"Kodutunde" meeskonnale saab kirjutada - kodutunne@kanal2.ee! Helistades annetustelefoni numbritel aitad kaasa Kodutunde perede ehitustegevusele! 900 6225 - 5 € 900 7718 - 10 € 900 7719 - 25 € IBA...\nVali hooaeg: Kõik hooajad Hooaeg 13 Hooaeg 12 Hooaeg 11 Hooaeg 10 Hooaeg 9 Hooaeg 8 Hooaeg 7 Hooaeg 6 Hooaeg 5 Hooaeg 4 Hooaeg 3 №2 Hooaeg 1\nTartumaal elab Annika oma kolme pojaga. Pisikeses majas ruumi napib, kuid elamine ja hoov on ideaalses korras. Maja ise on aga ilma soojustuse ja voodrilauata. Jõudumööda püüab pereema koos vanema pojaga elamistingimusi ka parandada. Murekohaks on aga hetkel WC ja pesuruum. Kodutunne tahab selleks otstarbeks võtta ruumi majaküljes asuvast laudahoonest, see soojustada ning ehitada sinna esik, WC ja pesuruum.\nTõlla külas, kus elu mõneti seisma jäänud, elab Katerina oma kahe pojaga. Tööl tuleb käia kaugel ja väike õmbleja teenistus ei võimalda tal luua lastele väärilisi tingimusi. Ahjuküttega korteris on küll vesi ja pesemisvõimalused olemas, kuid korter ise väga viletsas seisus. Kunagi vägivaldse suhte lõpetanud naine püüab vapralt eluga edasi minna. Aitame üheskoos ja muudame selle pisikese korteri lastele sobilikuks\nKilingi-Nõmmes elab Anita koos oma kahe lapsega, pisem vaid 2-aastane. Elu keerdkäikude tõttu on ta jäänud lastega üksi majja, mis on imepisike ja ajahambust puretud. Kaev on õuel kuiv ja seetõttu on ta pidanud aastaid Talilt pudelitega vett tassima. Nüüdseks on küll vesi ja kanalisatsioonitrass majas, kuid enamaks puudub Anital jaks. Ta on alati leppinud vähesega ning oma loomust lähtuvalt leppinud ka aastaid vägivaldse suhtega, et pere ikka koos saaks olla. Lõpuks leidis ta endas aga siiski jõu minna eluga üksi edasi. Kodutunne koos kogukonnaga tahab üheskoos aidata Anital uue eluga edasi minna ning ehitada majja pesuruum ja köök.\nPataste külas, Puusta talus olid kunagi suured plaanid. Sai ülesküntud kartulimaa, võetud hulganisti kanu, alustatud suure kasvuhoone- ning talumajas põrandate ehitusega. Juhtus aga nii, et juuni keskel läks peremees Raini kopsupõletikuga haiglasse ja sealt enam tagasi ei tulnudki. Perenaine Aila jäi kahe pojaga üksi ja nüüd elatakse põhimõtteliselt muldpõrandatel, puhastatud palgi peal endiselt Raini poolt tehtud ehitusmärkmed ning kruvikeerajagi seal kuhu viimati kukkus. Kodutunne tahab aidata leinas olevat peret ning viia lõpuni põrandate ja köögi ehitus, et pere saaks ülemise korruse ajutisest toast normaalsetesse tingimustesse kolida.\nHelena on ühe väga keerulise ja traagilise saatusega naine, kes kasvatab üksi oma 5-aastast tütart. Kõik tema õed on kasvanud erinevates lastekodudes ja teineteise leidmine on olnud üks suur ime. Kuid kõik see on jätnud Helena ellu oma jälje. Ta püüab hakkama saada, käib tööl, on abivalmis ja hea ema oma tütrele. Ta kodu on puhas, hoolimata sellest, et korteris pole vett, wc, kanalisatsiooni, pesemisvõimalusi ja elektrijuhtmed on eluohtlikud. Just selles osas tahaksime üheskoos abikäe ulatatada.\nHoldres, Pelgu talus, keset põlde ja metsasid, elab Kersti oma kolme toreda lapsega. Laste isale osutus kahjuks alkohol olulisemaks ja nii läksid nende teed lahku. Ka asjaajamine ei ole Kerstile lihtne, huule-suulaelõhest tingitud kõnedefekt ei võimalda tal alati ennast teistele selgeks teha. Tal ei ole hetkel tööd, samuti pole tal autojuhilube. Nii veedabki ta suurema osa oma ajast maal toimetades, majas, kus puudub aga nii vesi kui kanalisatsioon. Kodutunne tahab aidata Kerstil see veemure lahendada!\nPerekond Orrid on üks väga vahva suurpere, kus kasvamas 9 last! Lapsed tööd ei karda ja vanem tütar alustas õpinguid Tartu Ülikoolis, kuid pere abistamiseks tuli kahjuks õpingud katkestada. Hetkel elavad Orride pere valla pakutud sotsiaalkorteris. 2014 a. õnnestus osta KREDEX'i abiga vana talumaja, mida nüüdseks siis juba 5 aastat ehitavad. Osa ruume majast on valmis kuid teha on veel palju. Kõige olulisem ruum - köök - on just see, mille osas Kodutunne abikäe tahab ulatada. Jõuluks koju!\nKristel on 36-aastane abivalmis ja kange naine. Peres kasvab neli last. Kuid isa läks aastaid tagasi välismaale tööle ja leidis sealt endale uue pere. Pisikeses majas, mis Kristelil pärast lahutust õnnestus võimalustest lähtuvalt soetada, on kõigest kaks tuba ja pesuruumiks on köögis olev ämber-kauss-süsteem. Kodutunne aitab selle mure lahendada!\nKirblas elab 26-aastane Marje, kes kasvatab üksi kahte poega: 8-aastast Gregorit ja 7-aastast Genertit. Vägivalla eest pagenuna ostis ta 350 euroga väikese suvilatüüpi maja, mida majaks pidada isegi ei saa. Kodutunne tahab aidata just lastetoa ehitusega, kus poistel oleks oma õppimisala ja oma voodid.\nSarakuste pisikeses 2-toalises korteris elab vanaema Tiiu koos oma kolme lapselapsega. Laste ema elab töö tõttu perest eemal ja saab neid külastada vaid puhkepäevadel. Nii ongi kogu majapidamine Tiiu õlul, kes lisaks kõigele võitleb hetkel ka rinnavähiga. WC on ühiskoridori kardinatagune ämber ja pesta tuleb end köögikausis. Kodutunne näpistab korterile kuuluvast välikoridori osast veidi ruumi ja ehitab välja korraliku pesuruumi.\nUue telehooaja avaloos on pealtvaadates ühes "nukumajas" end sisse seadnud tore noor eesti pere nelja lapsega. Elatakse põhimõtteliselt kuuekesi kööktoas, kus pole mingisugusedi mugavusi. On taotletud juba vee ja kanalisatsiooni sissetoomist ning kevadeks peaks see mure murtud olema. Ruumi puudust kahjuks see aga ei lahenda ning selles osas midagi finantsiliselt ise ette võtta kahjuks pere hetkel ei saa. Kodutunne tahab ehitada pööningule lastele oma ruumi, sest kogu pere on seda tõeliselt väärt!\nAigar ja Merle on ehe näide heas mõttes eestlaslikust jonnist ja järjepidevusest. Kahjuks on väga paljude suurperede olukord Eestis endiselt raske, äraelamiseks loetakse sente, kasutatakse mitmenda ringi riideid ja oma kodu ehitamine tundub pilvelossina. Hooaja viimases saates aitame üheskoos päris enda koju armsa suurpere, kes on juba palju aastaid vapralt iga päev oma kodu püüdnud ehitada.\nSirje on vapper naine - ta võttis julguse kokku ja kolis koos lastega vägivaldse elukaaslase juurest ära Aserisse. Kredexi abiga ostis korteri ja nüüd kasvatab üksi kuute last! Tegelikult on lugu aga palju traagilisem. See on kohutav lugu perevägivallast ja 17 aastast ohvriorjusest oma mehele ning suurest vaprusest sellest köidikust pääsemiseks!\nRakkes elab vapper üksikema, kes kasvatab kolme last. See, Kredexi toetusel soetatud kodu, on tema esimene päris oma kodu, mida ta vastavalt oma võimalustele ja oskustele püüab remontida. Kuid jõud ei käi üle väga kehvas seisus vannitoast. Kodutunde sooviks on aidata see mure lahendada, et pere saaks taas jalad alla pärast alkoholiküüsis olnud pereisa juures lahkumist.\nAseri ühes väikeses korteris elab noor üksikisa Siim koos oma kolme vahva väikese pojaga. Viimase lapse sünni järel kadus pereema nelja tuule poole ja isa jäi lastega üksi. Kui siiani aitas Siimu majapidamistöödes ja laste hoidmisel tema vanaema, siis kahjuks aasta eest ilmatugi lahkus igaveseks. Kuid Siim püüab kõigest väest, käib tööl ja ütleb, et lapsed on tema jaoks siin elus Kõik. Nende köök ja vannituba on ajahambusse jäänud ning selle korda tegemsieks Siimul enam jaksu pole. Kodutunne tahab ehitada kolmele väikesele poisile korraliku pesuruumi ja köögi.\nKastre vallas elab Gersti koos oma kahe pojaga vanas ja ajast räsitud maamajas. 2018. aasta kuumal suvepäeval tabas maja aga veel suurema õnnetus: õhupuhur tekitas tulekahju ja hetkel polegi seal võimalik elada. Nii peatub perekond ajutistel pindadel ja koolis käimiseks tuleb lastel nüüd ette võtta umbes 20 km teekond. Kodutunne remondib kahjustunud majaosa ja aitab pere koju tagasi.\nKodutunne meenutab aasta tagasi traagilises autoõnnetuses hukkunud saatejuhti Signet ja näitab tema mälestuseks toreda pereloo Räpinast. Vaatamata elult saadud löökidele on ema Merike ja isa Taivo täna ikka veel üdini positiivse ellusuhtumisega. Poeg Herki on nimelt hüdrotsefaalia ehk vesipäisuse diagnoosiga. Aga pereisa tabasid mitu olulist tervisehäda, mille tulemusena on Taivol nüüd ka poole keha halvatus. See aga tähendab, et Merikese hooldada on kaks kallist inimest… Invaprojekti toetusel saab pere tubased pesemisvõimalused, kuid see eeldab maja teatud ümberprojekteerimist ja köögi lammutamist. Kodutunne aitab ehitada uue köögi ja võimaldab perel eluga edasi minna.\nAntslas elab Kaire koos oma viie imetoreda lapsega, noorim vaid aastane ja kõige vanem 13-aastane. Maja, kus pere elab on väga kehvas seisus – iidne elektrijuhtmestik, üliväike köök, kanalisatsioon puudub. Et tasuda laenuga soetatud majamaksu, käib perepea Soomes tööl, kuid maja remontimiseks siiski jaksu ei ole. Kodutunne tahab aidata seda paljulapselist peret ja luua kanalisatsioon ning ehitada külmast juurdeehitusest soe eesruum.\nPõhja-Pärnumaa vallas, Kalmaru külas, Tõnisel elab vahva kärgpere, kes on leidnud üheskoos õnne ühes vanas majas, kus valitseb puhtus ja teineteise mõistmine. Pereema Katrinil ja pereisa Ainil on kahepeale kokku 6 last! Siiani ühes ettevõttes leiba teeninud Ain ja Katrin on kahjuks nüüd invaliidsuspensionil ning sissetulekud seoses sellega kõvasti vähenenud ja paljud tööd pooleli jäänud. Ain on toonud vee küll sisse, kuid välja viima peab ämbritega. Kodutunne tahab aidata perel luua korralik kanalisatsioonisüsteem ja välja ehitada pesemisruum ning wc.\nAhja lähistel elab 6-lapseline perekond. Sundüürnikena pidid nad oma kodust välja kolima ja soetasid oma nappide võimalustega elamiskõlbmatu maja. Töövõimetu, aga oma tervisemuret trotsiv pereisa tegutseb nagu jaksab. Pereema kasvatab kasvuhoonetes saadusi ja hoolitseb pisikese pesamuna eest. Nad on õnnelikud selle üle, mis neil on ja just seetõttu tahame aidata sammukese edasi ning ehitame välja lastetoa.\nUus hooaeg, uus aeg! Järva-Jaanis, Jalalõpes elavad kahekesi 15-aastane Kristi ja 80-aastane Urve. Noorukese Kristi isa suri aasta eest, ema pole oma tütart näinud aga juba aastaid ning nädal enne meie tulekut maeti ka tema maamulda. Nüüd polegi neil peale teineteise mitte kedagi siin ilmas. Maja on aga vana ja laguneb, mugavustest rääkimata ning Kristi ainsaks unistuseks on oma riidekapp. Meil on ainult kolm päeva, et neile kodutunnet tuua.\nKodutunde jõuluhõnguline heategevussaade! Kaheksa aasta jooksul pea 200 peret aidanud kodutunne lõpetab hooaja suure heategevussaatega. Saate jooksul saab annetustelefonile helistades toetada neid, kel muud lootust enam pole… Samuti külastame peresid, kes vajavad ja ootavad Kodutunde abi algaval aastal ning ka neid kelle elu ole juba paremaks muutnud.\nKahekümne aasta eest tuli Ilonal teha raske otsus – kas loobuda sünnitraumaga lapsest või muuta kardinaalselt oma elu… Ta valis viimase. Tütar ei kõnni ega räägi siiani. See aga tähendab, et ühtegi püsivat töökohta naine endale lubada ei saa ja on täiskohaga hooldaja. Vabadel hetkedel koob Ilona ilusaid vaipu ja aitab teisi ning kogukonna soe tänutunne on tajutav. Mure on Ilonal oma pesuruumiga, kus oma liikumispuudega last pesta, sest ka korteriremont jäi seisma just kahekümne aasta eest… Kodutunne aitab ja ehitab lapse erivajadusi arvestades moodsa vannitoa.\nSuurpalus elab Karin oma seitsme lapsega, kellest noorimad, pisikesed kaksikud nägid ilmavalgust 2017. aasta lõpus. Esimest korda kohtus Kodutunde meeskond Kariniga juba 2015. aastal. Siis oli maja nii halvas seisus, et tiimi jõud sellest üle ei käinud. Kui aga üks kange eesti naine midagi tahab, siis ta seda ka saab! Tänaseks on majal uus vundament, vahetatud aknad ja remonditud kolm tuba. Kanalisatsiooni ehituseni aga ei ole jõutud. Kui kolme aastaga on nii palju ise ära tehtud, siis väärib see ema oma lastega kindlasti Kodutunde abi vee ja kanalisatsiooni tuppa toomisel.\nLasva külas elab rõõmsameelne tüdruk Kelly, kes lastehalvatuse tagajärjel on juba 11 aastat oma enda keha vang. Tal on ainult üks unistus: ühel päeval ise kõndima hakata. Selle nimel pingutab ta kõvasti. Kodutunne aitab omalt poolt maja juurdeehitusega, kuhu saab mahutada kõik füsioteraapia vahendid ja kust saab olema spetsiaalne kaldtee majja sisenemiseks ja väljumiseks. Töö on mahukas ning sellest tulenevalt on tegemist Kodutunde eriprojektiga, kuid Kelly on kohe kindlasti väärt meie kõigi abikäsi.\nKodutunne on Valgas Eve juures, kus plaanib muuta kodu planeeringut. Sest siiani elas Eve koos oma 3 pojaga läbikäidava wc ja vannitoaga. Eve ise on orb ning ema hoolt ja hellust pole ta tunda saanud. Oma kolmel pojale püüab aga olla nii hea ema kui vähegi oskab ning püüab luua lastele kodu, mida vähegi annab hooldusõe palgast endale lubada.