Neuropsühhiaatrilised häired - Stress May\nNeuropsühhiaatrilised häired on inimese seisundid, kus teadvus muutub ja omandab hävitava käitumise iseloomu.\nSee mõiste on mõnel pool vastuoluline ja seda tõlgendavad juristid, psühhiaatrid ja psühholoogid erinevalt.\nICD kohaselt ei ole vaimuhaigus sama, mis vaimne haigus või vaimne haigus. See termin kirjeldab üldiselt inimese psüühika häirete erinevaid liike.\nPsühhiaatria seisukohast ei ole psüühikahäire bioloogilisi, meditsiinilisi ja sotsiaalseid sümptomeid alati võimalik kindlaks määrata. Ainult mõnikord võib selle rikkumise alus olla kehas füsioloogiline rikkumine. Seega kasutatakse ICD-10-s terminit „vaimne haigus”, mitte “vaimne haigus”.\nMiks esineb vaimseid häireid?\nKõik inimese psüühika ebaõnnestumised on tingitud aju ebanormaalsest funktsioonist, mis võib tekkida kahel põhjusel:\neksogeensed (välised) põhjused - mürgistus mürgiste ainete, alkoholi, narkootikumide, kiirguse, nakkus- ja viirushaiguste, psühholoogilise trauma, aju füüsilise mõju (insult), veresoonte võrgustiku häirete korral.\nendogeensed (sisemised) põhjused - kromosoomide kogumi häired, geneetiliselt edastatud pärilikud haigused.\nSellegipoolest ei ole teadus veel täielikult selgitanud, miks vaimsed häired tekivad. Kuigi need haigused mõjutavad ligi kakskümmend viis protsenti maa elanikest.\nVaimse häire arengu peamised põhjused on bioloogilised ja psühholoogilised keskkonnategurid. Vaimsed häired edastatakse vanematelt sageli lastele, mistõttu ühe perekonna liikmed sarnanevad sageli üksteisega. Psühholoogilised tegurid on geenide ja keskkonna kombinatsioon.\nMõned haigused on ka provotseerivad tegurid. Need on kõrgenenud veresuhkur, infektsioonid, aju veresoonte skleroos, aju vereringehäired.\nKõige ohtlikumad on alkoholism ja narkomaania, mis kahjustavad kesknärvisüsteemi ja muudavad täielikult inimese olemust.\nSügise kurb ilm või ebaõnnestumised isiklikus elus võivad põhjustada psüühikahäireid ükskõik millises inimeses, nii et selle aja jooksul tasub kasutada vitamiinikomplekside abi, millel on kasulik mõju närvisüsteemile ja kogu organismile.\nWHO on psühhiaatri mugavuse huvides välja töötanud süsteemi, kus vaimsed häired on diferentseeritud esinemise ja sümptomite tõttu.\nNeed on tingimused, kus inimene viibib pärast TBI, insultide ja mõnede teiste süsteemsete haiguste tekkimist. On võimalik, et see võib mõjutada nii kõrgemaid ajufunktsioone (võime meelde jätta, mõtelda ja õppida uusi asju) kui ka "pluss sümptomeid" (pettused, hallutsinatsioonid, meeleolumuutused).\nVaimsed häired alkoholi või narkootikumide tarvitamise tõttu\nTingimused, mis tulenevad psühhoaktiivsete ainete (sedatiivide, barbituraatide, hallutsinogeenide, teatud keemiliste ühendite) kasutamisest.\nSkisofreenia ja skisoidihäired\nSkisofreenia korral esineb teravaid hüvesid meeleolus, huvides, väsimuses, häiringutes sotsiaalvaldkonnas, tegevuste teostamisel, mille loogika on selge ainult patsiendile. Kui need ilmingud on kerged, on see skisoidi isiksuse häire.\nSellise riigi peamiseks sümptomiks on bipolaarse afektiivse häire meeleolu muutus. Sellesse rühma kuuluvad maania, depressioon, tsüklo- ja düstüümia.\nEbamõistlikud hirmud ja neuroos\nNende hulka kuuluvad paanikahood, tagakiusamise maania, erinevad hirmud, krooniline stress.\nSee on söögiisu, une ja seksuaalse soovi rikkumine.\nIsiksuse ja käitumise häire täiskasvanueas\nVäga suur rühm, kuhu kuuluvad näiteks sellised riigid nagu transseksualism, sadomasokism, pedofiilia, kasiinos mängimise iha.\nKaasasündinud seisundid, kus psüühika areng aeglustub ja kognitiivne funktsioon väheneb.\nSee on jagatud astmeteks vastavalt ilmingute tõsidusele. Selliste seisundite põhjused on geneetilised häired, ebanormaalne loote areng, vanemliku tähelepanu puudumine.\nPsühholoogilise arengu rikkumised\nKõne häired, motoorne funktsioon, halb õppimine. See seisund tekib lapsepõlves pärast aju mõjutavate haiguste kannatamist. Tulu ilma remissioonita ja halvenemist.\nTäheldatud lastel ja noorukitel. Neil on raske pikka aega midagi keskenduda. Lapsed on naughty, liikuvad pidevalt ja võivad isegi agressiooni näidata.\nSensopaatia - ebanormaalne närvi- ja puutetundlikkus:\nhüperesteesia (ülitundlikkus normaalsete stiimulite suhtes);\nhüpesteesia (vähenenud tundlikkus normaalsete stiimulite suhtes);\nsenestopaatia (rõhu tunne, põletamine, kriimustamine keha erinevates osades);\ntõsi (patsient näeb objekti "väljaspool ennast");\nvale (patsient näeb objekti "ennast");\nillusioonid (patsient näeb tõelist objekti moonutatuna);\nmetamorfoos (muutus keha suuruse tajumises).\nMõtteprotsess võib muutuda: muutuda kiireks ja lahutamatuks või vastupidi, aeglaseks.\nPatsient võib eksitada, võib-olla obsessiivsete mõtete, mälestuste, foobiate ilmumist.\nKliinilises pildis võib esineda häireid ümbritseva maailma või enda isiksuse tajumisel (ei ole tunda "enda"), mäluhäireid, halva une, öösel luupainajaid.\nVõib esineda obsessiiv-kompulsiivne häire. Obsessions on mitut tüüpi:\nsegadust tekitavad tegurid (valju ja vaikselt lugemine, kuupäevade, numbrite kordamine, sõnade jagamine osadeks);\nkujutis (obsessiivhirmud ja kahtlused);\nomandada, kui patsient väljendab oma soovi tõde järele (näiteks tema lähedane ei surnud, vaid vasakul);\nobsessiivrituaalid (käte pesemine, lülitite kontrollimine).\nKõik need tegevused on patsiendil kindel, et ta ei luba midagi kohutavat juhtuda.\nPsüühikahäirete eneseravim on vastuvõetamatu - ainult psühhiaater saab seda teha pärast põhjalikku uurimist. Õige narkootikumide valiku ja arsti abiga on psüühikahäire täiesti kohandatav.\nSigmund Freud ütles, et psühhoos kasutab fantaasia maailma kui sahver, kust ta võtab materjali.\nKompulsiivne ülekuumenemine on söögitoru funktsionaalsuse rikkumine, mida iseloomustab kaalu järsk suurenemine, põlgus ja seega ka söögiisu suurenemine (seda kaasneb peamiselt.\nHooajalised kehakaalu muutused ja afektiivsed häired\nOlenemata inimese progressiivsest elust tunneb ta alati oma hooaja muutuste mõju oma kehale. Iga maa elanik.\nDüsthümaatika on vaimne häire, mida avaldab depressioonis emotsionaalne seisund. Erinevalt depressioonist iseloomustab düstüümi väljendunud käitumishäirete puudumine ja.\nEnesetapp, kuigi tundub, et see on kauge asi, mis ei puuduta meid ega meie sõpru isiklikult, on tegelikult ohus.\nNeuropsühhiaatriliste haiguste kirjeldus\nNeuropsühhiaatrilised häired hõlmavad inimese seisundit, kus teadvus muutub ja ilmub hävitava käitumise iseloom.\nNeuropsühhiaatrilisi haigusi iseloomustab mõõdukas vaimse häire tase. Sellised haigused määravad vaimse ebakõla, tasakaalustamatuse, une- ja ärkveloleku tsüklite rikkumise, samuti hüperaktiivsuse ja kujuteldavate haiguste olemasolu.\nPsühholoogid ei suuda alati määrata bioloogiliste, meditsiiniliste ja sotsiaalsete teguritega seotud vaimse häire sümptomeid. Tavaliselt on selliste rikkumiste allikaks keha füsioloogilised häired.\nNeuropsühhiaatriliste haiguste põhjused\nPeamised põhjused on psühholoogilised tegurid. Nende hulka kuuluvad äge vaimne trauma või pikaajaline ebaõnnestumine, kui tekib pikaajaline vaimne stress.\nEmotsionaalne pinge ilmneb mitte ainult inimese psüühikas, vaid ka siseorganite talitlushäiretes, näiteks südame rütmihäirete, hingamisteede häire ja seedetrakti häired.\nKõige sagedamini on närvihäired piiratud funktsionaalsete ja ajutiste vormidega. Kuid mõnikord, kui tekib emotsionaalne stress, siis vaimse ülekoormusega seotud haigused. Sellisel juhul on stressitegur oluline näiteks nahahaiguste, hüpertensiooni või maohaiguste korral.\nJärgmine neuropsühhiaatriliste haiguste tekkimist mõjutav tegur on autonoomse närvisüsteemi lagunemine. Rikkumisi iseloomustab:\nebameeldivaid tundeid kehas.\nSellised vaimsed pinged on fikseeritud inimese meeles ja ilmuvad stressisituatsioonides ärevuse või jäikusena.\nKolmas faktor, mis mõjutab neuropsühhiaatriliste haiguste teket, on inimese individuaalsed omadused. Mõnedel inimestel on kalduvus iseloomule, emotsionaalsele tasakaalustamatusele ja harjumusele pidevalt kogeda igas olukorras ja olukordades. Seega moodustavad nad vaimse häire tekkimise riski.\nNeljas tegur on raske eluiga. Inimese elus on stressirohkeid perioode. Suurenenud riskiastmega staatus on 3 kuni 5 aasta vanune isikliku enese kujunemise ajal, siis ajavahemikul 12 kuni 15 aastat esineb lapse puberteet, mille jooksul kõik kehasüsteemid ümber ehitatakse.\nNeuropsühhiaatriliste haiguste diagnoosimine ja ravi\nTänapäeva psühhiaatrite hulgas on peamine ülesanne luua täpne diagnoos ja taastada normaalne vaimne aktiivsus. Meditsiiniasutustes tegelevad psühhoterapeudid, kellel on kõrgeim kvalifikatsioon ja tugevad kogemused, vaimsete häiretega. Nad lähenevad vaimsete häirete põhjuste mõistmisele erinevatest vaatenurkadest ja näevad ette mitmekesise ravi.\nTavaliselt põhineb neuropsühhiaatriliste haiguste ravil keha psühhosomatika uuring, sest sellised häired on tingitud siseorganite ja süsteemide haigustest.\nNii juhtub, et inimesel on haigus, millest ta ei tea midagi, kui ta on tema vaimsete häirete allikas. Näiteks võib depressiooni seisund olla seotud seedetrakti haigustega või südame-veresoonkonna haigustega.\nNeuropsühhiaatrilisi häireid diagnoositakse ja ravitakse tänapäevaste seadmete, viimaste ravimite ja parimate professionaalsete meetoditega. Kaasaegses maailmas on neuropsühhiaatriliste haiguste edukaks raviks suur tõenäosus. Tuginedes meditsiini võimalusele ja lähedaste toetusele, saab kannatanu täielikult taastuda ja normaalsesse elu tagasi pöörduda.\nVaimsed häired on palja silmaga nähtamatud ja seetõttu väga salakavalad. Nad takistavad oluliselt inimese elu, kui ta probleemist ei tea. Spetsialistid, kes uurivad seda piiramatut inimloomust, väidavad, et paljud meist on vaimsed häired, kuid kas see tähendab, et meie teist planeedi teist elanikku tuleb ravida?\nKuidas mõista, et inimene on tõesti haige ja ta vajab kvalifitseeritud abi? Vastused nendele ja paljudele teistele küsimustele, mida te saate artikli järgmiste osade lugemise teel.\nMõiste "vaimne häire" hõlmab suurt hulka inimese vaimse seisundi kõrvalekaldeid normist. Kõnealuseid sisemisi terviseprobleeme ei tohiks pidada inimese negatiivse külje negatiivseks ilminguks. Nagu iga füüsiline haigus, on psüühikahäire reaalsuse tajumise protsesside ja mehhanismide rikkumine, mille tõttu tekivad teatud raskused. Inimesed, kes seisavad silmitsi selliste probleemidega, on halvasti kohanenud tegelike elutingimustega ja ei mõista alati, mis toimub.\nVaimse häire sümptomid ja tunnused\nVaimse häire iseloomulike ilmingute hulka kuuluvad käitumishäired / meeleolu / mõtlemise häired, mis lähevad kaugemale üldtunnustatud kultuuri normidest ja veendumustest. Reeglina dikteerivad kõik sümptomid masendunud vaimset seisundit. Samal ajal kaotab inimene võime oma tavapäraseid sotsiaalseid funktsioone täielikult täita. Sümptomite kogu spektrit võib jagada mitmeks rühmaks:\nkognitiivsed - selge mõtlemise raskused, mäluhäired, põhjendamatud patoloogilised tõekspidamised;\ntaju - tingimused, milles patsient jälgib nähtusi, mida teised inimesed ei märka (helid, esemete liikumine jne);\nemotsionaalne - äkiline ärevuse, kurbuse, hirmu tunne;\nkäitumuslik - põhjendamatu agressioon, võimetus iseenda enesehoolduse teostamiseks, vaimselt aktiivsete ravimite kuritarvitamine.\nSelle haiguskategooria etioloogilist aspekti ei ole täielikult uuritud, mistõttu tänapäeva meditsiin ei suuda selgelt kirjeldada psüühikahäireid põhjustavaid mehhanisme. Sellest hoolimata on võimalik tuvastada mitmeid põhjuseid, mille seos vaimsete kõrvalekalletega on teaduslikult tõestatud:\nLisaks määravad eksperdid kindlaks mitmed konkreetsed juhtumid, milleks on konkreetsed kõrvalekalded, tingimused või vahejuhtumid, mille taustal tekivad tõsised vaimsed häired. Arutatavad tegurid on sageli igapäevaelus ning võivad seetõttu põhjustada inimeste vaimse tervise halvenemist kõige ettenägematumates olukordades.\nPsühhoos Vaimsete häirete põhjuseks on aju metaboolsete protsesside halvenemine. Etüülalkoholi toksiline toime varjutab patsiendi meelt, kuid mõju ilmneb alles mõne päeva pärast kasutamise lõpetamist. Inimest haarab hirmu tunne või isegi tagakiusamise hullus. Lisaks võib patsiendil olla igasuguseid obsessiivseid ideid, mis on seotud sellega, et keegi tahab tekitada talle füüsilist või moraalset kahju.\nValged kuradid. Üldine alkoholijärgne vaimne häire, mis tekib inimese keha ja süsteemide sügavate metaboolsete häirete tõttu. Deliiriumtremens avaldub unehäiretes ja krampidel. Need nähtused ilmuvad reeglina pärast tundide möödumist alkoholi tarbimise lõpetamisest. Patsient avaldab teravaid meeleoluhäireid muretu lõbust ja kohutavast ärevusest.\nBrad. Vaimne häire, mida nimetatakse deliiriumiks, väljendub patsiendil ebakindlates otsustes ja järeldustes, mis ei vasta objektiivsele reaalsusele. Deliiriumi seisundis on une häiritud ja ilmub fotofoobia. Une ja reaalsuse vahelised piirid muutuvad häguseks, patsient hakkab üksteisega segi ajada.\nHallutsinatsioonid on erksad ideed, mis on patoloogiliselt toonud reaalsete objektide taju. Patsient hakkab mõtlema, et tema ümber asuvad inimesed ja esemed on ujumas, ketramine või isegi kukkumine. Aja möödumise tunne on moonutatud.\nKui inimene saab mehhaanilise ajukahjustuse, võib tekkida terve rida tõsiseid vaimseid häireid. Selle tulemusena põhjustab närvikeskuste kahjustamine keerulisi protsesse, mis viivad teadvuse hägustamiseni. Sellistel juhtudel esineb sageli järgmisi häireid / seisundeid / haigusi:\nHämarik riigid. Tähistati reeglina õhtul. Ohver muutub uniseks, ilmub deliirium. Mõnel juhul võib inimene sattuda stuporisse. Patsiendi teadvus on täis igasuguseid erutamise pilte, mis võivad põhjustada sobivaid reaktsioone: alates psühhomotoorsest häirest kuni jõhkra mõjuni.\nDelirium. Tõsine vaimne häire, milles isikul on visuaalsed hallutsinatsioonid. Näiteks võib autoõnnetuses vigastatud isik näha liikuvaid sõidukeid, inimrühmi ja muid sõidurajaga seotud objekte. Vaimsed häired sukeldavad patsiendi hirmu või ärevuse seisundisse.\nOneroid. Harvaesinev vaimse häire vorm, mis rikub aju närvikeskusi. Seda väljendatakse liikumatus ja kerge unisus. Mõne aja jooksul võib patsient olla elevil kaootiliselt ja seejärel uuesti külmutamata.\nSomaatiliste haiguste taustal kannatab inimese psüühika väga, väga tõsiselt. On rikkumisi, millest on peaaegu võimatu vabaneda. Allpool on loetletud vaimsed kõrvalekalded, mida meditsiin peab kõige sagedasemaks somaatiliste häirete puhul:\nAsteeniline neuroositaoline seisund. Vaimne häire, mille puhul inimene muutub hüperaktiivseks ja kõnelevaks. Patsient kogeb süstemaatiliselt foobilisi häireid, mis langeb sageli lühiajaliseks depressiooniks. Hirmudel on reeglina selge ülevaade ja need ei muutu.\nKorsakovski sündroom. Haigus, mis on praeguste sündmustega seotud mäluhäirete kombinatsioon, orientatsiooni desorientatsioon ruumis / maastikus ja valede mälestuste ilmumine. Tõsised vaimsed häired, mida ei saa ravida ravimeetoditele. Patsient unustab pidevalt just juhtunud sündmustest, kordab sageli samu küsimusi.\nDementsus. Kohutav diagnoos, dekodeerimine omandatud dementsusena. See vaimne häire esineb sageli vanuses inimestel, kellel on somaatilisi probleeme. Dementsuse diagnoos on tehtud inimestele, kellel on vähenenud kognitiivsed funktsioonid. Somaatilised häired põhjustavad ajus parandamatuid kõrvalekaldeid. Inimese vaimne vastutus ei kannata. Lisateave dementsuse kohta - milline on haigus, kuidas toimub ravi, kui kaua see diagnoos on.\nPeaaegu kõik epilepsia all kannatavad inimesed on vaimsed häired. Selle haiguse taustal esinevad häired võivad olla paroksüsmaalsed (üksikud) ja püsivad (püsivad). Järgmised psüühikahäirete juhtumid on meditsiinipraktikas sagedamini kui teised:\nVaimsed krambid. Meditsiin eristab mitmeid selle häire sorte. Kõiki neid väljendatakse patsiendi meeleolu ja käitumise järskudes muutustes. Vaimse arestimisega epilepsia all kannataval inimesel on kaasas agressiivne liikumine ja valju nutmine.\nAjutine (mööduv) vaimne häire. Patsiendi pikaajalised kõrvalekalded normaalsest. Ajutine vaimne häire on pikaajaline vaimne sobivus (mida on kirjeldatud eespool), mida raskendab eksitusseisund. See võib kesta kaks kuni kolm tundi kuni terve päeva.\nEpileptilised meeleoluhäired. Reeglina väljendatakse selliseid vaimseid häireid düsfooria vormis, mida iseloomustab viha, piinamise, ebamõistliku hirmu ja paljude teiste tunnete samaaegne kombinatsioon.\nPahaloomuliste kasvajate areng põhjustab sageli inimese psühholoogilise seisundi muutusi. Kasvuga koosseisude aju suurendab survet, mille tõttu on tõsiseid kõrvalekaldeid. Sellises seisundis on patsientidel ebamõistlikud hirmud, pettused, igatsused ja paljud teised fokaalsed sümptomid. Kõik see võib viidata järgmistele psühholoogilistele häiretele:\nHallutsinatsioonid Need võivad olla kombatavad, lõhnad, kuulmis- ja maitseomadused. Sellised kõrvalekalded avastatakse tavaliselt tuumorite juuresolekul aju ajalistes lobides. Sageli avastatakse koos nendega vegetovisceraalsed häired.\nAfektiivsed häired. Selliseid vaimseid häireid täheldatakse enamikul juhtudel paremal poolkeral paiknevatel kasvajatel. Sellega seoses arenevad õudused, hirm ja ängistus. Aju struktuuri rikkumisest põhjustatud emotsioonid kuvatakse patsiendi näol: näo ja naha värvi muutus, õpilaste leping ja laienemine.\nMälu kahjustamine Selle kõrvalekalde tekkimisega ilmuvad Korsakoffi sündroomi tunnused. Patsient on segaduses just juhtunud sündmustest, küsib samu küsimusi, kaotab sündmuste loogika jne. Lisaks muudab inimene sellises olekus meeleolu sageli. Mõne sekundi jooksul võivad patsiendi emotsioonid minna eufoorilisest düsfoorseks ja vastupidi.\nVereringe ja veresoonte rikkumine mõjutab koheselt inimese vaimset seisundit. Vererõhu tõusuga või vähenemisega seotud haiguste ilmnemisel erineb aju funktsioon normist. Tõsised kroonilised häired võivad viia äärmiselt ohtlike vaimse häire tekkeni, sealhulgas:\nVaskulaarne dementsus. See diagnoos tähendab dementsust. Sümptomites sarnaneb vaskulaarne dementsus mõne vanas eas ilmneva somaatilise häire mõjuga. Loov mõtlemise protsessid sellises riigis on peaaegu täielikult kustutatud. Isik muutub iseseisvaks ja kaotab soovi suhelda kellegagi.