsime autoga edasi vurada. Seega pidime läbima u 500 miili ja seda vist 10 päevaga. Tegime nii, et valisime kaardi pealt suvaliselt mõne koha välja, mis umbes trajektoorile peaks jääma ja ööbisime seal kas ühe või kaks ööd. Ühe ööbimisega peatused olid suhteliselt mõttetud – pärast mitmetunnist teekonda autoga ei viitsinud me sel päeval enam mitte midagi teha ega kuhugi uudistama minna. Tavaliselt olid kõhud päris tühjad ja siis kulus tund-paar söögikoha otsimisele ja söömisele ja siis peaaegu oligi juba õhtu käes. Ja järgmisel päeval pidime juba edasi sõitma… Seega seda ühe öö peatumist tegimegi vist ainult ühe korra, selgus kohe, et mõttetu ja ümbruskond jääb avastamata.\nPaar päeva tagasi jõudsime Orlandosse ja seda nii, et ei pidanud kordagi väga pikalt sõitma. Seega ei jõudnud autoistme maitset suhu tekkida (nagu meie Euroopa tripil juhtus) ja saabusime rõõmsate ja õnnelikena minu unistuste linna Orlandosse 😛 Miks unistuste linn, sellest varsti lähemalt… Ja kõigest muust ka järjekorras.\nÜks koht, kuhu kindlasti minna tahtsime, oli Everglades National Park. See on üks hiiglasuur rahvuspark. Seal kasvab üle tuhande erineva taimeliigi, üle 300 linnuliigi ja ma isegi ei mäleta, kui palju seal erinevaid loomi oli. Peamiseks kiskjaks on selles tohutus soos alligaator ja just alligaatorite pärast me sinna läksimegi. Reisi planeerides leidsime vahvad retked, mille käigus saab näha alligaatorite elupaiku ja neile suhteliselt lähedale minna. Natuke hirmus, aga samas äge ka 😛\nKui Evergladesi poole sõitma hakata, leidub neid erinevaid alligaatoriuudistamisretkede pakkujaid ikka kümnete kaupa. Meil ei olnud aimugi, millist eelistada. Küsisime hotellist, et kuhu võiks minna ja see naine seal ütles, et ausalt öeldes väga vahet pole, eks nad on kõik enam-vähem samasugused 😀 Me tegime siis otsuse nii, et vaatasime, millises kohas kupongiga kõige suuremat allahindlust saab ja läksime sinna 😀 Ameerika on ju täielik kupongimaa, igas hotellis on seinaäärsed kupongiriiuleid täis ja sealt võib leida mida iganes. Söögikohas teine pitsa tasuta, juukselõikuselt -10 dollarit, autovaruosade ostmisel -10% jne jne 😀 Evergladesi kandis olid muidugi kõik voldikud nende tuuride kuponge täis, nii et võta, millist tahad. Pea kõik kohad pakkusid hinnaalandust 1-2 dollarit. See, mis me välja valisime, pakkus 20 dollarit. Päris suur vahe.\nKoha peal selgus muidugi, et see kehtib ainult siis, kui osta terve nende pargi pilet, mitte ainult selle alligaatoriretke oma. Täishind oli üle 100 dollari 😛 Aga võtsime ikka siis kõik korraga, saime rohkem näha ja kuulda 😛\nSellise sõidukiga läksime alligaatoreid vaatama\nPäris äge oli 🙂 See sama mees, kes pildil on, oli meile giidiks ja selle laeva juhiks. Uhh, kuidas ta kihutas seal vee peal, ikka üks külg ette ja teine külg ette. Vahepeal oli selline tunne, et varsti käime küll kummuli. Aga ei käinud ja tegelikult oli hästi vinge. Hullumeelselt kuum päev oli ka, umbes 35 kraadi, ja selline kimamine jahutas päris hästi. Eriti kui vett igast kaarest pritsis 😀\nPäris tihti peatas ta sõiduki ja hakkas kisama (hästi kõva häälega mees oli) ja näpuga näitama, et vaadake, alligaator! No vaadake ometi, näete, seal, noh, vaadake, kamoon, näete või, no sealt paistab ju, no, nüüd näete? Me kõik vaatasime silmad punnis peas, aga ei näinud midagi 😀 Kuni siis lõpuks märkasime, et tõesti, kellegi silm paistab sealt põõsa varjust 😀\nNoh, näete või? Kamoon, vaadake tähelepanelikumalt siis! 🙂\nSiit on tegelt päris hästi näha, üsna lähedal olime 🙂\nSelle kihutamise ajal lõi Krennul hinge kinni pidevalt, kui õhk vastu nägu vuhises. Karel hoidis tal siis kätt suu ees 🙂\nOnu tegi meist pilti ka 🙂\nKui see osa läbi sai, liikusime edasi selle pargi nö loomaaiaosasse. See oli küll jama 🙂 Tõesti, üks kõige igavamaid loomaparke, kus me kunagi üldse käinud oleme. Suur osa puuridest olid tühjad ja me ei näinudki seal suurt mitte midagi. Leidsime koha, kus pisikeste alligaatoritega pilti saab teha ja ootasime seal põrgukuumuses ikka päris pikalt, aga kedagi ei tulnud ja nii jäi see pilt ka tegemata…\nUhh, hea, et neid seal nii palju polnud, kus me ringi sõitmas käisime 😀\nNing siis ootas meid ees kolmas osa sellest kohast. Läksime jälle ringi sõitma. Natuke kuivemasse kohta ja natuke teistsuguse masinaga 😛\nKui see esimene osa pühendus täielikult alligaatoritele, siis siin kuulsime tervest rahvuspargist lähemalt. Kes siin kõik elavad ja on kunagi elanud, ajaloost jne. Vaatasime, kus ja kuidas elasid Evergladesi indiaanlased ja saime teada, et need majakesed on selleks ööks meile broneeritud 😀 Hehehe, see maja nägi välja selline, et neli tokki olid maa sees püsti, katus peal ja keskel väike lavats, mille peal siis magati. Maja ees oli lõkkease, kus alati põles tuli. Kui see mingil põhjusel siiski kustus, pakiti asjad kokku ja liiguti edasi, kuna arvati, et sellel kohal on nüüd needus peal.\nKuna meil oli privaatekskursioon (selle hetkel ei olnud lihtsalt kedagi teist, kes oleksid meiega koos järjekorras oodanud, järgmisel reisil oli näiteks see masin täiesti rahvast täis), siis sõitsime rahulikus tempos, rääkisime ka muid jutte (näiteks lastest 😀 ) ja peatusime pikemalt just nende asjade juures, mis meile põnevad olid. Näiteks erinevad loomad 🙂 See naine, kes ekskursiooni tegi, oli hästi lahke ja sõbralik ja meelitas loomi igat pidi, et ma ikka pildistada saaks 😀\nKui see loomapargi osa vahele jätta, siis oli küll hästi kihvt päev meil ja nägime palju uut ja huvitavat.