\nGerli on ehe näide sellest, mis juhtub, kui sul pole mitte kellegi peale loota... On valida - kas jätta ema kuuse alla või loobuda laste kasvatamisest laste isa kasuks. Vaesuspiiril oled ühel hetkel olukorras, kus pingutustele vaatamata pole enam ema, kodu ja ka lapsi. Kodutunne aitab Gerly taas jalule ja lapsed tagasi koju.\nViljandimaal on ühes väga rohelises ja armsas suvilarajoonis end sisse seadnud viie lapsega pere. Nende suurimaks mureks on pereema tervis, kellel on seljataga võitlus kõrivähiga. Diagnoos seiskas ka suvila ümberehituse elumajaks, kuna peremehe õlul on nii majapidamine kui laste kasvatus. Kodutunne leiab, et seda rasket koormat kandev pere on väärt abikätt, ja tahab näpata olematutest ruutmeetritest siiski paar ning välja ehitada pesuruum ja WC.\nSa oled loomas oma unistuste kodu oma unistuste mehega ja sa ei oska arvatagi, et meest tööle saates sa teda rohkem ei näe... Sulle jääb lein, neli last ja lagunev talumaja. Kodutunne viib lõpule selle, ilma milleta oleks talvel perel väga keeruline toime tulla.\nJaanika on elanud Eestimaa erinevates paikades, kuid nüüd on oma kodukohas kolme lapsega tagasi. Suures osas mängis siin rolli ka väikese Downi sündroomiga Kädi Liisi sünd. Järelmaksuga ostetud koduke on Janika esimene päris oma kodu. Ta ei varja, et ootab rahapäeva ega ütle ära ka toiduabist, seepärast on korteri remont hetkel vägagi tagaplaanil. Kodutunne võtab ette pesuruumi, sest just see on töö, millest Jaanika jõud kuidagi üle ei käi.\nKaks aastat tagasi kaotas Merle 21. sajandi katkule oma abikaasa ja laste isa. Joosep oli siis vaid aastane ja Liisu kolmene. Plaanid olid suured ja toaremontki pooleli. Unistus oli ka lastetoa ehitusest. Kodutunne aitab selle katkenud unistuse lõpule viia.\nSa oled kasvatanud viis aastat oma last usus, et temast sirgub kunagi tegus noormees. Siis selgub, et ta jääb alatiseks lapseks. Just selline saatuselöök tabas Enelit ja Andrust, kui selgus, et Ralf on sügavliitpuudega ning nooremast autismi diagnoosiga pojast saab hoopis vanem vend. “Kodutunne” on seekord eriolukorras, kus tuleb leida kompromiss tegemist vajavate ruumide ning aja osas ning võtta ette kõige hädavajalikum, sest sellist pilti, mis avanes ühes väliselt kauni arhitektuuriga Pirita eramus, polnud meeskond ammu näinud.\nSüdamlik saatesari aitab Eestimaa lastega peredel oma eluasemeid korrastada. Aidatakse neid, kes end ise aidata ei jaksa: tavaliselt on põhjuseks saatuse keerdkäikude tõttu keeruliseks muutunud elu. Tänases saates aidatakse peret, kus kasvab suisa 11 last. Selles peres on inimesi rohkem, kui mõnes ridaelamuboksis, ainult bokse on siin juba väheks jäänud. Selle mure võtab enda kanda “Kodutunne” ja ehitab välja pööninguosa, millest saab nelja tüdruku väike paradiis. Saadet juhib Anneli Lahe.\nKodutunne lõpetab hooaja tagasivaadetega, milledest osad ulatuvad lausa 5-6 aasta tagusesse aega. Vaatame, kuidas on läinud peredel, kellele oleme ulatunud abikäe ning milliseks on nende elu kujunenud.\nVaido Pärn on 35-aastane pereisa Vändrast. Pere on viieliikmeline ja mahutab ennast tillukesse puumaja korterisse. Ta on läbi elanud insuldi ning põeb ravimatut sclerosis multiplexi. Viieliikmeline pere tunneb suurt puudust pesemisvõimalusest. Ka kuivkemps on mure, sest lehk tungib eluruumidesse. Vaido ei häbene öelda, et tunneb end kehvasti, et ei teeni oma tööga Grossi kaupluses piisavalt, et ise oma perele pesuruumi ehitada. Kodutunne aitab ehitada perele kaasaegse pesuruumi.\nSarjana on rõõmsameelne noor üksikema, kes mittetoimivatest suhetest ja rikkusest peab tähtsamaks rahulikku elukeskkonda oma laste jaoks. Selle nimel ostis ta järelmaksuga pisikese suvila, kus ta elab ühes toas ja tillukeses köögis oma kolme lapsega, kellest kahel on diagnoositud kopsuastma. Kasinatest tingimustest hoolimata on aga kodu briljantselt puhas ja korras. Pesemiseks kütab noor ema igal õhtul suvila keldris asuvat sauna, kus sooja annab vana ning remonti vajav keris. Kodutunne läheb sellele väga vahvate lastega perele appi.\nJaanika ja Aimur on tagasihoidlikud Eesti inimesed, kellel pole viinaviga ja kes tahavad väga oma perega maal elada. 10 aastat tagasi ostsid nad pangalaenuga vana majakese Holvandisse ja asusid sinna elama, aga kui Aimur kaotas tasuva töö ja tekkisid võlad, polnud enam midagi, mille eest oma kodu remontida. Olukord läks nii hulluks, et kolm aastat tagasi koliti üürikorterisse, kus nüüd seitsmekesi elatakse. Kodutunne usub, et 23 aastat tagasi kokku saanud ja kokku jäänud vaiksed ja tagasihoidlikud Jaanika ja Aimur väärivad meie abi. Soovime nende perele veevärgi ja kanalisatsiooni ehitada ning majas sisustada köögi ja pesuruumi.\nVändra külje all Kobra külas elab vanematelt päranduseks saadud majakeses Lembit oma perega. Tema enda lapsepõlv ei olnud kerge – tuli kasvada keset viinaviga ja hooldada invaliidist isa. Iseseisvalt raha teenima hakkas Lembit juba 13-aastaselt. Seda enam väärtustab ta nüüd oma kodu, oma naist Marist ja kahte väikest tütart, Teelet ja Nelet. Kuid kodumaja on vana ja seal on mitmeid muresid. Kodutunne aitab perele ehitada pesuruumi ja lastetoa.\nKodutunne on Läänemaal Jänistvere külas Egle juures, kes otsustas aastaid tagasi just siia oma kodu rajada, kui ta polnud veel üksi. Vahepeal võõrsil Soomes elanud pere aga läks laiali ja naine tuli tuli tagasi koos oma 5 lapsega, kellest noorim oli vaid paarikuune. Praeguseks hetkeks on Egle suutnud luua juba sooja ja hubase kodu. Üle jõu on käinud vaid elektritööd ja vannitoa ehitus, mille osas oma jõud ka ühendasime.\nKodutunne mälestab autoavariis hukkunud saatejuhti Signet ning jutustab tema viimase loo Kähri külas elavast perekonnast.\nÜkski ema või isa ei peaks iial seisma oma lapse haua serval. Kuid just selline saatus tabas Anne-Ly peret, kui nende väike tütar Pille-Riin neilt raske haigusega ära võeti. Vaid väga toetav perering ning Pille-Riini väikevenna ja -õe kallistavad käed on aidanud Anne-Lyl suure valuga toime tulla. Nüüd ehitab ta Pärnumaal Taalis üles vanavanemate talu ja Kodutunne loodab, et meie abikäed teevad selle pere elu natukenegi lihtsamaks.\nKõpu metsade vahel on oma rahusadama leidnud Helinor ja Kalle, kes varasemas elus kogesid karme saatuselööke. Helinor kannatas vägivaldse elukaaslase rusikaid ja tundis hirmu enneaegselt sündinud pisipoja elu pärast. Kalle aga kasvatas mitu aastat üksi tütrekest, kelle ema sünnitusmajja maha jättis. Nüüd on nad neljakesi täisväärtuslik perekond, kel õnnest puudu vaid pesuruum ja ilus lastetuba.\nLustivere on Marisele täpselt õige koht elamiseks – lustliku nimega küla ja alati naeratav naine sobivad kokku. Maris kasvatab oma kolme tütart ning armastab väga oma tööd kiirtoidukioskis. Kool jäi tal teismelisena emaks saades küll pooleli ja oma lastele tahaks ta teistsugust tulevikku, aga ta ei kahetse midagi. Ainus mure on, et äraelamiseks peab üksikema tegema palju töötunde ja lapsed on selle üle õnnetud. Kodutunne aitab soojustamise ja vannitoaremondiga omalt poolt kaasa, et ema saaks mõnegi vahetuse ja mõnegi euro jagu rohkem lastega koos olla.\nMarekit hüütakse tema kodukandis Kohila vallas Päikesepoisiks. Tubli noorsootöötaja, andekas tantsija, kirglik reisisell – selline on ta alati olnud. Kuni eelmise aasta 23. aprillil toimunud liiklusõnnetus viis Mareki kuuks ajaks koomasse. Nüüd õpib ta usinasti uuest kõndima. Marek teab, et see võtab aastaid, aga ta on endiselt naeratav ja positiivne. Kodutunne aitab Mareki vanematekodus, sajandivanuses maamajas valmis ehitada Mareki toa ja talle sobiva pesuruumi.\nKodutunne alustab hooaega Järvamaal Viisu külas, kus elab Marina, kelle elu on nagu filmistsenaarium. Ta elab usus, et ta oma ema müüs ta 15-aastaselt mehele maha. Ta on matnud 2 last ja seljatanud raske haiguse. Kodutunne kingib paljulapselisele perele ilusa köögi.\nPõlvamaal elavad Ralf ja Kristi, kellel on kaheksa last. Nende kodus on nii soe, mõnus ja sõbralik õhkkond, et võibolla ei usukski, et tegu on tänapäeval nii levinud ja vahel "kurikuulsa nähtusega" nimega kärgpere. See sinu-minu-meie-pere sai alguse seitse aastat tagasi tänu tutvumisportaalile ja üheskoos on läbi elatus nii pereks kasvamine kui ka hirm noore pereema Kristi elu pärast. Kodutunne kingib sellele tugevale Eesti perele seda, mida nad kõige enam vajavad - ruumi.\nJärvamaal Kuusnas elab Helgi, kes on terve elu loomi pidanud ja maaelu elanud. Täna on aga vanaemal mure - mis saab kolmest tema katuse all kasvavast lapselapsest, kui memme enam majapidamist juhtimas pole? Hiljuti läbi elatud insult võttiski memmelt jaksu ja kogu lootus on nüüd tütar Pille ja poeg Endli peal. Kodutunne ulatab maaperele abikäe, et lastel oleks puhtam ja soojem ning täiskasvanutel inspiratsiooni elumuutusteks.\nKadri ja Indrek said 20 aastat tagasi kokku ajalehekuulutuse peale. Täna on neil 3 toredat last ja väike majake Türi linnaservas. Kokku jäid nad ka siis, kui Indreku elus ühtegi kainet päeva ei olnud. Viin viis ka Indreku tervise, kuigi nüüd ei joo ta juba aastaid. Kodutunne aitab raskustes kokkujäänud perel lahendada ühe ammuse probleemi.\nKoigis elab vahva poiss Marten. Ta on alles 8-aastane, aga teda jagub igale poole. Tema pere teab, mida tähendab ATH ehk aktiivsus- ja tähelepanuhäire. Vanasti öeldi selle eripäraga laste kohta lihtsalt „paha poiss“, tänapäeval õnneks mõistetakse, et nad on andekad, vahvad, energilised ja emotsionaalsed. Nagu Marten, kelle suurim mure on pikka aega olnud see, et tema emme peab alatihti vannitoa seinalt hallitust küürima.\nKodutunne tutvus Aadu ja Pille 10-lapselise pesakonnaga juba üle kahe aasta tagasi, kui tahtsime minna neile appi nende toonasesse koju. Siis ei teadnud veel keegi, et suurpere elab järgnevad aastad luhtuma määratud lootuste lainel - nad ei saagi kodu, mida omaks pidasid, päriselt endale. Kredex aitas neil osta hoopis teise maja Valga äärelinnas ning Kodutunne ei unustanud samuti oma lubadust suurt peret aidata. Aadu ja Pille kingivad vastuseks oma ausa loo, mis näitab, et ka emad-isad on lihtsalt inimesed. Oma murede ja vigadega.\nPisikesel Thor Dorianil oli siia ilma sündimisega väga kiire. Tema ema, isa ja kaks venda ootasid teda juuliks, kuid tema sündis juba märtsis ning on siiamaani pidanud elama Tallinna lastehaiglas. Haigla vahet sõitmine on ära kurnanud nii noore pere kui ka nende rahakoti ja neil pole olnud võimalik täita esialgset plaani kolida Thor Doriani sündimise ajaks pisikeselt üüripinnalt oma koju. Kodutunne on Kohila vallas ja teeb kõik selleks, et väike kangelane peagi päris oma koju saaks tulla.\nToredate laste kasvatamine on tõeline talent. Viljandi külje all Uusna külas elavad Eve ja Meelis on sel alal eriliselt andekad - nende peres on 13 last. Pereisa sõnul on iga laps suur kingitus ja selle mõtteviisi järgi nende peres lapsi kasvatataksegi. Ja ehkki materiaalsed väärtused pole selle pere jaoks kaugeltki nii tähtsad kui rõõm üksteisest, soovis Kodutunne teoks teha Eve suure unistuse. Ütlevad ju tema lapsedki, et ta on superema - ja väärt kõike kõige paremat!\nVanasõna ütleb, et "varas jätab nagi seina, tuli ei jäta sedagi". Just selline õnnetus tabas Põlvamaal elava Reeda peret - neile ei jäänud pärast tulekahju midagi. Kodumaja taastamine on aega võtnud juba 16 aastat ning kogu selle aja on perekond elanud oma sauna eesruumis. Kodutunne aitab kaasa, et Reet ja tema kaks last saaksid lõpuks ometi oma koju tagasi.\nKui paljud meist mõtlevad, kuidas saada palgatõusu või rohkem vabu päevi, siis kolme lapse ema Helle jaoks oli aastaid unistuseks saada töökoht. Pärast 11 aastat kestnud töötust naeratas talle tänavu lõpuks õnn ning ta leidis kodukandis Võrumaal tööd hooldajana. Kuigi tema pere majanduslik olukord paranes oluliselt, ei jätku Helle ja tema abikaasa Ahti palkadest siiski selleks, et kolme lapse kõrvalt ka remonti teha. Helle esivanemate maja, kus perekond elab, on tõesti vana ja kurvas seisus. Eriti suur mure on toimiva kaevu ja pesemisvõimaluse puudumine.\nLõuna-Eestis Tsoorus elavad pooltühjas kortermajas Tõnis ja Merit kahe pisikese tüdrukuga. Selle paari lugu on kui traagiliste nüanssidega muinasjutt. Poissmees Tõnise jaoks oli Merit unistuste naine juba ammu. Kui Meriti eelmine abikaasa endalt elu võttis, pakkus Tõnis talle ja ta tütardele oma toetavat õlga, kuid pidi siiski kaua ootama, enne kui jah-sõna kuulis. Nüüd on abielupaari suurimaks mureks, kuidas ilma keskkütteta korter laste jaoks soojemaks ja mugavamaks muuta. Kodutunne paneb selles asjas õla alla.