\nTserebrovaskulaarne psühhoos. Seda tüüpi psüühikahäirete teket ei mõisteta täielikult. Samal ajal nimetab ravim kindlalt kahte tüüpi tserebrovaskulaarset psühhoosi: äge ja pikaajaline. Ägeda vormi väljendavad segaduse episoodid, hämarikupuudus, deliirium. Pikaajalist psühhoosi vormi iseloomustab stupor.\nVaimsed häired inimestel võivad tekkida olenemata soost, vanusest ja rahvusest. Vaimse haiguse arengu mehhanisme ei mõisteta täielikult, mistõttu meditsiin hoidub konkreetsetest avaldustest. Praegu on aga teatud vaimse haiguse ja vanusepiiride suhe selgelt kindlaks määratud. Igal vanusel on oma ühised kõrvalekalded.\nVanematel inimestel, nagu näiteks suhkurtõbi, südame / neerupuudulikkus ja bronhiaalastma, tekivad paljud vaimse looduse kõrvalekalded. Seniilse vaimuhaiguse hulka kuuluvad:\nNoorte vaimne haigus on sageli seotud ebasoodsate asjaoludega minevikus. Viimase 10 aasta jooksul on noortel sageli registreeritud järgmised vaimsed kõrvalekalded:\nLapsepõlves võib esineda ka tõsiseid vaimseid häireid. Selle põhjuseks on reeglina perekonna probleemid, ebaõiged haridusmeetodid ja konfliktid eakaaslastega. Alljärgnevas loendis on loetletud vaimsed kõrvalekalded, mida lastel kõige sagedamini registreeritakse:\nMilline arst peab ravi saamiseks ühendust võtma\nVaimseid kõrvalekaldeid ei ravita iseseisvalt, mistõttu, kui ilmneb vähim kahtlus vaimsete häirete suhtes, on vaja kiiret pöördumist psühhoterapeudi poole. Patsiendiga rääkimine spetsialistiga aitab teil kiiresti diagnoosida ja valida efektiivse ravistrateegia. Peaaegu kõik vaimsed haigused on ravitavad, kui te taotlete õigeaegselt. Pea meeles seda ja ärge viivitage!\nVaimse haiguse ravi video\nAlljärgnevalt on videol palju teavet kaasaegsete psüühikahäirete käsitlemise meetodite kohta. Saadud teave on kasulik kõigile, kes on valmis hoolitsema oma lähedaste vaimse tervise eest. Kuula ekspertide sõnu, et murda stereotüüpe, mis puudutavad vaimse puudega võitlemise ebapiisavaid lähenemisviise, ning uurida tõelist meditsiinilist tõde.\nHäired - neuropsühhiaatrilised haigused.\nVaimsed haigused on tingitud aju patoloogiast ja ilmnevad vaimse aktiivsuse häirena; vaimsed häired hõlmavad nii reaalse maailma peegeldumise häireid käitumishäiretega (psühhoos) kui ka kergemaid vaimse aktiivsuse muutusi (neuroosid, psühhopaatia, teatud tüüpi afektiivne patoloogia). Vaimsed haigused hõlmavad ka nosoloogiliselt määratletud vaimseid häireid, mis on etioloogiliselt seotud teiste haigustega (näiteks progresseeruv halvatus).\nSümptomaatilise psühhoosi rühma ühendavad vaimsed häired, mis kaasnevad mis tahes siseorganite või mürgistuse haigustega. Selline psühhoos ilmneb kliinilises pildis, omandab iseseisva ja fundamentaalse tähtsuse, sageli kaua aega.\nVaimse häire (mitte vaimse haiguse) erirühm on reaktsioon psühholoogilisele mõjule. Kuid mõnikord teatud põhjustel (põhiseaduslik eelsoodumus, kumulatsioon ja psühho-traumaatiliste mõjude intensiivsus, somaatiline nõrkus jne) saavutavad haigused psühhoosi, mis tekib nosoloogiliselt psühhogeenidega (näiteks pikaleveninud reaktiivsed paranoidid) vastavate mustritega.\nArengu kõrvalekalded, millel on stabiilsed kõrvalekalded normaalsest vaimsest aktiivsusest, moodustavad suure meeskonnarühma, kus intellektuaalse arengu hilinemise korral on oligofreenia isoleeritud, ja psühhopaatia, kui anomaalia piirdub moonutatud isiksuse arenguga, ebamõistliku olemuse kujunemisega, mis raskendab ühiskonna kohanemist. Oligofreenia ja psühhopaatia ei ole iseseisvad haigused, vaid patoloogilised seisundid, mis tulenevad erinevatest patogeensetest mõjudest, mis on häirinud isiksuse harmoonilist arengut.\nSaidi materjalide kasutamisel viidatakse allikale!\nVaimsed, närvisüsteemi haigused\nKui me oleme haigestunud grippiga või tuulerõugedega, siis me teame, et me oleme haiged ajutiselt, et varem või hiljem möödub kõik, kuigi mitte püsivalt või täielikult ilma jälgedeta. Kahjuks on selliseid haigusi, mida saab ravida väga pikka aega või on täiesti ravimatu.\nVaimuhaiguse sümptomid, põhjused, liigid ja kirjeldused\n(Scopophilia). Selle haiguse korral nuhtleb inimene pidevalt paljaid kehasid: võtmeavas, avalikes tualettruumides ja kus iganes on võimalus piiluda. Voyeur vaatab ka seksuaalvahekorra ajal. Haigust ravitakse tavalises haiglas, kuid väga pikka aega. Tirkistajate all kannatavad inimesed võivad olla sugulased, vanemad, sugulased, sõbrad, võõrad ja tuntud isikud.\nPatsiendile tundub, et tal on kole keha, nina, kõrvad, kulmude kuju. Ja see algab tavaliselt sellest, et keegi ütleb talle midagi halba või hakkab teda kiusama. Kõige sagedamini on tütarlastele ja tüdrukutele omane haigus, kaksteist kuni 20 aastat. Nad muretsevad selle pärast ja jagavad oma kogemusi pere ja sõpradega. Loomulikult püüavad nad omakorda veenda patsiente vastupidisest, kuid nad ei tee seda hästi. Nende kaitsev reaktsioon: "Ma olen kole, ma olen kole, sa ei ütle mulle seda, sest te kardate, et ma olen väga solvunud."\nSügavam vaimne haigus. See väljendub selles, et patsientidel on oma väljanägemise puudused ja igal võimalikul viisil püütakse neid inimestelt varjata. Näiteks näib neile, et neil on kohutavad hambad. Nad tulevad hambaarsti juurde ja paluvad eemaldada kõik hambad, lisades uusi. Kui nad ei ole oma peaga rahul, sulgevad nad mütsiga. Kui inimesega midagi on valesti, siis nad laenavad raha ja kiirustavad plastist kirurgidele, et teha midagi "kogu selle fantastilise inetusega".\n(Melanhoolia). See haigus esineb inimese isikuomaduste taustal, mis võivad sellele kaasa aidata: jäikus, kahtlus, ärevus. Menopausi (menopausi) ei kohaldata mitmete haiguste suhtes.\n(Maniakaal-depressiivne psühhoos. See vaimne haigus avaldub krampides (maania-depressiivne). Kui neid valulikke faase ei ole, võib nende haiguste all kannatada tervena. nad alandavad ennast, alahinnavad neid ja toit tundub neile nii maitsetu ja maitsetu, et nad vaevalt puudutavad seda, seega nende kaalulangus põhjas - viisteist kilogrammi.\nTüdrukud tõesti tahavad kaalust alla võtta. Nad keelduvad igasugusest toidust, harjutavad end ära, kasutavad erinevaid diureetikume. Aga kuna see ei saa nii kaua jätkuda, hakkavad nad sööma palju, põhjustades pärast söömist kunstlikku oksendamist. See ei tähenda nende halastamatut suhtumist nende vanemate ja kallite inimeste vastu. Nad armastavad neid, austust ja kahju. Ainult "anorektilise laskmise" ajal unustavad nad kõike.\nSee on teadvuse seisund, kus patsiendid kaotavad oma orientatsiooni väliskeskkonnas, nad ei saa aru, kus nad on. Sellega kaasnevad hallutsinatsioonid: nad hakkavad nägema, mis pole nähtav. Inimesed, objektid, hääled “ühinevad” “olematuks”.\nHallutsinatoorne - delusiaalne psühhoos\nEnam levinud meestel üle neljakümne. Tema algus on täielik löömine. Jätkamine - segaduste teke ja kuulmise "pettus". See seisund jõuab inimesele mõnda aega pärast vigastust (craniocerebral).\nSüdamehaiguste all kannatavad inimesed. Nad elavad nagu unistus. Nad näevad erinevaid sündmusi, kus nad võtavad peamise "kangelasliku" osa. Aga - tähelepanelik, passiivne, ei ole aktiivne, nagu see on deliiriumi puhul.\nVähendatud aktiivsus (emotsionaalne).\nEnergia, algatuse ja huvi puudus.\nVäga kummalised uskumused.\nVõimetus (võimatus) eesmärgi täitmiseks.\nKuidas ravida inimesi, kes on “haige” psüühika?\nNeid ei pea vihkama: nad ei ole süüdi. Lisaks on näiteks üks protsent Maa planeedi elanikkonnast skisofreeniaga haige. Muide, iga kaheksas Valgevene on selle haigusega "koormatud".\nPole vaja naerda haigetele: selline häda võib igal hetkel sind puudutada. Selleks, et mitte hirmutada "ebatervisliku" psüühikaga inimeste "puudulikkust", loe sagedamini midagi kasulikku kui tabloidsed romaanid või banaalsed detektiivi lood.\nKui te mõistate, et patsient on hallutsinatsioonide halastuses, siis sa ei peaks nende kohta vestlust pidama. Nii et te kahjustate nii ennast kui ka oma vestluskaaslast.\nKas on võimalik omistada psüühikahäireid suitsidaalsusele?\nLoomulikult see on. Enesetapu eelkäija on sügavam depressioon. Noh, depressioon, nagu on teada, on “samm teadvuse ja psüühika ebapiisavuse suunas”. Surma "surmavuse" vältimiseks peate rahulikult rääkima nendega, kes soovivad enesetapu teha. Selleks peate teadma "reegleid" selle kohta, mis juhtub hädas:\nMees, ilma sõnata, kordab oma kasutust.\nTa ütleb, et tal ei ole põhjust enam elada, et ta on lootusetu ja lootusetu.\nKui inimene rahuneb, hakkab ta tahte kirjutama, kutsudes neid sõpru, kellega ta pole sada aastat näinud.\nSuitsidaalne mees räägib üksikasjalikult oma plaani oma mõrva kohta.\nKõige sagedamini on see käitumine noorukitele omane.\nVaimne haigus. - põhjused:\nTäielik arusaamatus vanematelt.\nÜrituse, filmi ja raamatu mõju.\nSüüdi mõne tegu eest.\nSoovimatus teenida tulevikus sõjaväes.\nInimene, kes hävitab ennast, ei tunne hirmu. Ta ei tunne midagi, vaid tühjust. Ta on valmis ennast riputama, minema aknast välja, joogipillid, avama oma veenid. Nad püüavad seda teha nii, et see on kindel: nad on teadlikud, et kui nad ellu jäävad, siis on nad psühhiaatrilises haiglas suletud.\nVaimse häire (mitte vaimse haiguse) erirühm on reaktsioon psühholoogilisele mõjule. Kuid mõnikord teatud põhjustel (konstitutsiooniline eelsoodumus, kumulatsioon ja psühho-traumaatiliste mõjude intensiivsus, somaatiline nõrkus jne) jõuavad häired psühhoosi tasemeni, mis ilmneb psühhogeeni-vastaste mustritega (näiteks pikaleveninud reaktiivsed paranoidid).\nNeuroosid on neuropsühhiaatrilised haigused, mida iseloomustab mõõdukas neuropsühhiaatriline häire. Nendes haigustes esineb mitte ainult psüühiline diskrimineerimine ja tasakaalustamatus, vaid ka unehäired, ärkvelolek, aktiivsuse tunded ning neuroloogiliste ja kujuteldavate sisemiste haiguste sümptomid.\nNeuroosi peamine põhjus on vaimne tegur, seetõttu nimetatakse neuroosi psühholoogilisteks haigusteks.\nNeid tegureid võib seostada ägeda vaimse traumaga või pikaajalise ebaõnnestumisega, kui on olemas pikaajaline vaimne stress. Emotsionaalne pinge väljendub mitte ainult inimese vaimses tegevuses, vaid ka tema siseorganite funktsioonides, südame aktiivsuses, hingamisfunktsioonis ja seedetraktis. Tavaliselt võib selliseid häireid piirata funktsionaalsete ja mööduvate vormidega.\nMõningatel juhtudel võivad emotsionaalse stressi taustal esineda sellised haigused, mille vaimse stressi tekkimisel on stressitegurid väga olulised, näiteks peptiline haavand, bronhiaalastma, hüpertensioon, neurodermatiit ja mõned teised.\nTeine tegur on vegetatiivsed häired (vererõhu ebastabiilsus, südamelöök, südame valu, peavalud, unehäired, higistamine, külmavärinad, värisevad sõrmed, kehas ebameeldivad aistingud). Vaimse stressi tulemusena ilmnevad sellised häired tulevikus fikseeritult, inimesel on raske ärevusest või pingest vabaneda.\nKolmas tegur on inimese tunnused. See faktor on neuroosi jaoks ülimalt tähtis. On inimesi, kes oma iseloomu tõttu on kalduvad ebastabiilsusele, emotsionaalsele ebastabiilsusele ja kipuvad kogema suhted nende sugulaste ja kolleegidega. Neil inimestel on suur neuroosirisk.\nNeljas tegur on suurenenud riski perioodid. Neuroosid esinevad ebavõrdse sagedusega inimese elu erinevatel perioodidel. Suurenenud riskiperioodid on 3-5 aasta vanused ("I" moodustumine), 12-15 aastat (puberteed ja südame valus valu, õhupuudus jne).\nNeurasteenia autonoomsed häired väljenduvad vasomotoorse labilisusega, väljendatud dermograafia, higistamine, üksikute lihasrühmade tõmblemine, kalduvus hüpotensioonile või hüpertensioonile jne. Erinevalt epilepsiast arenevad neurasteeniaga nad alati närvilise ülekoormuse taustal, nad on lühiajalised ja kaovad ilma jälgedeta.\nNeurasteenia algsete ilmingutega piisab töö-, puhke- ja magamisrežiimi ühtlustamisest. Vajadusel tuleb patsient teisele töökohale üle viia, kõrvaldada emotsionaalse stressi põhjus. Neurasteenia hüpersteense vormiga (staadium) on näidatud kangendav ravi, korrapärane söömine, selge päevane raviskeem ja vitamiiniravi. Kui ärrituvus, tujusus ja uriinipidamatus määravad palderjanne tinktuuri, orusõli, broomipreparaadid, rahustid, füsioteraapia protseduuridest - soojad tavalised või soolased okaspuuvannid, suu vannid enne magamaminekut. Raske neurasteenia korral on soovitatav kasutada puhkust (kuni mitu nädalat) ja sanatooriumiravi. Raske neurosteenia vormi korral toimub ravi haiglas: insuliinravi kursus väikeste annustega, rikastavate ainetega, stimuleerivate ravimitega (sydnokarb, sidrunirohi, ženšenn), füsioteraapia stimuleerimine, vesiravi. Soovitatav on ratsionaalne psühhoteraapia. Madala meeleolu, ärevuse, ärevuse, unehäirete, antidepressantide ja antidepressiivse toimega rahustite kliinilise pildi ülekaalus on näidatud (asafeen, pürasidool, taepepam, seduksen). Annus valitakse individuaalselt.\nSee on psühhogeenselt põhjustatud neurootiliste seisundite rühm, millel on somatovegetatiivsed, sensoorsed ja motoorsed häired. See on naistel palju tavalisem kui meestel ja see on eriti lihtne psühhootilise hüsteerilise ringi all kannatavate inimeste puhul.\nHüsteeriline neuroos avaldub mitmel viisil. Kaks peamist haiguste rühma on emotsionaalne ebastabiilsus (emotsionaalsete reaktsioonide rünnakud, nutmise, naeru rünnakud) ja kujuteldavad neuroloogilised ja somaatilised haigused.\nNende hulka kuuluvad lihasnõrkus, tunne kaotus, kõri kurnatuse tunne, hingamisraskused, hüsteeriline pimedus, kurtus, häälekadu jne. Sellise neuroosiga ei pea tegelema peaaegu iga arsti eriala arstid. Esiteks märgime, et hüsteeriline neuroos on haigus. Hüsteeria ei ole kunagi teesklus või simulatsioon.\nHüsteerilise neuroosi liikumishäired on erinevad. Praegu esineb hüsteerilise halvatusega patsiente, jalgade nõrkust, kõndimisraskusi harva. Mõnikord kestavad need liikumishäired üle ühe aasta, aheldades patsiendi magama. Kuid kui haiguse olemus on vaieldamatult hüsteeriline, on võimalik ravida.\nHüsteerilised häired hõlmavad ka kirjutamise spasmi, kui pingete kirjutamine käte ja sõrmede lihastes ei kao, see jääb ja segab kirjalikult. Sarnane häire esineb telegraafi operaatorites, masinakirjutajates.\nKõnehäired võivad ilmneda "komistuskõne", peksmise, vaikiva kõne või kõne keeldumisena (hüsteeriline vaikus). Sellised sümptomid võivad ilmneda inimese äkilise ja raske vaimse mõju ajal, näiteks tulekahju, maavärina, laevahuku jms korral.\nHüsteerilised häired hõlmavad ka neid ekstaasi seisundeid, mis on taunimatu rõõm, mida mõnes religioosses inimestes palve ajal täheldatakse.\nEsiteks tuleb psüühika traumaatilisi asjaolusid võimalikult palju kõrvaldada või nende mõju leevendada. Mõnikord on positiivne muutus muutunud. Hüsteeria ravi peamiseks kohaks on psühhoteraapia, eriti ratsionaalne. Korduvad, püsivad ja sihikindlad vestlused patsiendiga aitavad kaasa tema õige suhtumise kujunemisele haiguse põhjustesse. Hüsteeria üksikute sümptomite kõrvaldamiseks kasutatakse soovitust (soovitust) ärkvelolekus või hüpnootilises olekus. Paljudel juhtudel on ravimite hüpnoos, autogeenne koolitus ja kaudne soovitus tõhusad, mis seisneb selles, et verbaalne tegur kombineeritakse füsioterapeutiliste protseduuride või ravimite kasutamisega (novoainiline blokaad, massaaž, mitmesugused elektroteraapia koos nende terapeutilise rolli selgitusega). Teatud liikumishäirete, mutismi, surmaatismi, amütal-kofeiini inhibeerimise ravis on soodne toime (1 ml 20% kofeiini lahuse subkutaanne manustamine ja 4... 5 ml värskelt valmistatud 5% -lise amütal-naatriumi vesilahuse intravenoosne manustamine) verbaalne soovitus valulike sümptomite kõrvaldamiseks 15–10 seansi jooksul igal teisel päeval. Suurenenud emotsionaalse erutusvõime ja meeleolu ebastabiilsuse tõttu on soovitatav kasutada erinevaid rahustite, rahustite ja kergeid antidepressante. Pikaajalised hüsteerilised krambid põhjustavad klistiidi sisseviimist klistiirile. Kui hüsteeria määrab tugevdava ravi, vitamiiniteraapia, spaahoolduse, füsioteraapia.\nPrognoos on tavaliselt soodne. Mõnel juhul on pikaajalises konfliktiolukorras võimalik hüsteerilise neuroosi üleminek hüsteeriliseks isiksuse arenguks pikaajaline neurootiline seisund ja hüsteeriline hüpokondria.\nObsessiivsete seisundite neuroosi iseloomustab asjaolu, et inimese mõttes on teatud mõtteid, soove, hirme, tegevusi obsessiivne, võitmatu iseloom. Neid iseloomustab korratavus ja ka inimese võimetus mõjutada tema riiki, kuigi ta mõistab kõiki oma käitumise eiramisi ja isegi kummalisust. Näiteks obsessiivse käsipesu korral võib inimene oma käsi tundide jooksul pesta. Hirm elektriseadme väljalülitamisel, ukse avamine sunnib isikut ennast korduvalt kontrollima. Sarnased tingimused esinevad tervetel inimestel, kuid nad on nõrgalt väljendunud. Neuroosi korral on sellised hirmud selgelt obsessiivsed. On hirme tänava, avatud ruumi, kõrguste, liikuvate sõidukite, reostuse, saastumise, haiguste, surma jne tõttu.\nRavi peab olema terviklik ja rangelt individuaalne, võttes arvesse mitte ainult haiguse kliinilist pilti, vaid ka patsiendi isiklikke omadusi. Kergetel juhtudel eelistatakse psühhoterapeutilisi ja toonilisi meetodeid. Mõnikord saavutatakse hea mõju kinniside vähendamise lihtsa koolituse abil. Kui see ei tooda edu, rakendatakse seda ettepanekut hüpnootilises olekus.\nRaske ja püsiva neuroosi korral koos psühhoterapeutiliste meetmetega ja ravi tugevdamisega näidatakse rahustid või toonilised abinõud vastavalt haiguse staadiumile ja kliinilistele tunnustele.\nEsialgses obsessiivse neuroosi perioodis, samuti ärevuse, emotsionaalse stressi ja unehäiretega fobiate levimus kliinilises pildis on soovitatav kerge antidepressiivse toimega rahustid. Ravimite annused valitakse individuaalselt, sõltuvalt neurootiliste häirete tõsidusest.\nKui ravimi mõju all olevad kinnisideed nõrgenevad või kaovad oluliselt, soovitatakse 6-12 kuu jooksul toetavat ravi.\nSamaaegselt psühhoteraapiaga tuleb läbi viia psühhoteraapia, mis selgitab ravi vajadust ning magama ja puhkuse austamist. On teada, et somaatilise nõrgenemise ja une halvenemise tõttu muutuvad neurootilised kinnisideed intensiivsemaks ja valusamaks.