Avaldatud 13. märts 2017\nVeebruaris purustasid DStv Digital Media meeskonnad praeguse rekordi, edestades rohkem kui 600 meeskonda üle terve maailma. Dream Team Catalyst viis 15. ja 16. veebruaril läbi koos Ava kohver sessiooni. Esimesel päeval olid kõik hämmastunud, kui Meeskond nr. 2 murdis hetkel valitseva maailmarekordi. Kuid nad selle üle uhkust tunda vähem kui 24 tundi - teisel päeval lõi Meeskond nr. 5 nende rekordi üle ning sai uueks Ava kohver ehk Beat the Box maailmarekordi omanikuks, saades kirja kõige kiirema aja alates jaanuarist 2016, mil see üritus turule toodi. Ürituse läbiviijad Dream Team Catalystist kiitsid osalisi, et nad suutsid kiiresti mõista, kui tähtis on teha koostööd ning mis veelgi olulisem, välja töötada ja täita veatult oma plaan, jagades omavahel teadmisi ning kasutades kõigi 22 meeskonnaliikme tugevusi.\n14. märts 2015 | Go Team aardejaht\nProfessionaalse teenindusettevõte KPMG juhid avastasid Lioni linna läbi Go Team aaretejahi.


PÖFF-i soovitused: suurmeistrite lühifilmid, probleemse lapse lapsendamine ja Balkani Monty Python - Eesti Päevaleht\nKultuur 27. november 2019\nPÖFF-i soovitused: suurmeistrite lühifilmid, probleemse lapse lapsendamine ja Balkani Monty Python\nA-klassi kokkutulek kaader filmist\nKosovo režissöör Fatos Berisha teine täispikk film „Lendav tsirkus” on irreaalne autobiograafiline teekonnafilm, kus leidub nii hirmu, draamat kui ka huumorit. Monty Pythoni „Lendava tsirkuse” 50. aastapäevale pühendatud linaloos sulgevad Serbia võimud Kosovo sõja alguses seda legendaarset lavastust mänginud teatri. Kui aga selgub, et trupp on kutsutud Albaanias algavale teatrifestivalile, algab teekond naaberriiki. Ent toona polnud küsimus sugugi vaid bussi istumises ja kohale sõitmises, sest juba piiriületus oli ohtlik. Sealt seltskonna närvekõditavad seiklused alguse saavadki. Kuna aga siht on silme ees – nimelt jõuab näitetrupi kõrvu, et festivali külastab ka Michael Palin, üks Monty Pythoni näitlejatest – ei vanku neli näitlejat ohtlikku missiooni läbimast. Takistusi on teel omajagu ning tegelased panevad vaataja endale tõeliselt ja kogu hingest kaasa elama.\n„Lendav tsirkus” („The Flying Circus”)\nRežissöör: Fatos Berisha\nAlbaania, Põhja-Makedoonia, 2019\nOsades: Armend Smajli, Tristan Halilaj, Afrim Muçaj, Shpëtim Selmani, Velibor Topić\nKavas: täna kell 20.45 Coca-Cola Plazas\n29.11 kell 17.45 Tartus Elektriteatris\n01.12 kell 18.45 kinos Artis\n„PÖFF: A-klassi kokkutulek”\nPÖFF-i A-klassi kokkutulekule on saabunud väga erinäolised režissöörid: Kreeka hetkel nimekaimast ja edukaimast Yorgos Lanthimosest kuni põhjanaabrite Teemu Nikkini. Kaasa on toodud nii meid viimati sarimõrvari rollis hirmutanud Matt Dillon, vahejuhtum riietusruumis, mõtisklused üksindusest, armastusest ja muutuse võimalikkusest kui ka üks düstoopiline piirifarss.\nViis filmi, millest lühim kestab vaid kolm, pikim 37 minutit, heidavad pilgu viiele eriilmelisele ja -žanrilisele linaloole. Autoritele tuttavalt kumab musta komöödiat, trillerlikke värinaid, aga ka erootikat. Kokkupaneku üks võludest on muidugi tunnustusavaldus lühivormile, mis, nagu näha, ei ole ainult hüppelaud noortele tegijatele, vaid sobib vürtsikaks vahepalaks ka tuntud filmitegijale. Lugu on ju lugu ning just nii pikk, kui ta olema peab.\n„PÖFF: A-klassi kokkutulek” („PÖFF: Homecoming”)\nKavas: täna kell 21.15 Coca-Cola Plazas\n„Värskete hoovuste” programmis linastuv saksa film „Pelikani veri” lahkab emaduse teemat samast aspektist kui aasta tagasi Eesti teatrites menukalt lavale jõudnud „Südames sündinud”. Mõlemad teosed näitavad ilmekalt ja veenvalt, millist vaimujõudu, kannatlikkust, suurt südant ja mida kõike veel nõuab lapsendatud võsukese eest hoolitsemine ning tema kõige hullemate painajatega kohanemine.\nWiebke (Nina Hoss) elab koos 9-aastase lapsendatud tütre Nicolinaga hobusefarmis ja plaanib lapsendada ka teise tüdruku. 5-aastane Raya on aga kõike muud kui kerge laps, muutudes üha agressiivsemaks. Ühel hetkel muutub ta ohtlikuks nii endale kui ka teistele. Saksa näitlejanna Nina Hoss teeb suurepärase rolli ja on parim osa filmist. Pisut üheplaanilistelt rumalatena kujutab film teiste „kannatajatest” laste vanemaid, kuid sellegipoolest sujub loo jutustamine kenasti ning vaataja empaatia pannakse proovile. Lapsendamise ilu ja valu tuuakse publikuni igati adekvaatselt. NB! Nii mõnigi stseen võib hobusesõpru tugevalt häirida.\n„Pelikani veri” („Pelican Blood”)\nRežissöör: Katrin Gebbe\nSaksamaa, Bulgaaria, 2019\nOsades: Nina Hoss, Katerina Lipovska, Adelia-Constance Giovanni Ocleppo, Murathan Muslu jt\nKavas: täna kell 20.45 Solarise Apollo kinos\n1.12 kell 22.15 Coca-Cola Plazas


Riigikogu andis Ühendkuningriigi juhiloa omanikele Brexiti puhuks ajapikendust - OHO Live TV Eesti\nRiigikogu võttis täna vastu seaduse, millega säilitatakse Ühendkuningriigi juhiloa omanikele aasta vältel pärast Brexitit Eesti teedel sõiduõigus.\nValitsuse algatatud Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumisega seonduva liiklusseaduse muutmise seaduse (61 SE) kohaselt kehtib Ühendkuningriigi Euroopa Liidust lahkumise puhul Eestisse enne Brexitit alaliselt elama asunud isiku ÜK juhiluba 12 kuud alates lepinguta väljaastumisest või üleminekuperioodi lõpust. Lisaks kehtib pärast Brexitit Eestis jätkuvalt ka ÜK pädeva asutuse antud liikumispuudega või pimedat inimest teenindava sõiduki parkimiskaart.\nHiljemalt aasta möödudes tuleb juhiluba sõiduõiguse säilitamiseks Eesti juhiloa vastu vahetada.\nSeaduse sihtrühmaks on potentsiaalselt 1397 (PPA andmed 1. augusti seisuga) kehtivat ID-kaarti omavat ÜK kodanikku.\nSeadus jõustub järgmisel päeval pärast ÜK Euroopa Liidust väljaastumist.\nTags: Brexit Riigikogu\nPrevious Järelvaadatav: Eesti Speedway 500cc meistrivõistluste tulemused\nNext Politsei kasutas neid noaga ähvardanud mehe suhtes taserit


Kinnisvara. Ehitajatel tuleb püksirihma pingutada\nReedesel konverentsil “Kinnisvara 2013” nentisid ehitusettevõtjad, et järgmine aasta tuleb keeruline, ent ehitushindade langust ei paista.\n“Midagi head järgmiseks aastaks oodata ei ole, tuleb koomale tõmmata ja järgmine aasta üle elada,” nentis ASi Ehitusfirma Rand & Tuulberg nõukogu liige Raivo Rand.\nEhitusfirmade juhid nentisid justkui ühest suust, et meeleolu on pessimistlik, sest nii avaliku kui ka erasektori tellimuste arv väheneb ning järgmise aasta pärast ollakse mures.\nASi Merko Ehitus juhatuse esimees Tiit Roben rääkis, et hangete maht portfellis on vähenenud. Mahtude vähenemine toob aga tema sõnul kaasa konkurentsi suurenemise. Ta arutles, et ühest küljest võib see küll kaasa tuua hindade languse, ent kuna energiahinnad tõusevad ning maksuamet teeb ehitusplatse piirates tõsist tööd, siis hinnalangust siiski näha ei ole.\nTuleb oodata ülejärgmist aastat. Astlanda Ehituse juhatuse esimees Jaanus Otsa lisas, et ehitamine ja kinnisvaraarendus on siiski protsess, mille kaudu projekteeritakse inimestele keskkonda elamiseks, töötamiseks, õppimiseks, vaba aja veetmiseks, millele peab lisanduma taristu normaalseks funktsioneerimiseks. Seetõttu on tema hinnangul võimalusi heades kohtades edasi arendada küll. Ta nentis aga samuti, et infrastruktuuri ehitamise maht kahaneb Euroopa Liidu struktuurifondide raha lõppemise tõttu. “Uusi objekte tuleb kõige varem 2015. aastal uute struktuurifondide rahastamisvoorude tulekuga. 2014. aasta toob kaasa väga terava konkurentsi ning surve marginaalidele ja ehitushindadele,” hindas ta.\nHindade langust ehitusturul oodata ei ole. Roben selgitas, et vaadates praeguseid pakkumiskonkursse, kus võitnud pakkumised on kuni 15–20% allpool turuhinda, siis mõned ettevõtted ootavad hinnalangust. Ta lisas, et järgmine aasta on väga keeruline ning oleneb sellest, kes, kuidas ja millise riski võtab. Roben märkis, et hindade langusega kaasneb kindlasti petta saamine. “Kui võrdleme eelmise langusperioodiga, siis oli kolm kategooriat, kus petta saadi. Petta said tellija, riik ja alltöövõtja,” märkis Roben.\nTellija sai tema sõnul projektist kehvema ehituse, riik sai petta maksude optimeerimisega ning alltöövõtja võis üldse tasust ilma jääda.\nRand rõhutas, et ehitushinnad langeda ei saa, sest on juba liiga madalal. “Need, kes teevad liiga madalaid pakkumisi, optimeerivad kas riigi või tellija arvel. Hoolimata sellest, et tööd on vähe, hakkavad aasta teises pooles hinnad tõusma,” ennustas ta.\nOtsa märkis, et kui toormaterjali hind ei lange, siis olulist hinnalangust lihtsalt olla ei saa.\nNCC Ehistu ASi juhatuse esimees Toomas Alle, märkis et, ehitaja väga palju raha ei teeni. “Tõenäoliselt on turg marginaalide osas väga tundlik,” hindas ta.\nVaja arendada üüriturgu. Ehitajad ootavad üürituru korrastumist. Rand rõhutas, et elamuehitus kiratseb, sest ostujõulist elanikkonda ei ole, ning sellises olukorras on võtmeks üüriturg, mida aga ilma riigi osavõtuta käivitada ei õnnestu. “Ma imestan, et kinnisvaraturg on nii rahulik ega räägi sellest, et üüriturgu on vaja arendada. Suur osa turust on must turg ja enamik makse jääb riigil saamata,” märkis Rand. Ta lisas, et noored inimesed lahkuvad Eestist sellepärast, et neil ei ole kõrgete üürihindade tõttu kuskil elada.