\nLäänemaal Liivi külas elab Kai ja Martini seitsmelapseline pere. Läbi elu keerdkäikude ja vägivaldsete suhete tõelise armastuseni jõudnud Kai ei leia sugugi, et seitse oleks teab mis palju. Veel hiljuti mahtus kogu nende pere ära vaid kahetoalisesse korterisse. Kodutunde võimuses on täita üks suure pere ema ammune unistus.\nLy ja Aivo ei olnud enam esimeses nooruses, kui kohtusid ja pisikese Pille vanemateks said. Kuigi nii Ly kui Aivo jaoks on oma pisike perering rahusadamaks pärast lõhki läinud noorpõlve abielusid, tegid töötus ja rahapuudus seni võimatuks Pillele ilusat kodu pakkuda. Nende kodukandi head inimesed olid mures ja kutsusid telesaate Pille perele appi.\nHaanjas elav Tiina on üks neist tuhandetest Eestimaa naistest, kes on kogenud perevägivalda. Kuid tema lugu on eriline – tema hea ja hooliva mehe muutis vägivaldseks ootamatu õnnetus. Täna toimetab leseks jäänud Tiina oma pisikeses talus koos nelja pojaga ega oota enda kõrvale enam ühtegi meest. Ta suurim unistus on pakkuda oma poistele ilusat ja mugavat kodu, kuigi parandamatu haigus on Tiinale jätnud ainult ühe tööjõulise käe.\nKas elu maal on Eestis raske? Pärnumaal Tali külas elavad Sandra ja Mattias arvavad, et ei ole. Nemad ei tahaks kohe kindlasti linnas elada! Kuid kui tervis veab alt, nagu juhtus pereisa Arrasega, kelle selg on täna sellises seisus, et arstid seda isegi opereerida ei julge, paneb see paratamatult võimete piirid proovile. Kurtmist selles vahvas peres siiski ei kuule. Ühte hoides saab mitut põlvkonda ühendav tore pesakond hakkama kõigega peale ehitustöö.\nMilline ema kasvab tüdrukust, kelle ta oma ema jättis 8-aastasena metsatallu? Kus ta pidi hoolitsema nii enda kui ka nooremate õdede ellujäämise eest? Just selline lugu juhtus aastaid tagasi Angelaga, keda on sellest saadik saatnud hirm üksi jääda. Elu lastekodus kasvatas naist igas olukorras pead püsti hoidma ja kehvadele suhetele eelistama oma laste heaolu. Nüüd elab kaheksa poja ema Angela koos hea mehe Andrega vahva nimega paigas – Rõõmu talus. Ja selles majas valatakse nüüd ainult rõõmupisaraid...\nKodutunde suurde peresse on sellel kevadel lisandunud veel 12 uut peret. Nagu ikka, tahame hooajal lõpus teada, kuidas neil läheb ja kas uus lastetuba, ilus köök või soe pesuruum aitasid jalule ning kannustasid tegudele.\nTapa vallas Rägavere külas meisterdab noor pereisa Anti oma koduhoovil võrratuid puuskulptuure ja mööblit. Kuid ainult kuldsetest kätest pole seni piisanud, et kolme väikese lapsega perele soe ja hubane kodu valmis saada. Aga just seda ihkab kurva lapsepõlvega Anti kõige rohkem - tagada oma lastele turvaline lapsepõlv kodus, kus on alati hea olla.\nÜhes pisikeses suvilas Vääna kandis elab 9-aastane Christin, kelle suurim unistus on, et tema pere saaks oma kodus pesta - seni ta ei teagi, mis tunne see on. Kodutunne täidab väikese neiu, tema ema ja suure venna ühise südamesoovi.\nOn eriti ebaõiglane, kui vähki, sellesse 21. sajandi needusesse, haigestub laps. 12-aastase Tristani kogemus on seda uskumatum, et tema pere ootas teda tagasi lausa koomast. Ja ta tuligi tagasi - vanemate ja kolme noorema venna rõõmuks. Poiste vahva ema Triin on teinud elus oma laste tervise huvides põhjalikke ümberkorraldusi ja Kodutunne paneb rõõmuga ka omalt poolt õla alla.\nHelin on oma ema Hilja neljas laps. Armastusest sündinud pesamuna. Kahjuks tahtis ta siia ilma tulla liiga vara ning selle lõivuks on elu ratastoolis. Hilja on elus matnud kaks abikaasat ja poja, kuid Helinist on tal alati olnud palju tuge ja rõõmu. Kuid vana kodumaja uksepakud ja kuivkemps on seni teinud Helini elu väga keeruliseks. Kodutunne ehitab tublidele naistele pesuruumi ja Helinile õuepääsu.\nKui Tõrva noorik Sigrit kaheksa kuud tagasi pisikese Saarah'i emaks sai, uskus ta, et algab uus ja põnev elu. Vaid kaks nädalat pärast tütre sündi tabas teda aga šokk - tema kehas oli lisaks beebile kasvanud ka vähk. Praegu Sigrit võitleb. Kodutunne usub, et positiivsed emotsioonid aitavad terveks saamisele kaasa sama palju kui keemiaravi ja arstirohud ning otsustas täita Sigriti unistuse ilusast köögist ja avarast elutoast.\nTiiu oli juba 25-aastaselt nelja lapse ema. Vaid aasta hiljem sai temast lesk, kui ta abikaasa Jüri ühel sügisõhtul endalt elu võttis. Põhjuse üle juurdleb Tiiu tänaseni. Leinaga toime tulemiseks on ta vajanud nii psühholoogi kui sensitiivi abi. Kuid oma nelja põnni pärast püüab noor naine elu jälle joonde saada. Et just lapsed on Tiiu elu mõte, aitab Kodutunne korda teha lastetoad.\nLäänemaal Jõõdres elav Mait on tubli ja sihikindel noormees, kellel on kolm õde ja väikevend ning kellele hirmsasti meeldivad ameerika autod. Kuid Mait ei kõnni ning tema isa Veljot on arstid hoiatanud raskusi tõstmast. Vana maja korteri pesuruum ja tualett on vaja erivajadustega Maidu jaoks sobivamaks teha enne, kui ka tema isa suureks kasvanud poja tõstmisest ratastooli jääb.\nKüllike töötas palju aastaid politsei- ja piirivalveametis. Kui kakluses seaduserikkujaga sai viga tema käsi ja merest tuli välja tuua hukkunud kolleegid, tundis ta aga, et aeg on alustada uuesti. Kodutunne aitab viie lapse emal astuda edasi suure sammu uue elu suunas.\nVõrus elaval Anul on sõnum kõigile Eestimaa neidudele: mõelge enne hästi järele, kui võõrast kultuuri-ruumist pärit mehele lähete. Tema oli juba viie lapse ema, kui tõmmu noormehe meelitusi uskuma jäi. Seda abielu Anu kahetseb, aga pesamuna sündi kindlasti mitte ja tema ainus eesmärk on oma lastele viimaks ometi turvaline kodu rajada.\nIngrid ja Merilyn teavad liigagi hästi, mis on depressioon. Ema langes hiiliva haiguse küüsi juba aastakümnete eest, tütrest sai aga teise tänapäevase needuse - koolikiusamise ohver. Kodutunde abiga alustab see väike vapper naispere oma uut elu sellega, et viskab halvad mälestused välja nii oma kodust kui ka peast...\nRuta ja Ülar kasvatavad kolme erivajadustega last. Nad on läbi tulnud šokist ja masendusest ning püüavad nüüd vaid selle poole, et oma kodu Hallistes laste jaoks turvaliseks ja mugavaks muuta. Just sügavalt autistliku Meelise jaoks on oma ruum ja rahulik keskkond ülitähtsad ning Kodutunne andis oma panuse, et see üksmeelne pere lõpuks oma koju saaks.\nKolme lapse ema Kiira elu muutus 3 aastat tagasi päevapealt. Enne seda oli neil kõik olemas - kodu, pereõnn, kindlustunne. Kuid kui abikaasa Oleg vaid 34-aastaselt jalapealt suri, varises kõik kokku. Elu armastuse kaotamine viis Kiira depressiooni, millest ta on püüdnud oma kolme tubli lapse nimel välja rabeleda. Et iga tänavanurk ei meenutaks kurba kaotust, kolis Kiira perega uude koju, mida Kodutunne aitab turvalisemaks ja kodusemaks muuta.\nKodutunde jõulu-eri! Kuue aasta jooksul enam kui 150 Eestimaa peret aidanud telesaade lõpetab hooaja suure heategevussaatega. Iga eestimaalane saab annetusnumbritele helistades kaasa aidata sellele, et Kodutunne saaks ka tuleval aastal oma tegevust jätkata ning aidata neid, kel muud lootust enam pole. Saates külastatakse neid, kes Kodutunde abi vajavad, aga ka neid, kelle elu telesaade juba muutnud on.\nSeekord teeb Kodutunne midagi enneolematut - läheb appi tervele trepikojale. Poolteist aastat tagasi põles Saaremaal Astes kortermaja. Et trepp põles ära esimesena ja see raskendas päästetöid, jäid kahjuks tulle kaks majaelanikku. Seesama puuduv trepp ja söestunud trepikoda on siiani takistuseks, miks ka teised elanikud ei saa oma kodusid korda teha ja sinna tagasi minna. Kodutunne taastab trepikoja ja aitab nii kuus peret oma koju tagasi.\nPukas elav Irene on oma 21-aastase vaimupuudega poja, 10-aastase kõnehäirega lapselapse ja 78-aastase haige ema ainus tugi ja hooldaja. Ta ise leiab hingejõudu suurepärasest huumorimeelest. Hakkaja naine on oma kodus ise elektritöid ja muud remonti teinud, kuid teadmisi on vajaka ning nii on see kodu jõudnud juba üsna ohtlikku seisukorda. "Kodutunne" läheb naksakale vanaemale appi.\nMargol pole oma lapsepõlvest just palju ilusat mäletada. Ta oli vaid seitsmene, kui isa suri ja ema meessõbrad tegid poisi elu päris kibedaks. Kui poleks olnud tema kahte vahvat vanaema ja tädi, võinuks poiss sattuda lastekodusse. Kuigi täna on Margo alles 22-aastane, on tema ainsaks unistuseks ja eemärgiks oma lastele turvaline lapsepõlv ja oma kodu kindlustada.\nEestis on palju lapsi, kes peavad kasvama ilma oma vanemateta. Just nendele lastele on Ida-Virumaal Kohtla vallas elavate Ljuba ja Andrei südamed ja koduuksed. Nad on olnud kasupereks juba enam kui 13 vanemliku hooleta jäänud lapsele ja loodavad aidata veel paljusid. Kodutunne ehitas tublile kasuperele pesuruumi.\nPisikest kasvu Piret on kange naine - ehkki tema tervise on diabeet ära söönud, on ta koos oma hea elukaaslase Suleviga suureks kasvatanud neli last. Ta võitles nagu emalõvi, kui tema erivajadustega tütart taheti Soome prostituudiks viia - ja võitis. Tasuks sai ta rõõmurullist lapselapse. Sulevi ja Pireti eest saatsid kirja nende naabrid ja külaselts. Nad on tublid töökad maainimesed, kes on alati kohal, kui kellelgi abi tarvis on. Nüüd tulid naabrid neile appi.\nNelja lapse vanemad Kristiina ja Aivar sattusid suvel raskesse liiklusõnnetusse. Vaid paar kuud hiljem oleks nad jäänud ka kodutuks, kui mitte Kristiina õde Anna poleks kogu pere oma katuse alla võtnud. Aga Anna enda elaminegi oli vana ja kulunud ning kindlasti ebasobiv ratastooli jäänud Aivari jaoks. Kodutunne läks appi.\nSaarde vallas elaval Agel on sõnum kõigile naistele - ärge jääge hiljaks! Kui tema oleks 2010. aastal rinnas kahtlast tükki tundes kohe arstile läinud, oleks ta ehk pääsenud palju kergemalt kui lõpuks juba III staadiumis avastatud rinnavähiga. Kuid Age on rõõmus, et jäi oma kahele lapsele alles ja tänulik iga päeva eest. Karmi keemiaravi tagajärjel on Age töövõime aga piiratud, ühtegi raskust ta tõsta ei tohi ning Kodutunne läks talle appi, et Age ei peaks enam raskeid veeämbreid kaevult tuppa vedama.\nSaku vallas Kiisal elab Maria oma nelja lapsega tillukeses vanas suvilas. Laste vooditele pole muud ruumi kui lae all. Sellegi poolest naudib see pere uut hingamist ja taastub hingelisest traumast, mille põhjustas vägivaldne pereisa, kes nüüd trellide taga oma tegude eest karistust kannab. Kodutunne aitab Maria ja tema laste uuele algusele kaasa lastetubade väljaehitamise ja uue katusega.\nVanaema Anne Vatter ja tema tütretütar Mary-Helena on Lõuna-Eestis tegelikult juba lausa kuulsad - koos käiakse juba mitmeid aastaid esitamas Anne enda laululoomingut. Aga sel perel on juba aastaid mure - nende maakodu kaevus ei ole peaaegu üldse vett ja see, mis on, pole söögikõlbulik. Kodutunne soovib lahendada selle pere vee- ja pesuruumimure.\nMaaris ja tema tütar Annabel teavad, mis tunne on, kui päevapealt oma kodust ilma jääda. Nad tõsteti oma kodust välja ning nad elasid mõne päeva lausa telgis, enne kui lootuskiir tunneli lõpus taas paistma hakkas. Kodutunne aitab emal ja tütrel otsast alustada aidates koduseks teha pikalt tühjana seisnud korteri.\nIlda ja Aleksandr kolisid Eestisse 1994. aastal Tšernobõli tuumajaama radiatsioonipiirkonnast. Enne seda kurba kanti elasid nad Abhaasias, kust tuli pageda sõja eest. Nüüd on 25 aastat õnnelikus abielus olnud paaril viis last ja armas kodu Audru vallas, kuid nad mäletavad ikka veel hästi, mis tunne on olla pagulane.\nLõuna-Eestis Roosi külas elab vanaema Ele, kelle tervis mullu nii hullusti üles ütles, et ta lausa koomas oli. Kuid Ele teab, et tema töö siin ilmas pole veel tehtud - vaja on suureks kasvatada tütrepojad, kelle oma ema nende kasvatamisega toime ei tule. "Kodutunne" annab oma panuse Ele tervise hoidmisesse sooja vannitoa näol.\nMillise nipiga suurpere Eesti vabariigis ära elab? Ja miks üldse otsustab mõni pere palju lapsi saada? "Kodutunne" on seekord Lääne-Virumaal Anneli ja Janeki seitsmelapselise pere juures. Meie ehitame neile pesuruumi ja lastetoa, nemad õpetavad vastutasuks, kuidas kasvatada maailma kõige lahedamaid lapsi.\nVõrus elava Anu elus on olnud raskeid aegu ja ebaõnnestunud suhteid. Kui ta paari aasta eest tutvus Pärnu mehe Hansuga, siis Anu enam ei uskunudki, et kusagil võib ka tema jaoks leiduda see õige mees. "Kodutunne" jutustab seekord ühe tõelise armastusloo ning kingib viielapselisele perele ilusa ja sooja pesuruumi.\nKolm aastat tagasi luiskasid suvalised noormehed, et teevad Kodutunde saadet ja lammutasid Kose vallas üheksa-lapselise pere kodu seest tühjaks. Lubatud remonti aga ei järgnenud ning nii on Maire koos oma nooremate lastega elanud viimased talved tillukeses toakeses vatitekkide all lõdisedes. Kodutunne annab valusalt petta saanud perele tagasi kõige olulisema – õige kodutunde!