\nEvergladesist sõitsime edasi Fort Myersisse. Ilma mingi kindla põhjuseta, lihtsalt mõtlesime, et vaatame, mida see linn pakub. Leidsime sealt ühe võrratult ägeda pargi 🙂 ja mis kõige parem, see oli täiesti tasuta! Hullumeelne, kui palju tegelikult reisil raha kulub…\nTegu oli Lakes Regional Pargiga ja see oli täpselt selline park, milline üks park olla võiks 🙂 Ideaalne koht, kus perega päev veeta. Pikad rajad, kus jalutada või jalgratastega sõita (neid sai laenutada ka, armsad tandemrattad olid), järved, mille peal paadiga sõita, laste mänguväljakud ja veeplatsid, söögi- ja piknikukohad jne jne. Me tõesti veetsime seal terve päeva ja kõigil oli tõeliselt tore.\nSellise rongiga sai ka pargile tiiru peale teha. Päris äge 😀 Aga me ei viitsinud hiigelpikas järjekorras seista ja käisime jala kõik läbi.\nSellised sildid olid pargis üleval. Alligaatoreid ei tohi sööta, neid ei tohi segada ega neile läheneda. Karistuseks 500 dollarit rahatrahvi ja 60 päeva vanglas.\nLastele oli tõeliselt palju lõbustusi, suured mänguväljakud, kiiged, batuudid ja mida kõike veel.\nVeeplatsid olid ka. Tõeline värskendus meeletult kuumal päeval (jälle oli üle 35 kraadi kindlasti). Kren oli alguses väga umbusklik ja ei julgenud ühelegi vett pritsivale asjale läheneda. Karel aina kirus, et see oli tema unistuste mängumaa, kui ta väike oli ja kuidas Kren saab selline pidur olla 😀\nLõpuks sai ka Kren oma kartusest jagu ja otsustas lõbutsema hakata 🙂 Hea meelega oleks ise ka mõne purskkaevu all end veidi värskendanud…\nKuna kohe-kohe tuleb Halloween, siis pargis oli ka päris mitu platsi, kus müüdi kõrvitsaid ja kus sai hääletada kõige ilusama (või siis hirmsama) hernehirmutise poolt 😀\nKuna me polnud tükk aega randa saanud, siis otsustasime järgmise hotelli võtta mõne ranna lähedale. Peatusime Sarasotas. Muid lõbustusi ei hakanudki üldse seal olemise ajal otsima ja veetsime aega rannas.\nImeilusad rannad olid seal kandis küll… Liiv oli imepeenike, pehme ja võiks öelda, et isegi selline sametine.\nVesi oli kahjuks jahe, aga polnud hullu. Ilm oli jälle megakuum ja jahe vesi kulus ära küll 🙂\nNeed valged täpikesed on kajakad. Neid oli seal lausa hirmutavalt palju. Kui ujuma läksid, siis pidevalt panid sinu lähedalt viuhh! ja viuhh! vette, kalu püüdma.\nKarpe oli seal veel rohkem kui kajakaid. Nii palju ja nii ilusaid… Paljud käisid väikeste ämbrikestega ringi ja otsisid ilusaid karpe. Me otsisime ka, päris põnev oli aaretejahti mängida. 🙂\nAaretejahist rääkides, siis sõitsime ka saarele nimega Treasure Island (Aarete saar), sest Karel luges netist, et sealsest rannast võib igasuguseid aardeid leida, näiteks haihambaid 😀 Selle pildi pealkiri pidi olema “äkki see on haihammas?” 😀\nJa nii me vaikselt Orlandosse välja jõudsimegi… Peatusime veel päris mitmes kohas ja hotellis, aga seal me midagi väga põnevat ei teinud, puhkasime reisiväsimust välja.\nNiisiis, Orlando… Täielik Disney-maailm ehk siis minu unistustemaailm 😀 Mulle väga meeldivad muinasjutud ja Disney filmid, nii et Orlando on oma kümnete (Disney)teemaparkidega ideaalne koht, kus peatuda. Paraku mitte hetkel, sest tulime siia vaid korraks, juba homme lendame Californiasse. Aga Californiast tagasi tulles peatume jälle Orlandos ja siis juba pikemalt… Palju pikemalt. Ma ei imestaks, kui pea terve ülejäänud aja. Siin on lihtsalt nii palju teha ja vaadata.\nSeega üheski Disney-pargis me veel ei käinud, aga natuke saime juba maitset suhu ikka. Nimelt käisime ühel õhtul Disney Boardwalkil jalutamas. See on nagu selline pisike külake vee ääres, kus on palju kohvikuid, restorane, poode, hotelle… Läksime just meelega õhtul, et oleks juba hämar ja salapärasem ja see tasus ennast täiesti ära. No juba see oli täiesti lummav ja armas koht, ma ei tea, mis ma veel päris Disney parkides teen 🙂 Ausalt, mul oli seal kogu aeg tunne, et see koht on lihtsalt niiiiii armas ja küll mul ikka veab, et saan siin just praegu olla… 🙂\nNii palju siis hetkel meie senistest seiklustest.\nKõik on väga-väga hästi ja oleme reisiga tõeliselt rahul. Kõik kohad on nii ilusad ja inimesed nii sõbralikud. No mulle tõesti väga meeldib, kuidas näiteks pargis jalutades kõik teretavad ja räägivad, et hirmus kuum ilm täna 🙂 Või siis foori taga alustavad juttu, et need tsüklid on küll siin ikka hiiglama pikad ja me ei saagi vist kunagi üle tee. Kren on ka täielik magnet ja teda ikka nunnutatakse päris palju, enamasti kiidetakse, kui kena väike poiss ta on, küsitakse vanust ja naeratatakse, kui ta mööda tänavat mõnda tuvi taga ajab 🙂 Ühel õhtul, kui väljas söömas käisime, oli seal ka pehmete loomadega mänguautomaat (teate küll, paned raha sisse ja siis saad kombitsatega mõne looma välja tõmmata). Seal oli üks suur noorteseltskond ja nad käisid seal kordamööda mängimas. Kren käis ka aina piilumas, mida nad seal teevad ja naeris nendega kaasa. Kui üks poiss oli elevandi välja tõmmanud, tuli ta otse Krennu juurde ja ulatas selle talle. Kren oli väga üllatunud, meie niisamuti ja kõik sõbrad ka ümberringi 🙂 Aga see oli tõeliselt armas. Kren kusjuures hoiab ka seda elevanti päris kõvasti, iga päev kallistab mitu korda ja tahab kaasa võtta, kui kuhugi välja läheme. Kihvt 🙂\nTõeliselt soojad inimesed, tõeliselt soe ilm ja tõeliselt soe ja hea olemine meil siin. Nii mõnus! 