\nRaskematel neuroosi juhtudel, eriti neurootilise depressiooni korral, on soovitatav haiglaravi, kus eespool nimetatud terapeutilistele meetmetele võib lisada antidepressante, väikese annusega antipsühhootikume, väikese annuse antipsühhootikume, hüpoglükeemilisi insuliini annuseid jne. meeskonna elus, tugevdades oma tööjõudu ja pöörates tähelepanu obsessionide kadumisest tegelikele huvidele. Püsivate, kuid suhteliselt isoleeritud kinniside (kõrgede, pimeduse, avatud ruumi jms) korral on soovitatav hirmutada enesehüpnoos.\nVastavalt kaasaegsele klassifikatsioonile eristavad neurovaskulaarsete haiguste erinevad vormid esialgseid puuduliku verevarustuse ilminguid ajus, ajuveresoonkonna mööduvaid häireid, ajuinfarkti (aju verejooks ja ajuinfarkt) ja kroonilist aju veresoonkonna puudulikkust, nn düscirculatory entsefalopaatiat.\nAju veresoonkonna häirete põhjus on kõige sagedamini ateroskleroos ja hüpertensioon.\nNärvisüsteemi vaskulaarsete haiguste esialgsetes vormides ei kannata reeglina tulemuslikkust. Kuid suurenenud aju nõudlus verevoolu järele (intensiivne vaimne töö, eriti hämaras), peavalu, pea raskus, iiveldus, pearinglus, mis põhjustab töö katkestamise. Puhkamisel kaovad need kaebused. Paljud esialgsed vormid tuvastatakse ainult ennetavate uuringute ajal.\nAjutine jälgimine, ravikorraldus raviasutustes, töö- ja puhkamisviisi korrektne ülesehitamine - need tegevused on piisavalt head tervise taastamiseks. Praegusel etapil on algsete ilmingute staadiumis kõik terapeutilised ja profülaktilised meetmed eriti tõhusad.\nEmotsionaalset stressi saab "kehalise kasvatuse, spordi, autogeensete koolituste" abil "defuseerida", mis võimaldab teil aktiivselt tähelepanu pöörata, arendada võimet õigesti reageerida.\nÜks tähtsamaid tegureid on hariduse kultuur. Enesekontroll ja oma tundete kontroll ei tule iseenesest, nad vajavad erilisi jõupingutusi. Füüsilise tugevuse tugevdamine ja vaimse hügieeni reeglite järgimine on peamised viisid mitte ainult ennetamiseks, vaid ka aju veresoonte haiguste esialgsete vormide raviks.\nAju vaskulaarse haiguse esialgsed vaimsed ilmingud hõlmavad järgmisi tingimusi:\n1) psevdonevrastenicheskih riik iseloomulik kaebuste peavalu, müra pea, peapööritus, paresteesia näo, unehäired, väsimus, vähenenud tulemuslikkuse säilitades teatud kompensatsioonivõime, ärrituvus umbes müra ja kuumus, masendunud meeleolu, pisarikkus, unustamatus jne. ;\n2) psühhopaatilised seisundid, mille ülekaal on teravdamise vormis iseloomulike nihetega, seejärel patsiendile varem iseloomulike tunnuste kustutamine.\nNeed häired näitavad reeglina teatud sõltuvust haiguse alguse vanusest.\nInversiivsel perioodil intensiivistuvad eelkõige isiksuse asteenilised komponendid: otsustamatuse, enesekindluse, ärevuse tunnused. Haiguse ilmnemisel vanemas eas võib isiklikel muutustel olla seniilne sarnane toon: jäikus ja egotsentrism, kõhklus ja võõrandumine, kipitus, vaenulikkus teiste vastu, ükskõiksus ja emotsionaalne karmistamine.\nProgressiivse veresoonkonna protsessis on lisaks loetletud sümptomitele märke ka isiksuse ja vaimse aktiivsuse vähenemisest - orgaanilisest psühho-sündroomist. Eelkõige väljendub see vaimse aktiivsuse vähenemises, mahu vähenemises ja taju selguse vähenemises, intellektuaalse tegevuse tempos ja tootlikkuses, kohtuotsuse ja kriitika tasemes. Tähelepanu juhitakse mõtlemise jäikusele ja põhjalikkusele, ideede ja kontseptsioonide vaesumisele, mälu nõrgenemisele ja uute materjalide meelde jätmisele, vähendatud, pisarale meeleolule, vähenemisele või harvemini draivide blokeerimisele.\nVaskulaarsete haiguste vaimsete muutuste algstaadiumis on suhteliselt sageli arenenud reaktiivsed ja põhiseaduslikult konditsioneeritud, reaktiivselt värvitud depressiivsed olekud.\nProgressiivse veresoonkonna protsessiga muutub vaimse muutuse algusjärgus järk-järgult kõigi vaimse aktiivsuse - dementsuse - püsiv vaesumine. Kuid vaskulaarne dementsus areneb sageli pärast aju vereringe (postapoplexic dementia) rikkumist. Vaskulaarse dementsuse vormid on erinevad (kliinilised tüübid). Kõiki kliinilisi tüüpe täheldatakse harva puhtal kujul; tavaliselt on see kombinatsioon ühe või teise tüübi ülekaaluga.\nKõige sagedasem ja iseloomulik dementsuse kliiniline tüüp. Seda iseloomustab ebaühtlane või osaline ladestumine, sealhulgas kodused rikkumised; töötlemata või osalise orientatsiooni ohutus; käitumuslike oskuste, isiklike hoiakute, hoiakute ja reaktsioonide tuntud säilimine - kõik, mis moodustab isiksuse nn. teadlikkuse puudumine haigusest ja võime kriitiliselt hinnata oma maksejõuetust; vaimsete protsesside, kõne ja liikuvuse raskus ja aeglus; abitustunne, vaimse aktiivsuse vähenemine ja intellektuaalse tegevuse tase; depressiooni või ärevuse levimus; kalduvus pisarikkusele ja faintearteduse reaktsioonidele kuni nn inkontinentsi mõjutada. Seda vaskulaarse dementsuse vormi täheldatakse tavaliselt 50-65-aastaselt, peamiselt ajuarteri-kleroosi korral.\nAmminaalne vaskulaarne dementsus\nAmneetiline vaskulaarne dementsus põhjustab mälu halvenemise erilist tõsidust - fikseerimise amneesiat, amneesilist desorientatsiooni ja asendavat (mnemonilist) konfabulatsiooni, see tähendab erinevate täiuslikkuse ja intensiivsusega Korsakoffi sündroomi arengut. Amnestiline dementsus esineb sageli pärast aju vereringehäireid või akuutset psühhoosi; sellistel juhtudel on see teatud määral pöörduv. Niinimetatud presbiofreenia on võimalik tänu vanaduse arengule, kõige sagedamini vaskulaarse kahjustuse kombinatsioonile seniilse aju atroofiaga.\nPseudo-paralitiline vaskulaarne dementsus\nPseudo-paralüütiline vaskulaarne dementsus on teatud tüüpi dementsus, mis sarnaneb progresseeruva halvatusega dementsuse klassikalisele pildile, kuid mida iseloomustab vaimse lagunemise väiksem raskusaste. Sellega on düsmneesilised häired, samuti vaimse aktiivsuse vähenemise märgid ja vaimse protsessi kiirenemise aeglustumine suhteliselt vähem väljendunud. Ülimuslik on hoolimatus ja igav eufooria, kõnelevus ja assotsiatsiooniprotsesside hõlbustamine kuni moriopodobnyni, rumal põnevus. Kriitika ja kohtuotsuse tase on järsult vähenenud, täheldatud desinfitseerimist. Seda tüüpi vaskulaarne dementsus on võimalik ka nooremas eas, sagedamini pahaloomulise hüpertensiooniga.\nPseudotumorne vaskulaarne dementsus\nPseudotumorne vaskulaarne dementsus on suhteliselt terav kliiniline dementsuse tüüp, kus esineb ummikuid ja stuporeid, nõrkust ja motoorse ja kõnetegevuse vähenemist, raskusi selle fikseerimisel, tajumisel ja mõistmisel. Sellist tüüpi dementsust täheldatakse raske hüpertensiivse entsefalopaatia korral. Kliiniliste ilmingute sarnasus ajukasvajate sümptomaatikaga nõuab eriti põhjalikku kliinilist ja neuroloogilist uurimist.\nVaimsed funktsioonid on kõige keerulisemad mitmikomponentsed funktsionaalsed süsteemid, mis on moodustatud inimese elu jooksul ja mille suhtes kehtivad teatud psüühika arengu seadused. Rikkumiste korral „ei kao vaimne funktsioon“ ja “ei vähene”, vaid ainult muudab\nPsühhiaatrilised häired Psühhoos on väljendunud vaimne patoloogia, mida väljendavad sellised häired nagu luulutused, hallutsinatsioonid, olulised käitumishäired, vaimne aktiivsus, kahjustused.\nVaimsed häired Ühelt poolt raske psüühikahäirete ja vaimse tervise kõrge taseme vahel on seevastu palju vahepealseid seisundeid, kus on väga oluline, et isik teostaks psühholoogilist ja tervislikku seisundit.\nNeuro-artriitiline diatees Etioloogia. Neuro-artriitliku diateesi kujunemisel on ühelt poolt ainevahetuse teatud patoloogiliste omaduste pärimine, teiselt poolt toitumine, režiim, keskkond. Vanemad ja lähedased sugulased (tavaliselt isalt)\nEmotsionaalse-tahtliku sfääri ja käitumise rikkumine. Vaimne haigus ja kõrvalekalded. Lapse psühhiaatria\nEmotsionaalse-tahtliku sfääri ja käitumise rikkumine. Vaimne haigus ja kõrvalekalded. Lapse psühhiaatria abaliensioon Abulia süvenemine Tähemärgi esiletõstmine Aura autism Auto-agressiooni efekt Ebapiisavuse mõju Patoloogilise Hebefrenia hüperdünaamika mõju\n11. Vaimsed sümptomid\n12. Vaimne haigus\n2. peatükk. Tüdrukute neuropsühhiline areng\n2. peatükk. Tüdrukute neuropsühhiline areng Vastsündinud tüdrukute aju on suhteliselt suur - 350–380 g ja see on umbes 10–12% kehakaalust, kuid see pole kaugeltki küps ja ei ole moodustunud. Närvirakke ei moodustata täielikult, rakukihid ei ole piiritletud, membraanid\nNärvi toksilised ained\nPeatükk 3. Psühhosomaatilised häired, närvisüsteemi ja vaimsed haigused\nPeatükk 3. Psühhosomaatilised häired, närviline ja vaimne\nVaimsed viirused Kõik katastroofid on inimeste negatiivse mõtlemise tulemus. Mis on surmavad viirused? Need on mõtted, mis inimestele ruumi tagasi saadetakse. Tundub, et iga viirus, nagu üks tähtsusetu mõte\nLASTE FÜÜSIKALISTE JA NERVOOLI JA VAHELISE ARENGU 0–3 AASTASTE ARVUTUSTE DIAGNOSTIKA KAART t\nLASTE FÜÜSIKALISE JA VAHELISE JA VAHELISE ARENGUSE 0–3 AASTA KOMPLEX DIAGNOSTIKA KAART * Praxis on adekvaatselt koordineeritud tegevus, millele on lisatud laiendatud kontroll, mida võib häirida erinevate aju kahjustuste korral.\nLASTE FÜÜSIKALISTE JA NERVOUS-PSÜÜSILISE ARENGU ÜLDISTE DIAGNOSTIKA KAART 3 AASTAST\nLASTE FÜÜSIKALISE JA NERVOOLI JA VAHETAALU ARENDAMISE ÜKSIKASJAD DIAGNOSTIKA ÜLES 3 AASTATEL (Peetakse: liikumise võimsus, liikumise täpsus, liikumiskiirus, liikumiste koordineerimine, üleminek ühelt liikumiselt teisele) 3,5 aastat • Kolmerattalised ajamid\nPeatükk 8. Närvisüsteem ja vaimne haigus\nNende osakondade patsiente tuleb hoolikalt ja pidevalt jälgida. Neuropsühhiaatriliste haigustega patsiendid on sageli ärritunud, nende käitumine ei vasta olukorrale ning sageli panevad nad toime nii enda kui ka teiste ohtlikele tegudele. Sellega seoses on vastuvõetamatu jätta sellised patsiendid ühe minuti jooksul tähelepanuta.\nNeuroloogilises ja eriti psühhiaatrilises osakonnas tuleb tagada dokumentatsiooni ja ravimite hoolikas säilitamine. Raviruum peab olema pidevalt suletud, ravimeid tuleb hoida spetsiaalsetes seifides ja kappides. Oluline on tagada, et patsiendid ei lahkuks osakonnast ilma arsti loata, ei läinud avatud akendesse (kui nad ei ole varustatud baaridega).\nHooldus neuroloogilistele patsientidele. Neuroloogilise osakonna töö iseärasus on tingitud patsientide kontingendist ja närvisüsteemi haigustes täheldatud tervisehäiretest. Need on paralüüs, vähenenud või suurenenud tundlikkus, vaagnaelundite häired (viivitus, uriini ja väljaheite inkontinents).\nParalüüsi ja pareesiaga patsientide eest hoolitsemine nõuab lisaks tõsise haigusega patsientide hooldamise eeskirjade üldisele rakendamisele hoolikalt naha puhtust ja põie ja soolte tühjendamise korrapärasust. Paralüüs, vähenenud tundlikkus, tavaliselt kaasneb naha alatoitumus, eriti nendes piirkondades, mis on surutud keha kaalu vastu. Selle tulemusena moodustuvad naha ja nahaaluse koe sügav haavandid.\nPatsiendi pikaajaline viibimine lamavas asendis võib tekitada teise tüsistuse ohu - kopsude ummikuid kopsupõletiku tekkega. Kongestiivse kopsupõletiku ärahoidmine nõuab patsiendi korrapärast nihkumist, lisades selja alla lisapadjad, muutes aeg-ajalt voodi kalde paremale või vasakule. On oluline jälgida urineerimise ja roojamise regulaarsust. Uriini ja väljaheidete säilitamisega on vaja vältida põie ülevoolu, korrapäraselt katetreerida, samuti tühjendada sooled kiiresti (andes lahtistav, puhastav klistiir). Mõnel juhul kestab uriini retentsioon mitu nädalat või kuud, seejärel on kateteriseerimise ajal vaja ravida põit desinfitseerimislahuse sisseviimisega. Uriini ja väljaheidete inkontinentsuse korral on vajalik eriti hoolikalt säilitada naha puhtus, sest nahal esinevad väljaheited soodustavad rõhu teket. Lisaks võib nakatunud nahk olla septiliste komplikatsioonide allikas.\nKoomiga patsiendid vajavad õe erilist tähelepanu. On oluline jälgida patsiendi seisundit voodis, pea tuleb veidi tõsta ja pöörata küljele, et vältida keele kleepumist ja sülje, lima või oksendamise hingamisteedesse sattumist. On vaja jälgida patsiendi vastavust isikliku hügieeni, aluspesu ja voodipesu puhtuse eeskirjadele. Sanitaarvann on valmistatud vähemalt kord nädalas. Range voodikohaga patsiente tuleb pesta regulaarselt või pühkida märja rätikuga.\nMitmed närvihaigused on rasked, raskesti ravitavad ja mõnikord põhjustavad puuet, mälukaotust, luure ja muid häireid. Sellega seoses vajab iga patsient arsti, keskastme ja nooremate meditsiinitöötajate individuaalset lähenemist.\nPatsientidel, kellel on halb, sünge tuju, eriti pikk ja tõsiselt haige, on vajalik pidev jälgimine. Õde peaks teavitama arsti patsiendi seisundi, tema meeleolu tähelepanekutest.\nVaimse patsiendi hooldamine on ravis väga oluline. Arousiga patsiendid, suitsidaalsete mõtete olemasolu, psühhiaatriahaigla stupor- ja ebaloomulised patsiendid on ette nähtud voodikohtade leidmiseks pidevatel, ööpäevaringse vaatluspostiga spetsiaalsetes vaatluskambrites. Patsientide järelevalve psühhiaatrilises haiglas on mitme eesmärgiga. Oluline on kaitsta patsienti sobimatute tegude eest nii enda kui ka teiste isikute suhtes, et vältida võimalikke enesetapukatseid patsientidel. Väga oluline on haiguse kulgemise jälgimine, sest vaimse haiguse korral on patsiendi seisund päeva või öö jooksul erinev. Vaatlust teostab arst ja õed.\nLisaks voodirežiimile ja jälgimisele pööratakse suurt tähelepanu igapäevasele rutiinile. Psühhiaatrilises haiglas peaks igapäevane rutiinne ravi rangelt vastama antud ravile. Hästi, hämmastavate ja põnevate patsientide hommikust tualetti viib läbi personal. Patsientide toitumine peab olema mitmekülgne, võttes arvesse asjaolu, et põnevil patsientidel kulub palju energiat, samuti võetakse antipsühhootikumide ravis arvesse vitamiinide metabolismi rikkumisi.\nRavimeid antakse patsientidele ka teatud tundidel. Õde peaks rangelt tagama, et patsiendid neid võtaksid. On vaja kontrollida patsientide öökappe ja tasku, sest need võivad koguda tarbetuid esemeid ja ravimeid. Patsiendi voodipesu tuleb õigeaegselt muuta. Nädala veeta hügieenivann. Nõrgad patsiendid pühitakse aromaatse äädikaga vähemalt 1 kord nädalas. Nõrkadel patsientidel, eriti suurima surve all olevatel kohtadel, on vaja hoolikalt jälgida naha seisundit õlgade, ristikujuliste, küünarnukkide ja põlvede kohal. Nõrgad patsiendid pööratakse mitu korda päevas, et vältida kongestiivse kopsupõletiku teket. Voodis nõrgad patsiendid peaksid olema tasased, vooder ilma voldita. Vajadusel kasutage alusplaati. Osakonnas peaks koos vaatluskambritega olema hoolduskodude, puhkeruumide ja tööteraapia ruumid.\nPäevarutiin peaks sisaldama tööteraapia tunde. Lisaks siseruumide või välistingimustes töötamisele (arsti poolt määratud tööjõu liikmele) võivad nende seisundi paranemisega patsiendid lugeda ajalehti, ajakirju ja ilukirjandust, mis tuleks haigla raamatukogus kätte saada. Patsiendid saavad televiisorit vaadata.\nHoolitsus vaimselt haigete eest hõlmab ka sümptomaatilist ravi. Kui unetus määras une. On vaja teha üldist tugevdavat ravi. Arsti ettekirjutuse kohaselt võib kasutada okaspuid, lihtsaid sooja vanne, võimlemist, massaaži ja muid füsioteraapia liike.\nKoos üldtunnustatud patsientide hooldusmeetmetega tuleb erilist tähelepanu pöörata patsientide ravi, arsti ja personali käitumise taktikale. Vaatamata põnevuse ja valede tegude olukorrale peaksid vaimselt haiged kasutama arsti ja personali tähelepanelikku ja hoolivat suhtumist. Vaimse haiguse vastuvõetamatu kohtlemine "sinu" või karmina nutmise eest. Patsiendi käivitamisel või agressioonil peaks töötajatel olema võimalik patsienti hoolikalt hoida kuni stimulatsioon peatub ravimiga. Töötajad peaksid õppima haigestunud, tähelepanelikust suhtumisest ja vaatlusest, mis võib ära hoida väljendunud ärevuse, agressiooni ja enesetapukatseid.\nEsineb suppuratiivsete mikroobide tungimise tagajärjel ajukudesse, mis on keskmise kõrva või siseorganite mädane põletik, samuti kolju avatud vigastused.\nSümptomid: peavalu, üldine halb enesetunne, letargia, iiveldus, madala palavikuga palavik. Võib esineda epilepsiahooge, paralüüsi, ajuhäireid jne.\nOperatsioon on vajalik. Enne ja pärast operatsiooni on ette nähtud sulfa ravimid, antibiootikumid ja dehüdreerivad ained.\nATAXY. Liikumiste kooskõlastamise rikkumine (patsient ei saa sõrme ninaotsast, kõndides kõndida). Haigus esineb siis, kui aju on vigastatud, seljaaju tagumised veerud. Seda täheldatakse paljudes haigustes (hulgiskleroos, seljaaju uss jne).\nRavi: mõju põhihaigusele.\nSee esineb peamiselt vanemas eas. Haiguse aluseks on lipiidide metabolismi häire. Haiguse arengut soodustavad neuropsühhilised pinged, endokriinsed häired, söömishäired (rasvase toidu kuritarvitamine) ja hüpertensioon. Ateroskleroosi korral muutuvad veresoonte seinad tihedamaks, ebaühtlaseks, laevade luumenid kitsenevad.\nSümptomid: vähenenud vaimne jõudlus, mäluhäired, ärrituvus, unetus, pea müra, pearinglus.\nToitumine, töö ja puhkus, igapäevased jalutuskäigud, piiratud rasvasisaldusega toit on vajalik. Rakenda vitamiine B1, B6, B15, C, joodipreparaate, Bechterew'i ravimit, nigeksinit, cinnariziini (stagerone).\nAPHASIA. Kõne kahjustus. Esineb ajukoorme lüüasaamisega. Autofaasias on patsiendil raskusi sõnade hääldamisel, kuid mõistab teiste kõnet. Sensoorse afaasia puhul on kõne mõistmine tõsiselt kahjustatud. Amneetilises afaasias unustab patsient objektide nimed, kuigi ta mäletab nende eesmärki.\nSee on vajalik haiguse raviks; pluss kõneteraapia.\nErinevatest haigustest tulenev sümptom. Et kõrvaldada vajadus ravida põhihaigust. Ründav uni aitab kaasa enne magamaminekut, üld- või jalavannidele. Kandke difenhüdramiini, bromiide, unerohi.\nHaigus esineb erinevate närvisüsteemi ja siseorganite haiguste korral. Seda iseloomustavad pulsisageduse vähenemine, vererõhu kõikumised, seedetrakti häired, liigne higistamine, neurootilised reaktsioonid.\nRavi: mõju põhihaigusele. Näidatud on bromiidid, rahustid, bromokampoor, ganglioblokatora, ergotamiini derivaadid, atropiinipreparaadid, füsioteraapia ja balneoteraapia (männi vannid, dušid).