Silmatilgad ZAO FIRN M OFTALMOFERON - ülevaade - Prillid - 2018\nOphthalmoferon on viirusevastane kombinatsioonravim, mida kasutatakse silmahaiguste raviks.\nOphthalmoferon vastavalt juhistele, mis on ette nähtud järgmiste haiguste raviks:\nHemorraagiline (enteroviirus), herpeetiline, adenoviiruslik konjunktiviit;\nHepertüüpi stroomaalne keratiit koos sarvkesta ekspressiooniga ja ilma;\nAdenoviirus, herpeetiline (kartul, treelike, terav, vesiculaarne) keratiit;\nAdenoviiruse ja herpetiline keratokonjunktiviit;\nHerpeetiline keratöveiit (kas koos ekspressiooniga või ilma).\nOftalmoferooni kasutamine on vastunäidustatud ülitundlikkuse korral tilkades sisalduvate ainete suhtes.\nRinnaga toitmine ja rasedad naised on enne ravimi kasutamist soovitatav konsulteerida arstiga.\nOphthalmoferon vastavalt juhistele rakendab konjunktienti. Ravirežiim määrab haigus.\nTäiskasvanutel ja lastel esinevate viiruslike silma kahjustuste ägedas staadiumis viiakse 1-2 tilka konjunktiivikotid kuni 8 korda päevas. Kuna haigusraskus väheneb ja põletikuline protsess vabaneb, vähendatakse kasutamise sagedust 2-3 korda päevas. Ravi viiakse läbi kuni haiguse sümptomite kadumiseni.\nKuiva silma sündroomi (kuiv keratokonjunktiviit) ravimisel tuleb tilgad Ophthalmoferon'i manustada iga päev. Ühekordne annus on 1-2 tilka, manustamissagedus on kaks korda päevas, kursus kestab kuni haiguse sümptomid kaovad (tavaliselt 25-30 päeva).\nPärast keratoplastikat, et ära hoida herpeedilise keratiidi kordumist, kasutatakse Ophthalmoferonit 14 päeva jooksul pärast operatsiooni iga päev. Ühekordne annus - 1-2 tilka, korduvkasutus - 3-4 korda päevas.\nEt vältida tüsistusi pärast sarvkesta eksimer-laserraku refraktsioone, tuleb ravimit kasutada iga päev, alates operatsiooni päevast. Kursuse kestus - 10 päeva, ühekordne annus - 1-2 tilka, kasutamise sagedus - 2 korda päevas.\nOftalmoferoni kasutamise ajal ei juhtu kõrvaltoimed reeglina areneda.\nKui ilmnevad ebatüüpilised sümptomid, konsulteerige arstiga.\nOfthalmoferoni analoogid toimemehhanismi kohta on järgmised: atsükloviir, Bonafton, Allergoferon, Virolex, Helepin, Zovirax, Zirgan, Poludan.\nLahused vabastatakse ilma retseptita. Kõlblikkusaeg on 24 kuud, kui Ophthalmoferon'i säilitatakse vastavalt tootja soovitustele temperatuuril 2-8 ° C. Avatud pudelit võib hoida kuni 30 päeva.\nSilmatilgad Ophthalmoferon on ravim, millel on viirusevastased, immunomoduleerivad ja põletikuvastased toimed. Nad lõid ravimi 1999. aastal, kuid ainult 2003-2004 sai selle jaoks patendi ja käivitas selle tootmise. Usutakse, et see on esimene silmatilkade kujul kõige stabiilne rekombinantse interferooni ravim. Ophthalmoferon silmatilgad on läbipaistev vedelik, mis on valmistatud pudelist tilgatis koguses 5-10 ml. Ravimi kõlblikkusaeg on 2 aastat tingimusel, et viaal on suletud. Pärast pudeli avamist ei ole säilivusaeg pikem kui 30 päeva. Nagu iga ravim, tuleb Ophthalmoferonit hoida kohtades, kus see ei ole lastele kättesaadav. Ladustamiskoht tuleks valguse läbitungimise tagamiseks kaitsta, preparaati tuleks hoida temperatuuril 2 kuni 8 ° C.\nRavim sisaldab aktiivseid ja abiaineid.\n- Rekombinantne inimese interferoon alfa-2b;\n- Difenhüdramiinvesinikkloriidiks on Dimedrool.\n- Edetate dinaatrium;\nRavimi toime põhineb kahe toimeaine, interferooni ja difenhüdramiini toimel. Lisaks põletikuvastasele, immunomoduleerivale ja viirusevastasele toimele osaleb ravim ka silma kudede taastavates protsessides.\nOphthalmoferonil on lokaalne toime, aktiveerides ja suurendades silma sarvkesta regeneratiivseid protsesse, mis võimaldab kiiresti kõrvaldada silma põletiku sümptomid, mida põhjustavad viirused, bakterid ja komplikatsioonid postoperatiivsel perioodil.\n- Põhiaineks on interferoon alfa-2b, millel on viirusevastane toime, stimuleerib inimese immuunsüsteemi.\n- Dimedril iseloomustavad antihistamiinivastased, põletikuvastased ja allergiavastased toimed. See pärsib permeaabluse vahendajate tegevust, nagu näiteks bradükiniin, kallikreiin, histamiin, serotoniin ja teised. Lisaks on see konjunktiivi teatud kahjustuste puhul anesteetikum.