\nKodutunne on sel hooajal toonud vaatajani mitmeid lugusid lausa äärmuslikust perevägivallast. Vähemalt ühe rääkijaist võttis politsei pärast saadet kaitse alla. Mis sai aga teistest, kes Eesti rahva ees paljastasid oma ohvrimineviku? Hooaja viimases saates selgub, kas ja kust saavad meie riigis abi need, kes oma kodus vaeseomaks pekstakse.\nVanaema Eve on oma armast lapselast Jaanikat kasvatanud juba kümme aastat - terve tema elu. Eve teeb kõik, mis tema võimuses, et Jaanikal oleks kõik olemas. Aga sellest, et tühjana seisvasse majaossa saaks tütarlaps oma toa ja konkust saaks pesuruum, on vanaema siiani ainult unistanud. Nagu ka sellest, et ükskord ometi jookseks ka tema kodus vesi kraanist. Kodutunne täidab vanaema unistused.\nVeel aasta tagasi kasvasid Tartumaal elava Kristi pisipojad lastekodus - pōhjuseks vanemate alkoholilembus. Kuid Kristi tegi elus kannapöörde ja tōestas, et on poegade nimel kōigeks valmis. Vähki sureva elukaaslase eest hoolitsemise kōrvalt tegi ta isegi kodus remonti. "Kodutunne" aitab paljukogenud perele vee tuppa ning ehitab uue pesuruumi ning köögi.\nRosangelica on suurema osa oma noorest elust veetnud haiglates ja hooldekodus. Rängad lapsepõlvekogemused ahistajast isaga viisid ta nii kaugele, et aastaid pidasid arstid tüdrukut enesetapule kalduvaks. Tänaseks on ta 18-aastane ja alles hiljuti tunnistati Rosangelica nii terveks, et ta sai taas koju oma ema juurde kolida. Kodutunne aitab pere taasühinemisele kaasa kinkides neile uue pesuruumi ja köögi.\nAili ja Aleks peaks eluaastate poolest ammu rahulikku pensionipõlve nautima. Kuid nemad kasvatavad hoopis oma kahte kooliealist lapselast, kellest üks on saatuse tahtel raske puudega. Kodutunne ei saa küll lastele tagasi tuua ema, aga saab teha vanaema ja vanaisa elu uue pesuruumi ja veevärgi näol natukene kergemaks.\nHummuli vallas elavad Ain ja Karin koos oma nelja pojaga. Nende pisipoeg Indrek vajas mõne aasta eest elupäästvat operatsiooni välismaal. Kõik läks hästi ja noor pere elab nüüd teadmisega, et kui tervis on korras, pole miski siin elus võimatu. Ka mitte 15 aastat tühjana seisnud maamaja taastamine. Kodutunne läks neile appi pesuruumi ja veevärki ehitama.\nIda-Virumaal Vokas elav Mare kasvatab üksi kolme last. Tema noorim tütar sündis enneaegsena kaaludes vaid 800 grammi ja ema ise sai vaid kaks kuud hiljem insuldi. Õnneks on Mare tänaseks õnnelikult jalul. Kuid eluohtlik oli olukord ka tema hammastega. Seega kingib Kodutunne seekord lisaks ilusamale kodule ka kaunima naeratuse.\nKõpus elava Veronika minevikus on väga vägivaldseid peatükke. Hirmu ja peksu mäletab ta juba lapsepõlvest. Kahjuks jätkus see aastaid ka siis, kui Veronika juba abielunaine ja ema oli. Tänaseks on ta vägivaldsest mehest prii ning elab koos nelja lapsega vanas maamajas. Kodutunne täidab Veronika suurima unistuse ja toob talle vee tuppa.\nLiana kahetseb kibedalt, et ta omal ajal 9. klassi pooleli jättis ning pereelu elama ruttas. Kuid seda, et tal on nüüd neli vahvat last, ei kahetse ta kohe üldse. Nende koduks olev kolmetoaline korter Rakkes on aga vanade akende tõttu külm ning sooja veega pesta ei ole see pere end oma kodus kunagi saanud. Kodutunne võttis selle pere laste vajadused oma südameasjaks ning tegi neile korraliku WC ja pesuruumi ning ilusa lastetoa.\nLääne-Virumaal Sääsel elava Jüri minevik on kirju - tema noorus möödus alkoholi, narkootikumide ja kuritegevuse võrgus. Ka ta abikaasa Moonika mäletab hästi ühiseid pidusid. Kui aga Jüri pussitamise tagajärjel pooleks aastaks halvatuks jäi, muutus kõik. Nad leidsid väljapääsu kristluses ning tegid elus kannapöörde. Täna kasvatavad nad seitset last ja on õnnelikud, kuigi elutingimused on kasinamast kasinad.\nKilingi-Nõmmel elavad Janne ja Riho, kes on oma viie lapse kasvatamisega nii hästi toime tulnud, et neid selle eest isegi presidendi vastuvõtule kutsuti. Kuid pika pai eest kahjuks vannituba valmis ei ehita. Kodutunne aitas poolteist aastat tagasi ratastooli jäänud Rihole ehitada just tema vajadustele vastava pesuruumi.\nAllal on kaks sünnipäeva. Esimesel sündis ta väga ühtehoidvasse üheksalapselisse perre, teisel aga ärkas kuu aega kestnud koomast. Ehkki tema elu käib siiani range päevakava järgi ning rohtude toel, on Alla piisavalt tugev, et koos kahe pojaga ema juurest taas oma katuse alla kolida. Kodutunne avab Allale ukse iseseisvasse ellu.\nNoore ja ilusa Leleti minevikus on kohutav peatükk, kuhu kuulusid näiteks nõelad küünte all, vangistus omaenda kodus ja lumes lämmatamine. Ta pääses läbi ime ja elab täna õnnelikku pereelu. Kodutunde uus hooaeg algab vapustava looga, millesarnast siiani oleme näinud ja kuulnud vaid filmides.\nKuidas läheb oma kodu saanud Rowenal? Või üksikisa Lauritsal? Lõppeval aastal jõudis "Kodutunne" appi 27 perele. Aasta viimases saates minnakse mõnele neist uuesti külla, mõnega kohtutakse pidulaua ääres. Kuidas saates osalemine ikkagi nende elu muutis?\nMikk ja Mariana polnud veel aasta tagasi üldse selline pere, kes Kodutunde abi vajaks. Tulekahju muutis aga nende moodsa kodu elamiskõlbmatuks ning pere sattus surnud ringi - iga kuu tuli maksta suurt pangalaenu ja asenduskodu üüri, kindlustusfirma aitama ei soostunud, nii et põlenud kodu taastada polnud millegi eest. Kodutunne ja C-Komando tegid koos heategevuskampaania, millel on kaks eesmärki - aidata kahe lapsega pere koju tagasi ning otsida vastus küsimusele, kuidas me keegi samasse olukorda ei satuks.\nKairi elab oma viie lapsega majakeses, mis omal ajal ehitati kanalaks. Pere on ise ära teinud tohutu töö, kuid selleks, et põhjamaises talves sooja saada, tuli neil kodumaja kütta ööpäevaringselt ning elada pidevas tulekahjuohus. Kodutunne tegi toad soojaks ja täitis üksikema unistuse ilusast köögist.\nJaanise ametiks on päästa elusid. Koos abikaasa Kristiinaga kasvatavad nad Torma vallas Leedil kuute last ja hoiavad elus Jaanise lapsepõlvetalu. Kuid Eesti Vabariigis pole päästjate palgad kahjuks piisavad, et noor pere saanuks enne talve valmis sooja WC-vannitoa. Kodutunne tuli appi.\nPõlvamaal ilusa nimega Metsise talu pidav Leida on vahva naine. Vaatamata sellele, et ühe abikaasa mattis ta juba väga noorena ja teise kaotas depressioonile alles mullu kevadel, on tal naeratus alati suul. Tema positiivsuse võti on imelihtne - lapsed. Viis oma ja üks kasulaps kasvavad selles kodus üles tõelises üksteise toetamise vaimus.\nAivo on koeraomanike hulgas kuulus mees. Heategevuslikus korras teeb ta ratastega abivahendeid neile koertele, keda oma jalad enam ei kanna. Ka oma naise Tiiaga kohtus Aivo just tänu koertele ning üheskoos on loomasõbralik pere asunud elu sisse puhuma vanale talumajale Albus. Kodutunne läks neile appi lootusega, et seda peret aidates aitame päästa veel paljude koerte elusid.\nPuurmanis elava Jelena elu on juba teismeeast saadik täis hirmu ja alandusi. Täna on 5-aastase poja ema suurimateks soovideks taas üles leida oma enesekindlus, saada korda vanematelt päritud korter ja vabaneda kiusajatest, kes teda kodukandis kimbutavad. "Kodutunne" aitab Jelenal korda teha köögi ja elutoa - lootuses, et ilusam kodu teeb talle rõõmu ja tõstab enesehinnangut.\nEliina ja tema tütarde pisike kodu Kihlepas põles kaks ja pool aastat tagasi seest mustaks. Hingevalu lisas seegi, et üks tütar võeti pärast põlengut ema juurest ära. "Kodutunne" usub aga, et ükski laps ei tohi kasvada ilma oma emata. Loodame, et uus köök ja vannituba aitavad natukegi kaasa sellele, et last rohkem ema juurde lubatakse.\nLauri oli tugev noor mees, kui ta ühel suvel merevees kukerpalli tegi. Tollest õnnetust ööst saadik on ta halvatuna ratastoolis. See ei sega aga tublil mehel kodukandis Vändras ettevõtlusega katsetamast ega oma kodu loomast. "Kodutunne" läks Laurile appi, et tal lõpuks ometi oleks koht, kuhu pruut majja tuua!\nLääne-Virumaal maalilises Padaorus elab kuuelapseline pere majas, kus valgus paistab läbi seina ja pesta pole kuskil. Samas põeb väike Erika häälepaeltekasvajat, mis pisipiiga hääle vahel täiesti ära viib. "Kodutunne" teeb omalt poolt kõik võimaliku, et lapse tervis külma toa tõttu veel enam ei kannataks.\n21. sajandi needus ehk vähk pole jätnud puutumata vaat et ühtegi Eestimaa perekonda. Haapsalus elav Diana võitleb kurja haiguse tagajärgedega siiani - ta on aastaga kaalus kaotanud 37 kilo ning kehakaal väheneb ikka. Kodutunne täitis Diana unistuse ilusast köögist lootuses, et head emotsioonid toovad ka tervise tagasi.\nKodutunde saates osalemiseks ei pea olema tingimata töötu ja õnnetu! Selle saate kangelanna Hegne peab lausa kuut-seitset ametit ja on üks äärmiselt naerusuine naine. Kuid vana suvila, kus Hegne koos pojaga elab, vajab hädasti vannituba ja kööki, ahjust ja katusest rääkimata.\n"Kodutunne" on seekord väikese Laura juures, kes sündis kaks ja pool aastat tagasi siia ilma vaid 800-grammisena. Ta jäi ilma emata juba lastehaiglas ning tema isa Laurits oli beebiga üksi jäädes kõigest 22-aastane. Tänaseks on noor mees üksikisa staatusega juba harjunud ning isa ja tütar peavad kahekesi Lõuna-Eesti kuplite vahel talu.\nPille-Riin elas aastaid oma abikaasa sugulaste juures üksikus metsatalus. Seda aega meenutab naine kui orjapõlve. Ka oma lapsepõlvest on tal meeles kasevitsad ja vööpandlaga siniseks pekstud kintsud. Oma kolmele tütrele tahab Pille-Riin pakkuda aga hoopis teistsugust lapsepõlve ja helgemat tulevikku hiljuti leitud kodus mereäärses Kablis. Kodutunne läheb armsale perele appi sisustama lastetuba.\nKõige enam mõjutavad meie igaühe elusaatust just meie lähedased. Misso kandis elava Riina elu määravad praegu tema lapselapsed, kelle nende ema just vanaema kasvatada on jätnud. Riina usub aga, et ehk on siin tegu taevase õiglusega - pidi ju ka tema tütar lapsena kohati kasvama ilma oma emata. Kodutunne on seekord keeruka, andestamist tulvil pereloo tunnistajaks, andes samas oma panuse uute lastetubade ehitamisel.\nKanepi vallas elab Vello, kes kasvatab üksi 7aastast Kermot. Kuid tema südames on ka neli vanemat last, kes elavad saatuse tahtel lastekodus, ning pisike Ketter, kelle elutu keha isa ise kaks aastat tagasi kodumaja tagant tiigist välja tõi... Kuue lapse ema vajab pärast oma pesamuna surma ravi ning elab hooldekodus. Et sel sügisel kooliteed alustanud Kermo on oma isale kui õlekõrs, mis teda elu küljes hoiab, tegi Kodutunne poisi rõõmuks korda lastetoa ja ehitas perele ka vannitoa.\nVeel kolm aastat tagasi oli Rowenal olemas kõik, mis õnnelikuks eluks vaja - elukaaslane, lapsed, oma kodu ja hea tervis. Saatuslik autoõnnetus võttis temalt aga ühe hetkega kõik, jättes ta invaliidina tema ema ja õe hooldada. "Kodutunne" alustab oma hooaega ehitades sellele võimsa elutahtega noorele uue kodu. See on kolmas kord meie saate ajaloos, kui kingime kellelegi päris oma kodu.\nKuidas tehakse Eesti telemaastiku üht kõige töömahukamat saadet? Kodutunnet vaadates kahtleb suur hulk vaatajaid siiani selles, et need totaalsed muutumised toimuvad vaid kolme päevaga. Või et eestimaalased lihtsalt kingivadki Kodutundele oma kinnisvara selleks, et telesaate kaudu see mõnele abivajajale saaks. Kuidas Anneli, Kristi, Karola ja Sander siis ikkagi seda asja ajavad? On see telepettus suurte vaatajanumbrite huvides või ulatuslik abiprogramm, millest teleekraanile jõuab vaid murdosa?\nKodutunne on aastatega kasvanud nii suureks, et meie toimetused ja tegemised ei mahu enam planeeritud saateaja sisse, sest on olukordi kus südametunnistus lihtsalt nõuab tagasi pöördumist. Hooaja eelviimases saates läheme vaatame milliseid lisatöid oleme vahepeal teinud ja kuhu jõudnud.\nOleme Ridala vallas abistamas nelja lapsega üksikema. Ta kaotas tulekahjus ema ja kodu ning pidi üles kasvama napsulembelise isa juures. Sama saatus tabas ka laste isa, kelle elu kukkus pudelipõhja. Sirge seljaga võttis ta oma neli last ja alustas taas nullist. Aitame üheskoos luua perele pesemisvõimalused ja vahetame välja elektrisüsteemi, et uus elu saaks turvaliselt alata.\nKodutunne läheb appi Vara valda üksikemale Tatjanale, kelle kuuest lapsest elab kodus veel kolm ja neist noorim 4-aastane põeb allergiat ning astmat. Korter aga hallitab ja keldris asuv maja katlaruum ajab vingu sisse. Väikse pere suurt muret märkasid seekord ka MTÜ Naerata Ometi ja If kindlustus, kellega koos võetakse ette kodu remont ja terve korrusmaja küttesüsteemi korrastus.\nTäna oleme Räpina vallas, kuhu oma kodu on sisse seadnud vaatajatele juba tuntud Andrus ja Ive. Nad on ikka ja jälle leidnud teiste abistamiseks aega, kuigi omal vana tugevat remonti vajav talumaja ja neli last. Nüüd on meie kord - aitame üheskoos neil sammukese edasi minna ja loome neile õdusa kööktoa.