🙂\nVeel kodus olles ja reisiplaane tehes oli esimene ära broneeritud asi autorent. Nimelt tahtsime nädala jagu Miami kandis olla ja seejärel edasi põrutada. Kuhu – ainult ähmane ettekujutus oli.\nKuna meie esimene peatus oli South Beach, siis valisime ka auto kätte saamise koha sinna. Aga et South Beachi ja Sunny Isles’i vahel on 11 miili, selle peale me muidugi ei mõelnud 🙂\nHotelli jõudes tabas meid aga meeldiv üllatus – nimelt asus ka siin rendifirma kontor (ainuke selles piirkonnas). Küsima minnes tundus kõik väga roosiline – jah, saab ikka siit ka kätte, tulge ainult igaks juhuks päev varem veel läbi ja vaatame üle kas autosid ikka on.\nRõõm oli aga lühike – hiljem uurima minnes anti teada, et ühtegi autot pole saadaval ning peame ikkagi kuidagi South Beachi minema.\nMis seal siis ikka – asjad kokku, checkout ja taaskord bussi peale (eelnevalt muidugi Interneti kaudu eeltöö tehtud ja paberile pandud). Siis kuuma käes 15 minutit ootamist ja bussi. Sõit laabus hästi, ainult et bussijuht oli ameerikalikult (üli)temperamentne – pidevaid signaalitamisi saatis sõim kaasliiklejate suunas. Ja kui vastavaid kaasliiklejaid enam silmapiiril polnud, siis sai niisama omaette ikka edasi sõimata. Kadri hakkas juba kahtlema, et kas me üldse kohale jõuame või viiakse kogu bussitäis rahvast hoopis kurjade plaanidega kuhugi tühermaale 🙂\nJõudsime siiski õnnelikult kohale ja rendiauto kontor sai ka kiiresti üles leitud. Paberite ajamine ei võtnudki üle mõistuse kaua ning isegi deposiiti ei nõutud. Teenindaja imestas ainult, et meile hotelli juurest autot ei antud ning heastas selle broneeritust klassi võrra parema autoga 🙂\nNurga tagant auto juurde minnes ei tahtnud alguses uskuda, et see meie oma on. Broneeritud sai ikka oluliselt väiksem masin. Aga nagu tänaseks selgunud, ikka ülimugav. Lisavarustust ka päris korralikult peal 🙂\nMeie Dodge Caravan. Sees saab tantsu lüüa kui tahtmist on 😀\nJa algaski meie esimene autosõit USA pinnal – lõunase tipptunni ajal Miamis, taustaks Kreni röökimine, kes arvas, et rihmadega väikses toolis kinni olemine ei ole hea alternatiiv autos ringi jalutamisele. Läbi kisa üritasin aru saada kaardilugeja Kadri GPSilt saadud juhendamisest. Üllatus-üllatus – nii mõnigi teeots sai teede peal valesti võetud. Mina läksin närvilisemaks, Kadri läks närvilisemaks, aga Krenil polnud enam võimalik rohkem närvi minna 🙂 Ja kõige tipuks sattusime lõpuks ikkagi tasulisele teele, kuigi olime need alguses GPSis ära keelanud (meil oli nimelt vastav tasuliste teede eest automaatselt maksmise jubin küll ostetud, aga aktiveerimata. Kuna selleks oli vaja teada nii auto numbrit kui Internetti, millele me enam peale auto kätte saamist ligi ei pääsenud. Sularahas maksmise võimalust aga osadel teedel pole).\nLinnast välja jõudes olukord õnneks rahunes – sadakond miili enamvähem sirget maanteed. Tee peal kokku 42 silda (nagu hiljem teada saime), ning kahel pool kas troopiline soo (ise leiutasin selle termini) või rohekas-sinakas-lilla ookean.\nPikim, “7 miili sild”, mis on tegelikult küll ainult 6,9 miili pikk\nAhjaa, siinkohal võiks ära mainida kuhu me üldse läksime 🙂 Selleks oli paljukiidetud (ja õigustatult!) Key Westi saar. Florida Key’d on sildadega ühendatud väiksed korallisaarekesed. Asuvad kontinentaal-USA kõige lõunapoolsemas piirkonnas ning on seega ka kõige soojema kliimaga. Key West on neist tuntuim ja ka viimane, milleni autoga pääseb.\nJa kohal me olimegi.\nHotelli (loe: motelli) üles leidmine läks valutult ning kui lärmav kliimaseade kõrvale jätta, siis jäime sellega suhteliselt rahule.\nSeejärel algas meile juba traditsiooniks saanud “kust me süüa saame?” retk. Igal reisil peab see vähemalt 1 kord juhtuma – saabume näljasena kohale ja mitte ei leia sobivat söögikohta. Key Westil on neid kusjuures piisavalt ning saar on kõigest 15m2 suur. Meie aga oskasime ainult valedes piirkondades ringi kooserdada. Kuni jõudsime kogemata Duvali tänavale, mis, nagu hiljem teada saime, on saare meelelahutuskeskus. Kõigest 2 miili pikkuse tänava peal on umbes 200 baari (vahel 3 tükki samas väikses majas), hunnik söögikohti ja poode. Seal saimegi lõpuks kõhu täis.\nSaare üks vaatamisväärsusi on igal pool ringi ukerdavad kuked-kanad. Need toodi siia kunagi kuubalase poolt kukevõitluste tarbeks. Aga kui USA selle spordiala ära keelustas siis jäid nad lihtsalt siia. Ja kuna tervel saarel kehtib linnukaitse tsoon, siis ei tohi siin ühtegi lindu, kaasa arvatud neid, tappa.\nVeel üks stiilinäide.\nRahvusloom number 2 on sisalik. Neid leidub vist igal pool Floridas ämbrite viisi. Kadri väitis, et nägi tee peale autoga sõites paari hiigelsuurt ka. No ma ei tea..\nSeejärel vaikselt tuppa tagasi ja magama (Kadri tuletas tegelikult selle koha peal meelde, et ta lubas mulle kõrvitsaga pähe virutada, kui me 100 korda olime juba GPSi tõttu ära eksinud).\nJärgmine päev möödus saarega tutvumise tähe all. Kõigepealt üks bussituur.