\n- Boraanhape toimib antiseptiliselt re-nakkusega liitumise vastu, mis esineb viiruslike silma kahjustuste korral.\n- Teised piiskade moodustuvad ained suurendavad inimese kunstliku pisaraga seotud terapeutilist mõju.\nPärast ravimi sisenemist silma ei imendu see, see ei imendu. Puuduvad tõestatud andmed ravimi läbitungimise kohta silma, samuti ei ole märgitud ravimi inimveres sisalduvate ainete kontsentratsiooni.\nHaigused, mille puhul soovitatakse ravimit kasutada\nSilmatilgad ophthalmoferno soovitatakse kasutada järgmiste haiguste korral:\n- mitmesugused konjunktiviidid: herpeetiline, adenoviirus, hemorroidiaalne;\n- erinevate keratiidi tüüpidega: herpeetiline (koos sarvkesta ja ilma nendeta), adenoviirus;\n- herpeetiline uveiit ja keratoeus;\n- kuiva silma sündroomi esinemise asemel tehislike inimese pisarate asemel;\n- komplikatsioonide raviks ja ennetamiseks pärast silmaoperatsiooni ja nägemise nägemise korrigeerimist;\n- transplantaadi ja peremeesorganismi reaktsiooni korral.\nSilmatilgad Ophthalmoferoni kasutamise juhised\nRavimit manustatakse konjunktiivikotti. Ravimi manustamine on vajalik silmahaiguse sümptomite täielikku kadumiseni. Silma tilgad Ophthalmoferon'i kasutatakse lastel ja täiskasvanutel sama annusena.\nViirusekahjustuse korral tuleb silmatilkadel Ophthalmoferon akuutses haigusseisundis manustada 6-8 korda päevas mõlemas silmas, isegi kui põletik tekib ainult ühes silmas. Kuna põletik väheneb, väheneb instillatsioonide arv 2-3 korda päevas. Kõik see viiakse läbi rangelt silmaarsti inspektsiooni kontrolli all.\n"Kuiv silmade sündroom"\nKuiva silma seisundi, nn "kuivasilma sündroomi" korral kasutatakse seda ravimit iga päev, sisestades igasse silma 1-2 korda tilka kaks korda päevas.\nPärast operatsiooni, trombide vältimiseks hakatakse silmatilku Ophthalmoferon'i võtma alates operatsiooni päevast, 1-2 tilka iga päev, 2 korda päevas 10 päeva jooksul.\nGraft versus host-reaktsioon\nReproduktiivse herpese keratiidi vältimiseks kasutatakse transplantaadi ja peremeesorganismi reaktsiooni ning keratoplastia korral 3-4 korda päevas 1-2 tilka mõlemas silmas. Ravimi kasutamine kestab 10-14 päeva alates operatsiooni päevast.\nKui kannate kontaktläätsi\nArvestades ravimi erikoosseisu, tuleb kontaktläätsede kandvad inimesed enne ravimi läätsede kasutamist eemaldada. Pärast tilkade sisestamist saab läätse peale panna vaid 15-20 minutit.\nPärast ravimi kasutamist võib inimesel tekkida nägemise ähmastumine, mistõttu sõiduki juhtimine on võimatu, pärast sisselaskmist langevat kompleksset mehhanismi tootma hakatakse. Mõne minuti pärast kaob nähtamatu nägemise mõju, ravimi koostise tõttu on reaktsioon ajutine.\nVastunäidustuseks on ravimi komponentide individuaalne talumatus. Kõrvaltoimeid pole õigesti paigaldatud.\nRasedatel ja rinnaga toitvatel naistel on ravimi kasutamine rangelt lubatud arsti poolt.\nSilmatilk Ophthalmoferon on hästi kombineeritud teiste toimetega sarnaste ravimitega. Kui teil tekib ebamugavustunde selle ravimi kasutamisel, võtke ühendust oma arstiga kontrollimiseks ja uuringute tegemiseks ning ravimi võimaliku asendamise kohta sama.\nMeie riigi erinevates piirkondades müüakse ravimit 270-380 rubla ulatuses.\nSelle ravimi täielikku analoogi pole.\nMõnel juhul määravad arstid järgmisi ravimeid:\nRavim valitakse igal üksikjuhul eraldi individuaalselt ja ainult silmaarsti poolt pärast täielikku silmaarst ja diagnoosimist.\nOphthalmoferon, silmatilgad - uus väga aktiivne viirusevastane ja antiallergiline ravim viiruskonjunktiviidi (sh herpesviiruste, adenoviiruse põhjustatud konjunktiviidi) raviks.\nPalun öelge, Ophthalmoferon ei sisalda inimvere komponente (nagu leukotsüütides), kust saate inimese viiruslikke haigusi? Kas on võimalik ravimit kahjustatud limaskestade korral tilgutada? Aitäh\nPreparaat Oftalmoferon valmistatakse geenitehnoloogia abil saadud rekombinantse interferooni põhjal, nii et puudub verega nakatunud viirusnakkustest nakatumise oht.