\nTäna oleme Karedal, kus väikeses teeäärses majas elab 6-liikmeline perekond. Alles hiljuti kaotasid nad tulekahjus kõrvalhoone koos talvevarudega ja loomadega. Maja viletsas korras ahjude kütmine on keelatud ja vanad elektrijuhtmed ei talu lisakoormust. Peres aga kasvab neli last, üks neist sügava nägemispuudega. Kodutunne loob lastele sooja toa, ehitab üles uue elektrisüsteemi ja toob vee majja.\nTäna oleme Tori vallas, kus kolm väikest last kaotasid viie aasta eest oma ema. Sellest ajast saadik kasvatavad neid eakad vanavanemad. Vanapaari majake on aga üle 100 aasta vana, puudub kanalisatsioon ja tualett ning tegelikult on nappus kõigest... Lapsed on aga tublid ja hinded on head ning külmetushaigustest tingitud puudumised on alati põhjendatud. Aitame sisse tuua vee ja teeme korda väikse maja suure taluköögi.\nTäna oleme Põlvamaal, aitamas viie pojaga üksikisa, kes peab toime tulema nii majapidamise, töölkäimise kui laste kasvatamisega. Aastaid tagasi läbielatud autoavarii on jätnud pereisale sügava trauma peavalude näol. 100 aastat vana maja aga paistab sõna otseses mõttes läbi ja lastel pole õppimiseks kohta. Madisel on aga jaks otsakorral… Ühiste jõududega saavad lapsed nüüd endale õppetoa, korralikud pesemisvõiamlused ja köögi, kus isaga koos süüa teha ning muljeid jagada.\nKiisal ühes pisikeses suvemajas elab aastaringselt perekond, kus kasvamas Downi sündroomiga 2-aastane Jakob. Ema Pillel on diagnoositud bipolaarne isiksusehäire ja pereisa on aastaid vaevlenud depressioni käes. Kuigi haigused on kontrolli alla saadud, saab tööl käia vaid pereisa. Maja on soojustamata, vett ei ole ja pesuruum ning köök asuvad väikese kuuris. Pere ei kurda ja püüab toime tulla nii haiguste kui eluga.\nLilli külas elab oma pisikeses majas viie lapsega üksikema Jaanika. Ta ei kurda ega hala ja saab oma eluga hakkama. Laste kasvades on aga kahjuks tekkinud ruumipuudus, ainsaks võimaluseks on siinkohal kasutusse võtta katusealune ja sellega saame teda aidata.\nOleme Eestimaa teise otsas, kus vanas talumajas elab õnnetu saatusega pere, kes siiski vaatamata kõigele ise hakkama püüab saada. Pere hingeks on ühe jalaga vanaema Agate, kes hooldab kolme raske puudega inimest. Oma meest Lembitut, kes 5 aastat tagasi pärast koondamist andis vaimule alla, suhkruhaiget poega Marekit ja pojatütart Kätlinit, kelle psüühiline olukord pärast ema lahkumist pole enam kiita. Majas aga pole vett ega kanalisatsiooni ning pesu peseb memm juba 10 aastat käsitsi.\nKilingi-Nõmmes elab üks tubli lasterikas pere, kes vaatamata kesistele võimalustele võttis oma kaitsva tiiva alla ka pereema Kaire õe vastsündinu. Seitse aastat hiljem leidis õde, et lagunev maja pole siiski tema lapse kasvamiseks sobilik koht. Kodutunne aitab perel sammukese edasi minna ja ehitab välja korralikud pesemisruumid, köögi ning söögitoa.\nAhtmes elav 18-aastane Hanna on raudse meelekindluse ja suure tahtega tütarlaps, kes pärast ema siit ilmast lahkumist on valmis ise kasvatama oma väiksemat õde ja vendasid. Et saada aga hooldusõigusi, peavad tal olema sobivad elamistingimused…\nKohtume kõigi selle hooaja peredega ja viime lõpule tööd, mis kolme päeva sisse ei mahtunud. Tänavu sündis Kodutundes mitu jõuluimet, sealhulgas valmis kauaoodatud invalift Mustamäe kortermajale. Hooajale tõmbame joone alla Batuudikeskuses, kus pered veedavad lõbusa päeva.\nTäna loome kodu perele, kellel pole seda kunagi olnud. Kristi on pidanud aastaid tööotsingute pärast pidevalt kolima ja tema kaks last koole vahetama. Ühel hetkel laste jõud rauges ja nad keeldusid hoopis kooli minemast. Üheskoos koduvalla ja Kodutundega toome pere jõuluks koju, ehitame kaua tühjalt seisnud korterist hubase kodu ning aitame lapsed tagasi kooli!\nTäna oleme Vändras pere juures, kes on viimase kolme aasta jooksul kaotanud mitu lähedast inimest. Selle aasta septembris võttis endalt elu pereisa Mario. Mees jäi elu ja suhte hammasrataste vahele… ning lahkus… mõtlemata sellele, mis saab nüüd tema neljast lapsest. Pisikeses kahetoalises ajahambast tugevasti räsitud korteris peab pere kuidagi edasi elama...\nTäna oleme Väänas, kuhu on tagasitee leidnud Merle. Kolme aasta eest lahkus ta oma kolme lapsega üürikorterisse, sest pereisa alkoholilembus oli muutunud väljakannatamatuks. Selle aasta aprillis laste isa suri. Kuid maja on seisukorras, kus ilma ehitusabita on elamine ohtlik. Põrandatalad on läbi ja õhksoojuskamin tuleohtlik…\nTäna oleme Raasikul, kus ehitusjääkidest kokku klopsitud majakses elab Silvi oma kolme pojaga, kes kõik on ka erivajadustega. Küttekolle on eluohtlik, kuid talv on tulekul...\nTäna oleme Põhja-Tallinnas, kus ühes väliselt ilusas renoveeritud majas keldrikorrusel elab Küllike oma kahe lapsega. Selle pere maailma varises kokku kui pereemale määrati invaliidsus. Küttekolde lagunemise tõttu on nad sunnitud elama kahes pisikeses toas. Kodunt väljudes lülitatakse isegi külmkapp välja, mis enamjaolt niikuinii tühi. Kodutunne ehitab välja elutoa ja kööginurga ning tube saab ühendama uus ahi.\nEetrisse jõuab Kodutunde 100. saade! Seetõttu on ka tänane lugu väga eriline. Kaja elab koos tütrekesega Mustamäel. 20 aastat tagasi sattus ta ränka liiklusavariisse ja on sellest ajast aheldatud ratastooli. Õue pääseb ta vaid siis, kui keegi trepist alla aitab. Juubelit tähistav Kodutunne kutsub kõiki kaasa aitama, et Kajale tema elu tagasi kinkida - ehitame vaprale naisele invalifti!\nTäna oleme Pandiveres 12-liikmelise suurpere juures. Aktiivsete ja kokkuhoidvatena saavad nad oma eluga hakkama, kuid katusealusest tüdrukute tubade väljaehitamine kestab juba aastaid, sest säästa nii suure pere kõrvalt ei õnnestu ja suuremateks töödeks raha ei jagu.\nTäna oleme Kohilas pere juures, mille vanemad on juba pikemat aega töötud. Pere kunagisest aiandihoonest kohandatud elamsipind vajab hädasti tõsist remonti. Kevadel juhtus selles peres suur õnnetus - 17aastane perepoeg Tõnis, kes alles aasta tagasi ka Kodutunde saates abis käis, leiti pooduna. Tookord me ei teadnud, et Tõnis põdes epilepsiat ja tal oli probleeme koolivägivallaga. Suur ja sügav lein on olnud ka põhjuseks, miks pooleliolevad tööd seisma jäänud, kuigi vaatamata kõigele on Sirje ning Peep ikka tükihaaval püüdnud oma elamistingimusi parandada.\nAnija vallas, pisikeses 2-toalises niiskusest hallitavas korteris, elab oma kolme lapsega Kristiina. Ta käib juhutöödel ja annab endast kõik, et isa juurde kolinud poeg leiaks siiski tee tagasi koju.\nOleme Tartus pere juures, kelle pea kohal on viimased 16 aastat suur murepilv. Poeg Tanel ei räägi, ei istu ega kõnni. Vaime ja füüsiline murtus on viinud pere olukorda, kus poja jaoks alustatud pesuruumi ehitamiseks pole enam ei raha ega jaksu.\nOleme taas Pärnumaal, kus vanas lagunenud talumajas elab Ulvi oma kolme pojaga. Jõulude eel pereisa lahkus nende juurest, võttes kaasa kõik mida võtta annab. Lahutusest mees aga keeldub, toetustest rääkimata. Pere on elanud 13 aastat ilma igasuguse pesemisvõimaluseta ja Kodutunde abita elaks edasigi, sest raha lihtsalt ei ole, kuid kolm poega vajavad üleskasvatamist.\nOleme Pärnumaal, kus vanas talumajas on ennast olude sunnil ühe katuse alla seadnud mitu põlvkonda. Vanaema Hilja enam üksi hakkama ei saanud ja Mardil ning Anzelikal polnud rahaliselt võimalik kahte kodu ülal pidada. Nii laotataksegi igal õhtul madratsid põrandatele, et kahest väikesest eluruumist saaks magamistoad. Kodutunde abil saavad nüüd lapsed endale aga omad toad!\nOleme kauni Kasari jõe ääres. Siin on Sirle kodu ja seda ajast mil ta oma vanaisa juurde põgenes, sest kodune elu oli kõike muud kui ühele noorele tütarlapsele sobilik. Ta oli kõigest 13-aastane, kui teda vägistas kasuisa. Sirle oli 16-aastane, kui suri tema ema ja ta jäi venna ning kahe õega omapäi. Usk meestesse on kadunud ja nüüd kasvatab Sirli üksi oma kolme last. Meie omalt poolt saime just siinkohal abikäe ulatada ja viia lõpule köögi ning vannitoa ehitus.\nKodutunne on Pallika külas, kus 75-aastane vanaema on emaks oma 11-aastasele pojapojale Renole, sest Reno ema lahkus, kui poiss oli kõigest aastane. Majapidamises pole aga isegi kaevu, kust kõlbaks joogivett võtta, kõigest muust rääkimata.\nKodutunne on Tabiveres, kus pisikeses järelmaksuga soetatud majas elab üks 5-liikmeline noorpere, kelle sissetulekust piisab kahjuks vaid järelmaksu ja kunagagiste laenude tasumiseks. Kõigest muust on nad pidanud loobuma.\nTäna läheme appi viie-liikmelisele perekonnale, kelle koduks on vähem kui 10-ruutmeetrine pliidiga toapugerik. Ridala vallas Paralepa alevikus elava pere üks lastest alustab täna kooliteed. Nende tillukeses toas puuduvad aga kõige elementaarsemadki elamistingimused, õppimisvõimalustest rääkimata...\nOleme Sangastes Riina juures, kes kasvatab üksi kolme last ja hooldab oma haiget isa. Hiljuti avastati Riinal ka pahaloomuline kasvaja. Visa hinge ja suure tahtejõuga võitleb Riina laste nimel vähi vastu ja püüab kuidagi moodi veel ka tööl käia, sest muidu ei ela lihtsalt ära…\nKodutunne on täna Saaremaal, ulatamas abikätt 4-liikmelisele perele, keda tabas eelmisel aastal traagiline õnnetus - pereisa läks merele ja tagasi ei tulnud... Pereema Ella Katrin oli siis kaheksandat kuud lapseootel ja ta pidi üksi hakkama saama oma kokkuvarisenud eluga, laste kurbusega ja leinaga. Kitsuke elamispind, mida oli plaanis laiendada, jäigi poolikuks…\nKodutunne on Roelas, kus ühes lagunevas majas kasvab seitse pisipõnni, noorim vaid kahe ja poole.aastane. Alles hiljuti kaotasid nad oma isa ja ema Aira jäi üksi. See oli koht, kus oli vaid üks küsimus, kas teha korda kõik või mitte midagi, sest nii-öelda vihma käest räästa alla polnud neid lihtsalt mõtet viia.\nKodutunne on taas Tartumaal, kus vanas talumajas elab koos mitu põlvkonda. Laudas töötav pereema Helve on ilmale toonud viis last, kuid neist kaks kaotas ta ühel saatuslikul päeval tulekahjus. Pisarad silmis meenutab ta seda kohutavat päeva. Hetkel on kodus veel vaid väike 5-aastane Laura, kelle suurimaks unistuseks on omaenda roosa tuba, sest veest ja kanalistasioonist ei oska ta veel lihtsalt unistada.\nKodutunne on pere juures, kes aprillikuus kaotas raskes liiklusõnnetuses abikaasa ja ema. Kõigest 33aastane Aive suri kokkupõrke tagajärjel sündmuskohal, olles 5 kuud rase. Kodus ootasid teda aga mees, neli last ja Aive 15aastane vend. Ühtäkki võttis elu hoopis teise pöörde ning majas alustatu jäigi alustatuks.\nKodutunne aitab Liid, kes kasvatab üksi autistist tütart ja nägemispuudega hüperaktiivset poega. Ta ei kurda ja abi ise ka ei palu. Ütleb vaid, et kui saatus annab sulle puudega lapse siis Downi sündroom on "jackpot" ja on tänulik, et tema lapsed ei vaja spetsiaalseid aparaate, mis teeksid tööl käimise oluliselt keerulisemaks. Tööl käimata ei tuleks majanduslikult aga lihtsalt toime…\nSaime kirja 15-aastaselt Kaimarilt, kes kostis lisaks endale ka oma õdede ja venna eest. Neil pole voodikohti ega ka ühteainsamat lauda, mille taga õppida. Vaatamata sellele on nad nelja-viielised koolis ja karikatevõtjad spordis. Nad saavad loota vaid iseendale…\nTäna oleme Hallistes, kus väikeses teeäärses majas elab 7-liikmeline pere. See maja on nii pereemale kui pereisale justkui uus algus, mis sellest et kohe-kohe kokku kukkumas... Lilian on jätnud seljataha kaks vägivaldset suhet, saanud kolm last, võlad. Kolmandast suhtest koos Marekiga on aga sündinud lisaks kaks toredat tütart ja mees on leppinud naise karmi minevikuga. Selle loo moraal on lihtne: pole vahet kus ja kuidas, oluline on kellega!\nTäna oleme Iisakul. 50-aastane Ester on üles kasvatanud 5 last, sest laste isa lahkus lihtsamat elu otsima. Kui oma lapsed olid juba pesast hakanud välja lendama, võttis algklasside õpetaja ametit pidav Ester oma hoole alla veel ka 5 kasulast. Elati peost suhu, kuid saadi hakkama, kuniks peret tabas õnnetus… Majas puhkes tulekahju, mis hävitas ülemise korruse. Kordamööda õppides ja raha teenides on juba mõndagi ära tehtud, kuid vajalikku teha on veel küllaga…\nSaaremaal, Kareda külas elab vanas talumajas koos mitu põlvkonda. Pereema Merike on 28 aastat töötanud laudas lüpsjana, nüüd viimane aasta sigalas. Tütar Kerstin teenib leiba kodu lähedal laudas öövalvurina. Ainsad mehed majas on Kerstini pojad 2-aastane Jasser ja 4-aastane Gregor. Tasuga, mis selle raske töö eest saab, pole aga võimalik vanas talumajas miskit vajalikku ära teha. Maja on aga nagu vana talumaja ikka, ilma vee- ja kanalisatsioonita, madalate lagede- ja piklike tubadega, kuhu on isegi voodit raske ära paigutada…\nKohilas raudtee vahetus läheduses elab 65-aastane Ene koos oma 3-aastase lapselapsega. Lapse ema pole hetkel suuteline tütart kasvatama, lapse isa ja Ene poeg Alver on endine alkohoolik. Tänu Enele saab eluhammasrataste vahele jäänud Alver omadega hakkama ja ta on juba üle viie aasta alkoholist eemale hoidnud. Elu taas järjele saada pole aga lihtne, juhutöödest teenitust piisab napilt toidu tarvis ja remondiks raha üle jää.