\nIstusime sellisesse bussi ning tegime enamvähem tervele saarele tiiru peale. Meile sattus huumorisoonega bussijuht, kelle programm koosnes näiteks merearbist pasunaga möödujate ehmatamisest. Tutvustati erinevate hoonete ja saartega seotud legende ning räägiti naljalugusid. Ilmestamaks näidet, et Key West on USAs abiellujate seas kohe Las Vegase järel teisel kohal, sõitsime mööda päris mitmest pulmatseremooniast. USAs on kombes igal pool jootraha anda ja see oli üks kohti kus seda kohe hea meelega andsime 🙂\nKren sai bussituuriga teemakohase kaabu ka pähe\nSeejärel sattusime muuseumi nimega “Believe it or not!” (Usu või ära usu!). Kui tuuribussid olid rahvast täis, siis muuseumis olime ainult meie kolmekesi.\nEksponaatide puhul oli tegemist uskumatute ja veidrate olendite ning asjadega. Näiteks mitme peaga loomad, erinevad piinamisriistad ja hõimude kultusobjektid.\n19. sajandist pärit Hiina naise sussid. Ideaalne jalg oli siis nii suur.\nMaailma vanim sünnitaja oli 101-aastane. Abiellus 100 ja suri 120-aastaselt.\nKohustusik programm läbi, asusime omal käel saarega tutvuma.\nKey Westi kunagine peamine tüüstusharu oli käsnade püüdmine ja kuivatamine. See suri aga eelmisel sajandil välja, kuna mingi haiguse tõttu kahanes nende populatsioon peaaegu olematuks. Nüüdseks on see taastunud, nii et kui head käsna vaja, siis käige läbi! Hinnad on küll soolased 🙂\nMidagi kodumaist ühel Key Westi poeaknal.\nKõikjal (mitte ainult sel saarel) on näha peatset Halloweeni saabumist. Poed on täis kõrvitsaid ja kollikostüüme ning paljud majad on vastavalt “kaunistatud”. Mõned näiteks üleni ämblikuvõrkudes ja päris stiilsed. Kahjuks sattusime nende juurde aga ainult ilma kaamerata, ainult üks hädine nõid jäi pildile.\nKren sai endale veel ühe kaabu. Ma oma väikeste näppudega meisterdasin.\nTõestus, et olin ka kohal. Need ägedad plätud ostsin olude sunnil (vanad viskasin Eestis minema) hädavariandiks Miamist. Siiani pole korralikke (loe: hea hinnaga) leidnud. Kadri arust on need nii koledad, et ta vist tahaks mind iga kord kõrvitsaga visata, kui neid kannan.\nVäidetavalt kontinentaal-USA kõige lõunapoolsem punkt. Tegelikult siiski mitte, kuna ainuüksi sel saarel on mingi mereväebaas veel rohkem lõunas. Ja üks väike erasaareke pidavat veelgi rohkem lõunas olema. Aga uhke ikka 🙂\nJustnimelt sellest baasist jutt.\nJa oligi õhtu käes, aeg tagasi orienteeruda. Kui eelmine kord õnnestus ära eksida, siis nüüd läksime ekstra suure ringiga kõrvalisi tänavaid pidi. Kui ameerikalik “keep smiling” on eemalt vaadates kuidagi võlts tundunud, siis meil on küll siiamaani ainult positiivsed kogemused. Kren on muidugi paras naeratusemagnet ka 🙂 Igatahes saare peal ringi jalutades hüüdsid nii mitmed vastutulijad kui aias askeldades “Tere! Kuidas läheb?” Eriti jäid meelde oma aias lamamistoolidel lösutavad 3 tumedanahalist vanatädikest, kes just kui kooris meil “Hellõu, hau aar juu” hüüdsid. See oli nii ootamatu ja armas 🙂\nHotelli juurde tagasi minnes peesitasime natuke katusel 🙂\nJa sellega saigi meie kahepäevane Key Westi külastus läbi. Muljed on äärmiselt positiivsed, ikka ülimõnus koht. Võib-olla üldse üks mõnusamaid reisisihtkohti, kus kunagi käinud oleme. Ei oskagi kohe öelda, et miks konkreetselt, lihtsalt see õhkkond vist.\nMõtlesime alguses, et äkki jääks siia üldse pikemaks, aega meil ju on. Aga kui siinse ühe ööbimise hinna eest saaks mujal 4 ööd olla, siis see pani asja paika. Meil ju vaja kokku 2 kuud vastu pidada 🙂\nIgatahes soovitame vägagi soojalt seal ära käia. Meil on natuke kahju, et seal Sunny Isles beachil nii pikalt peatusime, oleksime võinud juba varem suuna Key Westile võtta. Aga me ei osanud seda enne teada ja vigadest õpitakse. Teie õppige meie omast 😀\nSunny Isle beach ja Miami tuur\nViimases postituses jäi asi lahtiseks, et kuidas me järgmisesse hotelli saame. Sellel hetkel uuris Karel ühistranspordi kohta ja selle variandi kasuks otsustasimegi. Õigesti tegime 🙂\nPakkisime kohvrid kokku ja asusime teele. Bussipeatus oli mõni tänavavahe edasi ja selle leidmisega ei olnud probleeme. Buss tuli üsna ruttu ja saime ilusasti peale. Kartsin veidi, et kuidas me kohvrite ja lapsekäruga peale saame, aga polnud mingit probleemi. Bussipiletid maksid vaid 2 dollarit, 4 siis kokku – taksoga oleks läinud vast pea 10 korda kallimaks, nii et päris hea kokkuhoid 🙂 Kui esimene hotell asus 8. tänaval, siis see uus 185. tänaval, nii et sõit oli päris pikk. Lausa nii pikk, et Kren suutis turnimisest ja naeratavatest tädidest nii ära väsida, et jäi meie üllatuseks lõunaunne 😀 Seda lihtsamini meil see pea tunniajane sõit läks 😛\nVarasemalt linnas jalutades jäid meile silma busside ees olevad suured rauad. Mõistatasime mitmel korral, et mille jaoks need vajalikud peaksid olema… Bussiga sõites saime asjale selgust – sinna asetati jalgrattad. Kui bussi peale tulijal oli jalgratas kaasas, läks ta ja asetas lihtsalt oma jalgratta sinna raudade peale. Päris geniaalne ja lihtne võimalus, kuidas bussis ruumi kokku hoida 🙂\n183. tänava peatuses tulime maha ja leidsime kohe hotelli üles. Tavaliselt on uues linnas ühistranspordi kasutamisega meil alati hull peavalu ja jõuame enne bussile-rongile minekut 5 korda tülli minna 😀 Aga seekord mitte, nii lihtsalt läkski. Me ei suutnud seda kuidagi uskuda…\nAstusime rõõmsalt hotelli sisse ja ulatasime lehe oma broneeringuga. Üle leti oleva naise nägu läks aina tõsisemaks… Otsis ja soris oma paberites, aga kuidagi ei leinud. Neil ei olnud mingit paberit selle kohta, et meie sinna täna tulema peaks. Küsis nime mitu korda üle ja otsis ja otsis, aga ei midagi. Ütles, et käib korra ära. Noojah…\nKui tagasi tuli, siis näitas näpuga kuupäeva peale ja ütles, et täna ei ole ju veel reede. Mmmmmhhhhhhh? Mingil seletamatul põhjusel olime me hotelli broneerinud alates reedest, kuigi eelmisest kohast pidime juba neljapäeval ära tulema. Küsisime kurbade nägudega, et mis nüüd saab. Õnneks ei saanud midagi, tehti lihtsalt asi ümber ja meilt kasseeriti lisaraha. Tuba aga arusaadavatel põhjustel meile kohe pakkuda ei olnud, nii et pidime umbes tunnikese ringi jalutma, kuni tuba korda tehti. Polnud probleemi, peaasi, et öösel rannas ei pea magama 😀\nHotell on palju hotellim, kui eelmine hotell 😀 Ilus lause, eksole 😛 Eelmist hotelli võis vist pigem hosteliks nimetada, see siin on ikka suure uhke fuajee, basseini, restorani ja privaatrannaga.