Marcalt maailmale: Sain Vabariigi Presidendilt kirja\nKaur 12:08 AM\nMuidugi mine, mis siin üldse mõtelda. Mees... mm.. ma arvan, et kirjuta Mallukale või buduaari vms, ja siis näita vastuseid sellele L-le, las õpib elu.\nnaine50+ 9:00 AM\nPalju õnne! Muidugi mine ja ära põe selle pärast.\nakadeemik 10:30 AM\nAaga loomulikult tuleb minna Roosiaeda. Milleks põdeda selle pärast, mida keegi teine sellest kõigest arvab. Ja palju õnne muidugi ka! Sa oled ikka vinge. Ja oma edu tulebki tähistada, mitte selle eest vabandada ;)\nMariliis 10:02 AM\nKui mind president kuhugi kutsuks (kas Roosiaeda õnnitlemiseks või ükskõik kuhu mujale), ma läheks raudselt. Mees teeb niisama nalja, ma usun, et tegelikult tal on hea meel sinu üle. Väga vinge mutt oled!\nOh, mis te nüüd :) Aga vist õnnestub siiski minna, meie peres ilmselt veri paksem kui vesi, sest isa on nõus oma lapselast senikaua Kadrioru pargis ringi kärutama kui mul presidendiga asjad aetud :)


Lennuk jätkab teekonda. Ümbermaailmapurjetajate naised oma meestes ei kahtle\nLennuk jätkab teekonda\nÜmbermaailmapurjetajate naised oma meestes ei kahtle\nLääne Elu 29.01.2000\nAarne palus kõiki tervitada, oli esimene, mis eelmisel nädalal Brasiiliast naasnud Ulvi Tuisk abikaasa nimel sõpradele, tuttavatele ja toetajatele edasi ütles.\nNeljandat kuud Eesti lippu ümber maakera viiva jahtlaeva Lennuk meeskonnale tõi vaheldust abikaasade kümnepäevane külaskäik.\nLeib, vürtsikilu, värsked ajalehed ja uued raamatud olid asjad, mis Eestist Rio de Janeirosse lennanud abikaasad maailmarändurite palvel kaasa viisid.\nHaapsallanna Ulvi Tuisk pole kunagi olnud tüüpiline meremehe naine. Ta ei ole pidanud oma meest pikkadelt reisidelt kuude kaupa ootama.\nNüüdne pikk lahusolek polegi tema sõnul nii raske taluda, sest vähemalt kord nädalas peetavad telefonivestlused aitavad seda leevendada. Lennukil on igal mehel oma telefonilimiit ja nii nad neid minuteid jagavad, rääkis Ulvi Tuisk.\nEt saan suhelda, siis ma ei tunneta, et ta on nii meeletult kaugel. Pealegi saab internetist tema pilti vaadata.\nBrasiilias on aega küll\nLennuki saabumisel Rio de Janeirosse põrkus meeskond kohaliku bürokraatia vastu. Brasiilia bürokraatia kohta ütlesid mehed, et see on hullem kui meil nõukogude ajal, vahendas proua Tuisk.\nSellistes oludes toimetulekuks on vaja keeleoskajat, kes tunneb ka kohalike psühholoogiat.\nHaapsalus reisibüroos töötav Ulvi Tuisk koges, et Brasiilias on raske inglise keelega hakkama saada. Rio on suur linn, aga mina ei kohanud kedagi, kes oleks inglise keelt rääkinud. Nii pidi ta kohvikus ilma jääma jäätisest, sest ettekandja ei saanud aru sõnast icecream.\nKa Aarne Tuisk pidi Indrek Tarandiga restoranis söömas käies kana paberile joonistama, et kelner aru saaks, mida mehed süüa soovivad.\nPõhjamaalasele oli harjumatu Brasiilia 40kraadine kuumus. Meil on seda väga raske taluda, nemad ise aga naudivad.\nLennuki meeskond on sooja kliimaga juba harjunud. Kui esimese lume saabudes teatas Ulvi Tuisk abikaasale, et meil on lumi maas, ei saanud Aarne esialgu aru, millest jutt käib.\nKa Rios kõndides pidi eestlanna kuulama abikaasa näpunäiteid. Läksime Aarnega hotellist jahtklubisse ja mina võtsin tempo üles, nagu meil ikka. Siis Aarne ütles, et seal niimoodi ei elata. Selle kuumuse ja tempoga oleksin läbi kõrbenud, kirjeldas Ulvi.\nBrasiilias käib kõik rahulikus, aeglases tempos. Tavaline on, et küsimus lahendatakse homme  neil aega küll.\nÜmbermaailmapurjetajad kohtusid Brasiilias ka sealsete eestlastega. Enam seal väga palju eestlasi pole. Nad saavad kord kuus kokku ja siis pidi neid kogunema 710.\nLennuki saabumine äratas kohaliku ajakirjanduse huvi. Sealses lehes ilmus artikkel, kus muu hulgas selgitati, kust jaht pärit ja kuidas ta nime sai.\nRio de Janeiros peatus Lennuk eksklusiivses jahtklubis, mis paiknes umbes nelja kilomeetri pikkusel alal. Kompleksi kuulusid hotell, restoranid, poed, angaarid purjelaudade ja võistluspurjekatega.\nJahtklubis kohtasid eestlased teisigi ümbermaailmapurjetajaid Sloveeniast ja Norrast. Üks itaallane oli sellise reisi aga päris üksi ette võtnud.\nAarne küsis: ei tea, mis sel inimesel küll elus juhtuda on võinud, et ta endale niisuguse karistuse on võtnud? Üksinda purjetamine võib ikka ääretult raske olla, rääkis Ulvi Tuisk. Ometi ei paistnud itaallane kurb ja õnnetu.\nAbikaasade külasviibimise ajal oli Lennuki elu ümber korraldatud. Erandkorras oli vahis vaid üks meeskonnaliige, teised elasid koos kaasaga hotellis. Põhimõte oli vältida jahti nii palju kui saab.\nMehe vahisoleku ajal oli jahi pardal ka tema naine. Nii said naised öö ja päeva jahil ära proovida.\nNappi koosolemisaega püüdsid kaua lahus olnud abikaasad teistest eraldi veeta. Õhtul käisime suurema grupina koos või väljasõitudel. Muidu tahtsid kõik ikka omaette olla, sest niikuinii saavad nad omavahel veel kaua koos olla, lisas ta.\nViimastel Brasiilias veedetud päevadel tundsid eestlannad, et nende abikaasad kibelevad juba reisi jätkama. Neil on vaim nii valmis. Neil on siht see tiir ära teha.\nIga päev on väike kangelastegu\nUlvi Tuisk kinnitas, et Lennuki meeskonna läbisaamine on endiselt hea ja tülpinud ei paistnud keegi. Loomulikult on pisiütlemisi, aga seda tuleb igal pool ette, kirjeldas ta nähtut.\nAarne ütles, et kui ikka ise inimene oled, siis konflikte ei teki. Pead olema hästi tolerantne, muidu oleks mingis sadamas juba maha läinud.\nMaarottidele tundub kuude kaupa väikeses jahis koos olla keeruline. Õhku pole, sõidu ajal luuke lahti teha ei saa, sest vesi tuleb sisse. Üle Atlandi purjetades ei näinud mehed päevade kaupa ühtegi elavat hinge, isegi mitte kalu ega delfiine. Siiski nad ei kurda.\nMina ütlen ikka, et iga päev, mis nad seal veedavad, on minu meelest väike kangelastegu. Aga see on meie, mitte nende mõte. Neilt ei kuule mitte üht virisemist.\nUlvi Tuisk kirjeldas, kuidas ta Aarne käest küsis, mismoodi ta seal moosiriiulil magada saab. Tema ütleb aga: mul on nii palju ruumi, saan jalgu sirutada.\nPole saatuski Lennukit õnnetustest säästnud, kuid kõiki suuremaid apse on meeskond väga rahulikult võtnud ja paanikat pole tekkinud. Kõik see, mis juhtub, kuulub asja juurde, muidu oleks elu liiga ilus, rääkis Ulvi Tuisk.\nVahetusmehed toovad põhimeeskonnale vaheldust uute uudiste ja uute naljadega.\nLaevas tegeleb iga meeskonnaliige oma hobidega, Aarne Tuisul on näiteks graveerimisriistad kaasas. Loetakse, eelistatud on juturaamatud.\nLaevas on oma diskussiooniklubi, kus võetakse üles suvalisi teemasid. Meie ei kujuta elu seal laeval ette, aga sellepärast meie seda reisi ei teegi, ütles Ulvi Tuisk.\nRaskeim osa ootab ees\nTänahomme on Lennuk saabumas Uruguaisse, seejärel võetakse Argentiinas Buenos Airesest uus grootpoom ja järgneb reisi üks raskemaid osi  Kap Hoorni läbimine.\nUlvi Tuisk tunnistas, et ta mõtleb ikka Kap Hoorni ohtudele, kuid oma mehe ja tema meeskonnakaaslaste pärast süda ei valuta. Kuidagi nii kindlad oleme meeste peale. Aarne ütles ka, et paanikat ei teki.\nLennuki reisiks on kavandatud poolteist aastat, praegu ollakse graafikust juba ees. Nad on vaprad. Nad on tõesti vaprad, ütles Ulvi Tuisk ikka ja jälle.\nKuigi reisi lõpp on alles kaugel, hauvad mõned meeskonnaliikmed juba mõtteid järgmisest suurprojektist. Kaasa on kutsutud ka Aarne Tuisku. Aarne ütles, et tema küll enam LääneEesti saarestikust kaugemale ei purjeta, ütles Ulvi Tuisk.


Impulsstoiteallikas – Vikipeedia\n(Ümber suunatud leheküljelt Impulss-toiteallikas)\nImpulsstoiteallikas (inglise keeles SMPS switched-mode power supply) on elektroonikalülitus, mis muundab sisendpinge (harilikult elektrivõrgu vahelduvpinge) elektritarvitile sobivaks pingeks.\nImpulsstoiteallikas hoiab väljundparameetrid püsivana sisendpingete laias vahemikus, kusjuures palju energiasäästlikumalt, kui see on võimalik lineaarse pingestabilisaatoriga. Impulsstoiteallikad võeti kasutusele 1970. aastate lõpul ja need on levinuimad tehnilised lahendused toiteplokkides.\n2 Eelised ja puudused tavalise võrgutoitelülitusega võrreldes\nTalitluspõhimõte[muuda | muuda lähteteksti]\nVõrgupingest alalispinge saamiseks kasutatava impulsstoitelülituse struktuuriskeem:\n1 ‒ võrgufilter; 2 ‒ alaldusdiood või sildalaldi; 3 ‒ silukondensaator; 4 ‒ jõutransistor (või türistor);\n5 ‒ trafo; 6 ‒ integraallülitus; 7 ‒ optron\nErinevalt võrgusagedusliku trafoga toitelülitusest, kus võrgu vahelduvpinge transformeeritakse vajaliku tasemeni ja siis alaldatakse, impulsstoitelülituses võrgupinge (Euroopas 230 V, 50 Hz) esmalt alaldatakse ja silutakse pinge pulsatsiooni suure mahtuvusega kondensaatori abil. Tulemusena saadakse võrgupingest mõnevõrra kõrgem alalispinge.\nAlalispinge vaheldatakse (hakitakse) transistori(de)l (MOSFET, IGBT, bipolaartransistor) põhineva vaheldi abil impulssideks, mille sagedus on võrgusagedusest palju kõrgem (vähemalt 50 000 impulssi sekundis ehk 50 kHz). Impulsspinge transformeeritakse (madaldatakse) kõrgsagedusliku impulsstrafoga vajaliku väärtuseni, seejärel alaldatakse ja silutakse pulsatsiooni vähendamiseks. Ühtlasi toimub tagasisideahela vahendusel väljundpinge stabiliseerimine, s.t selle pinge hoidmine nimiväärtuse tasemel sõltumata koormusvoolu ja sisendpinge muutumisest suurtes piirides.\nImpulsstoitelülituse trafos toimub magnetvälja ülesehitamine suure sagedusega, mistõttu ühe tsükliga on vaja üle kanda palju vähem energiat kui võrgusagedusel. Vastavalt võib siis trafo olla väiksema südamikuga ja selleks saab kasutada väikese ümbermagneetimis- ja pöörisvoolukaoga magnetmaterjali, enamasti ferriiti. Oluline on ka kokkuhoid mähiste vase arvel. Kuna silukondensaatori tarvilik mahtuvus on pöördvõrdeline sagedusega, võib selle mahtuvus olla seega mitu suurusjärku väiksem, võrreldes pulsatsiooni silumisega võrgupingel.\nNii tavalises kui ka impulsstoitelülituses on trafo ülesandeks peale pingetaseme muutmise ka elektriohutuse tagamine. Nimelt eraldab trafo toitelülituse sekundaarpoole (tarviti) galvaaniliselt elektrivõrgust, s.t katkestab nende vooluahelate vahel alalisvooluühenduse.\nImpulssmuunduse põhimõttel on võimalik peale vahelduvpinge alalispingeks muundamise ka alalispinget vahelduvpingeks muundada. Näiteks on impulsstoiteallikaga võimalik akupingest saada 230 V vahelduvpinget või teise pingenivooga stabiliseeritud alalispinget.\nArvuti impulsstoiteplokk (avatud kaanega)\nA – sisendalaldi (allpool on näha sisendfilter);\nB – silufiltri kondensaatorid (paremal on näha kõrgepingetransistoride radiaator);\nC – kõrgsagedustrafo (aremal on näha madalapingetransistoride radiaator);\nD – väljundfiltri induktiivpool;\nE – väljundfiltri kondensaatorid\nEelised ja puudused tavalise võrgutoitelülitusega võrreldes[muuda | muuda lähteteksti]\nkompaktsus: väikesed mõõtmed ja mass, sest puudub massiivne raudsüdamik ja võrgutrafo vaskmähise keerdude arv võib olla palju väiksem;\nlai sisendpingete vahemik, näiteks 100‒240 V, millesse mahuvad erinevad võrgupingesüsteemid;\nsuur kasutegur ‒ vähemalt 90%, väga väike voolutarve ooteolekus (koormuseta).\nalalispinge kõrgsagedusliku hakkimisega kaasnevad elektromagnethäired, mille pääsu tarvitisse ja elektrivõrku tuleb tõkestada sagedusfiltrite ja varjestamisega;\nkeerukam elektroonikalülitus, suure komponentide arvu tõttu suurem rikkevõimalus;\nvõimalik väljundpinge ebastabiilsus koormuse äkkmuutumisel, samuti väga väikesel koormusel;\nlülituse sisendosas olev suure mahtuvusega kondensaator koormab elektrivõrku reaktiivvooluga; sellest tingituna rakendatakse võimsates toiteplokkides võimsusteguri (cos φ) korrektsiooni.\nArvutite ja laboriseadmete võrgutoiteplokid, printerite, kuvarite, telerite jm elektroonikaseadmete võrgutoiteosad.\nToiteadapterid (väikese võimsusega elektritarvitite jaoks) ja laadimisseadmed (näiteks mobiiltelefoni aku laadimiseks).\nElektrikaarkeevitusseadmed (vt keevitusalaldi)\nElektrimootori pöörlemiskiiruse sageduse reguleerimise lülitused.\nLuminofoor-säästulampide liitelülitused (vt elektrooniline ballast)\n↑ google.com/patent - Switched mode power supply patent 4097773\nVooluallikas • Pingeallikas • Pingejagur • Voolujagur • Võimendi • Attenuaator • Antenn • Ostsillaator • Alaldi (sildalaldi) • Inverter • Segusti • Pingestabilisaator (lineaarne) • Vooluregulaator • Impulsstoiteallikas (pinge) • Filter (pinnalainefilter • RC-filter)\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Impulsstoiteallikas&oldid=5557328"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 22:56, 13. veebruar 2020.