\nHYDROCEPHALIA (BRAIN WATER)\nHaigus on tserebrospinaalvedeliku koguse suurenemise tagajärg koljuõõnde. On sisemine vesipea (vedeliku kogunemine aju vatsakestesse) ja välimine (vedeliku kogunemine subarahnoidaalsesse ruumi). Dropsia on kaasasündinud ja omandatud - meningiidi, trauma, kasvaja tagajärjel. Kaasasündinud vesipeaga lastel on kolju suur, õmblused on laiad, kevad on pingeline ja pulseeriv. Exophthalmos, okulomotoorsed häired ja mõnikord vaimne aeglustumine on täheldatud. Täiskasvanutel esineb peavalu, iiveldus, oksendamine.\nRavi: mõju aluspõhjustele. Dehüdratsioon: furosemiid, diklorotiasiid. Mõningatel juhtudel on näidustatud kirurgia.\nSee esineb aju ja selle membraanide haiguste, paranasaalse siinuse, neuroosi, siseorganite haiguste, infektsioonide ja mürgistuse korral. Suurenev peavalu, enamasti hommikul, millega kaasneb iiveldus ja oksendamine, näitab intrakraniaalse rõhu suurenemist.\nRavi: mõju põhihaigusele. Valuvaigistid, dehüdratsiooniravi.\nSeda täheldatakse Meniere tõve, labürindiidi, entsefaliidi, tserebrovaskulaarse õnnetuse, traumaatilise ajukahjustuse jne korral. Võib kaasneda iiveldus, oksendamine, kõndimishäired.\nVajab mõju põhihaigusele. Kõrge tööga seotud keelatud elukutse, sõidukite juhtimine. Pearingluse rünnaku korral on vajalik puhata, kuuma vee pudel jalgadele, sinepiplaadid pea taha, belladonna ekstrakt - 0,015 g, belloid, bellaspon, 1 ml 0,1% atropiini lahuse süstimine.\nLASTE KESKMINE PARALICH\nEsineb aju emakasisese kahjustuse tagajärjel.\nSümptomid: spastiline tetraparees või hemiparees; vaimsed häired on väikesed.\nRavi: massaaž, ortopeedilised abinõud, füüsikaline ja balneoteraapia (diadünaamilised voolud, radoon, sulfiidvannid, kuumad mähised, muda rakendused).\nIseseisva haiguse korral (Parkinsoni tõbi) täheldatakse harva, sagedamini - aju arterioskleroosi pärast entsefaliiti, traumaatilist ajukahjustust.\nSümptomid: käte ja pea värisemine, üldine jäikus, liikumiste aeglus, väikeste sammudega kõndimine. Nägu on väike, hääl on vaikne, monotoonne.\nRavi: tropatsiin - 0,015 g, deparkin - 0,25 g 2–3 korda päevas, tsüklodool - 0,002 g 3 korda päevas, B6-vitamiini süstid, massaaž.\nKõne on varjatud, ebaproportsionaalne, mõnede silpide pealekandmine ja teiste venitamine. Vaimse vigastuse tagajärjel esineb neuroosi.\nRavi: klassid, kus on kõneteraapia, tugevdav ravi, bromiidid, rahustid.\nDiafragma kloonilised krambid. Esineb entsefaliidi, aju vereringe häirete, soole obstruktsiooni, neuroosi, operatsiooni järel jne.\nKõigepealt peate selgitama luksumist. Sümptomaatiline ravi: 0,5% novokaiini lahus 1-2 spl, belladonna - 0,015 g, klorpromasiin, epotarasiin\nHÜGROGRAMMILINE SÜSTEEM (PURUSTAMINE LÜHISES)\nEsineb arteri või hüpertensiooni, aju arterioskleroosi purunemise tõttu.\nSümptomid: järsku pärast füüsilist või emotsionaalset stressi, teadvuse kaotus, näo punetus, oksendamine. Jäsemete paralüüs areneb kahjustuse vastaspoolel, temperatuur tõuseb 38–39 ° C-ni, täheldatakse meningeaalseid sümptomeid.\nRavi: transport on võimalik spetsiaalsel masinal, kui puudub eluohtlik sümptom (sügav kooma, hingamisraskused, südame langus). On vaja õigeaegselt leevendada suuõõnes kogunenud vahtu süljest, vältides selle tungimist hingamisteedesse. Soovitatakse mastoidprotsesside piirkonnas leechesid, kus on kõrgenenud vererõhk - antihüpertensiivsed ravimid (1–2% Dibasooli lahuse süstid, 2 ml s / c), dehüdratsioon, dimedrol või pipolfen, 1 ml s / c, 10 ml 10% kloriidi lahuses / ml. kaltsium, i / m C-vitamiin, vikasool. Hoolikas WC nahk, süstides seda süstemaatiliselt kamperalkoholiga. Jälgige põie ja soole aktiivsust.\nSee areneb peamiselt eakatel inimestel, kes kannatavad ateroskleroosi all. Tromboosi ja ajuemboolia ajal tekib nekrootiline kahjustus (halli pehmenemise keskus) koos nende pikaajalise spasmiga, südame aktiivsuse langus koronaar- ja ajukahjustusega patsientidel.\nTromboosi korral on haiguse areng järkjärguline, sageli une ajal. On olemas aeg prekursoreid pearingluse, lühiajalise nõrkuse ja jäsemete tuimusena. Fokaalsed sümptomid tekivad tavaliselt puutumatu teadvusega. Embolism esineb endokardiit, kodade virvendus. Fokaalsed sümptomid ilmuvad kiiresti, sageli on teadvuse lühiajaline kaotus, mõnikord krambid.\nRavi: vastunäidustuste puudumisel (kooma, kokkuvarisemine, südametegevuse halvenemine) tuleb patsient transportida haiglasse. Rakendage vasodilataatoreid: aminofülliini - 10 ml 2,4% lahust glükoosiga / sisse, papaveriin - 2 ml 2% s / c lahust. Südame aktiivsuse langemisel - 0,5 ml corglycone'i või strofantiini sisse / sisse glükoosiga, 1–2 ml cordiamine sc. Otseste antikoagulantide (hepariini) või kaudse (feniliini, pelentaani) toime kasutamine vere hüübimis- ja antikoagulatsioonisüsteemide näitajate kontrolli all. Naha igapäevane tualett, rõhuhaiguste ennetamine (pange patsient kummirõngale).\nKOMA. Olulise teadvuse kaotuse olukord ilma ärrituseta. Täheldatud diabeedi, uremia, ajuinfarkti, mürgistuse, nakkushaiguste, raske traumaatilise ajukahjustuse, ajukasvajate puhul. Kooriku funktsioone pärsib ja seejärel subortex.\nSümptomid: sügav teadvusekaotus, pulss kiireneb või väheneb, õpilased on lai või kitsad. Kuna kooma suureneb, kaovad kõõlused ja naha refleksid, hingamine muutub pettunuks ja vererõhk langeb.\nErakorraline abi on vajalik. Peamist tähelepanu tuleks pöörata kooma põhjustanud patoloogilise protsessi kõrvaldamisele (hüper- või hüpoglükeemia, uremia jne). Kasutage dehüdratsiooni: 1–2 ml furosemiidi või novurit v / m. Määra südamehaigusi, rikkudes hingamist - tsütitooni, lobelia, aparaadi hingamist. On vaja jälgida naha puhtust, et vältida uriini ja väljaheite säilimist.\nKrampide ärritus, mis võib esineda paljude infektsioonide, mürgistuse, meningiidi, suurenenud koljusisese rõhu, subarahnoidaalse hemorraagia korral.\nSümptomid: peavalu, suurenenud valgustundlikkus, puudutus, müra. Närvisüsteemi juurte ärrituse tõttu esineb refleksi lihaspinge (jäikus). Patsiendi pead ei saa rinnale painutada. Jalg ei ole puusa- ja põlveliigese juures täis, põlve ulatuses täielikult välja tõmmata.\nRavi: mõju põhihaigusele\nPurulentsete protsesside keerukus, kolju avatud vigastused.\nSümptomid: ägedalt arenev meningeaalne sündroom, palavik. Tserebrospinaalvedelik on hägune, rohekas, sellel on märkimisväärne kogus neutrofiile ja suurenenud valgusisaldus.\nRavi: penitsilliin ja teised antibiootikumid, sealhulgas veenisisesed suured annused. Kui avastatakse mädane fookus (otiit), tehakse kirurgiline ravi.\nEsineb koos membraanide viiruse kahjustustega ja tavaliste infektsioonidega (gripp, leetrid, mumps jne).\nSümptomid: meningeaalse sündroomi äge areng, palavik. Tserebrospinaalvedelik on läbipaistev, sisaldab olulist arvu lümfotsüüte, suureneb selle rõhk.\nRavi: valuvaigistid, diureetikumid, vitamiinid B1, C. Antibiootikumid on ette nähtud bakteriaalsete komplikatsioonide vältimiseks.\nTuberkuloosi bakterite leviku tagajärjed kahjustatud siseorganite, luude, lümfisõlmede veresoontes.\nSümptomid: järkjärguline areng, peavalu, nõrkus, isutus, madal palavik. Hiljem tekib meningeaalne sündroom, kraniaalnärvi parees (sajandi lünk, strabismus jne). Temperatuur tõuseb 39–40 ° C-ni ja ilmub bradükardia. Tserebrospinaalvedelik on läbipaistev, sisaldab suurt hulka lümfotsüüte, suureneb valgu kogus, väheneb suhkrusisaldus. Päeval hiljem kukub õhuke kile tserebrospinaalvedelikust välja.\nKohustuslik hospitaliseerimine. Nad määravad streptomütsiini, ftivasiidi, B1, C, difenhüdramiini, kaltsiumglükonaati. Ravi viiakse läbi kuni tserebrospinaalvedeliku täieliku koostise normaliseerumiseni.\nSee esineb sagedamini noorukieas, naised on peamiselt haiged. Pärilikkus mängib rolli.\nSümptomid: pulseeriva peavalu löögid ühe poole peaga, millega kaasneb iiveldus, oksendamine. Tavaliselt tunnevad patsiendid enne rünnakut peaga raskustunnet, üldist halbust, siis on silmade ees või sädemeid "sädemeid". Mõnikord on rünnaku ajal täheldatud kummitus, parees, afaasia jne. Rünnakud kestavad mitu tundi kuni 1–2 päeva. Vanuse tõttu esinevad krambid harvemini ja võivad kaduda.\nRavi: töö ja puhkuse normaliseerimine, treening. Lähteainete ajal ja rünnaku ajal - Belloid, Bellaspon tabletid, dihüdroergotamiin 10 tilka, kofeiin - 0,1 g, nikotiinhape - 0,02 g, efedriin - 0,01 g, Dimedrol - 0,05 g, atsetüülsalitsüülhape, spazmoveralgin, sedalgin, sinepiplaat pea taga ja vasikad, rahustid.\nMYOPATIA (MUSCLE DISTROPHY)\nAeglaselt progresseeruv lihaste atroofia närvisüsteemi kahjustamata. Haigus on pärilik. Alaealise vormi puhul on õlarihma atroofia lihaseid peamiselt, muudel vormidel, näo, õlgade ja vaagna vöö lihastes, seljalihases. Pediaatriline vorm mõjutab tavaliselt poisse, keda iseloomustavad pseudo-hüpertrofiad (jäsemed näivad suurenenud rasvade sadestumise tõttu atroofiliste lihaste kohas), haiguse kiire progresseerumine atroofia levikuga kõikides osakondades.\nRavi: E-vitamiini süstid 2 ml / m, prozeriin - 1 ml 0,05% s / c lahust, retabolil, kaltsiumglükonaat, B-grupi vitamiinid, treeningravi, massaaž.\nNeuroloogiline ja neuriit\nPerifeersete närvide kahjustused, mis on põhjustatud jahutamisest, infektsioonist, traumast, mürgistusest, allergiatest, ainevahetushäiretest. Seda iseloomustab valu ja tundlikkuse häired vastava närvi innervatsiooni valdkonnas.\nTriminaalse närvi neuralgia. Esineb hammaste haiguste, paranasaalsete ninaosade ja luu augudega, mille kaudu närvi oksad läbivad.\nSümptomid: Haigus avaldub näo tõsistes rünnakutes mõne sekundi või minuti jooksul, mis esinevad sagedamini rääkides ja söömisel. Valu tekitab külma, infektsiooni, jahutamist. Uurimine näitas valulikkust närvisüsteemi närvirakkude väljumiskohtades. Teatud „vallandamise” tsoonid leiduvad näol ja puudutades võite põhjustada valulikku rünnakut.\nRavi: karbamasepiin (Tegretol, Finlepsin), atsetüülsalitsüülhape, amidopüriin, analgin, kuumus, UHF-ravi, ultraheli, Novocaini elektroforees. Rasketel juhtudel - kahjustatud haru või operatsiooni alkoholism. Kindlasti ravige patsiendi hambaid ja põletikku paranasaalsetest ninaosadest.\nNäonärvi neuriit. Esineb pärast hüpotermiat, grippi ja teisi infektsioone, harvemini - kõrva põletikku, kolju aluse murdu.\nSümptomid: näo lihaste paralüüs vastaval küljel areneb, patsient ei suuda oma otsa kortsuda, silmade libisemine, suu moonutatud tervislik pool.\nRavi: atsetüülsalitsüülhape, nikotiinhape, diureetikumid, antibiootikumid, glükokortikosteroidid, sollux, parafiin, ultraheli, B1-vitamiini süstid; Harjutusravi, kerge massaaž. Kui kuivad silmad sisestavad 30% naatriumsulfatsüüli lahust.\nRadiaalnärvi neuriit. See areneb peamiselt vigastustega, mõnikord pärast pikaajalist anesteesiat, millel on haarde kinnitus, süstides õla välispinnale.\nSümptomid: küünarvarre ekstensorite nõrkus on käte ja lihaste atroofia, tundlikkus on küünarvarre välispinnal ja sõrmede ja käe taga häiritud. Harja ripub alla, sõrmed on pooleldi painutatud.\nNärvipõletik. Sageli traumaatiline, mõnikord ka artriit.\nSümptomid: kõigi sõrmede peamiste phalangide häiritud paindumine ja sõrmede toomine. Ristidevahelised lihased (küünte käpp) on atrofeeritud. Tundlikkus sõrmedele on häiritud.\nKeskmine närvi neuriit. See areneb infektsioonide, vigastustega.\nSümptomid: esimese sõrme vastupanu on keeruline, sõrmed painduvad rusikasse, esimese sõrme atroofia („ahv käpp”) lihased. Tundlikkus on häiritud peopesa välispinnal ja I, II, III ja poolel IV sõrmedelt. Sage valu.\nReie närvi neuriit. Esineb sageli vaagustega vaagna põletikuliste ja neoplastiliste haiguste korral.\nSümptomid: reie pealispinnal on valu, reie paindumine ja sääreluu pikenemine, reie atroofia esipinna lihaseid. Kaob põlve jerk. Positiivne Wassermani sümptom (pinge). On vaja eristada puusaliigese kahjustusi, kus valu ei ilmne mitte ainult paindumise ajal, vaid ka puusaliikumise pöörlemise ajal, on koormus jala pikiteljel valulik.\nIstmikunärvi (ishias) neuriit. Põhjused - ühised kõigile neuriitidele, selgroo osteokondroosile.\nSümptomid: valu tuharates, reite tagumine ja alumine jalg, närvi valulik venitamine. Täheldatakse gluteaal-, gastrocnemius-lihaste hüpotensiooni, Achilleuse refleksi vähenemist.\nRistidevaheline neuralgia. Esineb mitmesuguste infektsioonide korral.\nSümptomid: ilmuvad rindkere valud, vastavate ristsuunaliste ruumide palpeerimine on valus. Valu süvendab köha, aevastamine. Sageli on sisikondade neuralgia sümptom siseorganite, selgroo, haiguse sümptomiks, seega on patsiendi hoolikas uurimine vajalik.\nNeuriidi ravi: põletikuvastane ravi, valuvaigistid, B-vitamiinid, prozeriin, aloe. Füsioteraapia, treeningravi, massaaž.\nnärvisüsteemi reumaatiline kahjustus. On: reumatovaskuliit, mis esineb mitmesuguste aju vereringe häirete korral (vaskulaarne tromboos, subarahnoidaalne verejooks, veresoonteemboolia); reumaatiline meningoentsefaliit; aju reuma koos epileptiformi sündroomiga; äge ja pikaajaline reumaatiline psühhoos; reumaatiline neuriit; reumaatiline entsefalomüeliit; reumaatiline meningomüeliit. Neuro-reuma puhul on vigastuste paljusus ja nende lühiajaline kestus tüüpilised. Vaskulaarsed vormid on tavalisemad keskmises ja vanemas eas, entsefaliit on lastel.\nRavi: reumavastane ja sümptomaatiline ravi.\nSeda iseloomustab tahtmatu urineerimine une ajal. See on tavalisem lastel. Põhjused on erinevad: lapse ebaõige hügieeniharidus, kuseteede haigus, selgroo ja seljaaju kaasasündinud defektid, vaimne trauma jne.\nRavi: õige haridus, päeva hügieeniline režiim. On vaja piirata vedeliku tarbimist öösel. Rahustavad ained, füsioteraapia, psühhoteraapia.\nKÜLMUTATUD. Äkiline lühiajaline teadvusekaotus, mis tekib aju kriitilise ägeda aneemiaga veresoonkonna kriisi ajal. Seda täheldatakse vaimse trauma, valu ärrituse, suure verekao, mürgistuse jne korral. Seda esineb sagedamini vegetatiivse-vaskulaarse labilisusega inimestel. Kestab paar minutit. Prekursorid: pearinglus, iiveldus, õhupuuduse tunne. Sünkoop tuleb eristada epilepsiahoogudest.\nErakorraline abi on vajalik: pange patsient alla, avage aken või aken, andke puuvillast vedel ammoniaak; kofeiini või kordiamiini süstid.\nSeda iseloomustab aju sümptomid (peavalu, sageli hommikul, iiveldus ja oksendamine), mis on seotud suurenenud koljusisese rõhuga ja fokaalsete kahjustuste sümptomitega, sõltuvalt kasvaja asukohast (paralüüs, kõnehäired, epileptilised krambid jne).\nToiming on vajalik. Sümptomaatiline ravi: dehüdratsiooniained, epilepsiahoogudega - krambivastased ravimid.\nJuuredest või membraanidest pärinevad kasvajad avalduvad radikulaarsete valudega, mida seejärel ühendavad seljaaju kompressiooni sümptomid (parees, paralüüs, tundlikkuse häired jne). Intratserebraalseid tuumoreid iseloomustab seljaaju vigastuse järkjärguline suurenemine. Diagnoosi selgitamiseks on vajalik uuring neuroloogilises või neurokirurgias.\nKui ekstratserebraalsed kasvajad vajavad operatsiooni, intratserebraalset - roentgenoteraapiat, mõnikord kiiritusravi. Seljaaju kokkusurumise korral on vajalik patsiendi hoolikas hooldamine, rõhuhaiguste ennetamine. On väga oluline jälgida põie ja soolte aktiivsust.\nPerifeersete närvide mitmekordne kahjustus. Seda täheldatakse infektsioonide (gripp, difteeria), mürgistuse (alkohol, plii, elavhõbe jne), ainevahetushäirete (diabeet), beriberi korral.\nSümptomid: valu, jäsemete tuimus, distaalse käte ja jalgade lihaste nõrkus ja hüpotensioon, tundlikkuse vähenemine kindad ja sukad.\nRavi: mõju põhihaigusele. Vitamiinid B1, B12, prozerin, Dibazol, massaaž, füsioteraapia, treeningteraapia.\nHaiguse viirus edastatakse hingamisteede ja seedetrakti kaudu. On kolm kliinilist vormi: abortive (esinevad kerge nakkushaigusega, kus Katar on hingamisteed või seedetrakti häired), mitte-paralüütiline (seroosse meningiidi kujul) ja paralüütiline (tekib lihaste paralüüs koos atroofia ja reflekside kadumisega).\nRavi: kahtlustatava polio - kohese haiglaravi korral, voodipesu. Immuunseerum õlis (30–60 ml), gamma-globuliin, prozeriin, dibasool, vitamiin B1; taastumisperioodil - treeningteraapia, massaaž, ortopeediline ja spaahooldus.\nEsmane (nakkuslik või mürgine) seljaaju närvide juurte kahjustus või sekundaarne (metaboolse degeneratiivse, põletikulise, neoplastilise protsessi tõttu selgrool ja ümbritsevatel kudedel).\nCervicothoracic ishias. Seletatakse kaela, õlavöö, selja, käte valu, motoorsete ja tundlike häiretega. Paravertebraalsed punktid emakakaelalihase tasandil on valusad.\nLumbosakraalne radikuliit. Alaseljas on valu jalgades tagasilöögiga, kaitsev analgeetiline poos pika selja lihaste pingega, selgroo kõverus. Tundlikkus on halvenenud, kõõluste refleksid vähenevad või mitte. Valu punkte väljendatakse. Kui püsiv valu nõuab tuumori välistamiseks seljaaju puudutamist.\nRavi: voodipesu, kuumus, analgeetikumid, diureetikumid, vastavalt näidustustele - prednisoon. Ainevahetushäiretega selgroog - inetu, atofan. Füsioteraapia; ultraviolettkiirguse ägedas perioodis Novocaini elektroforees, ultraheli, sinusoidsed moduleeritud voolud; taastumisperioodil - massaaž, treeningteraapia. Kroonilise radikuliitiga - spaahooldusega (muda rakendused, radoon, sulfiidivannid). Rasketel juhtudel on näidustatud operatsioon.\nInfektsiooniline-allergiline krooniline haigus, mida iseloomustab ägenemise ja remissiooni periood, järk-järgult progresseeruv. Noored ja keskealised inimesed haigestuvad. Selle aluseks on närvikiudude müeliini lagunemise fookuste moodustumine, millele järgneb savi kasv ja "naastude" moodustumine. Haiguse algust ja kordumist põhjustavad jahutus, külm, trauma.\nSümptomid: algperioodil täheldatakse mööduvaid nägemishäireid, pareseesi, koordinatsioonihäireid. Avastage nüstagm, skaneeritud kõne, tahtlik värisemine, kõhu reflekside puudumine. Tulevikus tehakse need sümptomid püsivaks.\nRavi: kortikosteroidhormoonid (prednisoon 25 mg 3-4 korda päevas 2 kuu jooksul), dimedrol, suprastiin, vitamiin B1, prozerin, autohemoteraapia, vitamiinid.\nKogu keha üksikute lihaste (lokaalsete) või lihaste tahtmatud kokkutõmbed (üldistatud). Üldised krambid ründavad epilepsia, traumaatiliste ajukahjustuste, kasvajate, entsefaliidi, vaskulaarsete haiguste, tavaliste infektsioonide (lastel), mürgistuse, rasedate eklampsia korral. Üldistatud krampide rünnakud lõpevad sageli teadvuse kadumisega, uriini kadumisega, keele hammustamisega. Pärast traumaatilist ajukahjustust täheldatakse ajukasvajate, entsefaliidi puhul lokaalseid krampe. Konvulsiivse seisundi kõige raskem vorm on epileptiline staatus, kus tekivad järjestikused krambid. Samal ajal on võimalik surm asfiksiest, langev südametegevus.