\nAga… mis on nendel piltidel valesti? Kus on rahvas?\nSee on täiesti kohutav, milline tuul siin on! Nii basseini ääres kui ka rannas. Seega on ujumiskohad täiesti tühjad… Lihtsalt ei ole võimalik seal tuule käes eriti kaua olla. Kui South beachil tegime pikki jalutuskäike, siis siin ei ole me eriti kaugele jõudnud. Kui ise veel jalutad ja kohati on see tuul ka isegi värskendav, siis Kren teeb mõned sammud ise ja siis küsib sülle. Ta lihtsalt ei jõua sellele tuulele kuidagi vastu seista.\nArvake ära, mis mõni minut pärast selle pildi tegemist juhtus. Jah, saime läbimärjaks 😀\nÜks miinus on sellel kandil veel. Nimelt on siin väga igav… Kui South beachil käis elu ja melu, igalt poolt kostusid muusika, hääled, igal tänavanurgal toimus midagi, siis siin on vaikus. Selliseid tänavavõrgustikke siin üldse pole, et lähed ja keerad nüüd ühest tänavast ja siis mõnest teisest ja vaatad niisama, kuhu välja jõuad. Siin on suur tee ja ühel pool on taevasse kõrguvad hotellid ja teisel pool mõned poed ja söögikohad. See on täiesti selline piirkond, et lesid rannas või basseini ääres ja võtad lihtsalt päikest. Ja nüüd pole isegi seda võimalust! 😀 Tuul on nii tugev ja lained nii suured, et me pole nende päevade jooksul ühtegi vees olevat inimest näinud. Täna lehvisid ka punased lipud ja väljas olid hoiatavad sildid, et lained võivad kaasa viia…\nKuna siin suurt midagi teha pole, siis otsustasime väikesele ekskursioonile minna. Fuajees on lett, kus pakutakse igasuguseid erinevaid lõbustusi ja otsustsime Miamit tutvustava tuuri kasuks. Eile siis käisimegi 🙂\n9.15 sõitis hotelli ette pisike must buss. Millegipärast ootasime midagi suuremat ja uhkemat 😛 Buss tegi palju peatuseid ja korjas hotellide juurest rahvast kokku ja nii meie pisike reis algaski.\nPeamiselt tiirutasime downtownis ehk Miami kesklinnas, kus nägime tervet hunnikut suuri hooneid 😀 ja South beachil, millega olime niivõrd-kuivõrd juba tuttavad. Bussijuht rääkis aina, kui palju mõni korter mõnes majas maksab või kui palju mõni öö mõnes hotellis maksab jne… Vahepeal aeglustas bussi ja näitas, et siin filmiti näiteks Kiireid ja vihaseid ja siin CSI Miamit jne. Siis kõik muidugi hullusid ja klõpsutasid läbi bussiakna telefonidega pilte 😀 Me ei teinud bussis ühtegi pilti.\nEsimese peatuse tegime Little Havanas ehk Kuuba linnaosas. Seal lasti meid pooleks tunniks bussi pealt maha ja võisime ise natuke ringi vaadata. Enne peatust sõitsime nii paljudest ilusatest poekestest ja söögikohtadest mööda, aga kahjuks peatusime MacDonaldsi kõrval… Ja poole tunniga me eriti palju näha ei jõudnud. Aga veidi siiski 🙂\nNii, kui bussist maha astusime, sattusime kohe ühe abielupaari lauakese juurde. Nad valmistasid palmilehtedest lillekesi ja jagasid neid kõigile. Meid peatati kohe, sest Kren oli lihtsalt nii armas ja see naine tahtis nii väga talle palmilehest kala meisterdada. No ikka võib. Mulle kingiti lill. Kui ta natuke Kreniga mänginud oli, siis ulatas ta kala Krenile ja ütles, et kui me nii lahked oleme, siis äkki me annetaks nende kirikule nüüd natuke raha. Hehehe, no muidugi 😀 Aga tegelikult olid tõesti toredad inimesed ja eks me siis ikka natuke andsime 🙂\nÜks Little Havana sigarivabrikutest. Tahtsin küll, et Karel ostaks ja prooviks, aga ta ei võtnud vedu 😛\nSealt edasi sõitsime sadamasse, et teha paadireis ja vaadata linna hoopis teise külje pealt. Jõudsime sinna umbes tunniajase ajavaruga ja saime seal ringi jalutada ja lõunat süüa. Seda me siis ka tegime 😛\nPõhilise aja otsisime pangaautomaati ja wc-d, nii et tund läks liigagi kiirelt. Ja juba läksimegi laevale…\nVaatasime küll linna ja tutvustati kõike, mis parasjagu kuskilt paistis, aga põhirõhk sellel reisil oli pandud millelegi muule. Star Islandile – saarele, kus elavad rikkad ja kuulsad. Ja meist said paparatsod.. 