\nOleme Moostes 34-aastase Marge juures, kelle mees ta ühel ilusal päeval maha jättis. Nüüd tuleb Margel üksi edasi minna koos 5 lapsega, kellest noorim ühe aastane ja poeg Kaspar raske liikumispuudega. Nimelt diagnoositi kasparil Blonti tõbi, tal seisab ees raske operatsioon ja pikk taastusperiood. Tingimusi selleks aga kodus pole...\nTäna oleme Siimustis, kus elab 7-liikmeline pere. Nad elavad väga tagasihoidlikult - pereema Margit pole kunagi isegi Tallinnas käinud ja pereisa Aksel peab öövalvuri ametit. Ehkki pere elab pead-jalad koos majas, kus pole vett ega kanalisatsiooni, nad ei virise ega hädalda.\nKevadhooja viimases saates kingib saatemeeskond koos osavõtlike televaatajatega üksikemale ja neljale lapsele oma kodu!\nTäna oleme Audrus Reelika ja Mareki juures, kes19-aastaselt jäi raske autoavarii tagajärjel invaliidiks ning on nüüd ratastoolis. Saun ja kuivkäimla asuvad aga alumisel korrusel kuhu Marek pääseb vaid õuest enda tehtud teekese kaudu. Kodutunne loob uued võimalused, et Marekil oleks üksi kodus lihtsam hakkama saada, sest kui Reelika tööl tuleb tal ka oma kaht pisipõnni hoida.\nKodutunne on Leisi vallas aitamaks edasi minna Elmol ja Marjul. Kunagi autoavariis käe kaotanud Elmo sõnul pole saarel temasugusel mehel lihtne tööd leida ja ega see töötegeminegi maja juures ühe käega ning kroonilise liigeselihaste põletikuga pole samuti kuigi tõsiseltvõetav. Vaatamata sellele ei istu ta käed rüpes vaid annab endast kõik, et Marjul ja nende 4 lapsel, oleks katus peakohal ning toit laual.\nKodutunne on Ahja vallas, kus laenuorjus on teinud oma töö. Mõtlematud, koondamise ja töökaotuse tagajärjel võetud laenukohustused, on viinud noore 3 lapsega pere olukorda, kus elu tuleb alustada taaskord nullist.\nKodutunne on Tartus Sigridi juures, kes pole olnud pai tüdruk ei vanematele ega õpetajatele. 15-aastaselt kaotas ta oma ema ja pidi sellest ajast saadik kuidagi eluga toime tulema. Nüüd, mil ta on ise kahe lapse ema ning elu hakkas justkui laabuma, kaotas ta oma laste isa ja elukaaslase. Kas taas allakäigutrepile?\nKodutunne on Maria juures, kes elab oma autistist lapsega Maardu suvilaasumis, sõna otseses mõttes barakis. Säästude ja järelmaksuga soetatud korter Lillis on kahjuks veel elamiseks kõlbmatu ning raha tal selle renoveerimiseks pole. Nende elamistingimustest olid teadlikud vaid vähesed…\nTäna oleme Maardus, kus pisikeses 1-toalises korteris elab noor 4-liikmeline perekond. Nende elu muutus kolm aastat tagasi, kui Dagne 27. rasedusnädalal selgus, et lapse ajuga pole kõik korras… 32. nädalal kutsuti sünnitus esile ja poeg Hector sündis hüdrotsefaalia-diagnoosiga ja veel lisaks mitme liitpuudega. Ta aidati elule… kuid keegi ei öelnud kuidas edasi elada…\nLembit on 71-aastane, kuid pensionipõlve nautimise asemel on tema kasvata hetkel kolm alaealist last, kellest noorim vaid 2-aastane. 45-aastast abikaasa Ingridit vedas alt vaime tervis ja ta elab omas maailmas või nagu ütleb Lembit - uitab... kogub kõiksugu asju, enesele teadvustamata miks või milleks... Maja on käest läinud nii aja- kui rahapuuduse tõttu.\nKodutunne on alustamas oma uut hooaega. Aja jooksul oleme läbi käinud sadu peresid ja abikäe ulatanud 80-le. Tänane lugu sai alguse taaskord ühest kirjast, kus abi paluti vanaema Maimule, kelle õlul on ratastoolis haige lapselaps Annika ja nüüdseks väga põdura tervisega abikaasa Ants. Siiani tassis vanaema ämbritega vett tuppa, aga jõudu jääb kogu aeg vähemaks...\nKodutunne viib meid Palamusele. Viis aastat tagasi võttis üks naine oma seljakoti ja hüppas talle järeletulnud rekkasse jättes maha oma abikaasa ja neli väikest last, kelledest kõige väiksem oli siis alles poole aastane. Tagasi ta ei tulnudki. Sellest päevast alates on Jaano Kielas nelja lapsega üksikisa, kes vaatamata rahalistele raskustele peab oma lastele olema nii ema kui isa eest ja kõigega üksi hakkama saama. Saatejuht-toimetaja Kirsti Timmer.


Priit Aaviku Ujumisblogi: Tribuntsov ujus Michael Phelpsi treeneri juhendatava ülikooli vastu\nTribuntsov ujus Michael Phelpsi treeneri juhendatava ülikooli vastu\nEesti koondislane ja mitmete rahvusrekordite omanik Ralf Tribuntsov oli taas USA-s võistlustules enda ülikooli Lõuna-California (USC) värvides. Tribuntsov jätkas hooaega võimsalt ning napsas mitu alavõitu ja ujus uued hooaja tippmargid.\nUSC ülikool ja 22-aastane Ralf Tribuntsov olid 4. novembril vastamisi Arizona maaülikooliga kelle peatreeneriks on legendaarse ujuja Michael Phelpsi pikaaegane treener Bob Bowman. Päev hiljem läks USC vastamisi enda koduujulas Arizona ülikooliga.\nKahe päeva jooksul ujus Tribuntsov 100 jardi selili lausa neli korda. Parim tulemus sündis Bob Bowmani ülikooli vastu ujudes kui eestlane sai kirja ajaks uue hooaja tippmarki tähistava 47.40. Päev hiljem võitis ta samuti 100 jardi seliliujumise sedakord ajaga 47.86. Kahel päeval järjest oli USC esindus võidukas 4x100 jardi kombineeritud teateujumises kus avavahetust ujus Tribuntsov. Avapäeval näitas stopper 100 jardi seliliujumises aega 47.87 ning teisel päeval 47.63. Seega kahe päevaga ujus eestlane neljal korral alla 48-sekundi 100 jardi selili.\nUue hooaja tippmargi püstitas Tribuntsov ka 100 jardi vabaltujumises. Ta läbis distantsi ajaga 44.97, mis andis avapäeval kolmanda koha. Teisel päeval andis väsimus juba tunda ning aeg 45.46 andis neljanda koha.\nTribuntsovi 100 jardi seliliujumise tulemus sel hooajal 47.40, mis on ujutud treeningpükstega on kogu USA ülikoolide peale tänavu paremuselt kaheksas tulemus.\nHooaja esimese kaotuse pidi USC vastu võtma Arizona maaülikooli vastu skooriga 142.5 - 156.5. Teisel võistluspäeval alistati Arizona ülikool seisuga 165-129. Järgmisena võistleb Tribuntsov 19. novembril kui toimub nende koduujulas võistlus nimega Speedo Fall Challenge.\nUSC vs Arizona maaülikooli tulemused leiad SIIT:\nUSC vs Arizona ülikooli tulemused leiad SIIT:


Heli Grauberg pani palverännu kogemused kaante vahele - Lilleoru\nHeli Grauberg pani palverännu kogemused kaante vahele\nRändaja Heli Grauberg on pannud kaante vahele oma teekonna Tiibetisse püha Kailaši mäe juurde. Esimest korda käis ta mäel 2016. aastal. „Teadsin väga ammu, et ükskord lähen Tiibetisse püha Kailaši mäe juurde … ja ju see teadmine oligi mu vaimne ettevalmistus.\nMinul läks nii, et füüsiliselt ette ei valmistanudki. Plaanid olid küll suured! Samas kerge jooga ja harjutuste kompleks „Viis tiibetlast“ on mu hommikuprogrammis nagunii sees,“ ütleb raamatu autor, kes elab Londonis ja enne koroonapiiranguid reisis Euroopas palju, sest suurlinnast oli võimalik otselende eri paikadesse väga soodsalt leida. „Armastan reisil olles fotografeerida kõike, mis ette jääb, ja ka oma reisimuljeid kirja panna.“\nLääne-Tiibetis asuv Kailaši mägi on väga raskesti ligipääsetav paik meie planeedil ja pühamaid palverännukohti kogu maailmas. Mägi on püramiidikujuline, selle iga tahk on suunatud eri ilmakaarde ning mäele ronimine on religioosse staatuse tõttu rangelt keelatud. Vanade uskumuste kohaselt võib sellise teekonna tippu võtta ette vaid pattudest täiesti prii inimene …\nHeli on kaante vahele pannud kahe palverännu kogemused, eelloo, reisimuljed, külastatud kohtade kirjeldused ja ka sekeldused, mida elu talle ette veeretas. „Vaatamata sellele, et olen seda Himaalaja kõrgmäestikus asuvat 52-kilomeetrist teed ümber Kailaši mäe tallanud juba kaks korda, tean, et kui kunagi avaneb taas võimalus, pakiksin kohe seljakoti. Miski tõmbab mind nagu magnetiga sinna universumi keskpaigaks nimetatud kohta. Püüdsin raamatusse võimalikult palju sisse tuua ka pildimaterjali, et anda edasi kõike seda, mida sõnad kirjeldada ei suuda.“\nKuidas tekkis idee minna Kailaši otsa?\nKailaši otsa ronimine on muidu rangelt keelatud mäe religioosse staatuse tõttu.\nHiinlased on isegi kahel korral väljastanud mäkke ronimise loa: kaheksakümnendatel legendaarsele Itaalia mägironijale Reinhold Messnerile, kes sellest ise siiski keeldus ja 2001. aastal hispaanlasele Martinez Novasile, kes peale suurt negatiivset kriitikat kogu maailmast heitis plaani kõrvale.\nIse tegin siis traditsioonilise 52-kilomeetrise palverännakuringi kora ehk parikrama ümber mäe päripäeva, kus kõrgeim koht sel teekonnal on 5630 meetrit merepinnast.\nMatka kõrgeim punkt Dolma La Pass. Giid Umesh ja Heli, 2016\nUmbes 16 aastat tagasi kuulsin puht juhuslikult selle püha mäe olemasolust ning teadsin kuskil sisemuses, et pean sinna kunagi minema. Panin siis Kailaši mäe pildi joogatoa altarile, lootes nii Tiibeti reisi ligi tõmmata. Möödusid aastad ja see soov täituski …\nSamuti lugesin hiljem ka Venemaa arsti ja teadlase Ernst Muldaševi inspireerivaid raamatuid, kus ta kõneles oma Himaalaja ekspeditsioonidest. Meditsiiniteaduste doktor tuli välja teooriaga, et Kailaši mägi on tegelikult muistsel ajal peent energiat vallanud inimeste poolt ehitatud püramiid, mis omakorda ümbritsetud väiksemate püramiididega. Peale tema raamatute lugemist tekkis veel suurem soov Kailaši mäe juurde minekuks.\nÕhtupäike loojumaas Kailaši mäele, 2016\nMida sa oleks tahtnud enne teada, kui esimest korda teekonna ette võtsid?\nOleksin soovinud leida kogu reisiga seonduvat infot ühest kohast. Sattus kätte küll paar ingliskeelset Kailaši raamatut, mis olid jällegi vaid rohkem vaimsed, kui praktilised teejuhid.\nNäiteks alles Tiibetis mäe avarustes avastasin, et ei märganud lisaks Nepali pistikule võtta kaasa ka Hiina pistikut, et hoida mobiil ja fotokas töös (sain pistiku toanaabritelt laenuks).\nEsimesel korral ei taibanud kohe endale Nepali ja Hiina kohalikke mobiili kõnekaarte osta, mis oleks hoidnud kokku mu mobiiliarvet.\nKui juhuslikult on kotis dalai-laama foto, siis võidakse sellise hirmsa teo eest isegi terve sinu grupp Hiina piirilt tagasi saata (meil küll ei olnud fotot kotis!).\nHiina jüaanid oleksin pidanud kodus või Nepalis ära ostma, sest Hiinas on valuutavahetused vaid suuremates linnades (õnneks oli giididel meile valuutat müügiks).\nVõi näiteks, et naistel tuleks võtta kaasa rohkem pikemaid tuunikaid, sest tihti tuleb end tühjendada looduse rüpes, kus põõsad puuduvad või tehakse lihtsalt bussiga metsapeatusi täiesti lageda põllu ääres.\nMuidugi oleks olnud hea teada, et Nepalist väljasõidu kuupäevad Kailaši mäe poole võivad olla pidevas muutumises.\nKohtumine tiibetlannaga, 2019\nSee ei olnud sul niisama matk. Mida palverännak sinu jaoks tähendab?\nOn ütlemine, et pühapaiga külastamine annab rändurile osa seal olevast väest.\nMõned ootavad aga suuri õnnistusi ehk Jumala väe edasikandumist neile pühadest paikadest.\nÜmber Kailaši mäe kõndinutel pidavat ärkama seesmine olemus ja toimuma hingeline puhastumine, ning ringi sooritamine ehk kora annab andeks kõik su eluajal tehtud patud ja parandab karmat. 12 ringi pidavat vabastama pattudest nii selles elus kui ka eelmistes ja 108 ringi läbimine annab võimaluse tõusta ümbersündide ahelast nirvaanasse. Mõned vaprad Tiibeti naised pidavat minema aga just oma viimastel rasedusekuudel palverännule, et tuua beebi ilmale võimalikult püha mäe läheduses.\nIse olen sattunud palverännaku paikadesse vahel teadlikult, vahel ka pooljuhuslikult. Olen käinud Varanasis, Haridwaris, Rishikeshis, Rudraprayagis, Taizé kloostris Prantsusmaal, budistide pühades palverännukohtades Nepalis Lumbinis, katoliiklaste mekas Portugalis Fátimas, Lõuna-Inglismaal Stonehenge´is.\nMida minu jaoks, see on väga lihtne … Olenemata paiga ususuunast, olen lihtsalt iseendaga ning saadan head palved ja soovid teele, lootes nii saada natukenegi õnnistusi pühapaikadest …\nPalverännak ümber Kailaši mäe. Gauri kund, 2019\nMis oli emotsionaalselt kõige keerulisem sel teekonnal? Milliseid eneseületusi tuli sul teha?\nMind valdasid 2019. aasta reisil uskumatud unehäired – kaks ööd magamata, kolmas öö 3-4 tundi und ja siis jälle kaks ööd magamata ja taas öö, kus vaid 3-4 tundi und … Ja see kõik algas juba Nepalis. Ning mu teine järjestikku magamata öö pidi sattuma just sellele kõige raskemale päevale, kus tuli ületada matka kõrgeim punkt – 5630 meetrit merepinnast asuv Dolma La Pass – ning teha sinna otsa veel kehvades ilmastikuoludes kolmanda päeva ring ehk kora (väidetava streigi tõttu Kailaši piirkonnas tuli teha n-ö kaks ühes).