\nKonvulsiivsete seisundite all kannatavad isikud peaksid vältima ülekuumenemist, alkoholi tarbimist.\nRavi: krambihoogude ajal on vaja toetada patsiendi pea, et kaitsta verevalumite eest, panna pehme kude või spaatel suhu, et vältida keele hammustamist. Fenobarbitaal - 0,05–0,1 g 1–2 korda päevas, heksamidiin - 0,25 g 2–3 korda päevas, karbamasepiin, bromiidid, kaltsiumglükonaat - 0,5 g 1-2 korda päevas. Epileptilise seisundiga - magneesiumsulfaadi 25% lahus / in, 50 ml kloraalhüdraadi lahust klistiiril.\nPõrumine. Seda iseloomustab lühiajaline teadvusekaotus, peavalu, iiveldus, oksendamine, pearinglus. Tuvastatud ebastabiilsed fokaalsed sümptomid (nüstagm), vererõhu kõikumised.\nAjukahjustus. Raskemad kahjustused kui ärritus. Aju sümptomid on kombineeritud raskete fokaalsete häiretega (parees, afaasia).\nRavi: range voodipesu (kerge ärritusega vähemalt 10 päeva). Analgeetikumid, dehüdratsioonravi (magneesiumsulfaat 10 ml 25% õli lahust, glütserool suukaudselt, mannitooli 10-20% lahus / tilguti), ganglioblokatoor, antihistamiinid, vitamiinid.\nPurustage aju. Esineb intrakraniaalsetest veresoontest verejooksu korral. Võib-olla subarahnoidaalne hemorraagia, epi- ja subduraalne. Subarahnoidaalset verejooksu iseloomustab areng vahetult pärast meningeaalse sündroomi vigastust ja vere esinemist aju seljaaju vedelikus. Epideruraalset hematoomi iseloomustab „kerge” vahe, s.t mõni tund pärast vigastust tuvastatakse halvenemine. Oluline diagnostiline sümptom on õpilase laienemine hematoomi küljel, kohalike krampide või pareeside ilmumine vastassuunalistesse jäsemetesse. Subduraalsel hematoomil tekivad mõne päeva pärast aju- ja fokaalsed sümptomid.\nHematoomide ravi. Subarahnoidaalses verejooksus - Vikasol, kaltsiumglükonaat, C-vitamiin, veetustavad ained.\nVahelduvvooluga töötamise ajal on võimalik välk tühjeneda.\nSümptomid: erineva kestusega teadvuse halvenemine, bradükardia, peavalu, pearinglus, unetus. Seejärel tekivad sageli astenoneurootiline seisund ja vegetatiivne-vaskulaarne düstoonia.\nRavi: ohvri eemaldamine praegusest allikast. Elustamine (kunstlik hingamine, südameravimid, arteriaalne vere süstimine). Tulevikus - vitamiinid B1, B6, C, dibasool, rahustid.\nENCEPHALITEEDID. Aju primaarsed põletikulised haigused (epideemia, puukide, sääsk) ja sekundaarsed (tavaliste infektsioonide ja mürgistustega).\nEpideemiline entsefaliit. Viiruse poolt põhjustatud. Inkubatsiooniperiood kestab 1 päev kuni mitu kuud. Jaotatud tilguti. Haigus areneb järk-järgult, on unehäired (uimasus või püsiv unetus), kahekordne nägemine, strabismus, pearinglus, higistamine, vaimsed häired. Sageli kustutatakse haiguse vormid. Temperatuur sageli subfebrile. Haiguse krooniline staadium esineb väriseva halvatusena.\nRavi: glükokortikosteroidid (prednisoon jne), laia spektriga antibiootikumid. Unetustunne, unisuse kofeiin.\nPõletikuline entsefaliit. Viirushaigus, kandjad - ixodic puugid. Nakkus tekib hammustamise teel. Inkubatsiooniperiood on 10–14 päeva. Alusta äge, kõrge palavik, tugev peavalu. Kaela ja õlarihma lihaste kõige tüüpilisem halvatus atroofia, kraniaalnärvide kahjustus, meningeaalne sündroom. Levinumad on kustutatud vormid ilma halvatuseta.\nRavi: süstida i / m hüperimmuunispetsiifilisse seerumisse korduvalt 40–50 ml korduvalt, homoloogne gamma-globuliin 3–6 ml 2-3 korda päevas; vastavalt näidustustele - glükokortikosteroidid, diureetikumid, vitamiinid.\nVaimne haigus, mida põhjustab keha pikaajaline joobeseisund alkoholiga ja selle tagajärjel mürgine aju ja siseorganid. See areneb kodumaise purjususest. Alkoholimürgistust iseloomustavad vaimsed, neuroloogilised ja somaatilised häired, mis on erinevad.\nMürgistuse kolm etappi. Esimene etapp on kerge joobeseisund: kõrged vaimud, põnev käitumine, jutlus, näo punetus, silmade sädelus, tahhükardia, sõrmede värin, täpsete liikumiste koordineerimine. Mõtlemisprotsesside subjektiivne tunne. Ebakindluse tundete kadumine. Objektiivselt - mõtlemise ja kriitika tootlikkuse vähendamine. Teine etapp: eufooria, jutlus, instinktide tõkestamine, ebaviisakus, viha, kontrolli kaotamine oma tegevuse üle. Ebakindla kõndimise ilmumine. Suurenenud punetus, tsüanoosi ilmumine. Kolmas etapp (tõsine mürgistus): vaimne protsess, terav raskus, uimasus, liikumiste koordineerimine, õpilaste kitsenemine.\nAlkoholismile on iseloomulik vaimse ja füüsilise seisundi sõltuvuse tekkimine alkoholi tarbimisele, s.o soov leevendada riiki korduvate alkoholi tarbimisega. Selle tulemusena kaotatakse oma tarbimise enesekontroll, suureneb alkoholitolerants alkoholismi esimestes etappides ja väheneb kolmandas etapis. Alkoholi tarbimise lõpetamine viib abstinensi sündroomi tekkimiseni, mille peatumatu soov on kaine. Patsiendid on öösel sagedamini langenud meeleolule kuni ärevuse, hirmu, unehäirete, kuulmis- ja visuaalsete hallutsinatsioonidega. On nõrkus, higistamine, tahhükardia, pearinglus, seedetrakt ja rasketel juhtudel südamehäired ja maksatalitluse häired. On tõsiseid mürgitusvorme (soporous ja comatose), millele järgneb amneesia (mälukaotus), joomise ja isiksuse halvenemine.\nKroonilise alkoholismi on kolm etappi. Esimene: tolerantsuse suurenemine, kontrolli kaotamine alkoholi kasutamise üle, amneesiaga seotud tõsiste joobevormide ilmnemine, alkoholi patoloogiline iha. Astenia koos suurenenud väsimusega, ärrituvus, madalamad meeleolumuutused, enesekindluse puudumine, vähenenud jõudlus. Teine etapp: alkoholitolerantsuse edasine suurenemine, sõltuvussündroomi täielik kujunemine ja võõrutusnähtude ilmnemine, mille peatumatu kontrollimatu iha on alkoholi, mitmepäevane pidev joomine. Töövõime on väga madal. Patsiendid muudavad oma iseloomu: esinevad ebakindlus, pettus, ebaviisakus, egoism. Intellekt ja kriitika väheneb, mälu halveneb. Näha on inkontinents, kalduvus hüsteerilistele reaktsioonidele. Kolmandas etapis on tõelised binged. Alkoholi talumatuse tõttu lõpetab patsient mõne nädala pärast joomist ja hakkab seejärel uuesti jooma. Mürgisus on sageli mõnus, millele järgneb amneesia. Avastatud üksikisiku alkoholi lagunemine. Võib esineda epilepsiahooge, alkohoolset psühhoosi ja somaatilisi häireid: alkohoolne kardiopaatia, hüpertensioon, maksa- ja neerukahjustus ning krooniline gastriit. Neuroloogiline uurimine näitab ebaühtlast kõõluste reflekse, vegetatiivset düstooniat ja mõnikord polüneuriiti.\nKroonilise alkoholismi diagnoosimine põhineb alkoholisõltuvuse sündroomil, mille tagajärjeks on enesekontrolli kadumine alkoholismi olemuse, võõrutussündroomi esinemise ja ka alkohoolsete isiksuse muutuste alusel. Anamneesi tuleb patsiendi sõnul täiendada nii sugulaste kui ka töö ja elukoha andmetega.\nKroonilise alkoholismi ravi viiakse läbi narkoloogilises haiglas või ambulatoorselt narkoloogilises kliinikus. Ravimiteraapia algab mürgistuse või äravõtmisega. Teha detoksifikatsiooni ja tugevdada ravi koos südame mõjuritega. Ärevuse, ärevuse, unehäirete leevendamiseks pärast detoksifitseerimist määrati antipsühhootikumid.\nPärast abstinensuse nähtuste kõrvaldamist ja füüsilise seisundi paranemist viiakse läbi antialkoholravi.\nAntialkoholravi on kõige efektiivsem kroonilise alkoholismi esimeses etapis ja kolmandas etapis vähem efektiivne, mida iseloomustab isiksuse degradeerumine orgaaniliste muutuste tekkega ajus (alkohoolne entsefalopaatia). Kroonilise alkoholismi vastases võitluses mängib olulist rolli ennetusmeetmed - alkoholismiga patsientide aktiivne tuvastamine ja alkohoolseid jooke valimatult tarbivad isikud, nende raamatupidamis- ja järelkontroll alkoholisõltuvuse sündroomi tekkimise vältimiseks või õigeaegseks raviks.\nArmukadeduse alkohoolne deliirium. Patsiendid kahtlustavad, et tema abikaasa reetmine, vaadates teda, nõuab abielu truudusetuse tunnustamist. Alkohoolse joobeseisundis muutuvad nad agressiivseks, nad võivad võtta sotsiaalselt ohtlikke tegevusi. Psühhiaatriahaiglas haiglaravi. Ravi - antipsühhootilised ravimid: aminasiin, triftaiin, haloperidool.\nAlkohoolsed hallutsinoosid arenevad abstinensuse taustal, kuuldud hallutsinatsioonid on ülekaalus. Patsient kuuleb hääli (kaks või enam), mis kas patsienti hõõruvad või kaitsevad. Ta kuulab hääli, kohtleb neid kõigepealt kriitiliselt, tajudes neid reaalsetena. Sageli on patsiendid ärritunud, kardavad ja hallutsinatsioonide mõjul teevad nad erinevaid, mõnikord ohtlikke tegevusi.\nÄgeda alkohoolse hallutsinoosiga patsiendid pannakse kiiresti psühhiaatriahaiglasse, kus nad peavad olema ööpäevaringselt jälgitavad. Ravi - detoksikatsioon tähendab: unitiooli, glükoosi, levomepromasiini (teaserciini), 50–75 mg / päevas i / m 2 ml kordiamiini süstimisel. Pärast nende ravimitega erutamise lõpetamist näevad nad ette glükoosivastase toime neutroleptikud: haloperidool, triftaiin, määrates samal ajal B-grupi vitamiine ja 20 ml 40% glükoosilahust intravenoosselt. Neuroleptikume manustatakse intramuskulaarselt, kuni hallutsinatsioonid kaovad ja seejärel manustatakse suukaudselt annuste järkjärgulise vähenemisega. Järgmisena viige läbi alkoholivastane ravi.\nMõningatel juhtudel muutub hallutsinosi kulg krooniliseks, hallutsinatsioonid võivad kesta aastaid. Patsientidel on nende suhtes kriitilisem suhtumine. Haiglaravi on vajalik.\nRavi - neuroleptilised ravimid: suukaudne haloperidool - 30 mg / päevas, trifluperidool - 0,25 mg / päevas, päevaannuse järkjärguline tõus 2–8 mg-ni, triftaziin - 60 mg / päevas, vitamiinid.\nDeliiriumtremeenid (deliirium-tremens) arenevad pikaajalise kõva joomise või abstinensiooniga täiendavate ohtude (somaatiliste haiguste, ajukahjustuste, psühhogeenide, operatsioonijärgse perioodi) juuresolekul. Sellele on iseloomulik unehäired, häbiväärne ärritus, ärevuse, hirmu ja motoorse stimulatsiooni mõju. Täheldatud somaatilised häired, tahhükardia, vererõhu langus, higistamine, düspepsia, palavik. Kuradi palavik algab visuaalsete hallutsinatsioonidega öösel. Kuna psühhoos areneb, muutuvad hallutsinatsioonid hirmutavaks ja fantastiliseks. Deliiriumi vormis tekib segadus ja desorientatsioon keskkonnas, säilitades samal ajal oma isiksuse teadvuse, visuaalse hallutsinatsiooniga elavat etappi, mõnikord hirmutavat laadi. Sellega kaasneb hirmu tunne, mõnikord fragmentaarsed eksitav ideed. Patsiendid on ärritunud, liiga jutukad, kaitstud nende „visioonide” eest. Raske deliiriumi korral täheldatakse koordineerimata liigutusi.\nSageli leitakse mikropsia: patsiendid näevad väikseid loomi, väikseid usse ja väikesi inimesi. Haiguse kulg on äge, kestab mitu päeva ja lõpeb kas haiguse seisundist väljajätmisega ebatäielike mälestustega või surmaga raske kardiovaskulaarse puudulikkuse korral. Patsiendid peavad saama psühhiaatriahaiglasse kiiresti haiglasse ja nad peaksid ööpäevaringselt jälgima voodit.\nTöötlemine: valget palavikku kuivatatakse 0,3–0,4 g fenobarbitaali lahusega 20 ml etüülalkoholis ja 150 ml vees; lahus manustatakse üks kord, samal ajal süstides 2 ml cordiamine SC. Lisaks kasutatakse detoksifitseerivaid aineid: unitiool - 5 ml 5% lahus v / m, glükoos - 20 ml 40% v / v, vitamiinide B suured annused1 ja B6, nikotiinhape, südame abinõud. Järgmisel päeval määratakse levomepromasiin (teasersiin) - 50 mg / päevas v / m (vererõhu kontrolli all) või haloperidool - 30 mg / päevas v / m.\nKorsakovski psühhoosi iseloomustavad mäluhäired ja polüneuritis. Esineb kõige sagedamini pärast deliiriumi tremeni. On sügav asteenia, millel on tõsine kurnatus, nõrkus. Mälestamine on minevikku säilitades järsult häiritud. Patsiendid ei ole orienteeritud ajal ja ümbruses, nad ei saa pärastlõunal aru hommikul toimunud sündmustest. Puudub haiguse kriitika. Psühhoosi kulg on pikk. Ravi - suured nikotiinhappe, nootropiili (piratsetaam) annused, 0,4 g 3 korda päevas, vitamiinid B1 ja B6, tugevdav ravi, füsioteraapia, füsioteraapia.\nPatoloogiline mürgistus on vaimne seisund, mis tekib siis, kui võtate alkoholi eritingimustes, mis on seotud olukorra muutumisega, pikaajalise unetuse, ületöötamise, emotsionaalse ülekoormuse ja haigusega. Võib tekkida lennukis lendamisel või rongis liikumisel. Tüüpiline on hämarate teadvuse tüübi hägustumine: ümbritseva keskkonna taju äkki muutub, tagakiusamised, hallutsinatsioonid, hirm. Patsiendid kogevad viha, raevu, agressiooni. Tüüpiliseks tunnuseks on liikumise koordineerimise häire puudumine (patsiendid ei nihkunud, neil on kindel kõndimine). Patoloogiline mürgistus algab äkki, voolab lühidalt ja ootamatult ka väga sügavasse une, millega kaasneb amneesia (mälukaotus).\nAju ateroskleroos. Hüpertensiivne haigus\nAju veresoonte ateroskleroosi vaimsed häired on progresseeruvad. Vastavalt haiguse kulgemisele ilmnevad need järgnevatel perioodidel: 1) ilmne periood asteeniliste, neuroositaoliste ja psühhopaatiliste sündroomidega;\n2) väljendunud kliiniliste ilmingute periood koos ärevuse-depressiivse, ärevuse-hüpokondriaga, ärevuse-delusiaalsete sündroomidega ja ägeda segadusega; 3) dementsuse periood.\nEsialgsel perioodil avastatakse kõige sagedamini asteeniat. Patsientidel on vähenenud jõudlus, kiire väsimus, raskused ühelt tegevusliigilt teisele üleminekuks, raskused uue äritegevuse omandamisel, puudumine, raskus ja rõhk peas, peavalud, pearinglus. Asteenia areneb väga aeglaselt, on laineline vool. Mälu järk-järgult väheneb, patsiendil on raske meenutada kuupäevad, nimed, terminid. Paljude aastate jooksul on patsiendid toime tulnud oma tavapäraste ülesannetega, kuid kulutavad rohkem aega nende rakendamisele. Tähelepanu on rikutud, mäluvarude kasutamisel on raskusi. Tulevikus süvenevad mäluhäired. Patsiendid ei mäleta ega õpi uusi teadmisi, kuid mineviku mälu on pikka aega puutumata. Voolavavool muutub järk-järgult vähem väljenduvaks; vaimsed häired muutuvad püsivateks, näidates kalduvust progresseeruvale arengule. Patsientide olemus muutub: piinamise, kurnatuse, valetunde, ülbuse ja kalduvus sekkuda teiste asjadesse tunnused.\nTeisel perioodil areneb somaatiliste ja neuroloogiliste häirete tõttu ärevus-depressiivne seisund depressiivse meeleolu, pisaruse, enesekindluse, tervise ärevuse pärast. Patsiendid kogevad erinevaid senestopaatiaid ("nägu nägu", "küpsetab pea taga", "jalad liiguvad tuimaks" ja nii edasi). Hüpokondria klammerdumine on täheldatav väikeste somaatiliste valulike tunnete puhul.\nKolmandal perioodil täheldatakse dementsuse (dementsuse) seisundit. Patsiendid häirivad järsult praeguste sündmuste mälestust ja on varasemas olukorras suhteliselt säilinud. On täheldatud dementsust. Patsiendid on abitu, nad ei saa ise teenindada. Aju verejooksude tagajärg võib olla postapoplektiline dementsus, mis väljendub sügavates mäluhäiretes, sunnitud naerudes ja nuttes, täielik abitus ja võimetus teenida ennast ja amneesiline desorientatsioon ümbruses. Võib tekkida hilinenud epilepsia.\nVaimse häire ravi ateroskleroosi korral sõltub kliinilisest pildist. Asteeniline ja neurootiline seisund esimesel perioodil on pöörduv. Pärast ateroskleroosi ravi kasutatakse Aminaloni, kangendavat ravi, rahustavaid aineid. Tavaliselt taastatakse patsientide puue. Dünaamiline jälgimine psühhoneuroloogilises raviasutuses on vajalik dekompensatsiooni vältimiseks, mis on tavaliselt seotud vaimsete traumade, alkoholismi ja teiste eksogeensete teguritega. Vajalik on õige režiim, teostatava töö ja puhkuse vaheldumine. Depressiooni raviks tuleb kasutada pürasidooli, asafeeni, amitriptüliini, imisiini (melipramiini). Paranoilistes sündroomides on näidatud triftazin ja aminaziin. Hilise epilepsia ravi viiakse läbi krambivastaste ravimitega. Patsientide puue on sel perioodil tavaliselt kadunud. Aterosklerootilise dementsuse korral viiakse läbi sümptomaatiline ravi, patsiendid vajavad hooldust ja järelevalvet.\nHüpertensiooni häireid on raske aterosklerootilisest eristada. Hüpertensiooni algstaadiumis areneb ka asteeniline sündroom, täheldatakse mälu nõrgenemist - tavaliselt voolu mälestus, praegune on häiritud. Võib esineda teadvushäireid, mis tekivad äkki, kestavad mitu tundi kuni mitu päeva, millega kaasneb järsk vererõhu tõus ja kaob hüpertensiooni vähenemisega. Teadvuse hägustumine võib ilmneda deliiriumina, millel on mõnikord hirmutavad looduslikud hallutsinatsioonid.\nRavi: koos üldiste hüpertensiivse psühhoosi ravimeetmetega võib kasutada psühhofarmakoloogilisi ravimeid: reserpiin, aminaziin, propasiin, tioridasiin, haloperidool. Nende vahendite kasutamine nõuab pidevat vererõhu kõikumiste jälgimist, et vältida tõsist kollapsist ja patsientide neuroloogilise seisundi pidevat jälgimist.\nVaimsed häired võivad esineda nakkushaiguse erinevatel etappidel. Reeglina on nakkushaiguse lõpus täheldatud nn astmelisust tervendavatel inimestel, kellel on suurenenud kurnatus, ärrituvus ja peavalu. Asteenia kestab 1–3 nädalat. Soovitatav on tugevdada ravi. Nakkushaiguse ägeda perioodi jooksul võivad üksikud patsiendid tekitada segadust deliiriumi, harvemini amentia vormis. Deliiriumi kujunemisega ilmuvad fantastilise või hirmutava iseloomuga mitmed visuaalsed hallutsinatsioonid, patsiendid on ümbritsevast piirkonnast eraldatud, nad ei ole orienteeritud ajast ega seadistusest, kuid orientatsioon oma isikupära jääb. Patsiendid kogevad hirmu. Amentiaga kaasneb sügav segadus, segaduse mõju, mõtlemise ja kõne ebajärjekindlus. Ümbruses ja eneses on ebamugavust. Patsiendid on põnevil, ei vasta küsimustele. Põletamise kestus on mitu päeva kuni mitu nädalat, pärast taastumist ei mäleta patsiendid haiguse ägeda perioodi. Patsiendi seisundit tuleb hoolikalt jälgida.\nRavi: On soovitatav nimetada unenägusid, sest unetus on psüühikahäirete varane sümptom. Segaduse ajal tekkinud erutuse leevendamiseks on soovitatav süstida 25% magneesiumsulfaadi lahust - 10 ml / m, 2,5% aminaasi lahust - 2 ml / m või 0,5 ml 0,5% haloperidooli lahust / m.. Teha võõrutusravi (glükoosi infusioon), massiivset vitamiinravi, isotoonilise naatriumkloriidi lahuse subkutaanset süstimist, rikkalikku joomist, head kalorite tarbimist. Ägeda nakkusliku psühhoosiga patsiente ei soovitata üle kanda psühhiaatrilisse haiglasse. Neid tuleb jätta nakkushaiguse osakonda, et ravida teistest patsientidest isoleeritud põhihaigust, ning määratakse individuaalne ööpäevaringselt kasutatav sanitaarpost.