😀\nPaistab kaugelt koos Gloria Estefani majaga\nNeed summad, millest giid rääkis, olid uskumatud. Nii palju miljoneid, et silme eest läks kirjuks ja meelde ei jäänud midagi 😀 Ka nende kuulsuste hulk, kes seal elavad või kunagi on elanud, oli päris suur. Mõned valikud siia ka, kes mul meelde jäid 😛\nSelles majas elas Elizabeth Taylor. Giid rääkis, et vanasti, kui nad sealt mööda sõitsid ja ta aias oli, siis ta lehvitas neile 🙂\nÜks uhkemaid ja suuremaid maju, mille ees olevad palmid maksid igaüks juba tuhandeid dollareid. Omanikuks arst, kes on seotud Viagra leiutamisega 😛\nJulio Iglesiase maja\nKunagi Al Capone-le kuulunud maja valvurite maja\nVabu platse on ka veel saadaval, kui kellelgi huvi tekkis 😀 Karel mäletas, et üks lapike maksis vist 7 miljonit dollarit\nLäbi käisid veel nimed Sylvester Stallone, Shaquille O’Neal, Shakira, Vanilla Ice, Puff Daddy ja kes kõik veel… Iseasi, kui palju selles kõiges tõtt oli 😀 Aga põnev ikka 😉\nLaevalt tagasi tulles pidid meil bussid vastas olema. Mida aga ei olnud, olid bussid… Kõik olid sellest segadusest veidi häiritud ja ootasime seal treppidel istudes neid busse tükk aega. Lõpuks nad siis tulid. Kõik läksid kiirelt peale, aga millegipärast buss sõitma ei hakanud. Mõtlesime, et äkki on keegi puudu ja bussijuht läks otsima või midagi sellist… Tüki aja pärast tuli aga bussijuht ühest söögikohast karbiga välja, ju siis käis endale õhtusööki ostmas. Päris vahva käitumine, päris suur ports jootraha jäi tal küll nüüd saamata, vähemalt meie ei andnud küll midagi 😀\nHomme on viimane päev selles hotellis ja ülehomme saame ka auto. Kuhu me täpselt edasi läheme ja millisesse hotelli, pole veel aimugi. Peaks vist otsima hakkama 😛\nEsimesed päevad South Beachil\nEsimesed päevad siin kõige esimeses hotellis on kohe läbi (täna lõuna ajal peame lahkuma) ja mõtlesin, et paneks paari lausega kirja ka muljed esimestest päevadest.\nÜks suurimaid märksõnasid meie jaoks on uni. Kuidagi liiga raske on ajavahega hakkama saada. No tegelikult läheb juba paremaks küll vaikselt, iga päev saame juba tunnikese hiljem Kreni magama ja seega tund hiljem ärgata 🙂 Praegu on kell pool 7 ja ta polegi veel ärganud, mul läks varem uni ära. Aga päeval ei saa me keegi ilma lõunauneta hakkama ja õhtul vajume hiljemalt kell 8 ära. (Kren ärkaski, sõnusin vist ära 😛 )\nTeine märksõna on ilmselgelt rand. Seal oleme me päris palju aega veetnud ja no oleks imelik ka, kui me South Beachil olles seda teinud ei oleks 🙂 Lisaks ujumisele, päikse käes lösutamisele ja liivaga mängimisele oleme palju ka jalutanud. Rannajoon on siin hästi pikk, nii et annab ikka mõnuga jalutada. Kuna oleme hommikuti nii vara üles tulnud, on just hommikud need ajad olnud, kui oleme need rannajalutuskäigud ette võtnud. Siis ei ole veel nii kuum ja nii kihvt on vaadata, kuidas päike tõuseb ja linn vaikselt ärkab…\nVesi on siin soe, väga-väga soe. Meile tundub, et isegi soojem, kui Tais. Pole sellist lõdisemist üldse, kui vette minna… Ainuke asi, mis mulle ja Krennule ei meeldi, on lained ja need on siin siiani päris suured olnud. Kren ei julge väga lähedalegi minna, see lainekohin juba hirmutab teda. Vahel mõne nipiga saab meelitada, näiteks pannes midagi põnevat lainepiirini vms 🙂 Siis ikka läheb, aga tuleb muidugi kiirelt tagasi ka. Ma ise tunnen samuti mingit laine-kartust või siis pigem aukartust, ma ei teagi. Mulle ei meeldi, kuidas need kaasa veavad ja ise ei saa selle vastu midagi teha 😛 Karel on aga hoopis teisest puust ja ta jumaldab laineid, mida suuremad on, seda parem. Nii ta aina ulbib seal lainetes ja mõnuleb. Esimesel päeval jooksis vahepeal paar korda lainetest meie juurde, et öelda, kui väga ta oma elu armastab 😀\nJalutanud oleme muul ajal ka, eriti õhtuti, kui Kren juba magab… Hea rahulik, püsib kenasti vankris ja me saame nii pikalt edasi minna, kui aga hetkel soovi on. Nii me täpselt teinud olemegi ja päris hästi kujutame juba ümbruskonda ette ja mis kus asub. Kahju, et me täna siit minema läheme ja peame uues kohas jälle otsast alustama 😀 Või siis just huvitav 😛\nPäris mitme jalutuskäigu eesmärgiks on olnud leida poode. Ma olen poehaige (nagu enamus eestlastest vist) ja nii imelik on, kui ei saa minna normaalse kaubavalikuga poodi. Mingid väiksed poekesed leidsime juba esimesel päeval siit paar tänavavahet edasi ka, aga no ma ei taha süüa röstsaia ja kartulikrõpsu ja tuunikalakonservi… Sellised need valikud pisikestes poodides tavaliselt on. Lisaks söögile oli meil veel mitu põhjust mõni pood üles leida – Krenil oli ujumispükse vaja ja Karelil plätusid… Lisaks oli meil veel vaja USA adaptereid, et saaks arvuteid, telefone jms laadida, meie omadega need pistikud ju ei ühti… Räigelt vastu pükse oleme ka saanud 🙂 Näiteks selle sama adapteriga. Kui lõpuks ühe elektroonikapoe leidsime, siis seal oli täpselt 1 adapter ja maksis 30 dollarit. Tundus jõhker hind, aga no vaja ju oli. Pikkadel jalutuskäikudel leidsime ka suuri poode ja sealt oleks selle vidina 5 dollariga saanud… Ja veel poole asjalikuma. Vett ostsime ka siit meie hotelli alt poest (kus müüaksegi vett, kartulikrõpsu ja rannariideid) 5 dollarit pudel. Paar tänavavahet edasi saab vee kätte 1.60ga 🙂 Jnejne. Eks see on ikka teada värk, et ranna- ja turismipiirkonnas on hinnad mitmekordsed, aga kui parasjagu janu on ja mujalt ei oska osta, siis ei saa ju midagi parata. Eks me vaikselt õpime ja saame kogemusi juurde, kust mida osta tasub 🙂\nÜldiselt oleme suhteliselt hästi sisse elanud juba vist, saame juba aru, kuidas siin asjad käivad ja toimivad. Kui Londonis käisime, tekitas segadust see, et keegi ei jälginud teest üleminekul foore. Me olime nagu ainukesed lollid, kes rohelist tuld ootasid ja üldse ei saanud aru, miks keegi teine nii ei tee… Siin on täpselt sama asi. Mõtlesime juba vahepeal, et äkki me mõistame foore valesti ja siin on asjad teistpidi 😀 Aga ei, siiski mitte, lihtsalt siin tehaksegi nii. Üldiselt me ikka ootame lubavat tuld (mis siin tegelikult polegi roheline vaid hoopis valge), aga kui pea ühtegi autot ei tule ja teised muudkui üle tee sibavad, siis ikka läheme ka. Eestis ei tee me seda kunagi 😛\nTäna liigume 8 miili edasi teise hotelli. Pole veel päris kindel, kuidas me sinna saame. Taksodega me ju sõita ei saa, kui turvatooli pole 😀 Jala minekuks on tee liiga pikk, eriti mitme suure kohvriga. Karel pidi ühistranspordi võimalusi ka uurima… Eks siis paistab. Küll kuidagi ikka saab 😛 Õnneks on meil paari päeva pärast juba auto renditud ja selliste asjade pärast enam pead vaevama ei pea. Siis hakkame mõtlema, kuidas autoga liikluses hakkama saada…\nLõpuks. Ometi. Kohal.