Aubrieta: kasvab seemnest, istutamisest ja hooldusest - Taimekasvatus - 2020\nObrietya istutamine ja hooldamine avamaal\nNende ilu omavad lilledega vaibad, millel on kõik lilla toonid - see on obriet. See on väga kapriisne taim, millel on rohkem kui 40 liiki. See on populaarne aednike seas. Saidi kaunistamiseks selle taimega peate teadma kasvatamise omadusi.\nMis on Obriet?\nAubrieta on mitmeaastane kultuur. See võib kasvada väga lai ja levida piki maad, moodustades õie vaiba. Selle lillede peavarjus on lilla, kuid ka roosa, punane ja valge. Väikesed pungad koosnevad 4 kroonlehest. Bloom algab hiliskevadel, kestusega 45-50 päeva. Teine õitsemise periood sügisel.\nAubrieta peamine omadus on selle võime kasvada kivine maastik. Seetõttu on see ideaalne võimalus kiviaedadele, kiviradadele. Kuigi Obriet on üsna kapriisne, võib ta kõikjal juurida. See on külmakindel, ei kaota lehestikku talveks ega kaota. Aed talvel tänu sellele tundub hämmastav. Kui talvel on vähe lund, siis on see taim kaetud kuuskonnaga.\nEnamik Populaarsed sordid Aubriets:\nSeemnete paljundamine on kõige mugavam viis viljakuse kasvatamiseks. Tehke see protseduur sügisel ja istutatakse kohe avatud pinnale. Paljud aednikud külvavad seemneid kevadel, kuid sel juhul ei õnnestu põõsas suvel niikuinii.\nEnne külvi kõik umbrohtud eemaldatakse pinnasest koos juurte ja lahti seda hoolikalt. See on vajalik, et noori võrseid ei segataks umbrohtudega ega sure. Selleks, et umbrohud ei häiriks kasvu, tuleks külvata mägedele või kivide vahele.\nNoori võrseid kastetakse väga hoolikalt. See on kõige parem pihustada mulda, muidu võite kahjustada õrnad noored võrsed.\nMõned aednikud teevad külvi kodus vastavalt järgmisele skeemile: seemned kastetakse vermikuliit, mis on osa maa segust, ja hoitakse seal umbes 2 kuud. Esimese 2-3 nädala jooksul peaks temperatuur olema 18-20 kraadi, selleks on seemned kaetud polüetüleeniga. Pärast kaheksandat nädalat istutati maasse.\nKasvake päikesepaistelises kohas. Iga vari aitab kaasa asjaolule, et põõsas ei õitseb, kuid jääb igihalja, heledate lehtedega. Sellises kohas ei hakka Obriet laienema, vaid hakkab pikalt venitama.\nKülvieesmärk peab olema viljatud ja valgus. Kui selles on liiva ülejääk, siis Aubriet võtab selle hästi, mida ei saa öelda savi pinnase kohta. Veenduge, et sööda pinnast tuhka või lubjaga, et vähendada selle happesust. Selle tase peaks olema 6-7,5, nihe on võimalik ainult leelise suunas. Muidugi sööda raseeriv turvasja kui see hakkab õitsema, võetakse kasutusele keeruline väetis.\nKui obriet kasvatatakse seemnest, siis võib see kaotada selle sordile omased omadused.\nTaim, mis on kasvatatud seemnetest, õitseb alles teisel aastal pärast selle istutamist maasse.\nNoor taime vajab palju niiskust, kuid ainult algstaadiumis. Pärast piisavat vihma ja kuuma päeva kastmist. Aubrieta on niiskuse suhtes ükskõikne, mistõttu pinnas on järk-järgult kuivanud. Liigne niiskus kahjustab täiskasvanud taime, hakkab õitsema aeglaselt. Aga mulda mulda pärast külvi on vaja kolm korda, kasutades jõe liiva. Kiht ei tohi olla rohkem kui 5 sentimeetrit ja juurtele lähemal, mis aitab kaasa põõsa intensiivsele kasvule.\nObrieta hooldus sisaldab trimmimist. Pärast kevadist õitsemist eemaldage kõik varred juurest, et vältida liigset kasvu.Koristatud võrkude asemel kasvavad uued, mis hakkavad sügisel õitsema. Lihtsalt õitsemine ei ole nii rikkalik ja rohelised domineerivad pungade üle. Selleks, et põõsas oleks pikka aega atraktiivne, on vaja eemaldada kuivatatud lehed ja võrsed. Sügisel ei eemaldata pügamist, surnud lehed kõrvaldatakse kevadel.\nAubrieta praktiliselt kahjurite poolt mõjutamata. Ainult lehetäide võib pesta. Alates tema lehed hakkavad frown ja kuivad võrsed. Seda on vaja võidelda insektitsiididega, kuid ainult väga hoolikalt ja äärmuslikel juhtudel. Selle asemel teevad nad profülaktikat - nad hakkavad külvamisel intensiivselt sööma pinnast ja seejärel mullima. Piserdada põõsaste infusiooni nõges.\nObriet võib haigestuda ainult jahukaste abil, mille tagajärjel on see kaetud valge õitega. Ravige seda kolloidse väävliga, mis lahustatakse vees. Kui haigus on levinud kogu põõsas, tuleb see hävitada, et mitte nakatada teisi terveid taimi.\nÕnnetuse reprodutseerimine toimub seemnetega ja suure külmakindluse tõttu võib neid külvata otse avatud pinnasesse. Kuid sagedasel külmakülmuga piirkondades on parem kasvatada seemnest seemikute kaudu ja alles pärast seda määrake püsivad kohad. See agrotehniline tehnika on asjakohane ja vajaduse korral kaunistavad lillepeenardeid.\nAubrieta on ainulaadne taim, mis ei jäta oma lehti talveks. Aasta jooksul on see mitmeaastane roheline ja ei kaota oma atraktiivsust isegi tugeva külma korral.\nKülvi tingimused ja tehnoloogia\nOptimaalne aeg seemikute külvamiseks on veebruari esimene (sooja ja varase kevadega piirkondadele) või veebruari keskpaigaks (põhjapoolsete piirkondade puhul).\nIstutusmaterjali külvatakse eraldi mahutitesse, mis on täidetud viljakas pinnasega. Nendel eesmärkidel on soovitatav kasutada turba tablette, lillepottide, plastikkuppe. Turbapottide kasutamisel töötavad seemikud hea õhuringluse tõttu paremini välja juurestiku, vähendades seemnete lagunemise ja juurekahjustuste ohtu siirdamise ajal. Ainsaks negatiivseks on turbatankide kõrge hind.\nNäpunäide. Seemneajal on Obriety'l väga tundlikud juured. Et mitte vigastada neid seemnete korjamise ja siirdamise ajal, on soovitav seemned külvata kohe eraldi tassidesse või potidesse.\nKasutage ühtset suurt konteinerit selle mitmeaastase seemiku seemnete jaoks, mis pole seda väärt, sest juured nende arenguprotsessis on põimunud ja sageli kahjustatud siirdamise ajal. Soovitatav valik - lillepotid. Allosas tehke kindlasti augud, mille kaudu liigne niiskus lahkub. Ühes 15 cm läbimõõduga potis lastakse külvata kuni 4 seemnet.\nMuld peaks olema lahtine. Et seda ise valmistada, peate segama aia- ja turba- või liiva. Ärge kahjustage ka rottitud saepuru. Et kiirendada seemikute kasvu, peate lisama tükeldatud munakoored, natuke lubja. Raske savimaterjali võtmine on rangelt keelatud: taimed ei suuda normaalselt kasvada ja areneda.\nPoti allosas on ette nähtud väikeste kivide äravool. Pärast seda, kui paak on viljakas pinnasega täidetud, niisutage seda pihustuspudeliga ja külvage seemned, mis on puistatakse liiva peal. Kasvuhooneefekti loomiseks on pott kaetud kilematerjaliga, see eemaldatakse alles pärast seda, kui ilmuvad idud.\nKuna aubratsioon on soojust armastav taim, on soovitatav paigaldada seemnekottid hästi valgustatud kohas. Kuid on üks hoiatus: otsene päikesevalgus ei tohiks paaki sattuda. Mitmeaastane hästi tajub jahedat õhku. Optimaalne temperatuur on +18-22 ° C.\nRuumi, kus seemikud on paigutatud, tuleb perioodiliselt ventileerida, vältides mustandeid.Õhtul on taimede esiletõstmiseks kasulikud spetsiaalsed lambid, mis kiirendab kasvu.\nTaimede jaoks on väga oluline õigeaegne kastmine ja mulla lahtivõtmine. Niisutamiseks on soovitatav kasutada eraldatud vett toatemperatuuril, protseduur viiakse läbi õhtul. Liigne mulla niisutamine kutsub esile erinevaid haigusi, mistõttu kastmine toimub ülemise kihi kuivamisel. Kui on umbrohtu, eemaldatakse need.\nJuurestiku tugevdamiseks ja kapsaste toitumise parandamiseks istuvad nad eraldi mahutitesse (kui üks pott külvati mitu seemet). Protseduur peaks toimuma pärast kolme või nelja tõelise lehe ilmumist.\nEraldage seemikud tuleb hoolikalt, muld tuleb kõigepealt niisutada. Väikse spaatli, kahvli või muu sarnase kasutamisel purustatakse idud ja võetakse pinnasest välja, seejärel viiakse need uuele mahutile või otse kohale (kui ilmastikutingimused ja mulla koostis seda võimaldab).\nLiiguta avatud maapinnale\nTaim ei talu siirdamist, seetõttu ei tohi taime stressi minimeerimiseks juure kahjustada ja istutamiskoht eelnevalt ette valmistada. Aedadest vajate:\nsapka, mis moodustavad augud,\nveega täidetud paak\nObriyeta lehed, mida kasutatakse toiduvalmistamiseks, võib neid küpsetada või kasutada toores vormis.\nAvatud alal kasvatatud istutatud seemikud on soovitatavad pärast öise külmumise ohtu. Kõige parem - mai keskel.\nEt tagada lillede mugavad tingimused, tuleks koht valida hästi valgustatud, kuid kus puudub ristlõikeline või pidev tuul. Varjus ei õnnestunud aastaringselt õitseda.\nSoovitatav on kasvatada obriet liivasel, lahtisel, piisavalt kuivendatud pinnal. Rask savi ja happeline maa kahjustavad taime. Märgiti, et aubretia on hästi aklimatiseerunud kivine piirkondades, nii et seda saab ohutult istutada äärekivide ja kivide nõlval.\nEnne seemikute istutamist krundile on vaja kõigepealt puhastada umbrohtu, lahti ja kergelt vett. Auk aukude moodustamiseks, nende sügavus ja laius peaksid vastama lille juurestiku suurusele. Istutamisel on oluline jälgida vähemalt 5 cm kaugust taimede vahel.\nNäpunäide. Aubrieta näeb välja väga muljetavaldav, istutatud astmete vahele, kiviseinte pragudes ja mööda terrassid. Eriti ilusad on aubreciast pärit vaipkatted, mis on istutatud kivist seintele ja aedadele.\nTehas tuleb asetada fossa keskele ja ühe käega hoides maapinda, kergelt tampides. Lõpuks on seemikud hästi jootatud ja põõsaste all olev maa on kaetud liiva, puituhaiga.\nTaimsed mitmeaastased lilled meelitavad lillekasvatajaid oma tagasihoidliku hoolitsusega. Oluline on jälgida mulla seisundit nii, et see ei kuivaks ja koorik ei tekiks pealt, takistades õhu jõudmist lille juurteni. Lisaks on soovitatav maa regulaarselt lõdvendada, perioodiliselt teha mikroelemente ja mulda istutada. Ainult selle lähenemisviisiga saab aubratsioon õitseda ilusti ja pikka aega.\nKui kastmine ei vaja palju innukust, kahjustab liigne niiskus ainult taimi. Maa sagedane niisutamine on vajalik alles pärast tankist üleviimist alalisse kohta ja tugevalt kasvanud lilled tuleb joota ainult kuivas ilmas. Et tugevdada juurestikku, lisavad paljud aednikud niisutamiseks veega naatriumhüdraati.\nEt vältida lillede mädanemist juurestikust, on mulda muljumine võimalik saepuru ja liivaga. Weeds tuleks samuti perioodiliselt eemaldada.Kui lillepeenaril kasvavad umbrohud, läheb osa toitainetest nende säilitamiseks ja toitumispuuduse tingimustes kasvab ja areneb märgatavalt.\nKasulikud mikrotoitained aitavad kasvuperioodil kaks korda kaasa. Esimene kaste tehakse nädal pärast siirdamist alalisse kohta, teine - pärast lõikamist. Head tulemused on saadud keeruliste väetiste kasutamisel taimede õitsemiseks, need valmistatakse vastavalt pakendil olevatele juhistele.\nÕitsemise kestus on peaaegu kuus nädalat. Uuenduse tekitamiseks peate pärast taime tuhmumist lõikama kõigi võrsete juure. Siis peaksite väetama mulla ja zamulchirovat jõe liiva. Pärast teist õitsemist ei ole soovitatav ploomi kääritada, vastasel juhul külmutatakse juured talvel ja taim sureb.\nKõige sagedamini mõjutab haigus Obriet. Need on sellised väikesed putukad, mis lühikese aja jooksul suudavad kogu taime mahla imeda. Lehetäid on kollased, mustad, punased ja pruunid. Avastage kahjulikud putukad kergelt läikivale läikivale lehtpinnale ja kahvatu õisikutele, parasiidid ise on lehtede all.\nEfektiivse abivahendina lehetäide vastu kasutavad lillepoodnikud nõgesinfusiooni, mis on valmistatud 1 kg fito-tooraine kohta 10 liitri vee kohta, infusiooni aeg on 24 tundi. Insektitsiidid peavad kasutama ainult väga tähelepanuta jäetud juhtudel.\nEt vältida lehetäide tekkimist lillepeenardes, külvatakse mulla pärast istutamist ja külvatakse puitu tuhaga piserdatud seemneid. Ravi sagedus - üks kord kuus.\nHallituse ja juuremädaniku hulka kuuluvad kõige sagedamini esinevad haigused, mis mõjutavad obrieti. Nende allikas - liigne niiskus lilleaias. Selge märk jahukaste kohta on lehtede ja varre pruun karv. Kui te ei võta mingeid meetmeid, siis Aubrieta sureb. Tõhus viis haiguse vastu võidelda on värvide töötlemine kolloidse väävli lahusega (0,3%). Fungitsiidide kasutamine on õigustatud ainult mitmeaastase tugeva lüüasaamisega.\nJuuremädanikku näitab taime kõigis osades pruunid laigud. Lilleaia päästmiseks on vaja peatada jootmine ja puista maa liiva või mädanenud saepuru abil. Mitmeaastane tuleb pihustada kolloidse väävli lahusega.\nAubrieta on hämmastavalt ilus taim, mis on hoolimatu ja võib õitseda kaks korda. Selle kasvatamiseks piisab põllumajandustehnoloogia põhireeglite järgimisest.\nAubrieta - elav vaip: maandumine ja hooldamine\nAubrieta on mitmeaastane taim, mis on kaasaegses aianduses väga populaarne. Seda kasutatakse lillepeenra kaunistamiseks ja elava õitsva vaipade loomiseks.\nÕnnetus, aretamine ja tema eest hoolitsemine avamaal on meeldiv ja huvitav elukutse ning mitmesugused sordid võimaldavad teil oma aia individuaalsust rõhutada.\nAubrieta: sordid ja sordidTeine nimi Obriyeta - aubretsiya. Mitmeaastased taimed, mida kasvatatakse peamiselt maastiku kujundamiseks. Kultuuri nimetatakse maapinnaks tänu oma erilisele kasvule: põõsad kasvavad, katavad maad nendega, moodustades väga ilusa elava vaiba.\nAubrieta aitab teil luua oma saidi ainulaadse maastikukujunduse\nAubrecia lilled ei ole suured, kuid nende arv on muljetavaldav. Värv varieerus valge kuni lilla ja sinine.\nÕitsemine toimub kahes etapis - alates mai lõpust (umbes 45 päeva) ja septembrist (30-35 päeva).\nFotol näete, et taim on madal (10-13 cm), igihaljadest lehtedest moodustub ilus õitsev padjad.\nAubratsiooni sordid ja liigid ei erine mitte ainult õitsemise värvi poolest, vaid ka selle kuju poolest, samuti taime enda struktuuris. Õiguste sortide valik sõltub ainult aedniku isiklikest eelistustest.