\nMis puudutab kahjustatud limaskestade instillatsiooni, siis kui kahjustus on viirusinfektsiooni taustal põletik, on Ophthalmoferon kasutamine tõhus haiguse raviks. Kui limaskestade kahjustus tekkis termiliste, keemiliste, mehaaniliste või muude mõjude tagajärjel, pöörduge nõu spetsialisti poole.\nKui kaua te saate Ophthalmoferoni ilma vaheajaga tilguti?\nOphthalmoferon-ravi jätkub kuni haigusnähtude kadumiseni meditsiinilise järelevalve all. Kursuse kestus võib kesta kuus.\nKui kaua saate Ophthalmoferoni avatud pudeli hoida?\nRavimit hoitakse kuivas, pimedas kohas temperatuuril 2 kuni 8 ° C. Avatud pudel kehtib kuus.\nKas ma saan kasutada Ophthalmoferoni silmatilku, et vältida komplikatsioone pärast refraktsioon-eksimer-laseroperatsiooni (LASIK)?\nJah, Ophthalmoferoni silmatilkade soovitatakse pärast refraktsioon-eksimer-laserrakkmist komplikatsioonide vältimiseks. Kompleksne ravim Ophthalmoferon võitleb edukalt selliste operatsiooni selliste soovimatute tagajärgedega nagu silmade liigne kuivus, turse, põletik, viirusnakkuse (herpeetiline keratokonjunktiviit jne) areng. Interferoon võitleb viirusinfektsiooniga, difenhüdramiin leevendab põletikku, hüpromelloos elimineerib kuivad silmad, boorhape toimib antiseptiliselt.\nKas on võimalik kasutada ravimit Ophthalmoferon komplikatsioonide ennetamiseks pärast keratoplastia?\nOphthalmoferon takistab tõhusalt keratoplastiliste komplikatsioonide tekkimist viirusliku infektsiooni (eriti herpeedilise keratiidi tekke), põletikulise protsessi ja sellest tuleneva annuse sarvkesta tagasilükkamise tõttu. Kliinilistes uuringutes näidati, et pärast keratoplastia kasutamist ravimi kasutamisel patsientidel ei esine herpetilisest keratitist märke, on täheldatud läbipaistvat siirdamist, vähendatakse operatsioonijärgse ravi kestust.\nKas Ophthalmoferon võib silma sattuda kontaktläätsedesse? Näiteks päevavalguse kasutamisel?\nPõhimõtteliselt pole selliseid vastunäidustusi. Kuid esiteks, kui silma on kontaktläätsi, on ravimi juurdepääs sarvkestale halvem, see tähendab, et ravi efektiivsus väheneb. Teiseks, sel juhul ei saa me teie objektiivide ohutust kindlustada. Võibolla nad rikuvad.\nKas Ophthalmoferon põhjustab silmade ärritust?\nOphthalmoferoni osa "kunstlik pisar" kaitseb silma limaskesta ärritust. Paljudes kliinilistes uuringutes ravimi kohta, mitte ühelgi juhul, kui patsiendid kaebasid sügeluse pärast, ei registreeritud pärast ravimi kasutamist põletust.\nKas Ophthalmoferon soovitatakse klamüüdia konjunktiviidi korral?\nJah. Kliinilised uuringud viidi läbi Peterburi Sõjaväe Akadeemias, mis tõestas Ophthalmoferoni silmatilkade efektiivsust klamüüdia silmahaiguste ravimisel. Nende testide tulemuste kohaselt on ravim soovitatav nii komplekssetel kui ka allergilise konjunktiviidi monoteraapiale.\nKas Ophthalmoferonit võib kasutada allergilise konjunktiviidi korral?\nKompositsiooni Dimedrol tõttu on ravimil allergiline ja antihistamiinne toime. Lisaks tekitavad viirused sageli allergilise haiguse ägenemist. Viirusliku infektsiooni lisamine raskendab allergiate teket ja muutub tihtipeale allergilise konjuktiviidi pika ja ebaõnnestunud ravi peamiseks põhjuseks. Interferoon, mis on Ophthalmoferoni osa, võitleb tõhusalt allergiliste silmahaiguste viiruse komponendi vastu.\nKuidas Ophthalmoferon'i säilitada?\nOphthalmoferon'i tuleb hoida külmkapis temperatuuril 2 kuni 8 ° C.\nMillises vanuses võib Ophthalmoferoni kasutada lastel?\nRavimil pole vanusepiirangut.\nMis on Ophthalmoferoni toimemehhanism?\nOftalmoferoni struktuur sisaldab nelja peamist komponenti, mis määravad selle toimemehhanismi. Viirusevastane valgu interferoon blokeerib viiruste paljunemist ja hoiab ära nende tungimise tervetele rakkudele. Difenhüdramiin annab põletikuvastase, allergiavastase, antihistamiinivastase toime ja omab kohalikku anesteetilist toimet. Boraanhappel on antiseptiline toime. Polümeeride erikompleks - "kunstlik pisar" - kaitseb silma limaskesta ja pikendab ravimi toimet.