\nKuidagi hullult ruttu jõudis see meie selleaastane reis pärale. Asjade pakkimisele ei jõudnud varem mõtlemagi hakata, reisiärevus ei jõudnud tekkida… Lihtsalt järsku oli see hetk käes, et me nüüd homme hakkamegi minema 🙂 Pakkisime kiirelt kohvrisse mõned riided ja hunniku mänguasju Krenile (et lennud vastu pidada) ja tulimegi… Isegi siis, kui Miami juba väga lähedal oli, ei olnud tunnet, et nüüd kohe olemegi Ameerikas. Alles paar aastat tagasi ei oleks ma julgenud unistadagi, et ma kunagi sellisesse kohta jõuda võiksin…\nMeie reis sai alguse pühapäeval, kui tulime laevaga Soome. Kuigi seal sai vabalt ringi liikuda, Kren sai mängutoas hullata ja laval toimus ka mingi spessial lasteshow, oli see sõit nii tüütu ja igav ja pikk, kuigi kestis vaid 2,5 tundi. Hirmuga mõtlesime, et mis siis veel homme saab, kuidas me selle täispika lennupäevaga hakkama saame. Üllataval kombel läksid aga lennusõidud kuidagi palju kergemalt ja kiiremini, ma ei tea, kuidas see võimalik on. Krenile meeldis ka lennukiga palju rohkem sõita. Seda ma ka ei tea, kuidas see võimalik on 🙂\nSoomes tuli meile laeva vastu Kareli tädi ja kui temaga koos olime veidi aega veetnud, tuli minu onu ja viis meid enda juurde ööbima. Üsna kohe läksimegi magama ära, sest järgmisel hommikul oli kell 4 juba äratus ja aeg lennukile minna. Üllataval kombel saime kõik täiesti normaalselt magada, tavaliselt ikka keerab sees alati enne reisi, aga no ma räägin, et reisiärevust ei olnud üldse 🙂\nLennuk viis meid Soomes Saksamaale. Millegipärast olime mõlemad täiesti veendunud, et lend sinna on vaevalt tunnike. Lennuki peal selgus aga, et 2,5 tundi. Ei tea, kust me selle tunni võtsime. Õnneks olid järgmise lennu piletid ikka ajavaruga võetud ja mingeid probleeme järgmisele lennule jõudmisega ei olnud. Kuna Krenile hetkel veel eraldi istekohta ostma ei pea (järgmine aasta juba peab), siis loodame alati, et ehk veab meil niisama ja saame kuidagi nii istuda, et Kren saab ka oma tooli. Seekord läks jälle õnneks ja Kren sai lausa mitmel toolil istuda (või pigem ronida 😛 ) Kuigi äratus oli varajane, ei tahtnud ta magamisest midagi kuulda. Vahetult enne maandumist otsustas aga siiski, et ta nüüd ikkagi tahab magada. Kui eelmine aasta võtsime käru igas vahepeatuses välja, siis see aasta otsustasime seda mitte teha, kuna nii palju oli jamamist, et see üles leida ja kätte saada. Lootsime, et suur poiss kõnnib juba ise ja pole seda käru vajagi… Ja nüüd jäi see suur poiss magama nagu nott ja ja meil oli 12 kilo lisaraskust, mida tassima pidi 🙂\nUSA lennule minnes pidi pikas järjekorras ootama ja suht aeglaselt venis see rida. Tekkis ka mingi segadus meie nimedega, see tädi vist vaatas, et me oleme kõik Karelid või midagi taolist 😀 K-tähed nime alguses ajasid teda segadusse 😛\nUSA lennukil panime omale kohad kolmesesse ritta ja lootsime, et üks neist jääb vabaks. 10 tundi Kreni süles hoida oleks olnud…. No mitte eriti tore variant 🙂 Seega ootasime kui hingeõnnistust sõnu “boarding completed” ja saime vaikselt oma kohtadel rõõmutantsu teha, jess, vedas, ei tulnudki kedagi. Seadsime ennast mõnusalt sisse ja läksimegi lendu…\nLend läks üllatavalt kiiresti. Olime ennast ikka palju hullemaks ette valmistanud. Kren vaatas rahulikult multikaid, turnis niisama ringi, vaatas aknast välja, mängis oma autoga ja mõned korrad jalutas vahekäigus ringi. Jorises suhteliselt vähe, siis, kui ei lubatud vajutada nuppe, mida ta tahtis või kui pidi turvavööga kinni olema. See viimane oligi tema jaoks kõige hullem asi üldse, ta tahtis ikka emme süles olla ja issi süles olla ja püsti olla ja pikali olla ja…. igatahes ükskõik mida muud peale turvavööga kinni olemise. Kaamera oli mul üles ära pandud ja sellepärast tegin ainult mõne pildi telefoniga.\nVaatasime kõik koos filme\nKui lennukist väljusime, hakkasid pihta hullud järjekorrad. Igal pool pidi aina ülipikas järjekorras seisma ja ootama-ootama-ootama. Krenile see ilmselgelt väga ei meeldinud. Kui alguses oli ta nõus ise seisma, siis üsna kohe tahtis sülle saada. Süles hakkas ta suure igavuse üles näitamiseks suuga plöristama 😀 No teate küll, nii, et teed suuga häält ja siis tõmbad näpuga üle huulte plönnplönnplönn. Alguses oli naljakas ja teised ka ümberringi naersid, a no üsna ruttu enam polnud 🙂 Kren muidugi ei tahtnud keelamisest midagi kuulda ja arvas, et hää küll, kui nii ei või teha, siis ta hoopis kisab. No las ta siis plärises… Õnneks saime varsti ta tähelepanu eemale juhtida telekatest tulevate õppefilmidega, kus kutsusid näidata. Siis ta hakkas hoopis haukuma…\nSuhteliselt pikalt läks kõigil seal passikontrollis aega ja Kren muutus aina närvilisemaks. Lõpuks jõudis meie kord ka pärale. Kontrolliti passe ja mingeid tollipabereid, mis lennukis pidime ära täitma ning küsiti küsimusi. Miks me siin oleme; kuidas nii kaua saame