\nKaskaad. Üsna populaarne sort.Mitmeaastastel taimedel on ilusad sinised või punased lilled, millel on väike kollane südamik. Lehed on halli-rohelised, jäävad nii aastaringselt, kaunistavad aeda isegi talvel. Selle liigi puhul soovitatakse pügamine kohe pärast õitsemist, mis langeb suve alguses või keskel.\nHübriid või kultuur. Kõige varasem igasugune aubrecia. Rohelised roosad, lilla ja mõnikord punased toonid, mis on rohelise lehestiku kohal. Kividest, seinte, aedade praodest tundub see väga ilus. Kõigist hübriidide sortidest eristub:\nObriet Hendersoni hübriidsort\n“Charming Morocco” on suurima lilledega sort (kuni 1,5 cm läbimõõduga), värv on erinev - sinist roosa ja punase värvi,\n"Dr Mules" - üsna kõrge hinne (14-16 cm pikk), õrnade sinilillaste lilledega,\n"Borshigh White" - ainus sort, millel on suured valged õisikud.\nDeltoid. Inimesed nimetavad seda "Lilla põõsaks". Looduslikel tingimustel on selle liigi sordid Kagu-Euroopas. Lilled on lilla, sinine või lilla keskmise suurusega (1 cm läbimõõduga). Õisikud kogutakse harjasse, mis muudab taime sarnaseks lilla.\nKui soe kevadel päike on soojendanud aknast välja ja öised külmad on langenud, saate karri maha panna. Seda tehakse tavaliselt aprilli lõpus - mai alguses (sõltuvalt piirkonnast).\nMaandumiskoha valimisel tuleb olla ettevaatlik. Kasvatamist soovitatakse, kui on palju päikesevalgust.\nMida kergem koht, seda rikkalikumad on ja õied on küllastunud.\nTaimed tunnevad end hästi viljakate maade kopsudes. Lubja või kriidi olemasolu on teretulnud. Õline muld, turvas ja savi ei meeldi raseeritult, ja neile on see kapriisne, kui see üldse juurdub.\nAubrietot võib istutada avamaal varakevadel\nTaim maetakse maapinnale vastavalt juure pikkusele. Põõsaste vaheline kaugus ei ole väiksem kui 5 cm, istutusmuster on suvaline, sõltuvalt aedniku eesmärgist.\nSee on oluline! Vähendada happesust pinnases muuta lubja või puitu tuhk.\nIstutamist mäele on teretulnud - alpine, sein, õitsev laine.\nKuigi taim on tagasihoidlik, kuid seda ei tohiks ignoreerida. Istutamine ja hooldus hõlmavad mitmeid põhipunkte.\nEsimene ja ainus rikkalik kastmine toimub aubrecia istutamisel avamaal. Edasine kastmine toimub üsna väheses koguses. Liigne niiskus pinnases kahjustab obriyeta lilli. Nad murenevad ja taim näeb välja tuim.\nHoidke taime liigse niisutamise eest\nAubrieta ei talu niiskust, kuid see ei kehti ka põudade jaoks väga hästi, mistõttu mulla alla mähitakse mulda liivaga, 2-3 cm paksune kiht. Suve alguses uuendatakse multšit ja augusti lõpus viiakse mulching uuesti läbi.\nEt mitte kaotada dekoratiivsust, tuleb õitsetud pungad eemaldada. Kuna taim on mitmeaastane, tuleb õitsemise põõsaste lõpus kärpida. Siis tuleb rikkalik sügisel õitsemine, mille järel ei soovitata pügamist. Põõsaste lõikamiseks ja kahjustatud lehtede eemaldamiseks peab olema enne järgmist hooaja - kevadel.\nMuljumine Aubrieta ümber\nSügise saabumisega ei lase lilled rohelist massi, kuid suurenenud külma korral võivad lehed kukkuda. Mõned aednikud soovitatakse katta taime kuivade lehestike või õlgedega.\nNäpunäide. Selleks, et muld ei muutuks liiga niiskeks, hoolitsege maandumiskohas.\nVäetise taimed ei ole väga kiindunud. Top kaste ei vaja rohkem kui kaks korda hooaja jooksul. Mineraal- ja kaaliumväetised absorbeeritakse kõige paremini. Sa võid piirata puidu tuhka.\nNäpunäide. Enne õitsemist saate toita ainult kasvatatud seemikuid.\nKui obriet täiendati lämmastikväetistega, on selle kasvatamine keeruline. Samuti ei ole soovitatav noorte seemikute toitmine pärast siirdamist avatud pinnasesse. Kõige sobivam on väetiste sissetoomine enne õitsemist ja pärast põõsaste lõikamist.\nKui kasvavat viljakust väetamine ei ole võimalik\nPaljundamine Mitmete meetoditega teostatav nõue, igaüks neist on hea omal moel.\nPaljundamine pistikute abil. Pärast põõsaste kevadest kääritamist asetatakse tugevad ja tugevad pistikud kasvuhoonesse spetsiaalses liiva ja turba segus. Suve lõpul siirdatakse nad alalisse kohta nii, et neil on aega avamaal juurduda ja enne külma ilmaga hakkama saada.\nPaljundamine seemnete abil. See on kõige lihtsam ja tõhusam viis. Külviseemne idanevus on pikk protsess, nii et neid külvatakse üks kuu enne oodatavat viimast külmumist. Seemned idanevad temperatuuril 19 ° C mitte avatud pinnasel, vaid kile all. Niipea, kui esimesed võrsed ilmuvad, eemaldatakse film ja sooja ilmaga ilma öiste külmadeta istutatakse taimed ümber.\nSamuti on võimalik taime paljundada bush jagadeskuid see meetod on valulikkus ja seda toodetakse harva.\nAubrieta on paljude bakterite, viiruste ja kahjurite suhtes resistentne taim. Suurim kahjustus võib põhjustada ülemäärast jootmist: juurestiku juure lagunemine ja taime surm. Samuti võib see kahjustada vale valiku. Putukate seas on taime kõige sagedamini mõjutatud lehetäide poolt.\nBakteriaalsete kahjustuste esimeste sümptomite korral tuleb taime töödelda insektitsiididega.\nPulbriline hallitus on kõige levinum haigus kõigi sortide seas. Mõjutatud piirkondades ilmub tahvel, lehel on deformatsioon. Nad võitlevad kolloidse väävli kasutamise probleemiga. Kõige sagedamini eemaldatakse ja põletatakse kahjustatud taimi.\nNäpunäide. Tehke kasvatamisel õige hooldus ja taim ei karda haigust ega kahjureid.\nAubrieta: kombinatsioon teiste taimedega\nKõige tavalisemad partnerid obriyeta aed on taimed, mis põlevad maa peal. See läheb hästi euphorbia või kaukaasia rezuhoy, punase seebi või alissumiga.\nKombinatsioon viiakse läbi värviliselt. Sordid, millel on kõik punased toonid, täiendavad mitmeaastaseid kääbus-iirise, kus õitsevad domineerivad sinised või Douglas-phloxid.\nAubrieta maastiku kujunduses\nMaastikukujunduses tegutseb Obriet kõige sagedamini elava õitsev vaip, mis on äärekivides või kiviaedades, kus see loob jäljendamatu tausta taimedele, mis õitsevad veidi hiljem. Aubrecia näeb lillepeenardes, mis on kaunistatud looduskividega (rockeries), väga ilus. Mõned aednikud suudavad istutada taime seinte praodesse, luues kirjeldamatu ilu kaskaadi.\nMe kasvame obriyet'iga (aubention). Kõik maandumise ja hoolduse nipid\nSellist suvekodanikku või aednikut ei ole, kes ei ole kunagi oma elus kunagi kordagi istutanud seda võluvat väikest lille nimega Obriet. Tema eest hoolitsemine ei erine erilistest raskustest, kui olete kunagi tegelenud mõne aiataimega.\nEi ole raske temaga ja sõpradega sõpru teha: järgige lihtsalt meie lihtsaid juhiseid ja nõuandeid! Nõuetekohase hoolitsusega pärast lühikest aega saad sa oma maastikukujunduse tõelise pärliga, mis rõõmustab teid riigis kevadest algusest kuni esimese suvepäevani, aga ka sügisel.\nLill on mitmeaastane pinnakatte tehas.\nKasvab kivine tingimustes või jõe lähedal\nSee ilu on pärit mitmeaastasest kapsasperest, mis pärineb algselt Väike-Aasiast, Lõuna-Euroopast ja Ladina-Ameerikast. Aubrieta ei kasvata üleujutustes ja põldudel, seda võib leida kaljude ja jõekaldade lähedal.\nTagasihoidlik, kuid seesmiselt ebatavaline, see näitab oma ainulaadset iseloomu ning see tagasihoidliku välimuse ja keerulise iseloomuga kontrast hõivab inimesi.\nVäikesed lillad õisikud, mis on raamitud roheliste lehtedega, levib mis tahes pinnale, kuid nõuab korrapärast tähelepanu ja hoolt.\nMeeldivalt õitsevad lilla kaskaadid hekkide kujundamisel\nAubrietal on teine nimi - aubrecia, see kuulub üllas maapinna katmiseks. Lilled ei ole eriti suured, vaid moodustavad tiheda elusriide kuhja, mida disainerid kasutavad imitatsioonpaneelidena, istutatakse vertikaalsele pinnale või maaliliseks vaipaks, moodustades horisontaalselt ulatuslikud maa saared.\nTaime täielik võlu ilmneb rikkalikes sortides. Neist on rohkem kui kaksteist, kuid enamik aednikke eelistab vaid mõnda neist.\nParim valik garderoobide jaoks aias\nSamuti on võimalik kodus kasvada\nCascade - mitmeaastane lillekollane punane või sinine värviline lilled. Lehed on aastaringselt hall-rohelise värviga.\nHübriid - varaseim sort, enamasti roosade või lilla lilledega, kuid mõnikord on hariliku kroonlehtedega liigid, mis pisut ulatuvad lehestiku kohal, mida kaunistajad tähistasid ja kasutasid aedade kujundamisel, kus on hekkide seintes kivist elemente, piirdeid ja vychercherina . Nende täitmine annab ainulaadse maitse. Hübriid-aubratsioon jaguneb mitmeks alamliikiks, neist kolmest peetakse kõige ilusamaks, need on „Dr Mules” lilla-sinise lilledega ja kõrge kõrgusega kuni 16 cm pikkused, “lummav Maroko”, mille suurimad lilled on kuni 1,5 cm läbimõõduga (värv võib olla olla erinev) ja “borshiz white” on unikaalne ja ainulaadne alamliik, millel on suured, ainult valged lilled.\nDeltoid. In tavalised inimesed - lilla põõsas.Lilled on lilla, sinine või lilla värvi, ja õisikud on moodustatud kujul harjad, mille taime võrreldi filiaalid lilacs.\nPaljundamine toimub seemnetega, mida harjutatakse kahel viisil - seemikute esialgse kasvatamisega ja ilma selle kasutamiseta.\nNäpunäide. Kogenud aednikke soovitatakse valida seemiku meetod, sest seemnete külvamisega otse maasse septembrini (teine õitsemine) toimub sageli sortide jagamine.\nvalmistame väikeseid konteinereid turba tablettidega (neid saab osta igast aiakauplusest),\nasetage seemned niisutatud aluspinnale, puista neid väikese koguse liivaga,\nme märgime liivakihi pihust,\nNäpunäide. Kvaliteetse vananemise tavaline temperatuur on + 18-20 ° C.\nPõllukultuure on vaja õhutada, sest see on perioodiliselt vajalik polüetüleeni eemaldamiseks, samuti on vaja mulla niisutamiseks kuivada. Kuid kasta peaks olema ettevaatlik - taim ei meeldi liigne niiskus.\nKahe nädala jooksul tuleb taimede istutamiseks aega väetise abil väetada. Tavaliselt on see õige kontsentratsiooniga mineraalide kompleks, mida müüakse spetsialiseeritud kauplustes üksikasjalike juhistega.\nNäpunäide. Aubriet ei talu valimisprotsessi väga hästi, nii et seemikute vahepealse siirdamise vältimiseks on vaja neid kohe istutada eraldi anumatesse.\nLuksuslik lilla ja lilla kombinatsioon\nSpectacular mitmeaastane kivi tara\nSeal istutatakse eelnevalt kasvatatud seemikud esimestel soojadel päevadel, kui ei ole öise külmumise ohtu. Enamasti on see mai esimesel poolel. Aukude sügavus tehakse võrdeliselt juurtega ja laius peaks olema kaks korda suurem kui istutusmaterjali kasv. Lillede vaheline kaugus peaks olema umbes viis sentimeetrit.\nIstutamise koht on parem valida maksimaalse päikesevalgusega alad, muld peaks olema nõrk, põhimõte „halvem, seda parem” siin toimib, sest õrnalt kasvav aubratsioon kasvab kividel või betoonplaatidel kõige paremini. Muld peab olema neutraalne ja läbima niiskuse.\nPaljud algajad aednikud kardavad, et nad ei suuda toime tulla kasvava võrsete protsessiga või neil ei ole selleks aega. Sel juhul võivad nad seemned külvata kohe maapinnale.\nSellisel juhul istutamise protsess erineb selle lihtsuse esialgsetest eemaldamist seemnetest.\nSiiski on nüanss, mida võib pidada miinuseks: pärast seemnete istutamist kohe pinnasesse õitseb ta ainult teisel eluaastal.\nNäpunäide. Kui soovite kohe õitseda, kasutage seda meetodit, et kasvatada koduseid seemikuid. Aga kui sul ei ole aega ja te ei ole oma oskuste suhtes kindel, on teine meetod lihtsam. Tõsi, sa näed lilli ainult aasta jooksul.\nTäiskasvanud taim vajab rikkalikku jootmist ainult esimese istutamise ajal, kui seemikud on kasutatud. Lisaks nõuab see vett ainult siis, kui maa on täiesti kuiv, peaaegu põudade ajal. Kui sa seda tihti veedad, siis on oht, et kaotate lillede rohkuse, andes riiulitele ainult oma rohelised lehed.\nNäpunäide. Parim niisutusvõimalus on puistamine. Vajalik on paigaldada pihustusseade, äärmuslikel juhtudel on võimalik kasutada väikest kastmist.\nEnne õitsemise algust varakevadel ja sügisel tuleb obrietu väetada väetisena. Suve alguses lõigatakse tehas peaaegu maapinnale, nii et sügisel võib ta anda sellele teisele elule. See aitab kaasa värskendusele ja annab võimaluse kasvatada lilledega uusi võrseid.\nIstutamine peaks toimuma vähesel pinnasel.\nKuidas kasutada lõigatud pistikuid?\nPärast pügamist on alati palju head pistikut, mis on väga kahju, et ära visata. Ja ärge tehke seda, sest nende abiga on veel üks võimalus paljundamiseks.\nNad maanduvad substraadis kasvuhoones võrdsete osade liiva ja turba segust ning augustis pöörduvad nad tagasi oma alalisse kohta. Enne talve õnnestub neil saada tugipunkt ja elama asuda.\nRaske külma kohtades võib neid jätta elama kasvuhoone alla kuni kevadeni.\nSelle taime elegantne õitsemine ei jäta kedagi ükskõikseks\nKivi astmed on kaunistatud luksuslike mitmeaastaste toonidega\nMida teha haiguse korral?\nTavaliselt on see taim, mis on resistentne paljude viiruste ja putukate suhtes ning peamine kahju on võimalik tekitada ainult ülevooluga, mis kutsub esile juurte mädanemise. Lisaks on veel kaks vaenlast - lehetäide ja jahukaste.\nMealy kaste on seene, selle välimuse märk on lilline õitega lilled ja lehed, hooletusseisundis muutub see pruuniks. See tervisehäire aeglustab kasvu, hävitab ilusa dekoratiivse välimuse ja vähendab tunduvalt talvekindlust. Pulbriline hallituse imerohi on kolloidne väävel.\nAphid on taimede veretõrje, see sööb kõik mahlad ja viirused, kuid hävitamiseks on lihtne - piisab karbofossi, biotliini, fufanoni või arrivo ostmisest ja kandmisest.\nAubrieta tähendab seda, et mitmekülgne hellus, mis ei ole halvem kui kõige kallim pehme kude, pehme kroonlehtede õhuke elav vaip, õitsev haldjasvoodi. Kujutage ette: jahe õhtu, ilusad puud, avatud terrass, kiesituba, väike laud ja tõeliselt paradiisiga õitsev saar, kus lendab värvilisi liblikaid ... Kujutage ette? Ja nüüd pigem seemnete eest!\nObrieti lilletõus ja lahkumine avamaal. Seemnete kasvatamine, paljunemise meetodid. Kirjeldus, tüübid\nAubrieta või aubretia on rohttaimede tüüp, mis kuulub kapsasperele ja on igihaljas, hiiliv mitmeaastane põõsas. Seda leidub Euroopa riikides, näiteks Itaalias, Prantsusmaal ja Lõuna-Ameerika riikides. Elupaigad kõikjal erinevad.