\nNeed on vaimsed häired, mis tulenevad kokkupuutest mitmesuguste toksiliste teguritega - tööstuslikud mürgid, insektitsiidid, mürgised seened jne. Ägeda mürgistuse korral on segadus sagedamini deliiriumi kujul, mõnikord muutudes ukseks ja koomaks. Koos mitmete somaatiliste ja neuroloogiliste häiretega. Pikaajalise kroonilise mürgistuse korral, pöörduv, kuid pikaleveninud, depressiivne-paranoiline, katatooniline sündroom, mõnikord areneb amneesia (Korsakovi) sündroom. Lisaks väheneb intellekt, mälu on häiritud ja orgaaniline dementsus järk-järgult suureneb.\nSümptomaatiline ravi, detoksikatsioon, antipsühhootikumide hoolikas kasutamine ainult pikaajalise psühhoosiga. Patsientide hospitaliseerimine, voodipesu, hoolikas jälgimine on vajalik.\nHaigust iseloomustavad perioodilised afektiivsed rünnakud (depressioon või maania), millele järgneb tervise taastumine (särav periood). Haiguse etioloogia ei ole piisavalt selge, lisatud on päriliku koormuse tähtsus, mis põhineb põhiseaduslikul anomaalil. Ennustavad tegurid on vaimne trauma ja füüsiline haigus. Haigus esineb tavaliselt täiskasvanueas, naised haigestuvad tõenäolisemalt.\nDepressiivse faasi kliinilises pildis on juhtpositsioonil meeleoluhäired, mis tekivad ärevusena, samuti muud vaimse aktiivsuse muutused. Rakendatud sündroomi iseloomustab afektiivne, ideatoorne ja motoorne inhibeerimine. Tosca on looduses elulise tähtsusega, millega kaasneb valu südames. Patsiendid on pimedad, neil pole elu vastu huvi, nad esindavad oma tulevikku lootusetult, keskkonda tajutakse pimedas. Mõeldes aeglasele, erinevale monotoonilisele depressiivsele sisule, tundub vaimne stress olevat raske. Patsiendid kurdavad mälukaotust. Paljud valed, tegevuse motivatsioon on vähenenud, väljendus näol on kurb, kõne on vaikne, ühekihiline. Patsiendid väljendavad mõttetu enesevigastamist, peavad end kurjategijateks. Mõnel patsiendil esineb enesetapumõtteid ja -suundumusi, söögiisu vähenemist, une häirimist ja kehakaalu vähenemist. Täheldatud tahhükardia, suurenenud vererõhk, lai õpilased. Täheldatakse seisundi igapäevaseid kõikumisi: hommikul on depressioon tugevam kui õhtul.\nSuitsidaalsete mõtete ja suundumustega patsiendid on haiglasse paigutatud psühhiaatrilise järelevalve osakonda. Nad peaksid olema range ööpäevaringse järelevalve all ja nende töötajaid tuleks teavitada nende seisundist. Nende asju tuleb vaadata iga päev. Patsiendid peavad võtma ravimeid personali järelevalve all.\nDepressiivsed faasid võivad olla vähem sügavad, nende kliiniline pilt mõnel juhul ilmneb ärevusest, motiveerivast ärevusest.\nVõib-olla ambulatoorne ravi pideva meditsiinilise järelevalve all ja jälgimine patsientide ravimeid jälgivate sugulaste poolt võimaliku järsu halvenemise eest.\nManic faas - motiveerimata kõrgendatud rõõmsameelne meeleolu koos intellektuaalsete protsesside, kõne ja motoorse stimulatsiooni kiirendamisega. Patsientidel on erakordse elujõulisuse tunne, tugevuse tõus. Nad on väljendanud soovi tegutseda, kuid nad ei lõpeta mingit tegevust. Nad on rahutu, mõnikord ärritunud, jutukas. Maismilises seisundis tekkivad ülevuse ideed on tavaliselt oma olemuselt konkreetsed ja koosnevad oma omaduste või positsiooni liialdamisest. Instinktide tõkestamine: patsiendid on julmad, seksikad, neil puudub kontroll oma käitumise üle. Puhkeolek on tavaliselt häiritud. Vaatamata piinlikkusele kaotavad patsiendid kaalu. Tahhükardia, suurenenud vererõhk maniakaalses faasis on vähem väljendunud kui depressiivses. Maniaseisundis olevad patsiendid hospitaliseeritakse psühhiaatriahaiglasse sobimatu käitumise tõttu.\nManiakaal-depressiivse psühhoosi faasid lõpevad tervise täieliku taastumisega, säilitades inimese individuaalsed omadused. Mõnikord võib kerge vahe korral esineda kergeid meeleoluhäireid, ilma et tulemus oleks oluliselt muutunud. On olemas depressiivne voolu liik, milles ei ole maniakaine faase, maniakaalne tüüp ilma depressiivsete faasideta ja ümmarguse tüübi vahelduva maniakaalse ja depressiivse faasiga. Selle haiguse kergeid vorme nimetatakse tsüklotüümiks.\nDepressiivse faasi ravi viiakse läbi antidepressantidega. Määrake melipramiin päeva esimesel poolel suuliselt või / m; Öösel on unehäirete raviks soovitatav levomepromasiin (teasersiin) või nitrasepaam (eunookiin) või fenasepaam. Amitripüliin on ette nähtud annuses 200-400 mg päevas. Terapeutilise toime saavutamisel vähendatakse annuseid järk-järgult.\nKui agressiivset või hüpokondriaalset depressiooni võib kasutada, võib kasutada pürasidooli. Tugeva motoorse erutusega, hirmuga, senestopaatiaga on soovitatav kasutada laia spektriga antipsühhootikume - aminaasi või levomepromasiini; vähendada järk-järgult neuroleptikumide annust ja suurendada antidepressantide annust. Vajalik on vererõhu, verepilti, protrombiini indeksi, maksafunktsiooni ja neerufunktsiooni kontroll.\nManiakaalse faasi ravi teostab laia spektriga antipsühhootikumid - kloorpromasiin või teaserciin. Samal ajal on ette nähtud parandajad - tsüklodool, unetus - neuleptil.\nNarkomaania - narkootikumide sõltuvus, mis põhjustavad eufooriat, hoolimatust, sõltlase sõltuvust. Aine kuritarvitamine - sõltuvus teatavatest vaimset seisundit muutvatest ravimitest. Narkomaania on põhjustatud uimastitest, samas kui ainete kuritarvitamist põhjustavad magavad ravimid, rahustid ja psühhostimulandid.\nNarkomaania ja narkootikumide kuritarvitamist iseloomustab sündroomide kolmiku kujunemine: uimastisõltuvuse sündroom (vaimse ja füüsilise mugavuse sõltuvus ravimi tarbimisest); muutused tolerantsis suurenevate annustega ja muutused ravimi või unerohudega mürgistuse vormis; abstinensi olemasolu ja ravimi soovimatu iha, kuna sõltlase organismi elutähtis aktiivsus normaliseerub ainult teatud anesteesia tasemel.\nNarkootikumide kuritarvitamine ja unerohud põhjustavad indiviidi seisundi halvenemist: narkomaanid ja narkomaanid lähevad ebaseaduslikesse trikkidesse, et saada vajalikku ravimit. Nad on vähendanud aktiivsust, kaotanud huvi elu vastu, füüsiline ammendumine põhjustab üldist nõrkust ja impotentsust. Vähenenud resistentsus väliste kõrvaltoimete suhtes. Uimastisõltlaste ja narkomaanide suremus on enne inimese keskmise eluea lõppu.\nIga sõltuvuse või narkomaania vormi kliiniline pilt ja kulg on oma omadustega, mis on seotud ravimi farmakoloogilise aktiivsusega, selle narkootilise võimekusega.\nMorfinism on narkomaania vorm. Haigusele on iseloomulik kiire sõltuvus ja sõltuvussündroomi teke, suurenenud tolerantsus, abstinensus toimub 2 kuu jooksul. Morfiini mürgistuse kliiniline pilt avaldub eufoorias, mis on asendatud rahuloluga, rahuga, lõõgastusega, jäsemete raskustunnetega, unenäoliste fantaasiatega, mis on ümbritsevast eraldumisest. Umbes 4 tundi hiljem läheb see seisund magama, mis kestab kuni 3 tundi. Morfiini mürgistusega kaasnevad vegetatiivsed häired: õpilaste kitsenemine, naha ja kuiva naha, bradükardia, hüpotensioon.\nMorfinismi ravi viiakse läbi narkoloogilise osakonna tingimustes. Alguses on ravimeetmete eesmärk peatada abstinensus. Seejärel viiakse läbi atropiinravi. Soovitatavad raviprotseduurid, tööteraapia. Psühhoteraapia läbiviimine. Patsientide ligitõmbamine ravimiga väheneb järk-järgult. Narkomaania kordumise vältimiseks peavad patsiendid olema pikka aega haiglas.\nAine kuritarvitamise näide on unerohkude (barbituraadid) kuritarvitamine. Äge mürgistus barbituraatidega põhjustab eufooriat, kõnelustavust, rahutust, kiiret meeleolu muutust, agressiivsust. On täheldatud pulsisageduse vähenemist ja hüpotensiooni, düsartria, kõndimishäireid ja liikumiste koordineerimist. 3 tunni pärast tekib une, mille järel patsient on aeglane, kogeb nõrkust, peavalu, iiveldust. 5–6 kuu möödumisel unerohkude kuritarvitamise algusest tekib sõltuvuse sündroom, suureneb tolerantsus ja ilmneb abstinensus, mis ilmneb ühe päeva jooksul pärast viimast unerohu manustamist. Tema kliinilist pilti iseloomustab patsiendi pahameel, düsfooria, depressiivne meeleolu, unetus, söögiisu puudumine. Tühistamissümptomite kõrgusel esineb mõnikord konvulsiivseid krampe ja areneb alkoholile sarnane deliirium. Märgub külmavärinad, higistamine, laienenud õpilased, jalgade lihaste tõmblemine, jäsemete treemor, kõhulahtisus, oksendamine, kiire südametegevus ja kõrgenenud vererõhk. Abstinensi kestus kuni 1 kuu.\nPikaajalise uimastite kuritarvitamise korral areneb intoksikatsioon entsefalopaatia koos orgaaniliste muutustega patsiendi neuroloogilises seisundis ja psüühikas: vaimsete protsesside aeglus, jõudluse vähenemine, ammendumine, mäluhäired, mõtte ja kõne vaesumine ning huvide vähenemine. Barbituraani välimus näitab ka mürgistust: kahvatu pundunud nägu, kus on sarvjas varjund, tuhmad silmad, igav ("elutu") juuksed, pikad, mitte tervendavad haavad, millel on vähenenud resistentsus pustulaarse infektsiooni suhtes. Barbituromania on halvasti ravitav, hoolimata patsientide pikaajalisest viibimisest uimastiravi haiglates, esineb ägenemisi kiiresti ja sageli. Tühistamissümptomite leevendamiseks määratakse detoksikatsioonravi, pirroksan. Järgmisena kasutage nootropika grupi ravimeid.\nOn oluline, et narkomaania ja narkootikumide kuritarvitamine, patsientide hospitaliseerimine ja aktiivne ravi haiglas oleks varakult avastatud. Neuroos. See hõlmab haiguste rühma, mis põhinevad psüühika ajutistel pöörduvatel funktsionaalsetel häiretel, mis on tingitud peamiste närviprotsesside ületamisest - ergastamisest ja inhibeerimisest. Neuroosid tekivad pika traumaatilise seisundi tingimustes ja on seotud psühhogeenidega.\nHüsteeriline neuroos on iseloomulik suurenenud afektiivsele labilisusele ja suguvõimele, kalduvus imiteerida, kalduvus fantaasida, käitumine teatrilisuse elementidega. Patsiendid reageerivad hüsteeriliste krambihäiretega probleemidele, mis on teadvuse hüsteerilise kokkutõmbumisega, hirmutav, haletsusväärne. Hüsteerilised krambid ei kaasne ootamatute verevalumite ja vigastuste langusega, neid ei esine, kui patsient on üksi. Liikumishäired on iseloomulikud ja vastavad patsiendi kogemuste sisule. Mõnikord mõjutab muutuste mõju vägivaldsetele ilmingutele. Patsient langeb, juhuslikult libistades käsi ja jalgu, lööb nad põrandale, kaared, hüüab üksikuid sõnu. Hüsteerilise krambihoo kestus on mitu minutit kuni mitu tundi. Hüsteriaalse krambiga ei kaasne väljendunud lihaste toonuse häire, sphincters'e spasmid koos nende hilisema lõõgastumisega ja uriini ja väljaheidete inkontinentsiga, patsiendid hoiavad õpilaste reaktsiooni valguse suhtes, põhjustab kõõluste reflekse, samuti reaktsioon valu valule, patsiendid näevad nende ravimist ja reageerivad neile teda Pärast krambihoogu on patsientidel ebamäärane mälu.\nTeadvushäire - üks hüsteeria ilminguid, mis esineb ka vaimse trauma mõjul. Ümbritseva keskkonna taju on häiritud, moonutatud. Õhk tundub sünge, ähvardav, peegeldab patsiendi traumaatilist olukorda. Afektiivseid häireid iseloomustab ärevus, hirm. Käitumises ilmnevad lapsepõlve, abituse, vale dementsuse elemendid. Mõnel patsiendil tekivad neuroloogilised häired: sukad ja kindad on tundlikumad, käed ja jalad värisevad, hüsteeriline kurtus, afoonia. On vegetatiivseid häireid - südamepekslemine, õhupuudus, väljendunud vaskulaarsed reaktsioonid. Hüsteeriline neuroos lõpeb pärast vaimselt traumaatilise olukorra kadumist.\nNeurasteenia põhjustab närvisüsteemi ammendumist. Seda iseloomustab asteenia, ärrituvus, nõrkus, vähenenud jõudlus, unehäired. On subjektiivne mäluhäire. Arenevad haigused: liigne higistamine, südamepekslemine, õhupuudus.\nObsessiivsete seisundite neuroosi iseloomustavad obsessiivhirmud, kahtlused ja tegevused, kalduvus eneseanalüüsile, enesekindlus, otsustamatus, kõrgendatud tundlikkus ja haavatavus. Patsientidel võib tekkida obsessiiv hirm hüpokondriaalse sisu ees. Mõnikord areneb hirm kõrguste ees, hirm transpordi all. Sageli kombineeritakse obsessiivseid hirme obsessiivseid tegevusi. Patsiendid kritiseerivad neid nähtusi, püüdes neid ületada. Selle neuroosi kulg on pikem kui neurasteenia ja hüsteerilise neuroosiga.\nNeurootiline depressioon avaldub masendunud meeleolus, mis aeglustab psühhomotoorseid reaktsioone ja mõtlemist, monotoonseid depressiivseid mälestusi, pessimismi, traumaatilise olukorra püsivust. Sellega kaasneb kalduvus pisarasse, ärrituvus, söögiisu vähenemine ja unehäired. Puuduvad ekslikud ideed enda süüdistamise, eluliste häirete, raske psühhomotoorse aeglustumise või agitatsiooni, samuti riigi igapäevaste kõikumiste kohta. Neurootiline depressioon ei jõua psühhoosi sügavuseni, on looduses pöörduv, tekib siis, kui traumaatiline olukord on lahendatud või ravi all.\nHüpokondria neuroosi iseloomustab suurem tähelepanu nende tervisele, nende tunnetele, hirm ravitava haiguse olemasolu ees. Mõnikord esineb see arsti või meditsiinipersonali hooletute märkuste tõttu patsiendi tervisliku seisundi kohta. Koos ärevuse, unehäirete ja vegetatiivsete ilmingutega, südamepekslemine, suurenenud hingamine, soole düsfunktsioon. See on pöörduv, nagu kõik neuroosid.\nNeurooside ravimisel on oluline kõrvaldada nii palju kui võimalik stressiolukordades või leevendada patsiendi reaktsiooni nendele olukordadele. Näidatud on patsientide hospitaliseerimine psühhiaatriahaiglates. Patsiendi väljalülitamine traumaatilisest olukorrast (perekonna probleem, tööl konflikt) on kasulik. Ravirežiimil, tugevdav ravi, on ka patsiendile positiivne mõju. Näidatakse rahustite ja psühhoteraapia kasutamist. Rahustavad ained leevendavad ärevust, vähendavad tundlikkust väliste stiimulite suhtes, põhjustavad sedatsiooni ja lihaste lõõgastust, parandavad une. Ravikuurina on aja jooksul ühe trankvaatori asendamine teisega, et vältida harjumust.\nNeurootiliste sümptomite leevendamise taustal toimub psühhoteraapia: patsiendi korrektse reageerimise arendamine olukorras, teatud seisukohtade avaldamine tema käitumisest traumaatilises olukorras, muutes viisi, kuidas ta sellisele olukorrale reageerib; autogeenne koolitus; erinevate neuroosivormidega patsientide gruppühhoteraapia; hüpnoteraapia.\nKliinik sõltub kasvaja iseloomust, lokaliseerumisest ja haiguse kestusest. Kui pahaloomuline kasvaja (või metastaas) tekib järsku, ilmnevad need absurdsetena, ebajärjekindlatena ja mõttetutena. Järgmine on uimastamine, muutudes stuporiks. Healoomuliste kasvajate puhul avalduvad vaimsed häired esmalt hüperesteesia, väsimuse, mälu järkjärgulise vähenemise ja intellektuaalse tegevuse raskuse, aeglase reaktsioonina ümbritsevale, püsivale peavalule. Mõnikord tekivad konvulsiivsed krambid ja paroksüsmaalsed teadvushäired. Siis liituvad kohalikud sümptomid - psühhosensiaalsed häired, monotoonsed elementaarsed kuulmis- ja visuaalsed hallutsinatsioonid, afaasilised ja apraktilised häired, stupefektiivsuse sündroomid - uimastamine, spoor, kooma areng.\nRavi on neurokirurgiline. Patsiendid vajavad erilist hoolt ja pidevat järelevalvet.\nOligofreenia (vaimne alaareng) -\npsüühika ja kogu organismi hiline areng, mida iseloomustab intellektuaalne defekt. Etioloogia on mitmekesine: esimene rühm on oligofreenia, mis on seotud vanemate genereerivate rakkude kadumisega ja kromosomaalse aberratsiooniga (Down'i sündroom jne); teine rühm - oligofreeniad, mis on seotud erinevat tüüpi ainevahetuse kaasasündinud häiretega (fenüülpüroviinne oligofreenia; galaktosemiaga seotud oligofreeniad); kolmas rühm - oligofreeniad, mis tekivad seoses erinevate patogeensete teguritega, mis toimivad sünnituse, raseduse ajal ja ka varases lapsepõlves (ema ja lapse veregruppide kokkusobimatus, kaasasündinud süüfilis, sünnitrauma, varajane entsefaliit ja meningiit).\nOligofreenia ilmingud sõltuvad intellektuaalse defekti sügavusest ja etioloogia omadustest. Intellektuaalse defekti tõsiduse järgi jaguneb oligofreenia idiootiliseks, imbatsionaalsuseks ja moraalsuseks.\nIdiotsiat iseloomustab patsiendi vegetatiivne elustiil, instinktide olemasolu. Ei ole kõnet. Patsiendid on kõigele ükskõiksed, reageerivad nõrgalt oma ümbrusele, ei saa kõndida ega seista, ei oska riietuda; vajavad hooldust ja järelevalvet.\nImbecilityle on iseloomulik vähem väljendunud intellektuaalne defekt. Patsiendid omandavad väikese ideede pakkumise, meistrikõne, kuid sõnavara on väga halb. Neil on mehaaniline mälu. Lihtsalt inspireeritud, mitte piisavalt iseseisev, võimeline ise teenindama, kordab tahtlikult lihtsate töövormide õpitud tehnikaid. Nad ei ole kohandatud iseseisvale elule, nad vajavad eestkostet.\nDebüüti iseloomustab veelgi vähem sügav intellektuaalne defekt. Patsiendid on võimelised õppima eritingimustes (vaimselt aeglustunud, individuaalse koolituse jaoks), omandama teatud sõnavara, kuid kasutama sõnu mehhaaniliselt, ilma piisava arusaamiseta. Üldistused ja abstraktsioonid patsientidele on kättesaamatud. Emotsioonide areng on ebapiisav. Patsiendid on soovitatavad. Kui on olemas eritingimused, saavad nad eluga kohaneda ja omandada lihtsa elukutse.\nPatsientidel võib tekkida düsfooria, impulsihäire, psühhomotoorne agitatsioon. Nendel tingimustel on patsiendid haiglasse haiglas.\nRavi: erutamise leevendamiseks rakendage haloperidooli, neuleptiili kombinatsioonis tsüklodooliga. Rakendatud vitamiiniteraapia, glutamiinhape; endokriinsete häiretega - hormoonravi, ainevahetushäiretega - eritoitumine. Väga oluline on vaimse ajapuudusega inimeste nõuetekohane kasvatamine ja väljaõpe ning nende tööoskuste lisamine. Soovitatav on kombineerida koolitus piratsetaami kasutamisega, 0,4 g kapsli kohta 1-2 korda päevas, suurendades annust 0,4 g-ni 3 korda päevas. Piratsetaami mõjul suureneb intellektuaalne tegevus, mälu ja efektiivsus. Raske desinfitseerimise, rahutuse korral on piratsetaami ja neuleptila või tioridasiini kombinatsioon näidatud väikestes annustes. Ravi kestus on 2 kuud, pärast kahe nädala möödumist korratakse kursust.\nHaigus esineb ajukahjustuse tõttu, mida põhjustab kahvatu spirochete. Inkubeerimisperiood pärast süüfilise nakatumist on 6 kuni 30 aastat.