\nMa olin tol paduvihmasel varahommikul magamatusest suisa poolsegane ja jõuetu ning mõlgutasin vaikselt palverännu katkestamise mõtteid – kas ma tõesti olen võimeline pärast kaht magamata ööd sellist matka ette võtma? Kottpimedas, suures vihmasajus alustama oma teekonda ning tegema kahe päeva kora ühe jutiga? Polnud ju ka kindel, kas helikopterid pääseksid matka kõrgeimas punktis mulle lumes ligi, kui abi vajaksin. Meie 36 grupiliikmest otsustas tol varahommikul minna rajale vaid neli.\nKokku liidetud 2. ja 3. kora päev. Varahommik, 2019\nTol 14-tunnisel matkal läks kõik siiski väga hästi, kui nüüd välja jätta see, et kaotasin hiljem lirtsuvate märgade saabaste tõttu varbaküüne ja ilma kaitsekreemita nägu sai kõrgmäestiku päikese käest ikka väga kõvasti räsida.\nHuvitav, kas kuskilt kõrgemalt poolt tehti mulle see palverännuretk sellise magamatuse tõttu nii raskeks, kui esimene palverännak 2016. aastal oli nagu lillepidu?\nMiks mägi sind veel tagasi kutsus?\nSoov oli teha 2019. aastal Kailaši inner kora ehk sisering. Mulle oli küll teada tõsiasi, et välismaalastele sinna piirkonda sisenemise luba enam ei väljastata, aga samas mu Nepali reisikorraldaja lootis selle välja võluda. Luba jäi siiski Hiinalt saamata ning ma otsustasin teha traditsioonilise 52-kilomeetrise välisringi ehk outer kora, nagu 2016. aastal, ja lähenesin siis pühale mäele hoopis maanteed pidi, mitte enam lennuki ja helikopteriga.\nSelle püha kohaga ongi vist paljudel nii, et kutsub jälle tagasi ja tagasi … Tiibetlased teevad võimalusel seda ringi samuti rohkem kui korra. Kohtasin teel hindusid, kes olid Kailaši mäe ümber palverännul juba kolmandat, neljandat, üheksandat korda või kes käib seal suisa igal aastal.\nSamuti on mul nägemata jumaluste tants Kailaši mäe lähedal Manasarovari järvel – müstiline taevalik tants: sähvatused muudavad suurust ja värvi, lähenevad ning kaugenevad. Inimsilm pidi nägema neid kauneid helendavaid ja kiirgavaid valgusesähvatusi vee pinnal öösel nii umbes kolme ja viie vahel. Tegelikkuses on seda kõike ka filmitud ja uuritud, aga mingit teaduslikku seletust pole siiani leitud. See müstiline tegevus järvel ei toimu iga päev ja minul ei ole veel õnnestunud seda näha.\nTallamata on ka siseringi ehk inner kora rajad …\nSamuti pole lähenenud mäele Tiibeti poolt (reisisin Nepali kaudu). Nii et ka tulevikuks uusi avastusi jätkub …\nKohalikud tööhoos. Tiibeti mantra Kailaši mäe ümbruses kividel, 2016\nKuidas on sind teised kõrged tipud ja nende vallutused kõnetanud?\nMägesid ma ise vallutanud ei ole, ega plaani vallutada, aga maailma kõrgeima mäe Mount Everesti (Džomolungma, 8848 m, asub Nepali ja Tiibeti pinnal) vallutajaid imetlen küll.\nSel teel käib mäng elu ja surma peale ning sõltub paljuski õnnest, kuid seal sünnivad ka suured eneseületused.\nKui nüüd unistada, siis võiks ise Mount Everesti mäe baaslaagris äkki kunagi ära käia, ja imetleda seda suursugust mäge niiviisi eemalt ning lehvitada sealt maailma kõrgeima mäe tippu tõusjatele …\nKas sul oli sel teekonnal ka mõni nõuandja?\nEi olnud, seal piisas täiesti reisibüroo nõuannetest: mäehaiguse ärahoidmiseks juua palju vedelikku, võtta igapäevaselt Diamoxi tablette. See on ümber mäe kõndimine hõredas õhus.\nGiid Umesh ja Heli, 2019\nMida sa kõige rohkem kartsid nii ettevalmistusperioodil kui kohapeal olles?\nKuna olin piisavalt kuulnud ja lugenud, et kõik palverändurid ei naase elusalt (kõrgmäestiku haiguse tõttu), olin sellise teadmisega Tiibetisse ka sõitnud. Ise valisin selle tee, olin kõigeks valmis ja hirmu ei olnud. Sõbrad ja tuttavad küll imestasid, et ma niiviisi päris üksinda oma esimesele palverännureisile läksin.\nMis oli sel teekonnal kõige üllatavam?\n2019. aasta matka kõrgeima punkti Dolma La Passi poole liikudes oli kõik nii-nii teistmoodi, nagu ma poleks ealeski seal käinud. See oli imeilus päikese käes sillerdav valge lumevaip, mis muutis kõik! Esimesel korral lund ei olnud, oli vaid tume liivane maa.\nJa ma ei osanud aimatagi, et Kailaši lähedal asuv Manasarovari järv on nii imeliselt kaunis.\nLoomapealuu koos sarvedega Manasarovari järve ääres, 2019\nÜllatas see, et neid suuri India palverännugruppe, kes selle sama tee ümber Kailaši mäe ette võtavad, on ikka väga-väga palju.\nKas lähed kunagi veel tagasi?\nSooviksin minna küll. Vaatame, mis elul pakkuda on …\nTervis, raha, aeg, mäepiirkonda sisenemise luba ja Hiina viisa – need on viis kõige tähtsamat asja, et saaks taas teele minna.\nMida soovitad neile, kes tahavad selle teekonna ette võtta?\nEnne sellist reisi soovitatakse piisavat kehalist treeningut ning näiteks ka joogaga tegelemist. Samuti võiks paluda perearstilt tervisekontrolli.\nEks siis soovitan ise ka seda, mida professionaalsed reisifirmad soovitavad: näiteks mäehaiguse ennetamiseks Diamoxi tablette süüa (võtta pool tabletti päevas) ja juua nii palju vedelikku, kui sisse läheb. Ja kui mäehaiguse sümptomid juba tõesti esinevad, tuleb lasta end kiiresti allapoole toimetada. Juba mõnisada meetrit kõrguse kaotust parandab haige seisundit.\nMäe ümber rännates pista igaks juhuks seljakotti hapnikuballoon, kui lisahapnikku vaja. Reisikepp oleks ka hea kaasa võtta. Ise kasutasin seda kogu matka jooksul vaid ühel korral – reisi kõrgemast punktist alla minekuks, aga ilma selle abivahendita oleksin vist küll libedatelt lumistelt kividelt pea ees alla lennanud.\nKailaši mäele lähenemine maanteed mööda pidi andma oluliselt rohkem aega aklimatiseerumiseks, kui mööda õhuteed. Isiklikus plaanis ei olnud vahet, kas läheneda Kailašile läbi õhu või mööda maanteed, aga inimeste organism on erinev.\nMäe juures on kolmeks palverännu päevaks võimalik rentida hobuseid koos saatjaga. See annab hea võimaluse ka neile, kes jalgsi ei jaksa seda ringi ehk kora´t ette võtta. Aga sel on ka miinused: mu oma toanaaber kukkus lõpuks hobuse seljast maha ja võttis kõik järgnevad päevad valuvaigisteid. Hobuse seljast kukkumist tuli teistelgi ette. Tiibetlastel endal pidi olema ütlemine, et kora tegemine hobuse või jaki seljas on inimesele vähem väärtuslik, kuid see-eest hea loomale. Nii et jõupingutus annab lisapunkte!\nPalverännak ümber Kailaši mäe, 2016\nKui Kailaši palverännureis saab alguse Nepalist (Tiibeti kohta ma ei oska öelda), siis lennupileteid ei soovita ette ära osta. Esimesel reisil pidin vahetama lõpuks mõlema otsa piletid ringi. Teisel matkal olin juba targem ja ostsin vahetult enne väljasõitu, ning tagasisõidupilet koju oli mul võetud piisavalt suure varuga. Reisi alguse (ja siis ka muidugi lõpu) kuupäevad, mis on kirjas Nepali reisifirmade veebilehtedel, võivad paljudel asjaoludel üsna viimasel hetkel nihkuda.\nMillest tekkis raamatu kirjutamise soov?\nParem oleks ehk nii: Pärast esimest 2016. aasta reisi tuli mul vastupandamatu soov anda teada neile inimestele, kes veel ei tea, et kaugel Tiibetis asub selline püha mägi – universumi keskpaik. Võib-olla need nähtamatud müstilised tegelased, kes meid väidetavalt püha mäe ümber saadavad, andsidki mulle seal tõuke raamatut kirjutama hakata! Mine tea … Seda vastupandamatut soovi on raske sõnadesse panna, ja olen siiani üllatunud, et raamat sai kirjutatud ning ka avaldatud.\nKindlasti üks oluline ajend veel: kui ise hakkasin Kailaši palverännule suunduma, otsisin eelnevalt sellise reisi kohta infot, mida emakeeles oli aga suhteliselt raske leida. Sai siis läbi loetud ingliskeelsed artiklid ja tutvutud Tiibeti ja Nepali reisibüroode kodulehtedega …\nMinu teada ei ole Kailaši mäe kohta eesti keeles enne ühtegi reisiraamatut kirjutatud. Miks siis mitte teha ots lahti ja olla esimene.\nLilleoru kirjastuse välja antud joogalike ja tarkade raamatute vahele oma väikest lihtsat reisiraamatut ei osanud ette kujutadagi. Kuid mul olid mõned sõbrannadest käsikirja testlugejad ja üks neist arvas, et võiksin ikkagi proovida ja algatuseks kontakteeruda Lilleoru kirjastuse projektijuhi Tarvo Tobbiga. Mulle üllatuseks oligi käsikirja vastu huvi ning nii sai meie meeldiv koostöö kirjastusega alguse.\nOlen läbinud Lilleorus kõik kolm Babaji kriya jooga pühitsust Õpetaja Ingvar Villido ja teiste meistrite juhendamisel ning Eestis olles käin jõudumööda ka Õpetaja loengutel ning Lilleorus toimuvatel tuletseremooniatel.\nTutvu raamatuga „Palverännud Tiibeti müstilise Kailaši mäe juurde“ Lilleoru e-poes.\nKailaši mägi lähedalt (suumituna), 2016


suitsuanduri trahvid, riik hoolib ja koorib - Leht 4 - Ehitusfoorum\nLugemata postitus Postitas arvamus » 21 Jaan 2017, 08:41\nEi sülita viinapitsi ega ütle ära vahest mõnest õllest! [/quote]\nÜldiselt on Sinu sarnaste jutumeestega ikka sedasi, et õlle võid teha, siis kui naisel on hea tuju ja lubab!\nLugemata postitus Postitas Urmas » 21 Jaan 2017, 09:20\narvamus kirjutas: Üldiselt on Sinu sarnaste jutumeestega ikka sedasi, et õlle võid teha, siis kui naisel on hea tuju ja lubab!\nVau, sa oled lausa ekstrasenss! Kuidas sa seda teadsid? Ma pole sellest avalikult kellegile rääkinud.\nTe naerate minu üle, sest ma erinen teist, aga mina naeran teie üle, sest te ei erine üksteisest! (M. Bulgakov)\nTrahvifoobia all kannatavatele: "Pole midagi lihtsamat, kui teha oma elu keeruliseks."\nLugemata postitus Postitas hambakari » 21 Jaan 2017, 10:45\npigem ikka sealtsamast sõimerühmast mingi trauma külge jäänud - häbi pole ollagi, aga truualamlikkus on uus allumatus jne\nLugemata postitus Postitas Urmas » 21 Jaan 2017, 11:25\nhambakari kirjutas: pigem ikka sealtsamast sõimerühmast mingi trauma külge jäänud ...\nNo eks siis tuleb "valdava elanikkonna" tungival nõudmisel psühholoogi juurde aeg kinni panna. Ehk aitab mul sellest lapsepõlvetraumast üle saada.\nhambakari kirjutas: ... häbi pole ollagi, aga truualamlikkus on uus allumatus jne\nMa ei tea kuidas on sinu tutvusringkonnaga, aga oma tutvusringkonnast ei tea kedagi, kellel oleks trahvifoobia ja neid ei koti kui suured on trahvid. Tark olema ja teadma peab ainult seda, mille eest võidakse trahve määrata.\nOi, kui sa vaid teaks, kui loominguline peab olema trahvidest pääsemiseks. See paragrahvi märk ongi nii kõver sellepärast, et seadusi saab tõlgendada väga-väga erinevalt, kasvõi kohtuni välja. Olen aidanud head tuttavat vs politsei ka kohtus ja tuttav sai võidu.\nLugemata postitus Postitas Külaline » 21 Jaan 2017, 11:50\nUrmas kirjutas: Kas ikka saad aru, et sellise mõtteviisiga sa peaksid istuma kinnismajas, sest sul on probleemid alkoholiga ja sa oled ohtlik normaalsetele ühiskonna liikmetele?\nRahu Urmas, õnneks või kahjuks puudub sul pädevus hinnata minu ühiskonnaohtlikust, ja soov kõiki teisiti arvavaid indiviide isoleerida viitab sinu kalduvust sotsialismile.\nLühidalt kogu see kaabakate bande lüpsab meeleheitlikult pööblit kõikvõimalike koormistega ja pidevalt juurde leiutades üha uusi ja uusi makse, trahve jne. seda selleks, et realiseerida oma totakaid valimislubadusi ja hoida ülal tohutut bürokraatide massi.\nKindlast toimub korjatud ressursiga palju head ühiskonnale aga viimased fopaad ajavad paljudel harja punaseks.\nÕlle ja kütuse aktsiisid on tilk meres nendest sigadustest mis juba on korda saadetud ja meediat lugedes on valitsusel olemas edasised plaanid just sinusugustelt eeskujulikelt voonakestelt raha kätte saamiseks.\nMingi kamp seltsimehi silmaklappidega aplodeerib kõigele mis sealt ülevalt pähe valatakse, samas on alati olemas kriitiline mass kainelt ja ratsionaalselt mõtlevaid inimesi, kes ei soovi sellisel peol osaleda.\nLepi kõige sellega, või võta midagi ette!\nLugemata postitus Postitas Urmas » 21 Jaan 2017, 12:38\nKülaline kirjutas: Rahu Urmas, õnneks või kahjuks puudub sul pädevus hinnata minu ühiskonnaohtlikust, ja soov kõiki teisiti arvavaid indiviide isoleerida viitab sinu kalduvust sotsialismile.\nTäpselt samasugune hinnang sinu ühiskonnaohtlikuse tasemest ja sinu kalduvusest alkoholismile sinu postituste sisu põhjal nagu sinu hinnang minu kohta minu postituste sisu põhjal.\nKülaline kirjutas: Loen ja saan aru, et Urmas on rahul politseiriigis elamisega ...\nKülaline kirjutas: Lepi kõige sellega, või võta midagi ette!\nLoe uuesti minu eelmise postituse lauset seaduste tõlgendamisse ja loomingulisse suhtumisse. Ei kipu ametnikud seaduste tõlgendamisel olema eriti loomingulised, aga neile tuleb tutvustada ja selgitada seaduste erinevaid nüansse ning üldiselt pole minul eriti probleeme olnud. Ja alati saab ringiga minna kui otse ei saa.\nLugemata postitus Postitas Külaline » 21 Jaan 2017, 13:36\nUrmas kirjutas: sinu kalduvusest alkoholismile sinu postituste sisu põhjal\nDr. Urmas viita postitusele, millest tuleneb selline kummaline diagnoos?