\nAubrietot võib näha kividel, piki jõekaldasid, aedades või kiviaedades. Taime nimi oli tingitud kuulsast illustraatorist Claude Aubrie'st, kes kirjutas oma teoseid botaanilises žanris. Õitsemise ajal meenutab obriet pidevat rohelist vaipa.\nTaime eripära iseloomulik tunnusjoon on võime toota terve aasta terveks ja rikkaks lehestikuks.\nLillede kirjeldus obriyeta\nVäikesed pikliku kujuga lehed on hammastatud otsad ja karedad. Tass lill koosneb neljast kroonlehedest, mille läbimõõt on umbes 1 cm, nende värv on kõige mitmekesisem. Kõik lilled kogutakse raseemilistesse õisikutesse.\nOrbietuse õitsemine on terve hooaja jooksul rikkalik. Kui te järgite taime regulaarset hooldust, järgite aednike nõuandeid ka sügisel uuesti õitsemist.\nVäliste märkide puuviljad meenutavad oamahu, milles küpsevad väikesed pruunid seemned.\nEt alustada selle hämmastava lillede kasvatamist oma aias, peate õppima istutama taimi ja alles seejärel kandma need avamaale. Allpool vaatleme, kuidas taimed paljunevad, selle haigused, putukate eest kaitsmise viisid ja lillede hooldamise eeskirjad.\nIstutamise kitsasus avamaal\nNiipea, kui kevadkülm tõmbub tagasi, võite alustada siirdamist seemikute mahutist. Valige lillekasvatuse territoorium, kus peaks olema täielik vastutus. Mõelge sellele, et see taim armastab säravat päikest ja ei talu varju.\nIntensiivse ja pikaajalise õitsemise saavutamiseks on vaja valmistada taimestiku aia või aia päikesepaistelisel küljel istutamiseks krunt. Obriyety kasvatamiseks sobib isegi kõige nõrgem pinnas. See kasvab hästi kõikidel kivistel maastikel ja on valikuline mulda valides.\nKuid muld peaks imama niiskust hästi ning selle koostises on tuhk või turvas. Väike kergelt leeliseline või neutraalne pinnas on lubatud.\nVõite istutada lillepeenarde nagu soovite. Taim on üsna elastne ja paindlik. Seemnete juurte suurus ja pikkus mõjutavad istutamise sügavust. Aukude laius peab olema pool seemiku potti laiusest.\nKui kasvatate lille plastpakendis, tuleb nõusid kastma veega, et taimede väljavõtmisel mitte kahjustada. Pärast seda, kui õhumullid poti pinnale tõusevad, võetakse seemik hoolikalt välja ja asetatakse auku.\nSelle ümber asuvat pinnase pinda surutakse vähe ja puistatakse liivaga, seejärel kastetakse.\nSoovitused seemnete kogumiseks\nNagu eelnevalt mainitud, ei võimalda seemnekasvatuse meetod seemikud sordi omaduste säilitamiseks.\nKui aga ülesanne on seemnete kogumine, siis tuleb selle ajal pügamise ajal jätta põõsas mõned munasarjad. Pärast kaunade küpsemist ja tumenemist tuleb need lõigata.\nKooritud seemned kuivatatakse ja õhutatakse põhjalikult. Seejärel kasutatakse neid istutamiseks eespool kirjeldatud viisil.\nAubriques'i valmistamine talveks\nKevadel õitsemise järel kipuvad kogenud aednikud ploomima. Sügisel toimuva teise õitsemise puhul on soovitatav jätta kõik lehed ja võrsed talveks terveks.\nParim pügamine toimub kõige paremini järgmisel hooajal. Täiskasvanud mitmeaastane taim võib talve ohutult taluda piisava lumekattega.\nRaskemates tingimustes on vaja põõsa katta kuiva lehestiku ja kuuskonnaga, et kaitsta seda surma ja külmutamise eest.\nObrieti lille saab paljundada mis tahes mugava vahendiga, sest taime on selles suhtes tagasihoidlik. Peamiselt kasutati seemnete või pistikute paljundamise meetodit. Vähemalt varakult kirjeldasime meie seemnete kasvavat kitsendust.\nAednikud, kellel on suured kogemused erinevate lillekultuuride kasvatamisel, valivad seemnekasvatuse meetodi. Enne istutamist puhastatakse lillepeenra osa umbrohtudest, väikestest kividest ja kaevatakse üles.\nValmistatud pinnasesse kantakse väetiste segu, seejärel puistatakse tuhk ja kriit ning niisutatakse. Seemned istutatakse üksteisest kaugemale, seejärel piserdatakse neid liivaga ja kastetakse.\nKui istutamine toimus kevadel, siis saab esimesed võrsed oodata 10-20 päeva pärast. Sügisel istutamise korral ilmuvad noored võrsed alles järgmisel aastal.\nPistikute paljundamise meetod on laialt levinud. Suvel kärpimisel reeglina jäävad paljud rohelised võrsed, millel ei ole lilli. Taimede istutamiseks kasutatakse kasvuhoone.\nSee valmistatakse eelnevalt valmistatud pinnasest, mis koosneb turbast ja liivast. Põõsad, juurdunud, istutatud lillepeenra.\nPiirkondades, kus valitsevad madalad talvised temperatuurid, jäetakse seemikud kasvuhoonesse, kuni kevad saabub, nii et nad peaksid olema võimelised tugevnema ja juurduma.\nPõõsa jagunemine toimub nii kevadel kui sügisel, kuid sellist sündmust on üsna raske taluda. Sageli toimub see teatud järjestuses.\nEsialgu on kohustatud kaevama põõsast välja ja jagama see võrdseteks osadeks, kus on tugevad võrsed ja juured. Siis istutatakse nad erinevatesse aukudesse. Tuleb märkida, et see reprodutseerimismeetod ei ole alati edukas.\nTaime eraldatud osi on raske juurida, nii et aednikud eelistavad seemnete või pistikute kasvamist.\nObrieta liigid ja liigid\nTänapäeval on sellist lille umbes 12 liiki, sealhulgas kasvatatud sorte. Meie piirkonnas on harva sellised liigid nagu Obriet on valge, Obriet on elegantne, Obriet Kolumk.\nNäiteks on Obriet deltoid, mis näeb välja nagu lühike, mitmeaastane roheline taim, laialt levinud. Lehed on hammastatud servade ja hall-rohelise värviga. Väikesed lillad lilled kogutakse lillepõõsale sarnanevateks ratsemaatideks.\nÕitsemisperiood algab kevadel ja kestab umbes kuu. Seda tüüpi obrieta peetakse esimeseks kultiveeritud lilleliigiks.\nAubrieta hübriid või kultuur - on taim, mis jõuab umbes 20 cm kõrguseni, mis võib hästi talveks jääda. Hammastatud otstega lehtedel on piklik kuju, lillase värvusega lilled, mille läbimõõt on väike. Aubrieu kultuur on paljundatud seemnetega. Kõige populaarsemad on järgmised sordid:\nAubrieta kaskaad, millel on eri värvi ja hall-rohelised lehed. Selline põõsas hoiab rohelisi isegi talveks.\nCharming Maroko on elegantne lill, millel on suured sinised, punased või roosad värvid.\nCote d'Azur on mitmekülgne, mida iseloomustab rikkalik ja sagedane õitsemine aastaringselt.\nHiiglane juga on lilla, roosa või punase värvuse mitmeaastane hübriid, kasvab kuni 15 cm ja tal on väikesed lilled.\nOn ka teisi sama kuulsaid sorte Obriety: Carnival, Gloriosa, Wanda, Blue King, Queen, Royal Keskade, Triumphant ja teised.\nAubrieta seemnete kasvatamine - istutamine ja hooldus\nAubrieta on armas rohttaim, mis võib üllatavalt muuta teie suvila.\nTa katab kiviaiad või alpiklapi värvilise vaipaga, loob lillepeenra teiste lillede heledaks taustaks, kaunistab vertikaalsed pinnad kaskaadiga. Aubrieta on hea ka pott-siseruumides.\nSeda saab kasvatada rõdu kultuuris ja jõuab sujuvalt koos kõigi õitsevate naabritega kohapeal. Kõige parem on kasvatada taime seemnest.\nAubrieta seemnete kasv: istutamisel\nLillede värvus selles väga dekoratiivses taasis võib olla väga mitmekesine. On lilledega sorte:\nObriet on pärit Lõuna-Euroopa ja Kesk-Aasia riikidest. See pinnakate sobib aedade pidevaks vertikaalseks ja horisontaalseks kaunistamiseks ning seda on edukalt kasutanud maastiku kujundajad kogu maailmas.\nNäpunäide. Viljakasvatus, mis on kasvatatud seemnetest, algab järgmise aasta mais. Õitsemisperiood kestab poolteist kuud. Kui lõikad võrsed kohe pärast õitsemist, võib see uuesti õitseda.\nSeega on õitsev vaip lihtne kogu suve jooksul.\nMaa, valgus, vesi\nAubrieto on keerulistele värvidele raske omistada. Ta nõudis viivitamatult kolme agrotehnilist punkti:\nLisaks on taime peaaegu võimatu paljundada põõsa jagamisega - see on väga kehv transplantatsiooni suhtes talutav ja elulemusprotsent on madal. Seetõttu on optimaalne külvimeetod külvata otse mulda lillepeenardesse või alusplaatidesse.\nKasvata seemneid obriyeta, mis on väärt ainult turba tablettides\nSelleks, et seemnete kasvatamisel ja maandumisel maandumisel ei tekiks idanevuse kadu, tuleks karja kasvatada seemnete kasvatamisel ainult turba tablettides. Seega ei kahjustata taimi siirdamise ajal.\nAubrieto võib külvata mulda nii kevadel kui ka sügisel. Kevad on mai. Sügis - oktoober. Kui seemned külvatakse kevadel, võib idanemist oodata 10-15 päeva jooksul. Sügisel külvatakse taimed alles järgmisel aastal kevadel.\nSeemned külvatakse koheselt sobivate intervallidega. Ärge liigutage põllukultuure üle - seemikud ei suuda normaalselt areneda ja nende toidupind on ebapiisav. Aga maapinnakate külvata on liiga harva. Optimaalne vahemaa põõsaste vahel olenevalt sordist on 15-20 cm.\nSeemned külvatakse koheselt sobivate intervallidega.\nVäga oluline on valida koha, mis on seadmele kõige sobivam. Aubrieta tundub muljetavaldav kõikjal, kuid mitte kõikjal, kus see hästi kasvab. Ta vajab leeliselise reaktsiooniga kerget toitaineid. Happelised mullad ei sobi taimedele.\nRasked savimullad on ka vastunäidustatud, kuid liivsammal on taimi.\nNäpunäide. Aubrieta on väga kergelt armastav taim. Ei ole mõtet külvata seda varjus, sest lehed venivad, õitsemine on vähe ja oodatav dekoratiivne efekt ei tööta.\nEnne külvamist tuleb mulla ette valmistada.\nSelge kividest ja umbrohtudest.\nKaevake pool mustad labidad (10-15 cm).\nKui külvamine toimub sügisel, tutvustage huumust ja puitu tuhka.\nTutvustage mineraalkompleksi ja puitu tuhka kevadisel külvamisel.\nLisage kriit või lubi (taime edukaks arendamiseks on vaja kaltsiumi).\nKogude vältimiseks lõdvendage viljastatud pinnast ja struktuur oli homogeenne.\nValmistage turba segu liivaga seemnete täitmiseks.\nPuit tuhast väetis\nSeemned obriyeta ei ole väga suured, tasased, pruunid. Enne külvi, eriti avatud pinnasel, tuleb need valmistada ja desinfitseerida.\nPreparaadi võib läbi viia seemnete leotamisel sooja vees lahustatud kasvustimulaatoris (epiin, heteroauxin), proportsioonide ja aja järgi - vastavalt juhistele.\nDesinfitseerimine võib toimuda kuivmeetodil, pulbristatud fungitsiidiga või hoida traditsiooniliselt seemneid ühe tunni jooksul kaaliumpermanganaadi lahuses.\nKülvamisel paigutatakse seemned ettenähtud niiskele alale kindlaksmääratud intervalliga. Kultuurid, mis piserdatakse liiva segatud turbakihiga võrdsetes osades, kastetakse joogikannust "vihma".\nNäpunäide. Obriet näeb välja rockeries.Saate täita seemned suurte kivide vahel (ainult seal sobilik viljakas pinnas).\nKividest kukuvad obriyeta võrsed näevad huvitavatena.\nKasvav viletsus seemikute suhtes\nPaljud ei taha oodata aastaid enne õistaimede saamist, eelistades kasvatada obriet-seemikuid. Seda saab teha ilma kadudeta, kui te ei puutu taimi peitsimisse ja istutate neid maasse ilma, et neid tassist eemaldataks. Turba tabletid ja potid aitavad kasvatada seemikuid kodus. Sel juhul saate külvata seemneid alates veebruarist. Istutatakse taimi aprillis toodetud maal.\nAubrieta kasvatatud seemikud õitsevad juunis. Nädala pärast idanemist tuleks seemikuid süüa lilleseemnete mineraalikompleksiga ning tulevikus tuleb neid iga 10 päeva järel toita.\nLillepeenar, kus Obriet flaunts on vajalik, tuleb iga kuu lahti lasta, rikkuda kõik umbrohud, veeta taimed puistamise või tilguti niisutamisega.\nSee maapinnakate on väga vähe väetist, mistõttu vajab see toitumist kõigis kasvufaasides: alates esimesest - kaks nädalat pärast idanemist, viimati - enne teist sügise õitsemist.\nKui neid ei toideta, ei õitse taimed nii palju kui me tahaksime. Räbu söötmisel kasutatakse standardset mineraalide kompleksi (lämmastik + fosfor + kaalium).\nAubriete vajab täiendavat toitumist kõigis kasvuetappides.\nKasvu alguses peate kandma kõrget lämmastikusisaldusega kaste, seejärel lülituma kõrge fosforisisaldusega dieedile, õitsemise alguses vajab ta kõige enam kaaliumi.\nViljakate muldade toitmiseks peaks taim olema vähemalt kolm korda kahe kuu jooksul. Kui muld ei ole väga toitev, siis on vaja iga kahe nädala tagant lisatoitmist.\nSamuti peate iga kahe nädala tagant väetama taimi rockerites ja mägisildades ning vertikaalseks kaunistamiseks mõeldud kaskaadi sortides.\nNäpunäide. Pluss mineraalikompleksidele, kaks korda kuus (erinevatel aegadel, põhisöötmete vahel), võib noori taimi täiendavalt väetada naatriumhüdraadiga.\nKolm korda kasvuperioodi jooksul tuleb obrieta all olevat mulda peene liivaga mulda panna. Pärast närbunud võrsete eemaldamist on hea maa jahvatada liiva ja turba seguga.\nObrieta all olev pinnas peab olema muljuma peene liivaga.\nSage kastmine ei ole vajalik. Mulla pinnavesi põhjustab lehtede sundimise õitsemise arvelt. Kuid soojuses on vaja lilli veeta vähemalt kaks korda nädalas.\nLõikamine võib toimuda iga massiõitsemise lõpus. Lõika ei pea varred säälema alusele. Taim vabastab kohe võrsed, mis taas õitsevad.\nSelleks, et see maastikuülekanne oleks õitsev ja tervislik, tuleb seda töödelda pulbrilise jahuga kolloidse väävlisisaldusega, mis on tihti kohutav.\nSeda võib ravida ka putukatõrjevahenditega.\nLisaks pikale, rikkalikule, ilusale õitsemisele on sellel taimel veel üks oluline eelis - see ei karda isegi äärmuslikku külma. Aubrieta ei kanna oma lehestikku talvel ja külmutab ainult väga madalatel temperatuuridel, alla 30 kraadi nullist allpool. Seetõttu säilib dekoratiivsus aastaringselt aastate jooksul.\nAubrieta viitab luksuslikele taimedele, mille eest hoolitsemine tekitab mõningaid vaeva, kuid tulemus ja dekoratiivne efekt, mida see lill toodab, on pingutust väärt.\nSeemnete külvamine obriyeta\nSeemnete külvamiseks peate valmistama eraldi mahutid ja pinnase. Parimad on turba tabletid või potid või tavalised lillepotid, ühekordselt kasutatavad tassid. Turbakonteinerid on head, sest need aitavad kaasa tugeva juurestiku arendamisele idanevates, läbivad hapniku hästi, vähendavad oluliselt seemikute mädanemise ohtu, vähendavad juurekahjustuste ohtu, kui taimed ümber istutatakse nullini. Kuid see rõõm ei ole odav.