\nSümptomid: algstaadiumis iseloomustab haigust suurenenud kurnatus, ärrituvus, vähenenud mälu ja emotsioonide karmistamine. Patsiendid muutuvad kriitilisteks, taktituteks. Tõhusus väheneb järsult, dementsus suureneb. Isik kaotab oma individuaalsed omadused, mälu on järsult vähenenud, patsiendid kaotavad oma kutseoskused, teevad absurdseid tegusid. Ilmuvad neuroloogilised ja somaatilised häired, kõne on häiritud ja käekirja muutmine. Ilmub hajutatud neuroloogilised sümptomid - õpilaste reaktsioon valgusele, säilitades samas majutuse, ebaühtlase kõõluste reflekside, amümia. Trofilised muutused suurenevad: luude, veresoonte suurenenud ebakindlus, parenhüümorganite degeneratsioon.\nIlma ravita on progresseeruva halvatuse kulg progresseeruv: 2–4 aastat sureb patsiendid hullumeelselt. Ravi viiakse läbi haiglas. Patsiendid vajavad ranget ööpäevaringset järelevalvet ja hooldust. Trofilised häired, magamisomaduste kerge moodustumine nõuavad hoolikat nahahooldust (naha pühkimine, kummiratta allakukkumine). Ergutades väga ettevaatlikult ja hoidke patsienti hoolikalt luumurdude vältimiseks. Toit ei ole kuum (patsientidel on vähenenud valutundlikkus) ja purustatud kujul (patsiendid tavaliselt ei närida toitu, neil võib olla neelamisraskusi). Haiguse raviks antakse patsiendile kolmepäevane malaaria, mis hõlmab 10-12 malaaria rünnakut. Samal ajal jälgitakse hoolikalt patsiendi somaatilist seisundit: temperatuuri mõõdetakse 4 korda päevas, südame-veresoonkonna süsteemi seisundit, põrna mahtu jälgitakse (selle purunemine on võimalik). Vajalikud südamekaitsevahendid, range voodipesu. Seejärel peatab malaaria Akrikhin. Ravi lõpus kasutatakse antibiootikume samades annustes nagu süüfilise ravis. Ravi malaaria vaktsiinidega viib progresseeruva halvatuse täieliku peatumiseni, reeglina haiguse kordumist ei toimu, tavaliselt jääb ainult teatud intellektuaalne defekt. Suurtes annustes on võimalik penitsilliiniga ravida progresseeruvat paralüüsi.\nMENTALISED TULEMUSED KODUKORRALDUSES (entsefaliit, meningiit, arahnoidiit, toksoplasmoos jne)\nAkuutse intrakraniaalse infektsiooni perioodil ilmnevad vaimsed häired sügava väsimuse vormis, millel on tõsine kurnatus, ärritunud nõrkus, tugevate väliste stiimulite talumatus, tugev peavalu, unehäired, tähelepanu kõrvalejuhtimine, mälukaotus. Patsientide seisund halveneb õhtul ja öösel. Haiguse kõrgusel on teadvuse hämardumine, deliirium koos paljude erksate visuaalsete hallutsinatsioonidega, millele võib järgneda uimastamine ja õrn.\nPatsiendid vajavad järelevalvet ja hooldust.\nPÜHKOSID REAKTIIVNE (PSÜHOGEENIA)\nNeed on ajutised, pöörduvad vaimsed häired, mis tekivad vaimse trauma mõjul. Reageerivad seisundid esinevad kergemini psühhopaatilistes isikutes, samuti mineviku nakkushaiguste, peavigastuste, vaskulaarsete haiguste, ületöötamise, pikaajalise unetuse tõttu. Samuti võib olla oluline patsiendi vanus. Näiteks on menopausi põdevad isikud haavatavamad välismõjude suhtes. Psühhogeense reaktsiooni tekkeks on vaimse vigastuse olemus. Niisiis põhjustavad ägedad löögid muid reaktsioone kui pikaajalised rasked vigastused. Afektiivseid šokkreaktsioone täheldatakse sagedamini massikatastroofide ajal (maavärin, tulekahju, laevahukk). Nad avalduvad hüperkineetilistes ja hüpokineetilistes vormides. Hüperkeneetilist vormi iseloomustab desorientatsioon keskkonnas, lend, mõttetu tegevus. Hüpokineetilises vormis muutub patsient hirmu mõjul kinniseks, vaikivaks. Mõnikord esineb nn emotsionaalne halvatus: inimene ei tunne hirmu emotsionaalset reaktsiooni, kuigi ta mõistab kõike, mis toimub ja on teadlik ohust. Afektiivsed šokkreaktsioonid on lühiajalised ja pöörduvad, millega kaasnevad autonoomsed sümptomid, kardiovaskulaarne aktiivsus. Kuvatakse rahustite kasutamine.\nReageeriv depressioon on tugev tuju koos ärrituse, mõnikord nastuse, mootori pidurdamisega. Unehäired ja söögiisu on häiritud. Mõeldes keskendutakse depressiooni põhjustanud traumaatilistele sündmustele. Ideedest eneseväljendamist ei järgita. Patsiendid näitavad mõjuvõimetust, on pisarad, kapriissed, jälgivad teiste ümbritsevate inimeste suhtumist.\nÄge reaktiivne paranoiline. Kliiniline pilt koosneb delikaatsetest ideedest suhtumise ja tagakiusamise kohta, mis tulenevad järsult väljendatud hirmu taustast. Patsiendid märgivad, et nende taskutel on noad, kellega nad tapavad. On hallutsinatsioone (nii visuaalselt kui ka kuuldavalt). Vanglas võib esineda paranoiline, siis selle sisu peegeldab traumaatilist olukorda, selle saatuse ärevust. Mõnikord toimub rongis, lennukis paranoidid. Patsiendid on rahutud, mõnikord agressiivsed, hirmu mõjul ja hallutsinatsioonid võivad teha ootamatuid meetmeid (aknast väljatõmbamine jne).\nHarva täheldatakse reaktiivset hallutsinosi. Kliinilises pildis tõuseb esile tõelised kuuldud hallutsinatsioonid. Välja töötatud sensoorse puuduse ja traumaatilise olukorraga. Reaktiivsed paranoidid ja hallutsinoos esinevad ägedalt ja on lühiajalised.\nÄge hüsteeriline psühhoos. Seal on sagedamini väljendunud väike arv sündroome, mis võivad üksteiseks muutuda.\nGanzeri sündroom on hüsteeriline teadvuse häire, mille käigus patsiendid käituvad valesti, annavad naeruväärseid vastuseid lihtsaimatele küsimustele, näitavad, et ei suuda kõige lihtsamaid toiminguid teha, ei mõista igapäevaste esemete eesmärki. Tingimus on äge ja lõpeb mõne päeva jooksul.\nPseudodementia. See erineb Ganzeri sündroomist, mis on vähem väljendunud teadvuse halvenemisega ja rohkem korraldatud käitumist. Patsiendid annavad ka ebaõigeid vastuseid lihtsatele küsimustele, teevad vigu lihtsates toimingutes, kuid võivad ootamatult toime tulla keeruka ülesannetega. Näoilme on rumal, patsiendid vahtivad, mõnikord naeravad, kuid mõju on depressiivne. Pseudo-dementsus võib toimuda ägedalt ja lõpeb mõne päeva pärast, mõnikord kestab mitu kuud.\nPuerilismi iseloomustavad lapselikkuse väljendunud tunnused patsiendi käitumises, näoilmetes ja kõnes, kohtuotsuste olemuses ja emotsionaalsetes reaktsioonides. Puerilism kipub kauem kestma.\nPsühhogeenne stupor - patsientide täielik liikumatus ja ajutine kõne puudumine. Näol, hirmu väljendusena, keelduvad patsiendid toidust, on ebameeldivad. On tahhükardiat, liigset higistamist. Selline reaktiivse psühhoosi vorm areneb järk-järgult, kipub pika aja jooksul.\nReaktiivsete psühhooside ravi hõlmab mitmeid tegevusi. Esiteks on see psühhiaatrilise haigla patsientide erakorraline hospitaliseerimine, järelevalve, hooldus, toitmine, psühhotroopsete ravimite kasutamine. Reaktiivse paranoilisuse või hallutsinosi, aminaasi peatamiseks kasutatakse haloperidooli kombineerituna korrigeerijatega tavalistes terapeutilistes annustes. Reaktiivse depressiivse psühhoosi ravi viiakse läbi antidepressantidega, mõnikord kombineeritult rahustite või antipsühhootikumidega. Ägeda hüsteerilise psühhoosi ravis on soovitatav määrata taktsitsiin, frenoloon ja käitumise parandajad - tioridasiin jne.\nTegemist on patoloogiliste tunnustega ja temperamentidega, mis on tekkinud kõrgema närviaktiivsuse kaasasündinud halvemuse ja selle arengu ebakõla alusel. Patoloogilise olemuse kujunemine, nagu ka normaalne, toimub väliskeskkonna ja kasvatuse mõjul.\nAsteenilist psühhopaatiat iseloomustab suurenenud muljetavaldavuse, tundlikkuse ja olulise vaimse ammendumise kombinatsioon. Sellistele inimestele on iseloomulik hirmus, otsustamatu tujusus, mis muutub kergesti ebamugavaks ja kaob. Nad on häbelikud, innukad vältima kõike, mis nõuab pingeid, sest nad on talumatud vaimsele ja füüsilisele stressile. Sageli kurdavad nad kehva une, keha ebamugavuse pärast, kalduvad pidevalt muretsema oma tervise ja hüpokondriaalsete hirmude pärast.\nPõnev psühhopaatia avaldub lahknevuses emotsionaalsete reaktsioonide tõsiduse ja stiimuli tugevuse ja kvaliteedi vahel. Põnevad psühhopaatid ei suuda ennast piirata, sest ebaolulisel põhjusel reageerivad nad vägivaldse viha puhanguga, millega kaasneb kuritarvitamine, hüüded. Ärrituse korral võivad patsiendid olla agressiivsed.\nAfektiivne psühhopaatia - psühhopaatia rühm, mida iseloomustab emotsionaalse tausta suurenemine või vähenemine. Patsiente iseloomustab pidevalt suurenenud meeleolu taust. Need inimesed on optimistlikud, murettekitavad, kalduvad erinevate hobide vastu. Nad on seltskondlikud, reageerivad kõigile sündmustele. Energiline, aktiivne, ettevõtlik. Mõnikord kombineeritakse kõrgendatud meeleolu suurenenud ärrituvusega, kalduvus viha puhastada. Hüpoteetikat iseloomustab peamiselt meeleolu vähenenud taust. Need inimesed on pessimistlikud, sageli rahulolematud, kuid reageerivad, seltsivad, töötavad hästi ja on märkimisväärsed nende suure tootlikkuse poolest. Sageli kalduvad hüpokondriaalsed hirmud.\nAnankastilisi psühhopaatiaid (psühhasteeniat) iseloomustab ärev kahtlus, enesekindlus, psühhogeeni mõjul tekkivate kalduvuste tekkimise kalduvus on resistentsemad kui kinnisidee neuroos.\nHüsteerilisi psühhopaatiaid iseloomustab kõrgenenud emotsionaalsus, mida väljendavad vägivaldsed afektiivsed reaktsioonid ebaolulisel põhjusel. Samal ajal ei vasta reaktsiooni välised ilmingud nii selle põhjustanud põhjusele kui ka emotsionaalse kogemuse sügavusele. Nad loovad mulje emotsionaalsete ilmingute tahtlikust liialdusest. Emotsioonid ei erine sügavuti ja asuvad kiiresti vastanditega. Mõeldes sõltuvad tegevused suures osas emotsionaalsest seisundist. Patsiendid püüdlevad alati tähelepanu keskmesse, et mängida teiste silmis teatud rolli.\nPsühhopaatide äratundmisel tuleb arvestada, et iseloomu iseärasused ei avaldu mitte niivõrd patsiendi avaldustes, vaid tema reaktsioonides, tegevustes ja käitumises üldiselt. Seetõttu on psühhopaatia diagnoosi määramisel vaja tugineda objektiivsele informatsioonile patsiendi kohta. Psühhopaatia diagnoosi kehtestamisel on kõige olulisem diagnoosimise funktsioon progresseerumise puudumine. See on oluline psühhopaatiate eristamiseks psühhopaatilistest seisunditest, mis võivad tekkida progresseeruva vaimse häire (nt skisofreenia) algperioodil või püha väheste orgaaniliste muutuste (trauma, infektsioonide ja mürgistuse, vaskulaarse ja endokriinsüsteemi patoloogia) tagajärjel.\nVajalik on nõuetekohane haridus, psühhogeensete traumade kõrvaldamine ja isiku isikuomadustele vastav tööhõive. Koos sotsiaalse rehabilitatsiooniga kasvab psühhotroopsete ravimite roll sümptomaatilise ravina psühhopaatiate dekompenseerimisel. Ergutava hüsteeria või psühhopaatia korral võib kasutada neuroleptilisi ravimeid: kloorpromasiin, propasiin, triftaiin ja etaperasiin väikeste ja keskmise terapeutiliste annuste korral. Parandamisega saab annust vähendada ja seejärel tühistada. Väga oluline on psühhoteraapia.\nPÄRAST RIKKUMISED SISETURGIDE HAIGUSES\nBotkini tõbi. Vaimseid häireid iseloomustab masendunud meeleolu, ärevus ja aeglustunud mõtlemine. Mõnikord tekib segadus paljude visuaalsete ja kuuldavate hallutsinatsioonidega.\nPellagra. Psühhoosi kliiniline pilt avaldub depressiivse seisundi vormis, ärevusega, nihilisel deliiriumil, ärevus voodis. Patsiendid söövad halvasti, ei maganud, on ammendunud, näevad vanemad kui vanemad. Hallutsinatoorset-paranoilist vormi iseloomustab hallutsinatsioonide sissevool (enamasti visuaalne), primitiivne segadus, mille sisu sõltub keskkonnast. Mõlemas vormis on episoodid (deliirium ja amentia). Rasketel juhtudel võib tekkida orgaanilise psühhosündroom, mille mälu halvenemine on suur.\nPahaloomulised kasvajad. Psüühikahäireid iseloomustab esialgu asteenia sümptomid, depressioon ja ärevus nende tervise pärast, lootusetuse tunne ja mõnikord enesetapumõtted. Kahheksia taustal arendab psühhoos depressiivset-paranoilist kliinilist pilti, nihilistlikku deliiriumit, millele järgneb häbivärvimine. Vähktõve psühhoos esineb mõnel juhul pärast operatsiooni.\nSüdame-veresoonkonna haigused. Vaimsed häired tekivad ägeda ja kroonilise südamepuudulikkuse korral. Selle taustal esineb episoode (deliirium) ja pikaajalise letargia ja apaatia seisund, mille mälu on vähenenud. Depressiooni perioodil ilmnevad patsientidel sageli enesetapumõtteid ja -suundumusi. Müokardiinfarkti korral on mõnikord väljendunud motoorne stimulatsioon, mille tunne on melanhoolia, surma hirm.\nUremia. Vaimsed muutused tekivad ägeda või kroonilise neerupuudulikkuse korral ja on tingitud mürgistest mõjudest, mis ei avaldu eritunud lagunemissaadustes. Äge nefrogeenne psühhoos esineb äkki ja sellele on iseloomulik järsk liikumine terava liikumise ja mõnikord krambihoogude korral. Seejärel võib tekkida kooma. Pikaajaline nefrogeenne psühhoos areneb püsiva asoteemia taustal. Seda iseloomustab letargia, depressioon, apaatia, uimasus ja suurenev dementsus. Prognoos on ebasoodne.\nVaimsete häirete ravi somaatiliste haiguste korral on sama kui somaatiliste haiguste ravi, mille põhjal nad arenevad. Sümptomaatiline ravi hõlmab põnevust, hallutsinatoorsete paranoiliste ja depressiivsete häirete kõrvaldamist, võõrutusmeetmeid, massiivset vitamiiniravi. Somatogeense psühhoosiga patsiendid viiakse üle haiglate psühhosomaatilistesse osakondadesse, nende ravi tuleb läbi viia üldarsti osalusel. Vajalik ööpäevaringselt pärast vaatlust.\nNeurosüüfilise varajane ilming on süüfilise neurasteenia. Patsiendid on väsinud, ärritunud, kannatavad peavalu, halb uni, sageli valu erinevates kehaosades. Avastatakse neuroloogilised häired - ebaühtlased õpilased, õpilaste vastuse puudumine valgusele ja majutuse vastuse ohutus, ebaühtlane kõõluste refleks. Meningiidi ja meningoentsefaliidi korral on täheldatud aju membraanide ärrituse sümptomeid, millega kaasneb oksendamine, peavalu ja seljavalu. Täheldatakse obfuseerumist, mõnikord paralüüs ja jäsemete pareessioon. Tserebrospinaalvedeliku uurimisel määrab positiivne Wassermani reaktsioon, rakkude arvu järsk tõus ja valgusisalduse suurenemine.\nAju süüfilise vaskulaarset vormi iseloomustab suurte ja väikeste anumate kahjustus. Suure laeva lüüasaamisega areneb sageli insult. Kliiniline pilt sõltub verejooksu asukohast ja selle suurusest. Pärast insulti võib dementsuse seisund tekkida mälu halvenemise, intelligentsuse vähenemise ja pisaruse tõttu. Patsientide insuldi võib korrata. Kui aju väikeste anumate süüfilis areneb hallutsinatoorselt paranoiline seisund koos tagakiusamiste ja kuuldud hallutsinatsioonidega. Mõnikord esineb aju süüfilise epilepsiavorm, millega kaasnevad epileptilised krambid.\nKummivormi iseloomustab püsiv peavalu, stupori seisund, halvatus. Üldiselt sarnaneb kliiniline pilt ajukasvajaga. Tserebrospinaalvedelikus suurendab Lange'i reaktsiooni valgusisaldust, rakkude arvu, süüfilise piigi. Wassermani reaktsioon võib olla positiivne või negatiivne.\nRavi viiakse läbi haiglas. Kombineeritud ravi - penitsilliin ja biochoinol.\nSee psühhooside rühm on tingitud ajukoorme rakkude atroofiast. Haigus esineb peamiselt pärast 60 aastat. Kliinilisi ilminguid iseloomustab mälu järkjärguline lagunemine, desorientatsioon ümbruses. Patsiendid lõpetavad uute asjade õppimise, ei mäleta praegusi sündmusi, ei tunne nende sugulasi. Täheldatakse nn nihet minevikku: patsiendid ütlevad, et nad on 15-18-aastased, et nad veel õpivad, neil ei ole lapsi jne. Konfiguleerimist täheldatakse sageli - fantastilised fantaasiad, millega patsiendid mälu tühimikud täidavad. Patsiendid on tavaliselt kavalad, meeleolu on sügavalt masendunud või hoolimatult hooletu. Öösel ei haige haiged magama, käivad ruumis ringi, koguvad tarbetuid asju, siduvad oma voodi. Kaugelearenenud haiguse korral kaotavad patsiendid oma tavapärased oskused, ei saa süüa ajal lusikaid riietada ega kasutada, muutuvad lohakadeks, reetmatuks. Seniilse dementsusega patsiendid vajavad pidevat hooldust ja järelevalvet. Soovitatav on haiglaravi psühhiaatrilises haiglas.\nRavi: tõsise ärrituse ja öise ärevuse korral on soovitatav kasutada aminaini, unerohi ja broomipreparaate.\npsüühikahäired, mis tekivad ägeda, kaugel ja hilisel perioodil pärast peavigastust. Kokkutõmbumise ja kontusiooni korral areneb kooma ägeda aja jooksul. Koomast väljumine võib olla järkjärguline, uimastamise kaudu, selge teadvuseni, millel on tõsine asteenia. Mõnel juhul muutub kooma hämaraks või deliiriumiks. Väiksemate ajukahjustuste pikaajalisi mõjusid iseloomustavad traumaatilised ajuhäired asteeniliste häiretega (suurenenud väsimus, halbade helide halb taluvus, särav valgus), vegetatiivne labilisus, unehäired, peavalu, pearinglus. On halb tolerants soojuse suhtes, külm, liikudes. Raskemate vigastuste kauged tagajärjed on entsefalopaatia, millel on plahvatusohtlikkus, agressiivsus, mälu nõrgenemine, aeglus ja ka entsefalopaatia apaatia, bradüpsia, letargia, letargiaga.\nTraumaatilise entsefalopaatia erinevate variantide kliinikus on sageli täheldatud düsfooriat, mida iseloomustab madal meeleolu, rahulolematus kõigi vastu, intensiivsus, ärrituvus, viha puhkemised. Düsphoria kestab mitu päeva. Psühhogeense, alkoholi kuritarvitamise või somaatiliste haiguste mõjul toimub traumaatilise entsefalopaatia dekompenseerimine: kirjeldatud sümptomid suurenevad, väljendunud hüsteerilised reaktsioonid tekivad koos puerilismi, pseudodementsuse, hüsteeriliste teadvushäiretega. Traumaatilise entsefalopaatia taustal tekkivate ajukahjustuste hilisel perioodil võivad mõnedel patsientidel tekkida perioodiline traumaatiline psühhoos, mille kliiniku määravad teadvuse häired, ambulatoorne automaatika ja epilepsiavorm. Segaduse hämaruses lahkuvad patsiendid oma ümbrusest, kogevad hirmutavaid visuaalset hallutsinatsioone, tagakiusamisvõimalusi, hirmu. Nad on põnevil, võivad olla agressiivsed. Mõnedel patsientidel on epilepsiahooge.\npsüühika jagamine, vaimne haigus, mida esineb sageli psühhiaatrilises praktikas, progresseeruva kursusega, suurendades emotsionaalset häiret ja mõtlemishäireid formaalselt säilitatud mäluga. Haiguse nime määras afektiivsete reaktsioonide olemuse ja mõtlemise sisu vahelise erinevuse, samuti erinevate psühhopatoloogiliste sündroomide kliinilise pildi olemasolu.