\nEga ometi see süütu emotikon?\nUrmas kirjutas: Loe uuesti minu eelmise postituse lauset seaduste tõlgendamisse ja loomingulisse suhtumisse. Ei kipu ametnikud seaduste tõlgendamisel olema eriti loomingulised, aga neile tuleb tutvustada ja selgitada seaduste erinevaid nüansse ning üldiselt pole minul eriti probleeme olnud. Ja alati saab ringiga minna kui otse ei saa.\nVau milline talent, lausa raisatud anne! Huvitav milline kraad Urmasel juuras omandatud, baka või koguni magister?\nSuheldes igapäevaselt juristidega selgub kurb reaalsus, et need isehakanud netijuristid toodavad igapäevaselt oma piiritust tarkusest sellist saasta seaduste vääralt tõlgendamisega, et päris juristidel jagub hiljem sellest pasast läbi närimisega tööd oi oi kui kauaks.\nJa kuidas haakub teemaga kellegi alkoholism ja Urmase oskus ametnikele seadusi tõlgendada?\nSee alko teema on suht pseudo, võib lõpmatuseni vaielda kas mees kes joob paar ptl. nädalas õltsi on paadunud alkohoolik või ei, aga kuidagi kohatu on kelkida oma juura teadmistega või siis mitte teadmistega.\nLugemata postitus Postitas Urmas » 21 Jaan 2017, 15:06\nKülaline kirjutas: Dr. Urmas viita postitusele, millest tuleneb selline kummaline diagnoos? ....\n....See alko teema on suht pseudo, võib lõpmatuseni vaielda kas mees kes joob paar ptl. nädalas õltsi on paadunud alkohoolik või ei, aga kuidagi kohatu on kelkida oma juura teadmistega või siis mitte teadmistega.\nLoe uuesti oma seda postitust mõttega!\nOlen enam kui kindel, et paar õltsi nädalas joov mees ei ole alkohoolik, aga foorumi anonüümne külaline, kelle jaoks paarkümmend senti õlle hinnale otsa mõjutab pere eelarvet, on kohe kindlasti alkohoolik. Kas AA poole proovinud pöörduda?\nLugemata postitus Postitas Külaline » 21 Jaan 2017, 17:01\nUrmas kirjutas: Olen enam kui kindel, et paar õltsi nädalas joov mees ei ole alkohoolik, aga foorumi anonüümne külaline, kelle jaoks paarkümmend senti õlle hinnale otsa mõjutab pere eelarvet, on kohe kindlasti alkohoolik. Kas AA poole proovinud pöörduda?\nDr. Urmas nüüd te küll liialdate ja teete ennatlike järeldusi.\nEi maksaks keskenduda ühele ainsale ämbrile, kui kogu tee on ämbreid täis.\nNäiteks: kui sinu poole keegi sülitab ja kõigest üks piisake tabab suurest lärakast, siis sinu loogika kohaselt ei ole see häiriv ega solvav.\nKui keegi viitsiks koostada loetelu millele ja kui palju on viimase aasta jooksul otsa keevitatud (uusi lollusi lisandunud), siis saaks ikka väga pikka nimekirja, mitte ainult õlts.\n"Ära vaidle inimesega, keda ei huvita tõde"!\nTeeme nii Urmas, ela korraliku riigitruu kodanikuna oma elu ja mina proovin ka kuidagi siin vegeteerida, ainult selle vahega, et mul puuduvad silmaklapid.\nLugemata postitus Postitas Külaline » 21 Jaan 2017, 17:45\nKülaline kirjutas: Kui keegi viitsiks koostada loetelu millele ja kui palju on viimase aasta jooksul otsa keevitatud (uusi lollusi lisandunud), siis saaks ikka väga pikka nimekirja, mitte ainult õlts.\nMeite riigiisadel on trahvide tõstmisel veel pikk tee Šveitsi praktikani. http://maailm.postimees.ee/3971397/aust ... rot-trahvi\nLugemata postitus Postitas Külaline » 21 Jaan 2017, 19:47\nArvan, et riigiisadel oleks vaja midagi muud tõsta ja seda teist langetada!\nhttp://rahvahaal.delfi.ee/news/uudised/ ... d=76946020\nLugemata postitus Postitas Külaline » 21 Jaan 2017, 20:26\nhttp://majandus24.postimees.ee/573136/v ... mad-palgad\nTavaliselt näppu m... ei võrrelda.\nLugemata postitus Postitas Külaline » 21 Jaan 2017, 22:45\nMe siin lõunas nuumame rõõmsalt Läti majandust.\nhttp://arileht.delfi.ee/news/uudised/ri ... ksustamine?\nLugemata postitus Postitas Urmas » 22 Jaan 2017, 05:45\nKülaline kirjutas: Sveitsist veelkord...\nKüsiks ikkagi uuesti vana küsimuse- kas teil, trahvifoobikutel on mõistusega ikka kõik korras? Kordan jälle ennast- igasuguste seaduste eiramine toob vahelejäämise korral kaasa karistuse, aga mitte keegi ei sunni teid seadusi rikkuma, see on teie endi vabatahtlik valik ja selle eest määratud trahv teie vabatahtlik annetus riigikassa täitmiseks. Selmet riputada üles suitsuandur, olete teie pigem nõus trahvi saama, selmet kinnitada kinnitusrihm, olete teie pigem nõus trahvi saama, selmet sõita enam-vähem normaalse kiirusega, vajutate teie pedaali pähja ja olete nõus maksma trahve. Täiesti arusaamatu tegevus teie poolt? Või olete adrenaliinisõltlased, et kas saab trahvi või ei saa?\nLugemata postitus Postitas rokikas » 22 Jaan 2017, 08:23\nHuvitav kas see tuleneb säilitusainetest toidus või rohkest elektromagnet kiirgusest meie ümber et paljud inimesed jäävad oma vaimses arengus varateismelise "mässaja" tasemele ning ei suuda mõista miks on reeglid ühiskonnas paika pandud ja miks nende rikkumisele peab järgnema karistus?\nLugemata postitus Postitas Külaline » 22 Jaan 2017, 12:41\nrokikas kirjutas: Huvitav kas see tuleneb säilitusainetest toidus või rohkest elektromagnet kiirgusest meie ümber et paljud inimesed jäävad oma vaimses arengus varateismelise "mässaja" tasemele ning ei suuda mõista miks on reeglid ühiskonnas paika pandud ja miks nende rikkumisele peab järgnema karistus?\nPigem jääb rokikal mõistmata miks inimesed on rahulolematud, ja miks need samad silmakirjalikud reeglite kehtestajad panevad karistamatult ise täiega rehepapi.\nLugemata postitus Postitas Urmas » 22 Jaan 2017, 12:58\nKülaline kirjutas: Pigem jääb rokikal mõistmata miks inimesed on rahulolematud, ja miks need samad silmakirjalikud reeglite kehtestajad panevad karistamatult ise täiega rehepapi.\nSest mõnedel rahulolematutel inimestel tarkus ei tule alati aastatega, mõnikord tulevad aastad üksi ka.\nLugemata postitus Postitas Külaline » 23 Jaan 2017, 06:12\nhttp://parnu.postimees.ee/3987973/paern ... 1484951515\nVõib-olla oleks päästeametnike kontroll ja hoiatus või paarikümne eurone trahv ära hoinud suuremad kulutused põlengujärgsele remondile? See on ainult oletus!\nLugemata postitus Postitas rootsieestlane » 25 Jaan 2017, 18:00\ntore lugeda pärleid!\nyldiselt leidub kahte sorti inimesi: "vabadus-inimesed" ning "alistujad-inimesed". eelnevatest kommidest vôib igayks leida millisesse gruppi vôiks kommijad kuuluda. . .\nkel huvi Eesti inimeste môttemaailma vastu vôib lugeda lisaks uurivat ajakirjanduslikku tööd Inga Raitalilt :http://www.eesti.ca/inga-raitar-rail-ba ... ticle49077\nLugemata postitus Postitas Urmas » 25 Jaan 2017, 21:33\nrootsieestlane kirjutas: yldiselt leidub kahte sorti inimesi: "vabadus-inimesed" ning "alistujad-inimesed". eelnevatest kommidest vôib igayks leida millisesse gruppi vôiks kommijad kuuluda. . .\nOi jeerum-jeerum! Kas on olemas mingit kõrgemat jõudu, kes annaks osadele inimestele mõistust vahe tegemiseks, millised on õigustatud nõudmised ja millised mitte? Lollide seaduste puhul saadan ise kah need nõudmised pikalt või lähen ringiga mööda.\nLugemata postitus Postitas ma ei või » 26 Jaan 2017, 07:45\nMis mõttes lähed mööda? Ori ei lähe kuskilt mööda! Kui enne oli pikalt ühekülgne suhtumine, siis nüüd täiesti vastand! Jälestan selliseid kahe persega tegelasi!\nLugemata postitus Postitas Urmas » 26 Jaan 2017, 08:13\nma ei või kirjutas: Mis mõttes lähed mööda? Ori ei lähe kuskilt mööda! Kui enne oli pikalt ühekülgne suhtumine, siis nüüd täiesti vastand! Jälestan selliseid kahe persega tegelasi!\nMööda lähen selles mõttes, et lollide seaduste jaoks on olemas ka JOKK variante. Kui ma tõestan ära, et 8cm kõrgune muru sureb välja, aga 10+cm ei sure, siis proovigu MuPo mulle trahvi teha. MuPo ei saa mulle ette kirjutada, millist sorti muruseemet ma oma aias kasutan. Istutan kasvõi terve muruplatsi maasikaid täis ja proovigu nõuda 8cm kõrgust muru.\nKelle jaoks kaheperseline, kelle jaoks kavalus, kelle jaoks asjadesse reaalne suhtumine jms.\nLugemata postitus Postitas uus hoolimine » 25 Juun 2017, 23:21\nKeegi siin kunagi mainis, et küll saate ka vinguanduri endale kohustuslikuks!\nhttp://www.postimees.ee/4157163/tasub-t ... stuslikuks\nÕnnitlen kõiki uuest hoolimisest!\nLugemata postitus Postitas Urmas » 26 Juun 2017, 15:44\nuus hoolimine kirjutas: ↑\n25 Juun 2017, 23:21\nKuna meil ei ole korteris ei töötavat gaasiseadet ega tahkekütust põletavat ahju-kaminat, siis meie ei pea vingugaasi andurit paigaldama ja jääme sinu palavatest õnnitlustest ilma. Hakka või gaasipliiti soetama, et saaks sinu õnnitlusi vastu võtta.\nJa selle varsti kohustusliku vinguanduri puudumise hinnaks oli ühe lapse surm kindlasti, kui mitte kahe(ei mäleta täpselt) ja päris mitmete inimeste haiglasse sattumine. Kas need leinad ja kasvõi ajutised terviserikked on vinguandurite maksumust väärt? Mitu andurit saab osta kirstule ja matusteks kulunud raha eest?\nLugemata postitus Postitas Külaline » 26 Juun 2017, 21:11\nUmmi näeb asju jälle ainult enda mätta otsast, see, et ummi ei kuulu sihtrühma ei muuda olematuks fakti, jällegi kohustuslik\n26 Juun 2017, 15:44\nKas need leinad ja kasvõi ajutised terviserikked on vinguandurite maksumust väärt? Mitu andurit saab osta kirstule ja matusteks kulunud raha eest?


lastelavastus | Loe seda, mida Sa filmis ei näinud\nPosts Tagged ‘lastelavastus’\n“Pätu” neljapäeval, 24. jaanuaril ETV2-s kell 18.00\nIn raamatukava on 19/01/2013 at 10:42\nNüüd on nii, et Pätu lõpetab televiisoris! Päeva lõpul loeb perekond kokku, et täna juhtus lausa kaheksa õnnetust! Hullemat päeva annab aga olla, sest ka õnnetustel peab olema oma norm. Kuid ühes jõutakse üksmeelele – Pätu on ikka parem, kui kass või koer. Astrid Reinla kirjutatud raamatu järgi lavastas Tõnu Oja 1990. a. lastelavastuse Lasnamäel elava perekonna igapäevaelust ja paharett Pätust. Osades Aita Vaher (ema), Tõnu Oja (isa), Tõnu Saar (vanaisa), Kaur-Henn Jaadla, Piia-Kadri Selmet, väikeõde Linda.\nKes või mis on Pätu? Seda ei tea mitte keegi. Keegi ei ole teda näinud. Aga olemas ta on, see on enam kui kindel. Kes see muu oleks võinud ema vaasi ära lõhkuda ja isa kirjutusmasinasse koogipuru raputada, ja vanaisa prillid istus ka Pätu katki. Veel laskis Pätu Kauri rattal kummi tühjaks ja tilgutas Piia uuele helesinisele kleidile moosi. Pätu on tõesti hirmus salakaval.\nKõikidele nendele küsimustele saab vastuse Astrid Reinla raamatust “Pätu”.\nKootud Pätu autor on Pandamõmmi ja pilti on pärit tema blogist.


Inimesed Võru uue keskväljaku kohta: Kõike on liiga palju ja raudrajatised varjutavad hooneid - Lõunaeestlane\nInimesed Võru uue keskväljaku kohta: Kõike on liiga palju ja raudrajatised varjutavad hooneid\nVõrus avati eile suure peoga Võru uus keskväljak, kus oli kohal eri hinnangutel 500-2000 inimest. Inimeste seas tekitab uus väljak kahetisi tundeid, kuna kõike on liiga palju koos ja raudrajatised varjutavad ajaloolisi hooneid.\n„Meenutab kolhoosiaegset vanaraua hunnikut, mis töökoja taga oli,” ütles Aivar ERR-i AK-le. „Igavesti suured rattad olid, meenutab ju seda,” lausus ta ja lisas, et tema arvates on väljak veidi lage ja liiga palju asju on ühes kohas.\nAgnessa ütles, et temale Võru oma ei meeldi, aga näiteks Türil on väga ilus keskväljak. „Võibolla õhtul on ilus,” lisas ta Võru väljaku kohta, „ma ei ole õhtul siin käinud.”\nOsa inimesi aga ütlesid, et väljak on ilus.


Pärnu maakond, Põhja-Pärnumaa vald, Kodesmaa küla, Annisoo\nKatastriüksuse pindala: 18.74 ha\nKasutusala pindala: 17.57 ha\nAlghind: 1 475,00 € aastas\nTagatisraha summa: 368,00 €\nSelgitus: rendile andmine, Annisoo kinnisasi, 18801:001:0357, pakkuja nimi\nkinnisasjani viiva Elu tee ning kinnisasjani viiva ja seda läbiva Põldetaguse kraavitee kasutusvõimaluste ja kaitsevööndite ulatuse kohta saab küsida informatsiooni kohalikult omavalitsuselt. Tee kaitsevööndis kehtivad ehitusseadustikust tulenevad piirangud;\nmaaüksusele jäävad maaparandussüsteemi kuuluvad Langerma I ja Langerma II eesvoolud, millega seoses kehtivad kinnisasjal maaparandusseadusest, veeseadusest ning looduskaitseseadusest (edaspidi LKS) tulenevad ranna või kalda piirangud;\nmaaüksusele ulatuvad avalikult kasutatavate veekogude Edasi järv ranna või kalda piiranguvöönd ja ehituskeeluvöönd ning Väik-Edasi järv ranna või kalda piiranguvöönd, kus kehtivad LKS-st tulenevad ranna või kalda piirangud;\nkeskkonnaregistri andmetel on kinnisasjal registreeritud III kategooria kaitsealuse liigi leiukoht. Kaitsealustele liikidele rakendub LKS § 48 lõike 4 kohaselt isendi kaitse. Piiranguid liikide isendite kaitseks käsitleb LKS 8. peatükk.\nKasutusalast on välja jäetud metsamaa ning Põldetaguse kraavitee (vastavalt lisatud kasutusala plaanile).\nAnnisoo kinnisasja kasutusala plaan ( 1.38 MB )\nKatastriüksuse plaan ( 577.63 KB )\nKitsenduste kaart: 18801:001:0357