\nPinnase puhul sobib kõige sobivamalt lahtine, hästi kuivendatud liivsamm. Seda saab osta kaupluses või seda saab ise teha (aed on segatud turbaga või liivaga). Samuti ei ole üleliigne lisada väike kogus saepuru. Clay raske muld kategooriliselt ei sobi sellised taimed.\nAubrieta armastab päikest. Seetõttu on vaja istutada seemneid mahutit hästi valgustatud kohas, kuid vältides otseseid päikesekiirte. Taimed taluvad jahedust, kuid optimaalne temperatuur ruumis on +18. +22 ° C\nKõige tähtsam on seemikute hooldamisel - aeg veele ja mulda lahti lasta. Õhtul on soovitatav toatemperatuuril veega eraldada vett. Veenduge, et kuivad koorikud ei tekiks pinnale, samal ajal ei saa maapinda valada. Kui ilmnevad umbrohtud, tuleb need kohe eemaldada. Taimede ruum peab olema perioodiliselt ventileeritud.\nValik hõlmab istutamise istutamist eraldi mahutitesse. See protsess viiakse läbi, et tugevdada juurestikku ja parandada kapsaste toitumist. Nõuded valivad pärast kolme või nelja paari tõelist lehed paju.\nSukelduvad seemikud peavad olema väga ettevaatlikud, et õrnaid juureid mitte kahjustada. Päev enne pinnase ümberistutamist tuleb niisutada. Kasutades pliiatsikasvatust, õõnestatakse, seejärel õrnalt maapinnast välja ja istutatakse kohe maasse.\nTaimede istutamine obriyeta avamaal\nAubrieta ei meeldi siirdamistele. Selleks, et seemikud oleksid hästi juurdunud, on oluline, et juured ei kahjustuks. Enne lahkumist peaksite määrama koha koha ja valmistama ette vajalikud materjalid:\nAukude moodustavad augud\nTaimede istutamine kohapeal\nEnne istutamist tuleb mulda kergelt niisutada, kündida ja alad eemaldada. Siis moodustatakse kappide abil kaevud. Kaevude sügavus peaks vastama juure pikkusele ja laius peaks olema kaks korda suurem kui savikambris, mis jäi seemiku juureks. Taimede vaheline kaugus peab olema vähemalt 5 cm.\nSööda taime kasvuperioodi jooksul mitu korda. Esimest korda söötmine toimub mitte varem kui nädal pärast maasse siirdamist ja pungade moodustumiseni. Teine kord on pärast kärpimist. Mitmeaastaste taimede õitsemiseks sobivad kombineeritud väetised sobivad hästi toppimiseks.\nAubrieta õitseb umbes poolteist kuud. Taime uuesti õitsemise nautimiseks on pärast tuhmumist vaja ploomi (juureni). Siis mulla viljastatakse ja mullitakse mulli liivaga. Pärast teist õitsemist ei ole Obrieti vaja lõigata, et juured ei talveperioodil külmuks.\nObriyeta kombinatsioon teiste taimedega\nAubrietat kasutatakse sageli maastiku kujundamisel. Oma abiga saate luua võluvaid „elavaid vaipasid“ ja suurepäraseid langevaid kaskaade. Sageli kasutatakse tehast alpide ja kivimite jaoks. Aubrieta lillepeenaril läheb hästi vähekasvanud taimedega. Parimad naabrid on kollased alissumid, iberis, floksid, milkweed ja mitmevärvilised.\nKahjurid ja haigused obriyeta\nKõige tavalisem kahjur Obriyeta on lehetäis - väga väikese suurusega mardikad, must, kollane, pruun või punane. Nad söövad taime mahla ja võtavad sellest kõik toitained. Tuvastage kahjur läikivate läikivate lehtede ja kahvatu õisikutega, ja lehestik võib leida lehestikuga. Putukate vastu võitlemiseks pihustatakse taimi nõges infusiooni teel (valmistamaks kilogrammi värskeid nõgesid, valage 10 liitrit vett ja nõudke 24 tundi). Insektitsiide võib kasutada ainult viimase abinõuna.\nRoot rot on pruunid laigud, mis katavad kõik taime osad. Kui selliseid märke avastatakse, peaks kastmine täielikult lõpetama, puista pinnas liiva ja saepuru abil ning töödelda taime kolloidse väävliga.\nMillal saagi koristada ja kuidas süüa seemet\nAubrieta seemned koristatakse pärast kevadist õitsemist. Selleks tuleb pügamise protsessis jätta viis või kuus võrku, mis moodustasid munasarja. Pärast seemnete tumenemist tuleb varred lõigata ja seemned kooritakse pappkarpi või riidest kotti.\nPärast koristamist kuivatage seemned paar päeva hästi ventileeritavas, hästi valgustatud piirkonnas. Vältige otsest päikesevalgust. Pärast seda pakendatakse materjal kastidesse või riidest kotidesse ja säilitatakse pimedas kohas temperatuuril +18 ° C. +20 ° C, aeg-ajalt avanemine õhutamiseks.\nAvatud pinnase seemneid võib istutada mai keskel või septembris. Enne külvi tuleb maapinda hoolikalt puhastada, niisutada ja lahti 15 cm sügavusele ning seejärel on soovitatav mulda lisada puitu ja mõningaid lubjaid. Võite lisada ka keerulisi mineraalväetisi. Seemned ei külvata tugevalt. Neid ei maetud maapinnale, vaid pannakse pinnale ja puistatakse õhukese kihilise liivaga. Seemnete idanemiseks on vaja palju päikesevalgust. Pärast külvi niisutatakse mulda veidi, kuid on parem kasutada pihustusmeetodit.\nLõikamine ploomid, pärast esimest õitsemist saad palju jäänud. Selliseid varred obriyeta ilma lilledeta saab kasutada taimede paljundamiseks pistikute abil. Nad on istutatud hästi valgustatud soojas kohas, mille roll võib toimida veranda kasvuhoones või mahutites. Ideaalne pinnas istutamiseks koosneb tavaliselt võrdsest osast turbast ja liivast. Suve lõpus istutatakse seemikud alalisse kasvukohta. Oktoobris on soovitatav talve katmiseks kuivale lehele.\nSeemnete viljakuse kasvatamine on kõige levinum ja usaldusväärsem meetod selle paljundamiseks, mistõttu on käesolevas artiklis kirjeldatud reegleid külviseemnete külvamiseks ja esitatud üksikasjalik kirjeldus selle kohta, kuidas taime hooldada. Järgides neid reegleid, saate kaunistada aeda võluvade vaipade ja lilledega.\nTaime omadused ja erinevused\nEsimene hakkas kasvama Aubretsians Lõuna-Euroopas ja Kesk-Aasias. Kuid mingil põhjusel ei olnud lill nende seas väga populaarne. Pealegi nimetati Obrieti unarusse nimetuseks - tuulekott, kuigi see lill ei väärinud sellist suhtumist. Kuid aednikud kogu maailmas hindasid selle taime ainulaadseid omadusi ja hakkasid seda üsna aktiivselt kasutama:\nKuni 20 cm kõrgune taim näib olevat levinud üle pinna, täites ja siludes kõik eiramised. Iga põõsa läbimõõt võib olla kuni 1 m. Väikesed lilled, millel on neli kroonlehti, kogutakse harjadesse, mille taga ei ole isegi nähtavat lehestikku. Suvel moodustavad lansolaadi või scapulahi lehed sinakas varjundi ja talvel muutuvad need roheliseks.\nAubrieta õitsemisperiood algab mais ja kestab üks kuni kaks kuud. Sügise alguses algab ja jätkub teine aubretia õitsemine kuni esimese külmuni. Värvile oli nii lopsakas kui kevadel, siis on vaja õitsemispead regulaarselt kärpida. Lill on mullale tagasihoidlik, see võib kasvada halvadel aladel, kus teised lilled isegi ei juurdu.\nVõid korrutada soengu:\nLoetletud valikutest võib ainsaks aktsepteeritavaks pidada ainult seemnete reprodutseerimist, kuna pookimine ja selle jagamine seda taime talub halvasti. Seetõttu on kõige parem, kui algajad ei katseta, et taime hävitada, mis on eriti solvav, kui saidil on ainult üks põõsas. Loomulikult võivad sellist tüüpi taime hooldamise kogemusega aednikud kasutada pistikud ja jagada põõsad, sest nad juba teavad, kuidas taime töödelda.\nVihje 1. Kõige ohutumaks ja lihtsamaks on peetavate seemnete kasutamine.\nSeemnete aretamise viltused\nLihtsaim viis raseeritud seemnete levitamiseks, istutades need kohe alalisse kohta. Seda tuleks teha varakevadel. Lõunapoolsete piirkondade aednikud saavad istutada seemneid enne talve - nad kannavad külma hooaega hästi, kuid õitsevad teisel aastal. Õrnad seemned on väga väikesed, tasapinnalised, mistõttu ei ole vaja neid substraadiga puista. Kogu protsess on järgmine:\nValige koht, mis on selle taime jaoks kõige sobivam. See peaks paiknema mäel (aubrecia ei talu pidevalt niisket pinnast) ja on päikese poolt hästi valgustatud. Maksimaalne on valguse vari. Kui taim on istutatud varjus, ei õnnestu see kunagi õitseda.\nValmistage muld, vabastage see 13-14 cm sügavusele, samal ajal on võimalik lisada munakoore või kriit. Noh, kui muld on kerge, lahtine, liivane, sisaldab lubja. Viljakas happeline või savine pinnas ei ole nende kultuuride jaoks parim valik.\nKülvage seemned. Võimalik, et seemneid külvata on tihedalt - kui nad kasvavad, segavad nad naabruses olevaid seemikuid. Noorte taimede siirdamine on samuti võimatu - nad ei talu valikuid. Veelgi enam, kui teil on vaja eemaldada liigseid idusid, võite kahjustada teiste taimede juure ja nad ka tõenäoliselt surevad.\nZamulchirovat liiv ja õrnalt vala kastmine.\nKahe nädala jooksul katke pind seemnetega kilega nii, et tuul ei puhuks ära, vihm ei kahjusta.\nEemaldage kile ja hooldage ilmunud idusid, eemaldage umbrohtu ja vabastage perioodiliselt muld.\nRassadny viis: funktsioonide reprodutseerimine\nAga see on kõige parem kasvatada aubratsiooni seemikuga. Selleks külvatakse seemneid veebruaris ja juba mais, siirdatakse saadud idud avatud pinnale. Sellest tulenevalt õitsevad külviaastal noored põõsad.\nTaimede saamiseks peate:\nValige soovitud võimsus. Kõige parem on valida turbast tabletid või tassid, et saaksite need kohe alalisse kohta paigutada. Tõsiasi on see, et abutratsioon transpordib väga halvasti ja konteinerite valik kaitseb habras juurestikku kahjustuste eest ja noored taimed saavad ellu jääda.\nPaigutage seemned ükshaaval igasse tassi.\nKatke fooliumiga iga mahuti 3 nädalat. Niipea kui seemikud ilmuvad, saab filmi eemaldada.\nIdanemise ajal ei tohiks ruumi temperatuur langeda alla 20 kraadi. Kui see on külmem, kasvavad võrsed halvasti ja nõrgenevad.\nVanemad taimed istutatakse pärast külmade lõppu alalisse kohta, sest noored võrsed on endiselt ebastabiilsed liiga madalate temperatuuride suhtes. Obriet õitseb järgmisel aastal pärast lahkumist.\nLiiva mullimist tuleks rakendada 2-3 korda aastas, et vältida pinnase kuivamist.\nKui pakute kvaliteetset hooldust, rõõmustab taime rikkaliku õitsengu ilus ilu pikka aega, pöörates sellega tähelepanu. Kõige olulisem asi, mida ei saa unustada, on mõõdukas kastmine. Intensiivset jootmist saab teha ainult kuivas suvel. Küpsed taimed on niisutamiseks vähem nõudlikud kui noored, kes taluvad niiskuse puudumist, mis on vähem valus kui liigne.\nVihje 2. Et vältida liigset niiskust, on võimalik selle liigi lille istutamise kohale paigutada, kanalisatsiooni korraldada ja nii, et see ei kuivaks, saab mulda ümbritsevat mulda mulda kanda.\nSama kehtib päikesevalguse kohta, mis tabab penumbra, taim kaotab õitsemise, nii et parim koht selle asukoha jaoks - koht, mis on alati päikesekiirte poolt valgustatud. Aubrecia asustamiseks sobivad paremini äärekivid, seinad, astmed ja muud sarnased kohad, eriti kuna palju lilli ei ole nende lillede kasvuks vaja.\nPärast iga õitsemist tuleb kõik õisikud taimest eemaldada: see parandab põõsaste dekoratiivsust ja aitab ka järgmisel korral rikkalikult õitsemist.Teil on vaja ka eemaldada ja vanad võrsed, et anda taimedele soovitud kuju ja stimuleerida uute harude kasvu.\nTaim ei karda talve külma: selle võrsed muutuvad roheliseks lumega kaetud aia taustal peaaegu kevadeni. Kuid see peab olema selle perioodi jaoks valmis: eemaldage lisavõsud. Piirkondades, kus talvel on väga külmad külmad, on soovitatav lille ellu jääda. Selleks on vaja langetatud lehtedega põõsad külvata ja jätta kevadeni. Kuumuse tekkimisel eemaldatakse kate, puksid tuleb hoolikalt kontrollida, eemaldada kahjustatud alad ja paigutada need soovitud kuju.\nKõrvalekaldeid mõjutatakse väga harva. Kõige sagedamini mõjutavad neid jahukaste. Haiguse kaotamiseks on vaja kasutada kolloidset väävlit, valmistades sellest lahuse. Aga see aitab ainult õigeaegselt. Kui hetk jäi vahele ja lüüasaamine on väga tugev, on ainsaks väljapääsuks kaevata ja visata põõsas, sest see ei ole tõenäoline, et seda saaks salvestada.\nTop viimistlus ja väetis obriyeta\nSelle liigi lill ei vaja täiendavat söötmist, kuid kui seda kasutatakse, kasvab see tugev, vastupidav ja rikkalikult õitsev. Kaks korda hooajal saab lilli aidata mulda lisades kaalium- või mineraalväetisi - need imenduvad paremini kui teised.\nAga sa ei saa neid kasutada ja kasutada ainult puitu tuhka - sellel on kõik, mida vajate, et raseerida täiuslikuks kasvuks ja õitsemiseks. Väetist saab lisada ka veele, näiteks naatriumhüdraadile, see stimuleerib juurte moodustumist ja lille kasvu. Väetiste kasutamisel peate järgima järgmisi reegleid:\nVäetisi saab rakendada enne õitsemist.\nNoori võrseid toidetakse pärast esimese paari paari ilmumist.\nNoored seemikud ei pea pärast istutamist olema avatud.\nTeist korda kasutatakse väetisi toitmiseks pärast põõsaste lõikamist.\nLämmastikväetised raskendavad obriyetside kasvatamist.\nAubrieta: maandumine ja hooldus. Taimede tüübid ja kasvamise nüansid\nAubrieta kuulub kapsapere õistaimede perekonda. See tuli meile Lõuna-Euroopast ja Lähis-Idast (Iraan, Väike-Aasia, Itaalia ja Lõuna-Prantsusmaa).\nEuroopas on laialdaselt levinud kui aedade ja kiviaedade edukas kaunistamine. Ja lille nimetatakse prantsuse kunstniku Claude Aubrieri auks, kellel oli kirg botaaniliste illustratsioonide eest.\nUurime, mis on kasulik? Taimede istutamine ja hooldamine ei jää ka väljaspool meie tähelepanu ala.\nMida välja näeb\nNeid taimi iseloomustab igihaljas, mitmeaastane ja hiiliv. Nende oksad ei tõuse üle 10-15 cm maapinnast, moodustades ekspressiivseid poolkerakujulisi kardinaid.\nLehed on väikesed, karvane, murtud või tugeva servaga, mis sarnanevad vaheldumisi ellipsi või kujuga muna. Taim tundub igal ajahetkel tähelepanuväärne ja isegi kui see ei õitseb, teeb ta ikka veel roheliste mahlakaste lehtede õnnelikeks omanikeks.\nLilled on neljaosalised ja väikesed, mitte üle 1 cm läbimõõduga, moodustades väikeseid raseeme. Perekonda kuulub 12 liiki taimi, mis erinevad kroonlehtede varjus: on punased, roosad, lilla, sinised, harvemini valged. Siin on selline mitmevärviline - Obriet.