\nOlulist rolli skisofreenia esinemisel mängivad endokriinsete ainevahetushäired. Kõige tavalisem on skisofreenia päritolu autointoksikatsiooniteooria. Haigus algab noores eas, kuid on juhtumeid lapsepõlvest ja hilisest (pärast 40 aastat) skisofreeniat. Skisofreenia kulg võib olla pidev, katkendlik ja segatud, s.t. hõivates kahe esimese voolutüübi vahel vahepealse positsiooni. Teatud tüüpi loomulikult ja sõltuvalt kahjustuse tõsidusest moodustuvad skisofreenia vormid.\nSkisofreenia pideva kulgemisega tekib aeglane, lihtne, paranoiline vorm ja hebefreenia.\nSkisofreenia aeglane vorm. Seda vormi iseloomustavad muutused isiksuses, psühhopaatiliste märkide ilmumine, mis ei ole patsiendile omased: ärrituvus, patoloogiline isoleerimine, vaenulikkus inimeste vastu. Psühholoogiline asteenia areneb letargia, tootlikkuse languse ja suurenenud tundlikkusega väliste stiimulite suhtes. Afektiivsed häired moodustuvad järk-järgult vähese meeleolu vormis, mõttetu ärevusega või hüpomaniaalse oleku vormis, kus on halb enesetunne, ärevus. Põhimõtteid on mõttekäigud, paraloogilised, mõtteviis, põhjalikkus ja võimetus välja tuua. Nende muutuste taustal arenevad mõned patsiendid ebaloomulikult kinnisideid ja foobiaid: obsessiivse mõtte, mis takistab oma lapsi, oma silmad välja suruda, hirmu surma hirmu hea füüsilise seisundi korral, hirmu süüfilisega nakatumise eest. Sageli esineb ebatavalisi tundeid - senestopaatiat (patsiendid tunnevad aju konvulsioonide liikumist, indekseerivad nahal mikroobe, rebivad luudest lihaseid).\nSkisofreenia lihtne vorm. Esirinnas on tõsised isiksuse muutused emotsionaalse jämedusega, ükskõiksusega kõike, apaatiat, patoloogilist isoleerimist, ebaloomulike draivide tõrjumist (soov vigastada ennast, seksuaalset perversiooni). Patsientide mõtlemine on ebajärjekindel, ebaproduktiivne ja viljatu tarkusega. Suhtel on algupäraseid eksitavaid ideid (kõige sagedamini on patsiendid oma vanemate suhtes vaenulikud). Patsiendid on mitteaktiivsed, kasutamatud.\nSkisofreenia paranoilisele vormile on iseloomulik meelepettuste ja hallutsinatsioonide ülekaal. See algab süstemaatilise pettuse (tagakiusamise, armukadeduse, leiutise, armastuse deliiriumi) või aeglase skisofreenia sümptomite tekkimisega, kuid hilisemate selgete sümptomite arenguga. Kliinilist pilti määrab tagakiusamise süstemaatiline pettus (patsiendile tundub, et üksikisikuid või organisatsioone jälgib pidevalt), füüsiline mõju, mürgistus, kuulmis-, haistmis-, kombatav hallutsinatsioonide kujunemine ja mõttekäitumine Kandinski - Klerambo vaimse automatismi sündroomi kujul et nende mõtted ja meeleolu on kõigile nende ümber teada ja ei sõltu nende tahtest. Patsiendid jäävad pensionile, vältivad ühiskonda, põgenevad kodust, põgenevad tagakiusamise eest, kirjutavad kujuteldavate vaenlaste kohta kaebusi, võivad olla agressiivsed. On võimalik keelduda kirjutamisest mürgistuse või maitsestumise tõttu („toidu lõhn nagu surnud inimene”) ja kuulmis- („hääl” keelab söömise) hallutsinatsioonid.\nSkisofreenia katatoonset vormi määrab peamiselt motoorne kahjustus. Kliinikus on esialgne periood skisofreenia aeglase, lihtsa ja paranoilise vormi sümptomite kombinatsioon. Nende häirete taustal areneb paari aasta pärast katatooniline sündroom - põnevus kas vaheldub stuporiga (patsiendi liikumatus) või seisundit määrab ainult stupor. Põnevuse ajal püüavad patsiendid kuskil joosta, äkki (impulsiivselt) rünnata teisi, takistada hoidumist, ei vasta küsimustele. Stupori seisundis asuvad nad voodis liikumatult, suletud silmadega, sageli emakasisene asend, külmutamine antud asendis. Katse muuta patsiendi asendit põhjustab terava opositsiooni. Patsiendid keelduvad söömisest, söömisest ja hooldusest. Ilmuvad taimsed häired - näo rasvumine, liigne higistamine. Teadvus on tavaliselt salvestatud.\nHebefreenia on kõige vägivaldne ja pahaloomuline praegune vorm. Pärast lühikese esialgse lihtsa vormi perioodi ilmneb psühhoos, kus esineb eespool kirjeldatud paranoiliste ja katatoonsete häirete kaleidoskoopiline muutus, millega kaasneb rumal psühhomotoorne agitatsioon. 2–4 aasta jooksul areneb apaatiline dementsus.\nPERIOODILISELT JOOKSEV SCHIZOPHRENIA\nSkisofreenia perioodilise (paroksüsmaalse) kulgemise käigus moodustub skisofreenia ja ühe kilpnäärme katatoonia ümmargune, depressiivne-paranoiline vorm.\nSkisofreenia ringikujulist vormi iseloomustab afektiivsete (depressiivsete ja maniakaalsete) psühhootiliste krampide teke, mis on segunenud remissiooni seisunditega - rahuldav terviseseisund haiguse algeliste ilmingutega. Depressiivsed rünnakud on olemuselt ebatüüpilised, melanhooliaga ei kaasne alati ideatoorne ja motoorne pärssimine nagu maniakaal-depressiivses psühhoosis. Sageli tekivad motoorsete häirete sümptomid mõtete sissevoolu, vaimse automaatika individuaalsete nähtuste, suhetest ilmsete ideede kaudu. Maniakaalsete rünnakute korral ilmnevad sageli algsed katatoonsed häired (erutamise vormis), fantastiline mõttetus, assotsiatsiooniprotsesside järsk kiirenemine, mis mõnikord jõuavad ebajärjekindlale mõtlemisele. Tsirkulaarse skisofreenia rünnakud esinevad ebaregulaarselt ja võivad vahelduda teiste vahelduva vooluga skisofreenia vormidega.\nDepressiivne paranoiline vorm. Rünnak algab tsirkulaarse skisofreenia tunnustega. Patsiendid on ärritunud, nende meeleolu on masendav, väljendunud hirm ja ootused surma suhtes. Patsiendid ei ole olukorras orienteeritud, nad ei tunne oma sugulasi, nad eksivad mannekeenidega. Töötatakse välja mitmesugused süsteemse killustatuse nonsenssi vormid - mõjud, suhted, dramatiseerimine. Patsientidele tundub, et mõned stseenid mängitakse ringi, valmistatakse ette karistus. Mõnikord tekib üksikjuhtimine.\nOneiriline katatoonia. Teadvus on tumenenud ja täis fantastilist jama, kombineerituna veiderliku illusoorse keskkonnamõistmisega. Patsient kaotab oma “I” teadvuse ja muutub fantastiliste unistuste osalejaks. Pärast akuutsest seisundist väljumist jäävad kannatanud rünnaku fragmentaarsed mälestused.\nFebriilne või hüpertooniline skisofreenia vorm on haruldane, millega kaasneb palavik, toksilisuse sümptomid, verevalumid ja suurenev kurnatus. Vaimse seisundi määrab stiffefaction ja katatooniline põnevus koos pideva söömisest keeldumisega. Võimalik surm.\nSkisofreenia kulg on mitmeaastane. Skisofreenia pidevalt käimasolevate vormide puhul täheldatakse peamiselt terapeutilisi remissioone - madalad ja mittekindlad. Gebefreenia on tavaliselt resistentne paljude aktiivsete ravimite suhtes, terapeutiline remissioon on lühiajaline. Perioodiliselt on praegusel skisofreenial soodsam prognoos: spontaansed ja terapeutilised pikaajalised remissioonid on võimalikud (mittetäielik taastumine koos akuutse perioodi sümptomite alustega).\nSkisofreenia ägedate rünnakute ja ägenemiste ravi toimub sagedamini psühhiaatrilises haiglas, harvem - päevaravis ja ambulatoorselt. On vaja kombineerida aktiivseid psühhotroopseid ravimeetodeid tööteraapiaga. Pideva skisofreenia korral on täheldatud aminaini, triftaini, haloperidooli ja teisi antipsühhootilisi ravimeid. Depressiivsete häirete ilmnemisel soovitatakse antidepressante.\nKorduva skisofreenia ravis on näidustatud antipsühhootikumide ja antidepressantide kombinatsioon. Neuroleptikumidega ravimisel võib suitsidaalsete katsetega tekkida depressioon, antidepressantide üleannustamine süvendab deliiriumi ja hallutsinatsioone, nii et patsiendid peaksid olema range järelevalve all. Psühhotroopsete ravimite ravis võib täheldada selliseid komplikatsioone nagu toksiline ikterus, leukopeenia, granulotsütopeenia, parkinsonism, ortostatism. Nende tüsistuste ärahoidmiseks tuleb vältida ravimite üleannustamist, teostada massiivset vitamiiniravi, eriti B6, korrigeerida tuleks - Romparkin, tsüklodool jne. Neuroleptiline ravi tuleb läbi viia südamekaitsevahendite, vererõhu, uriini, neerufunktsiooni süstemaatilise määramisega ja protrombiini indeks. Skisofreeniaga patsiendid vajavad põnevuses alati arstide ja meditsiinitöötajate erilist tähelepanu ning peaksid olema range järelevalve all, et nad ei saaks ise ega teisi kahjustada, neid toidetakse, sest põnevuse all ei saa patsiendid toitu närida, kuid neelata seda suurtes tükkides või täielikult anna see üles. Pikaajaline erutusoht viib füüsilise kurnatuseni, nii et patsientidele pakutakse üldisi taastavaid meetmeid ja nad korraldavad nende põhjalikku somaatilist järelevalvet. On vaja jälgida südame-veresoonkonna süsteemi aktiivsust ja korrigeerida seda südame mõjurite abil, rakendada kõiki terapeutilisi meetmeid ärrituse leevendamiseks ja selle kestuse lühendamiseks.\npsüühikahäireid paroksüsmaalsete häirete, progressiivse ja progresseeruva isiksuse muutuse korral. Epilepsia põhineb orgaanilistel aju muutustel. Kliinilist pilti iseloomustavad konvulsiivsed ja mitte-konvulsiivsed paroxysms, epileptilised isiksuse muutused, samuti äge või krooniline psühhoos. Konvulsiivsete paroksüsmide arv on suured ja väikesed konvulsiivsed krambid. Suur konvulsiivne kramp algab teadvuse kadumisest, toonilisest lihaskrampist ja keha langemisest. Hingamine samal ajal peatub, seal on terav tsüanoos. Tooniline faas kestab mõni sekund, seejärel tekivad kloonilised krambid kogu keha rütmilise tõmblemisega. Kloonilise faasi ajal erituvad uriin ja väljaheited tahtmatult, süljenäärmete sekretsioon suureneb ja vaht kaotab suus. 1-2 minuti pärast lakkavad kloonilised krambid, hingamine järk-järgult taastub. Patsient jääb kooma koos täieliku isflexiaga, õpilased ei reageeri valgusele. Koma muutub järk-järgult stuporiks, refleksid taastatakse ja uni algab mitu tundi. Pärast krambihoogu ja magamist tunneb patsient väsinud, asteenilisi häireid. Suure krambihoogu kujunemisele eelneb sageli aura - stupefefaction, millele lisanduvad vegetatiivsed, harvemini liikumishäired, massiivne senestopaatia, visuaalsed hallutsinatsioonid.\nVäikese konvulsiivse krambihooge iseloomustab äkiline teadvusekaotus, algeliste krampide esinemine ja mõnel juhul kaasneb sellega langus.\nMitte-konvulsiivsed paroksüsmid tekivad stuffefactioniga, patsiendi eraldumisega ümbrusest, helge visuaalsete hallutsinatsioonide, pettuste, hirmude esinemisest, kuid automatiseeritud tegevuste säilitamise või äkilise psühhomotoorse agitatsiooniga, mis on mõnikord ohtlik teistele. Pilved lõpevad äkki, sageli kriitilise une ajal.\nMitte-konvulsiivsed paroxysms ilma stupefefaction on kõige sagedamini avaldub düsphoria: patsiendid äkki arendada vihane, melanhoolne meeleolu koos agressiivsed tendentsid, mõnel juhul kahtlus, mõnikord iha alkoholi, süütamine. Mitte-konvulsiivseteks paroksüsmideks on mööduv afaasia, narkolepsia (ootamatu vastupandamatu uimasus), katapleksia. Viimane tekib seoses afektiivsete kogemustega patsientidel, kellel on äkki vähenenud lihastoonus ja patsiendid langevad. Mõne hetke pärast taastub ka äkiline lihaste toon. Paroxysms võib esineda erineva sagedusega ja erinevatel intervallidel.\nEpilepsia vaimseid muutusi iseloomustab jäikus, viskoossus, vaimsete protsesside aeglus. Patsientidel on põhjalik mõtlemine, kuid nad on jäigad - patsiendid ei saa kõige tähtsamaid kõrvale jätta, nad vaevalt vahetavad ühest teemast teise. Aeglane ja raske liikumine. Varajase epilepsia korral koos kirjeldatud nähtustega esineb infantiilismi tunnuseid (lapsikkus).\nEpilepsia algab lapsepõlves või noores eas, kuid esineb ka nn hilise epilepsia juhtumeid. Mõnel juhul esineb epilepsia peaaegu ilma paroksüsmaalseteta (1–2 krambihoog kogu haiguse ajal) ja väljendub epilepsia tüüpi progressiivsetes vaimsetes muutustes, epilepsia dementsuse suurenemisel (seda haiguse vormi nimetatakse vaimse epilepsiaks).\nRavi: ravi aluseks on krambivastaste ravimite kasutamine, võttes arvesse paroksüsmide olemust ja sagedust. Suurte konvulsiivsete krampide korral on näidatud Sereysky või pagluferooli segu. Mõningatel juhtudel määrake fenobarbitaal või bensonaalne, samuti kloroon. Krampivastaste ravimite pikaajaline ja süstemaatiline kasutamine. Uimastite järsk katkestamine võib põhjustada krampide ja epileptilise seisundi järsku suurenemist: sagedased konvulsiivsed krambid, mille vahele jääb patsient hämarikus või komaatlikus seisundis. See staatus võib kesta mitu tundi kuni mitu päeva, see kujutab endast ohtu patsiendi elu häiritud hingamise ja vereringe tõttu. Patsient vajab individuaalset arstlikku järelevalvet, kuna staatuse väljumisel kaasneb sageli teadvuse hämarus, mille jooksul patsient võib võtta ohtlikke toiminguid\nLisaks krambivastasele ravile vajavad epilepsiaga patsiendid dieediravi. Soovitatav piima- ja köögiviljade toit, mis piirab vedeliku, soola kogust. Patsiendid peaksid hoiduma alkoholi joomisest. Keelatud on töötada sõidukitel, masinatel, kuuma kaupluses, kõrgusel jne.\nAddisoni haigust iseloomustab asteenia, letargia, aspartaalsus, meeleoluhäired (depressioon), mis mõnikord annavad teed eufooriale. Pikka aega, millele järgneb intellektuaalne eriarvamus. Nende muutuste taustal, mis on seotud täiendava kriisi kliinilise pildiga, võib psühhoos tekkida uimastamise, agitatsiooni, epilepsiahoogude ja ägeda hallutsinoosiga (visuaalsed ja kombatavad hallutsinatsioonid).\nAkromegaalia iseloomustab püsiv düsphoria koos ärrituvusega, rahulolematus, inimestele meeldiv, egocentrism.\nThyrotoxicosisega kaasneb asteenia koos hüperesteesia, kurnatusega, meeleolu labilisusega koos suurenenud ärrituvusega. Vaimse protsessi tempot kiirendatakse.\nPärast strumektoomia tekib mõnikord deliirium.\nDiabeediga kaasneb asteenia ja afektiivne labiilsus. Diabeetilise kooma ajal - sügav segadus.\nItsenko - Cushingi tõbi. Sümptomid: haiguse esialgsel perioodil - letargia, asteenia, adynamism, madal meeleolu. Haiguse pika kulgemisega kaasneb hüpertensioon. Vaimseid muutusi selles staadiumis iseloomustab depressiivsete hüpokondriaalsete sümptomite (piinamine, enesetapumõtted, ebameeldivad, ebatavalised tunded) kombinatsioon hüpertensioonile iseloomulike sümptomitega. Hüpertensiivse kriisi taustal esineb äge eksogeenne psühhoos. Haiguse progresseerumisel patsientidel häiritakse intellektuaalset funktsiooni ja väheneb seisundi kriitika.\nMyxedemale on iseloomulik aeglustuvad vaimsed protsessid, apaatia. Nahal on peapööritus, külmavustunne. Haiguse varases alguses esineb vaimse ja füüsilise arengu viivitus.\nRavi: psühhotroopsed ravimid koos endokriinsüsteemi haiguste raviga.\nraviarsti (meditsiinitöötaja) sõna mõju patsiendi psüühikale raviotstarbel Psühhoteraapia on mitu meetodit: ravi ärkvelolekus või hüpnootilises seisundis; ratsionaalne või seletav psühhoteraapia; autogeenne koolitus; kollektiivne psühhoteraapia; analüütiline psühhoteraapia; põhjuslik psühhoteraapia.\nPsühhoteraapiat kasutatakse nii kombinatsioonis teiste ravimeetoditega kui iseseisvalt. Viimasel juhul kasutatakse seda neuroosi raviks. Psühhoosiga patsientidel on peamised ravimeetodid bioloogilised (psühhofarmakoloogia, insuliiniravi jne). Psühhoteraapia on laiendanud psühhoteraapia ulatust psühhoosi ravis: psühhomotoorse agitatsiooni kiire leevendamine, hallutsinatoorsete-delusiaalsete sündroomide kõrvaldamine ja meeleolu normaliseerimine võimaldavad rakendada psühhoterapeutilisi meetodeid psühhooside ravi varasemates etappides.\nEriti suurendab psühhoteraapia rolli patsiendi pereliikme tagasipöördumise ja töötamise perioodil, so taastumise ja sotsiaalse rehabilitatsiooni perioodil.\nPsühhoteraapia viiakse läbi psühhiaatrilises haiglas, päevaravis ja ambulatoorses kliinikus. Ülesanne on saavutada valulike kogemuste deaktiveerimine patsiendil, muutus tema valedes otsustes, reageerimise stereotüüp ja hoiakud ning hõlbustada ka väliste tingimustega kohanemist. Psühhoteraapiat teostab psühhiaater, kuid psühhoterapeutilises töös on suur roll meditsiinitöötajatele, kelle tegevus on suunatud patsientide ravirežiimi korraldamisele. Meditsiinipersonalil peab olema psüühikahäiretega kokkupuute kindlakstegemiseks vajalik tegevus ja vestlus ei tohiks piirduda ainult terviseküsimustega, on vaja juhtida patsiendi tähelepanu oma majapidamistegevusele, huvidele, tööle jne.\nTaastusravi meditsiini eesmärk on vaimse ja füüsilise tugevuse taastamine isikul, kes on kannatanud vaimset haigust kontrolli tasemele, st võime normaalsele elule ja tööle. Sotsiaalse rehabilitatsiooni meetmed moodustavad vaimse haiguse ravis olulise osa ning neid viiakse läbi nii ambulatoorselt kui psühhiaatrilises haiglas. Vaimse haiguse ägeda perioodi jooksul, kui isegi normaalne emotsionaalne ja töökoormus võib põhjustada patoloogiliste muutuste suurenemist, vajab patsient vaimset ja füüsilist puhkust - meditsiinilist ja kaitserežiimi, mis toimub kõige sagedamini haiglas. Olukorra paranemisega aktiivse ravi mõjul asendatakse patsiendi ravi- ja kaitserežiim raviga aktiveeriva ainega. Aktiveeriva režiimiga koos aktiivse teraapiaga soovitatakse sotsiaal-psühholoogilisi mõjusid: soodustada iseteenindust, stimuleerides aktiivset suhtumist osakonna elusse, osaledes kollektiivses tegevuses tööteraapia ja kultuurilise meelelahutuse alal. Tulevikus soovitatakse patsiendi töökoormust järk-järgult suurendada.\nRehabilitatsioonimeetmed on mõeldud patsiendi positiivse suhtumise taastamiseks perekonna, ühiskonna, elu vastu ja vaimse defekti tekkimise vältimiseks, kui patsiendil on kalduvus isoleeruda. Patsiendi aktiivne aktiivne ravi toob kaasa vaimse seisundi kompenseerimise, mis võimaldab patsiendil hoida oma haiguse allesjäänud ilminguid tema enda jõupingutuste kontrolli all. Selles staadiumis on vajalik patsiendi sotsiaalse aktiivsuse kõikehõlmav stimuleerimine, rehabilitatsioonimeetmete eesmärk on haiguse häiritud patsientide sotsiaalsete ühenduste taastamine.\nSotsiaalse rehabilitatsiooni elluviimisel mängivad suurt rolli meditsiinitöötajad, kes kontrollivad taastusravi süstemaatilist rakendamist suureneva töökoormusega patsiendi poolt, võttes arvesse patsiendi ja tema huvide individuaalseid kalduvusi. Ambulatoorne ambulatoorne ravi võimaldab patsiendil naasta oma eelmisele töökohale või loob tingimused ratsionaalseks tööhõiveks ning aitab kaasa ka normaalsete inimeste huvide kujunemisele patsientidel, sobiva aja kasutamisega.\nAlgkoolis on mõned vanemad üllatunud, kui nad teavad, et nende lapsel on spetsiifiline probleem - düsgraafia: laps ei saa kirjutada peaaegu ühtegi sõna ilma vigadeta, kuigi tundub, et ta on täielikult arenenud ja intellektuaalse arenguga ei ole probleeme.