olla; kas tööl ei pea käima; kuidas töölt ära lasti; vanemapuhkusel, mis see veel on; kuidas Karel seal saab olla; kus me ööbime; kas meil ikka nii palju raha on, et saame hotellides ööbida… Vist ei küsinud rohkem midagi 🙂 Võeti näpujäljed ja tehti pilti ka. Kren hakkas vaikselt pillima…\nSiis liikusime edasi pagasilintide juurde. Seal läheb alati kaua aega ja meil on mingi needus ka peal, meie asjad tulevad pea alati viimastena 😛 Krenile valmistasid muidugi paigalseismine ja ootamine ületamatuid raskusi ja jalutasi temaga ringi. Ta leidis pagasikärud ja läks sinna otsa istuma. Soomes tegi ta lennujaamas sama asja ja ma väga mingit ohtu ei näinud, nii et lasin ronida… Ei tea siis millele või kellele ta seal istumisega kahju võis põhjustada, aga üks naine tuli meie juurde ja ütles, et ei tohi seal olla. Okei siis. Tõstsin Kreni maha ja siis hakkas pihta. Röökimine nimelt. Ta kisas ja kisas ja kisas. Tahtis nende kärude juurde tagasi minna, aga ma ju ei saanud lasta. Ta röökis, karjus, kisendas, püherdas maas, vehkis käte ja jalgadega, polnud rahul ei kärus, maas ega süles. Ei tahtnud kommi ega püreed, küpsist, juua, ühesõnaga ükskõik mida, mis meil kotis oli. Ta oli pöörane, segane, täiesti hullumeelne. Ta on varemgi näiteks maas püherdanud ja kisanud, aga tavaliselt läheb ruttu üle. Seekord ei aidanud mitte ükski asi, mitte ükski… Ma mõtlesin ise, et lähen ka hulluks kohe. Jõudsin Karelile öelda, et ma hakkan ka nutma, kui juba pisarad hakkasidki voolama. Kui kohvri ja käru kätte saime, liikusime edasi järgmisesse kontrolli, kuhu pidi need tollipaberid andma. See järjekord oli veelgi hiiglasikum kui eelmised. Kren muidugi röökis terve aja jätkuvalt nagu segane. Mõned üritasid talle nägusid teha ja lõbustada ka, aga mitte miski ei aidanud. Palusin mõttes, et meid ometi ette poole kutsutaks. Lõpuks kutsutigi meid eraldi kõrvalt ja saime sealt hullumajast minema. Kren jätkuvalt röökis… Aaaahhhhh…\nSiis pidime minema järgmisesse järjekorda ehk taksot ootama. Lennujaamast välja astudes lõi kuum ja niiske pahvakas õhku näkku. Alati läheb meelest ära, kui kuum tegelikult on… Tais oli ka alguses täielik appikuikuumsiinon-šokk. Kren õnneks rahunes õues natuke maha. Kui olime taksojärjekorra ära oodanud, selgus, et me ei saagi takso peale minna, kui endal turvatooli kaasas ei ole 🙂 Suurepärane 😀 Juhatati teise kohta, et nende taksodel on laste toolid ja peame sinna minema…. No selge, läksime. Järjekorda seal polnud, aga autot pidime u 20 minutit ootama.\nOotamise ajal jalutas Karel Kreniga ringi, õnneks oli viimane suhteliselt rahulik. Minuga hakkas üks samuti autot ootav mees juttu ajama, küsis, kust me pärit oleme ja üllatus-üllatus, ta teadis Eestit päris hästi. Teadis täpselt, kus asub ja kui väike on jne… Positiivne. Küsis ka, kus kandis peatume ja soovitas ühte veeparki minna, kus Krennule pidi kindlasti väga meeldima 🙂\nVarsti see auto tuligi. Arvake 3 korda, kas seal oli mingisugune turvatool 🙂 No ei… Öeldi lihtsalt, et võtke laps nii sülle, et ta oleks seljaga sõidusuunas. Kren kustus autos 1 sekundiga.\nSiis jõudsime lõpuks hotelli. Tuba ei ole midagi erilist, aga vähemalt suur ja kahe suure voodiga 🙂 Asukoht on paari minuti kaugusel rannast ja sellega on kõik hästi. Kui lõpuks ise ka voodile maha istusime ja hakkasime mõtlema, mis kell siin on ja mis Eestis, siis selgus, et Eestis on kell juba üle südaöö. Ärkasime ju hommikul kell 4 ja Kren tegi päeva jooksul paar tunni-ajast uinakut. Huvitav küll, miks ta nii pööraselt küll käitus 🙂\nKren jäigi magama. Üritasime teda äratada igasuguste nippidega, et ta ei jääks kell 5 ööunne, aga see ei olnud võimalik. Ta lihsalt magas 🙂 Meil olid aga kõhud tühjad, nii et pidime ikka väljas käima. Panime talle lühikesed riided selga, tõstsime kärru ümber, jalutasime kärarikastel tänavatel – teda ei kõigutanud miski. Ta ainult magas 🙂 Jalutasime ka korra rannas. Vesi oli päris soe 🙂 Karel tahtis endale feissbuuki pilti 😀 Kaamerat kaasa ei võtnud, nii et tegin telefoniga.\nPärast söömist vajusime ise ka üsna kohe magama. Siinse aja järgi kell 7 õhtul. Lootsime, et ehk Kren väga vara ei ärkaks.\nHommik. Kren ärkas… Väljas on kahtlaselt pime. Kell oli 4 🙂 Mõnus… Tais saime ajavahe kohe ilusasti paika, siin läheb keerulisemaks. Tulime siis üles. Kella 6 ajal otsustasime välja jalutama minna. Suhteliselt pime oli, aga oligi põnev linna teistmoodi näha… Eile õhtul oli igal pool selline melu, rahvast oli tänavatel tohutult, nii et ei mahtunud möödagi minema. Nüüd oli kõik tühi ja vaikne. Mida aeg edasi, seda rohkem hakkas inimesi tänavatele tulema. Palju oli rannas jooksjaid ja muid sportlasi, igal pool hakati vaikselt koristama. Igal tänavanurgal keegi pesi, pühkis või nühkis midagi. Meie käisime rannas istumas. Kren nägi ka ranna ära, eile õhtul magas selle ju maha 🙂 Klõpsisin telefoniga mõne pildi ka.\nTagasi hotelli poole kõndides suutsime õigest tänavaotsast mööda jalutada ja avastasime seda alles tükk aega hiljem. Nii nägime natuke ümbrust ka. Täna läheme ilmselt veel ringi jalutama ja üritame mõne poe leida. Hetkel tundub, et toidupoode siin vist ei olegi 😀 Ja rannas võiks ka käia… Mitte ainult varbaid sisse pistmas.\nEsimesed päevad on reisidel alati nii rasked. Aga vaikselt võtab kõik rõõmsamaid värve 🙂 Ilus ja mõnus ja soe… Sellepärast me siia ju tulimegi.