\nArtiklis esitatud lillede fotod võimaldavad teil oma dekoratiivtaime kohta oma arvamust teha.\nKõige populaarsemad obrieta kultuurid (Aubrieta x cultorum Bergmans), mis ühendavad mitmed sordid ja vormid, erinevad värvi kroonlehed. Taimede võrsed ei ületa 20 cm, lehed on väikesed, hammastatud servadega, piklikud.\nLilled on väikesed (umbes 1 cm läbimõõduga), eri värvidest - lilla kuni tumeda lilla. Õitsemise ajal (umbes 40 päeva, maist juunini) ei ole lehed isegi nähtavad tiheda heleda õisiku kihi all.\nPraegu kasvatatud sordid, mida iseloomustavad suuremad kroonlehed, kahekordsed oksad.\nAubrieta deltoidea (Aubrieta deltoidea) - kõigi hübriidsortide esivanem, sest see toob vilja. Nende purpursed või lilla-sinised lahtised rassid rõõmustavad silma 30-35 päeva jooksul. Neid eristavad rohkem purustatud deltoid-hall-rohelised lehed, mille mõlemal küljel on hambad.\nMis koht see taim eelistab? Kindlasti päikesepaisteline, osaliselt varju on lubatud ainult kuuma lõunakliimaga ja mõõdukas see ainult kahjustab: obriet venib ja lõpetab õitsemise. Muld peaks olema kerge, mitte liiga viljakas. Väetage see tuhaga, lubja või kriidiga. Väävlisisaldusega savi ja kõrge turba sisaldusega õline maa on soovitatav vältida.\nTalvel on niiskus lihtsalt hävitav lilledele nagu obriet. Istutamine ja istutamine toimub kõrgendatud aladel, hästi kuivendatud ja kivistel mägedel kividevaheliste vahedega. Kastmine on vajalik ainult noortele taimedele ja siis - ainult eriti kuivale ajale. Erandiks on lõunapiirkonnad, kus väga kuum suve.\nKuidas kasvada värvikas "matt"\nKas olete otsustanud, et teie sait peaks ise kaunistama? Taimede istutamine ja hooldamine annab teile palju vaeva, pidage meeles seda. Seda ei saa istutada ja selle arengut jälgida, vastasel juhul lakkab lill varsti dekoratiivfunktsioonist. Obrieta saate paljundada kolmel viisil:\nPistikud. Lõigatud taimeosad istutatakse kasvuhoonesse, jõe liiva ja turba pinnasesse (võrdsetes kogustes). Paljud liigid juurduvad 95% juhtudest kunstliku udu tingimustes ja mõned sordid annavad juured vaid 25% -le. Augusti lõpus siirdatakse juurdunud kujud alalisse kohta, et nad asuksid seal enne esimese külma algust. Pukside vaheline kaugus on soovitatav säilitada 10-15 cm. Kõige parem on jätta kõige väärtuslikumad isendid kuni kevadeni kasvuhoonesse. Noored taimed ainult esimesel eluaastal on külmakindlad ja taluvad kergesti külma, tulevikus on soovitav teha pistikud igal aastal.\nPaljundamine seemnete abil. Neid külvatakse enne talve (septembris) avatud pinnasesse servades. Veenduge, et veedate muljumisliiva. Õitsemine toimub teisel aastal. Paljundamine on võimalik siseruumides: seemned külvatakse kaks kuud enne oodatavat viimast külmumist (jaanuarist aprillini). Vermikuliit, mille seemikud on kaetud plastikuga. Kui seemikud idanevad, eemaldatakse kile ja pärast külma lõppu istutatakse pinnasesse alalisse kohta. Pange tähele, et seemnete paljundamise ajal ei ole säilinud sordi omadused.\nPaljundamine põõsa jagamisega. Seda valmistatakse harva kevadel või sügisel, kui pistikud ei ole tehtud või põõsad tuleb kiiresti liigutada. Tehas on sellise protseduuri suhtes äärmiselt tundlik.\nPaljude aednike ja koduaedade ilujuhiste armastajate jaoks ei ole Obrieti lilli istutamine raske. Kasvav hoolikas kontroll on samuti lihtne. Kuid see ei pea peatuma, taime vajab pidevat hooldust.\nIsegi kui pinnas, millele Aubrieta kasvab, on piisavalt kerge, on väga kasulik teha pinnase liiva pealekandmine (multšimine), mille kiht on 3-5 cm 2-3 korda aastas. Kui õitsemine lõpeb (mai või juuni alguses), kärbitakse taime kiireks ja kompaktseks kasvuks tulevikus. Sel juhul naudite sügisel värvilisi pungasid.\nKui talvel prognoositakse pikaleveninud ja järsud temperatuuri kõikumised, on soovitav karri selle aja jooksul katta kuiva lehega.\nOsta seemned peaks olema kevadel ja osta seemikud, pöörama tähelepanu, et juured ei idanema augud poti põhja ja ei põimunud.\nSõnnikut ja mineraalset lämmastikku ei saa kasutada väetisena (see vähendab talve vastupidavust).\nVastupidavad on sinised ja lilla kroonlehed, kuid roosad ja punased lilled on silmale meeldivad nii kaua.\nÕitsemine vaip äärel või kiviaias näeb lihtsalt uhke.\nKuid see ei ole ainus viis krundi kujundamiseks sellise taime abiga.\nHeledate õisikute kaskaad, mis langeb mööda hoone või hoone seina, põhjustab kindlasti hämmastust ja imetlust!\nAubrieta on suurepäraselt kombineeritud teiste hiiliva taimedega: sinised ja lillad lilled on istutatud kollase kivise alissumiga, mitmekülgse euphorbiaga, mis serveerib valge ja kaukaasia roosa rezuha, basikolistnoy punane soapwort. Roosa ja punane harmoneeruvad kääbukarvaliste iiristega, Douglas'i floksidega või Pozharsky kelladega.\nLillekasvatuse asjatundjad leiavad kindlasti õige taimejuhi. Istutamine ja hooldamine ei põhjusta neile palju ebamugavusi ning väike õite vaip rõõmustab võõrustajaid ja avaldab külalistele muljet.\nAubrieta - kasvavad lilled aias (video)\nAubrieta on armas rohttaim, mis võib üllatavalt muuta teie suvila. Ta katab kiviaiad või alpiklapi värvilise vaipaga, loob lillepeenra teiste lillede heledaks taustaks, kaunistab vertikaalsed pinnad kaskaadiga. Aubrieta on hea ka pott-siseruumides. Seda saab kasvatada rõdu kultuuris ja jõuab sujuvalt koos kõigi õitsevate naabritega kohapeal. Kõige parem on kasvatada taime seemnest.\nNäpunäide. Viljakasvatus, mis on kasvatatud seemnetest, algab järgmise aasta mais. Õitsemisperiood kestab poolteist kuud. Kui lõikad võrsed kohe pärast õitsemist, võib see uuesti õitseda. Seega on õitsev vaip lihtne kogu suve jooksul.\nAubrietal on palju värve. See võib olla helesinine ja valge ning roosa ja lilla. Hoolimata asjaolust, et Kesk-Aasiat peetakse selle taime sünnikohaks (teiste allikate, Lõuna-Ameerika järgi), talub see suurepäraselt isegi kõige tõsisemaid külmasid Siberis.\nAubrieta võib oma värvi muuta\nTähelepanuväärne on see, et külmhooajal ei muuda mitte ainult värvus, vaid ei lange lehest välja. Ja kevadel algab ajal, mil ülejäänud taimed lihtsalt talveunest üles äratades, on need lilled juba rohelised.\nSeemnetest kasvavad heledad ja lopsakas lilled. Kuna sort kasvab suurepäraselt raami kõrgusel, võib see olla suurepärane võimalus kinniseinte ja tarade kaunistamiseks. Õitsemine kestab kaks kuud.\nSelle sordi obriyeta võrsete pikkus ulatub umbes 15 cm. Pungadel on erkpunane värvus 1 cm läbimõõduga.\nSarnaselt eelmisele sordile on see punane õisik. Põõsa kõrgus ulatub 20 cm-ni.\nNagu fotol näha, õitseb ta väga ilusti.\nSee on üks värvikamaid õitsemise sorte. Pärast seda, kui see liik on esimesel õitsemisel, saab võrsed lõigata. Pärast seda on nad tavaliselt juurdunud kasvuhoonetes, kus taim hakkab mõne aja pärast ohutult õitsema.\nSee sort on segu erinevatest kitsendustest. Aednikud armastasid teda suurepärase värvi lillede punaste ja roosade toonidega.\nSordi esindavad lopsad põõsad, roosad, valged, punased ja türkiissinised lilled. Tehas oli spetsiaalselt kasvatatud mägisildade, lillepeenarde ja rõdude kaunistamiseks.\nNeed, kes pole kunagi Aubriets'i kasvatamisega tegelenud, võivad arvata, et see kultuur on tagasihoidlik ja võib absoluutselt kasvada. See ei ole. Taim ei meeldi sukeldumisele ja püüdes jagada põõsad, võivad aednikud oodata suurt pettumust. Seetõttu on kõige optimaalsem teraviljakasvatus avatud pinnase seemnetes.\nLeidke sobiv koht obriyeta maandumiseks ja see kaunistab mis tahes ala\nEnne külvi alustamist peaksite määrama tulevaste istanduste koha. Aubrieta on üsna kapriisne kultuur. Lõunapoolsetes piirkondades eelistab ta osalise varjundiga kasvada ja põhja servades, vastupidi, kohad, kus on palju päikest. Obriet kasvab tavaliselt kivirõhul, kivisel pinnal ja kuiva müüritise seinte pragudes.\nIstutamiseks kasutatav pinnas valmistatakse järgmiselt: muld puhastatakse umbrohtudest ja muudest lisanditest, mis häirivad raseerimist tavaliselt. Kui istutate taime raskesse kivisse pinnasesse, ei too see kaasa häid tulemusi. Parem on eelistada valgust ja viljakat. Enne külvi alustamist kaevatakse maad hästi ja toidetakse väikese koguse lubja või kriidiga.\nSoovitav on külvata seemneid üksteisest märkimisväärselt kaugel, ainult sel juhul võimaldavad noored seemikud üksteisele normaalselt areneda. Kõigepealt on hea mulla pinnale sattuda ja seejärel valada ettevaatlikult lamedad taimede seemned ja puista neid kergelt liivaga.\nLiivakiht peaks olema umbes kaks sentimeetrit.\nPärast seda tuleb istutusmaterjal uuesti eemaldada. Mullimine liivaga peaks korduma kaks või kolm korda hooaja jooksul. Seemnete külvamine septembris või mais. Obrieti õitsengut võib näha järgmisel aastal.\nSelleks, et taime kasvaks tugevaks ja vastupidavaks, toidetakse seda erinevate väetistega, nagu naatriumhüdraat, mis on suurepärane kasvu stimulaator. Muld, kus Aubrieta kasvab, tuleb pidevalt puhastada umbrohtudest. Pärast esimeste lehtede ilmumist võite põõsad viljastada keeruliste sidemete abil.\nAubrietot võib kasvatada mitte ainult seemnete, vaid ka seemikute poolt. Selleks külvatakse seemned kohe turba potidesse või tablettidesse. Pärast seemikute ilmumist saate obrietu siirdada otse maasse.\nKülvake seemneid obriyeta ette\nSoovitatav on külvata seemned umbes poolteist või kaks kuud enne viimast külma ilmumist. Taim tõuseb kodus juba mõnda aega. Tavaliselt alates külvi algusest kuni esimeste idude ilmumiseni kulub kaks kuni kolm nädalat.\nParema idanevuse tagamiseks katavad kogenud aednikud tavapärase polüetüleenkile turvasalasid. Jälgige kindlasti ruumi temperatuuri, see ei tohiks tõusta üle 21 kraadi. Seemikud istutatakse avatud maapinnale kohe pärast öiste külmade lõppu.\nEnamik aednikke kasutab väga harva sellist kasvatust obriyeta. Fakt on see, et noored taimed taluvad väga halvasti pinnasesse siirdamist. Sukeldumise ajal kannatab taim väga ja sel põhjusel võib olla ohtlik elupaiga edasine elu aias.\nKui ei ole kindel, et see põllukultuur saab pärast seemiku meetodit normaalselt kasvada, on parem valida meetod, millega seemned külvatakse kohe avatud pinnasesse. Lisaks on selline meetod vähem energiat tarbiv.\nEeskirjad seemnete istutamiseks ja seemikute kasvatamiseks kodus\nObriyeti kevadel väljumise teostamiseks algab selle kasvatamine veebruaris kodus.Samal ajal tuleb arvesse võtta järgmisi nõuandeid:\nÕhu temperatuur kodus peaks olema 18-20 ° C.\nKasvav seemned on võimalikud ainult headele päikesevalguse tingimustele.\nKodu istutamiseks sobib õie muld, mis tuleb hästi lahti haakida ja õhukese kihiga kihutada. Selleks, et osa seemikud ei kaotaks siirdamise ajal, võib seemnete istutamiseks kasutada turba tablette või potte, mis koos idudega viiakse hiljem avatud pinnale.\nTurba tablettides või pottides kasvatatud Aubrieta seemikud taluvad siirdamist lihtsamaks\nSeemneid ei külvata väga paksu ja ei puista maa peal.\nNeid tuleb enne idanemist mõõdukalt pihustada veega ja kaetud plastikpakendiga.\nNoored võrsed, keda kasvatatakse kodus, peaksid olema mõõdukad, nad ei talu liigset vett\nIga 10 päeva tagant on soovitatav kasvatada idusid keeruliste mineraalväetistega.\nKuu aega hiljem on vaja muuta seemikute kasvatamise tingimusi, paigutades need eraldi pottidesse.\nKodus kasvatatud Aubrieta idude istutamine\nPärast kodus kasvatatud viljelusprotsessi lõppemist ja avatud istutamiseks valmisolekut on kõigepealt valida sobiv koht oma tagahoovis. Kasvav vastumeelsus toob tõelist rõõmu ainult siis, kui see on istutatud kerges ja mitte-happelises pinnases. Koht peaks olema lai ja hästi valgustatud.\nAubrieta armastab päikselisi kohti\nObrietu jaoks eraldatud maa-ala, mida kasvatatakse kodus, tuleb kõigepealt ette valmistada. Selleks on vaja järk-järgult täita järgmisi meetmeid:\neemaldage kõik umbrohtud ja kivid\nkaevama 10-15 cm sügavusele\ntuua puitu tuhka ja mineraalide kompleksi,\nrikastada mulla kaltsiumiga lubja või kriidi kaudu;\nvahetult enne laevalt lahkumist tuleb kohapeal asuv maa lahti ja niisutada.\nKui kodus kasvatatakse närbumist, siis turba plaatides või pottides kasvatatakse neid siis avatud maale. Kui neid ei kasutata seemnete üleviimisel avatud pinnale, tehke järgmist.\nTaimede potid pannakse veega mahutisse, kuni ilmuvad õhumullid - nii et ekstraktsioon toimub juurte minimaalse vigastusega.\nAugud tuleb kaevata, võttes arvesse taimejuuri pikkust ja laiust - kaks korda root-palli. Nende vaheline kaugus ei tohiks olla väiksem kui viis sentimeetrit.\nPuista pinnas ümber iga idanema liivaga ja niisuta seda põhjalikult joogikannuga.\nTähendab edasist hooldust\nOma välimuse rahuldamiseks peate järgima mõningaid lihtsaid reegleid selle kasvatamise kohta:\nEsimene kuu pärast pardaleminekut tuleb kasta regulaarselt ja täiendav mulla niisutamine on vajalik ainult väga kuuma ja kuiva suvega.\nTaim ei vaja rikkalikku söötmist. Piisab, kui raseeritakse pardel enne pungade teket ja pärast suvist pügamist.\nTaime ümber asuv maa peab olema multšeeritud.\nEhkki Aubrieta talub külma hästi, siis igaks juhuks võite seda talveks katta kaetud lehtedega.\nNagu näete, on oma aia krundil lihtne ilu kasvatada. Taime võib paljundada kolmel viisil: lõikades, istutades seemneid otse avatud pinnasesse või kasvavatesse kasvuhoonetesse. Kui sulle meeldib viimane viis, kuidas Aubriet tõud, mis kasvavad seemnest kodus, peaksid algama veebruaris. Siis, kui järgitakse kõiki lihtsaid reegleid aprillis või mais, võib taimede istutada avamaal. Pärast seda, kui teie äärelinna piirkond on suurepäraste vaipadega kaetud, unustate koheselt kõik oma jõupingutused.


Parim müüja - Tehnoloogia\nParim müüja , raamat, mis mõnda aega juhib kõiki teisi omalaadseid müüki, a määramine mis on populaarse kirjandusliku maitse ja hinnangute indeks.\nBookman , ameeriklane ajakiri kirjanduse ja kriitika alustas enimmüüdud nimekirjade pidamist 1895. aastal, kui see avaldati. Nimekiri koostati kogu riigi raamatupoodides toimunud müügi aruannete põhjal. Sarnased nimekirjad hakkasid ilmuma teistes kirjandusajakirjades ja suurlinnade ajalehtedes. Kõige sagedamini kaalutavad loendid autoriteetne Ameerika Ühendriikides on Kirjastajad nädalas ja New York Times . Tava levis Ameerika Ühendriikidest; Suurbritannia loetelu, mida üldiselt peetakse kõige autoriteetsemaks, on The Sunday Times (London). 21. sajandi esimesel kümnendil on enimmüüdud nimekirjad Amazon.com esitas ülevaate globaalsest müügist.\nSellistest nimekirjadest on ilmselgelt kõige rohkem kasu kirjastajatele ja raamatumüüjatele. Algusest peale on nii kriitikute kui ka laiema avalikkuse seas olnud kalduvus oletada, et kuna raamat on parim müüja, ei saa sellel olla kirjanduslikke väärtusi. See ei pruugi olla tõsi.\nPopulaarse kirjandusliku maitsega õpilased rõhutavad, et müügi osas on juhtivad raamatute kategooriad tavaliselt religioossed ja inspireerivad raamatud, enesetäiendamise nõuanderaamatud, romantiline ja poolajaloolised romaanid ning seksi- ja sensatsiooniromaanid. Sellistest nimekirjadest on välja jäetud William Shakespeare , Piibel ning otsepostitus ja raamatuklubi müük. Kõigi aegade parim müüja ingliskeelses maailmas - väidetavalt müügis võrdväärne - on Piibel. Tõepoolest, 20. sajandi esimesel poolel oli Ameerika Ühendriikides ainus raamat, mis oli piiblimüügiga konkureerinud antud kuul, Margaret Mitchelli raamat Tuulest viidud (1936), kuni ajalooline romaan Ameerika kodusõja ja ülesehitamise perioodil lõunasse.\nTeised kõigi aegade enimmüüdud tiitlid, näiteks Charles Monroe Sheldoni s Tema sammudes (avaldatud raamatuna 1897. aastal), Lloyd C. Douglas’s Robe (1942) ja Henry Morton Robinsoni Kardinal (1950), näitavad religioossete teemadega raamatute populaarsust. Ameerika lugejate seas on väga populaarsed ka enesetäiendamise või eneseabi raamatud, mõned neist on samuti maitsestatud religioosse varjundiga, näiteks Dale Carnegie Kuidas võita sõpru ja mõjutada inimesi (1937), Benjamin Spock ’s Beebi- ja lastehoiuteenuste üldise mõistuse raamat (1946), Thomas Harris Ma olen O.K., sina oled O.K. (1969) ja Rick Warreni Eesmärgist juhitav elu (2002).\nTeised kategooriad, mis on väga edukad, on kokaraamatud ( Paremate kodude ja aedade kokaraamat , mis ilmus esmakordselt 1930. aastal, müüdi 20. sajandi keskkümnenditel üle 18 miljoni eksemplari), kuritegevust (nii ilukirjandust kui ka aimekirjandust - nt Mario Puzo Ristiisa  ning Carl Bernsteini ja Bob Woodwardi s Kõik presidendi mehed ) ja põnevusfilmid (nt Ja pruun S Da Vinci kood ). Tabu seksuaalse seletamise kohta, mis varem viis tsensuuri või moraalne pahameel oli 20. sajandi teiseks pooleks kadunud, nii et Jacqueline Susanni romaan Nukkude org (1966) ja David Reubeni oma Kõik, mida alati seksist teada tahtsite, kuid kartsite küsida (1969) kuulusid mõlemad 20. sajandi kõigi aegade 20 parema müüja hulka Ameerika Ühendriikides.\nMasstoodanguna toodetud pehmekaanelise raamatu tulekul 1930. aastate lõpul loodi 1976. aastast eraldi paberköites bestsellerite nimekirjad. Järgnevatel aastakümnetel ilmnes levinud nimekirjade tüüp, mis jälgis müüki formaadi järgi (nt kõvas köites, massturustuses pehmekaaneline) , kaubanduse pehmekaaneline) ja žanr laialt ja kitsalt määratletud (nt ilukirjandus, aimekirjandus, lasteraamatud, manga). E-raamatute populaarsuse kasv 21. sajandi alguses lisas veel ühe hinnatava formaadi; aastaks 2011, kui New York Times lisas oma loenditesse elektroonilised formaadid, ajaleht teatas parimatest müüjatest 20 kategoorias, alates kombineeritud trükiste ja e-raamatute ilukirjandusest ning e-raamatute ilukirjandusest kuni pehmekaaneliste graafiliste raamatute ja kõvakaaneliste nõuanneteni ning mitmesugusteni.\nmis on djibouti pealinn?\nmis on meie guadalupe daam


Saate «Kergem ja õnnelikum-4» finaal toob ekraanile ebatavalised inimvõimed, Kaalulangus lahingu voitmine\nKaalulangus on paljude jaoks lahing, kuid pisut tugeva armastuse korral võiks lahingu võita rohkem naisi. Kõige raskem oli saates osalemine Nataljal, kelle algne kehakaal oli kg, olles läbi kõigi saate hooaegade raskeima kehakaaluga naisterahvas. Lee tüüpiline päev sisaldab nelja söögikorda ja kahte suupistet. Lee pühendus esmalt kahele 1-tunnisele seansile. Igasuguste moehullusdieetide ja trikkidega tegelemisel.\nKülastus Lapse hooldusõiguse lahing võib väga hästi olla üks stressirohkemaid kogemusi, mida vanem suudab taluda, eriti kui te ei tea, mida oodata. Isegi kui te ei tee seda "lahinguks", peate oma juhtumi tõestamiseks pöörduma kindla tegevuskavaga kohtusse.\nKasutage neid näpunäiteid, et kavandada ja suurendada tõenäosust, et saavutate loodetud tulemuse. Enne alustamist Enne sukeldumist pikale ja venivale lapse hooldusõiguse lahingule küsige endalt, kas seda on võimalik vältida.\nVanemad, kes on huvitatud ainuisikulise või "täieliku" hooldusõiguse saamisest, jõuavad sageli kohtusse ja osalevad keerulises lahingus, kuna kumbki pool pole nõus kokkuleppe saavutamiseks kompromissidele jõudma. Sellistel juhtudel määrab kohus lõplikult kindlaks, kes valitseb ja tulemused võivad olla osaliselt üllatavad, sest ainuhooldusõigust taotleval vanemal on suurem tõendamiskohustus. Sellepärast on oluline kaaluda, kas kompromiss on võimalik ja kas ühine hooldusõigus võib tegelikult olla teie lapse huvides - st pakkuda neile suurimat stabiilsust ja turvalisemat keskkonda.\nKui olete pärast hoolikat kaalumist endiselt veendunud et ainuhooldusõiguse taotlemine on teie parim või ainus võimalus, peate end ette valmistama selleks, mis ees ootab.\nEttevalmistus Ettevalmistus tähendab teie kodutöö tegemist, kogenud ja kvalifitseeritud perekonnaõiguse advokaadi palkamist ning teie riigi lapse hooldusõiguse mõistmiseks aega leidmist.\nÄrge võtke ennekõike iseenesestmõistetavat asjaolu, et kohtunik näeb teie juhtumit teie vaatepunktist vaatega.\nKohtu ainus eesmärk on teha seda, mis on teie lapsele parim, ja näidata, et jagate seda tähelepanu, kaalulangus lahingu voitmine teie juhtumi aitamiseks palju aidata. Teie nõbu poissmeeste padi jagamine ei lähe kaugele, et veenda kohut, et olete kõige sobivam vanem. Kohtunikud on majutuskohtade osas paindlikud, kuid olge valmis näitama, et suudate pakkuda endale ja teie lastele piisavalt ruumi.\nKui teie abikaasa elab perekodus ja peate leidma uued majutuskohad, kaaluge asukohta, mis on nende lähedane. Kohtule meeldib säilitada status quo, nii et mida vähem on lapse päevakava häiritud, seda parem. Ole kursis oma lastega Teadke nende hariduse üksikasju nt Milline on nende lemmikõppeaine ja õpetaja nimi?\nKas neil on allergiaid või muid meditsiinilisi probleeme või erivajadusi? Kui soovite olla oma laste esmatasandi arst, siis olge valmis kohtunikule näitama, et olete piisavalt hooliv, et teada saada nende elu üksikasju. Tehke oma abikaasaga koostööd Iga vanema valmisolek toetada ja hõlbustada laste pidevat suhet teise vanemaga on kohtule oluline.\nKohtunikud tahavad teada, et kumbki teist ei takista oma laste suhteid oma endisega. Samuti ei vaata nad kaalulangus lahingu voitmine vanematele, kes teevad oma rasva kadumised korged reps laste ees suhu ega sega mingil viisil külastamist.\nValitsev seni Blanche Lincoln võitis demokraatliku primaarsuse, peksmise eest. Bill Halter. Ja California vabariiklased valisid kaks naist: endine eBay tegevjuht Meg Whitman kohtub prokurör Jerry Browniga kuberneri kabineti eest, endine Hewlett-Packardi tegevjuht Carly Fiorina seisab silmitsi seni BarbaraBoxeriga tema istme eest.\nArvestatud tegurid Hooldusõiguse lahingu võitmiseks peate olema korralikult ette valmistatud istungiks, mille käigus kohus kaalub otsuse tegemisel järgmisi tegureid: Dokumentatsioon: Igal vanemal on võimalus kohtuga jagada asjakohaseid kogutud dokumente. See hõlmab telefoni- ja visiidilogisid eriti kui need näitavad vastuolusid teie abikaasa eelnevalt kokku lepitud külastuskava osas ja märkusi tähelepanekute kohta, mida olete oma lapse heaolu kohta teinud teise vanema hoole all, näiteks kui märkate muutused käitumises nagu agressioon või viha.\nKorralik kohtu etikett: See võib tunduda pealiskaudne, kuid üldjuhul arvestab kohtunik iga vanema kohtusse ilmumist. See hõlmab nii riietumist kohtusse ilmumiseks kui ka suhtumist ja käitumist istungil. Parema vanema standard: Hooldusõiguse küsimuses osalevad vanemad peaksid mõistma, et see, mis teeb ühe vanema kohtu silmis "paremaks", ei pruugi nende seisukohaga joonduda.\nTunnistajad: Kohtunik soovib näha tõelist pilti sinust kui heast vanemast, nii et küsi pereliikmetelt, naabritelt, õpetajatelt ja kõigilt teistelt, kes sinu nimel tunnistusi anda võivad.\nSaate «Kergem ja õnnelikum-4» finaal toob ekraanile ebatavalised inimvõimed - Tervis - sõtoa.ee\nKülastus Vanematel, kellele ei anta lapse hooldusõiguse lahingu ajal esmast hooldusõigust, on sageli õigus heldetele külastusõigustele. Kohtud usuvad üldiselt, et suhe mõlema vanemaga teenib lapse huve ja olenemata sellest, mis teie lapse hooldusõiguse vaidlusest saab, on see sinu parimad huvid oma lapse elus osaleda.\nPaljudel vanematel on kasulik välja töötada ametlik vanemiskava nii lapse hooldusõiguse jagamiseks kui ka lapsele näitamiseks, et olete valmis oma huvides koostööd tegema.