Mihkelson: kodanike heaolu ja sotsiaalne kaasatus on meie endi teha - Riigikogu\nMihkelson: kodanike heaolu ja sotsiaalne kaasatus on meie endi teha\n19.11.2009 / Komisjonide teated, Euroopa Liidu asjade komisjon\nEuroopa Liidu asjade komisjoni esimees Marko Mihkelson esines Eesti sotsiaaltöö 4. kongressil ettekandega "Euroopa vaade kaasatuse teemadele", kus ta rõhutas, et liikmesriikide kodanike sotsiaalse kaasatuse ja heaolu tagamisel on peategijateks liikmesriigid ise.\n„Sotsiaalvaldkonna tegevused on peamiselt liikmesriikide endi vastutusel. Euroopa Liidu tasemel on kokku lepitud ühised eesmärgid ja indikaatorid, kuid vahendid eesmärkide saavutamiseks ja indikaatorite sihttasemed valivad riigid ise, seega meie enda kodanike heaolu ja sotsiaalne kaasatus on meie endi teha,“ ütles Mihkelson.\nMihkelson andis oma ettekandes ülevaate praegu ja tulevase eesisuja Rootsi ja Hispaania seisukohtadest sotsiaalse kaasatuse küsimuses ning 2009. aasta sotsiaalse kaitse ja sotsiaalse kaasatuse ühisaruandest välja toodud põhilistest suundadest.\nMihkelsoni sõnul on tänane eesistuja Rootsi suunanud tähelepanu väärikale ja turvalisele vananemisele ning sotsiaalse tõrjutuse vähenemisele nii eakate kui ka noorte hulgas.\n„Rootsi on eriti mures noorte ja laste pärast, kellele vanemate majandusraskused jätavad oma jälje. Lastel on piiratud võimalused oma eluolu mõjutada – nende elu on otseselt seotud vanemate majanduslike ja sotsiaalsete tingimustega. Rootsi on rõhutanud vajadust tagada kõigile lastele võimalus olla lasteaias,“ rääkis Mihkelson.\nHispaanial on Mihkelsoni sõnul kavas kasvava töötuse taustal keskenduda Lissaboni strateegia taaskäivitamisele, seda eeskätt mittesiduva avatud koordinatsioonimeetodi tugevdamise ja võrdluste kaudu.\n„Liikmesriikide tegevusi võrreldakse kokkulepitud mõõdikuid kasutades. Loodan, et selline poliitiline surve, mille vastu tõenäoliselt tunneb huvi ka avalikkus, survestab liikmesriike oma tegevusi rohkem kooskõlastama.,“ ütles Mihkelson.\n2009. aasta aruande oluliste eesmärkidena tõi Mihkelson esile vajadus jätkata riskigruppide kaasamist tööturule, nii perede kui ka eakate vaesusriskide vähendamise, tervishoiuteenuste kvaliteedi ja kättesaadavuse parandamise ja toimiva hooldussüsteemi rajamise.


Mentiid ja mentorid: Päkapikku töökoda\n15. detsembril meil toimus tund "Päkapikkude töökoda", kus me meisterdasime jõulukrooni.\nJõulukroon on õlest või pilliroost geomeetriline kujund lakke riputamiseks. Jõulukroon kaunistati paber- või riidelintidega, värvitud munakoorte ja lõngatuttidega.\nAlgajal on kergem katsetada pilliroost jõuluehetega. Vaja on peenikesest painduvat traadist kokkukeeratud pikka (7-20 cm) nõela. Selleks painutatakse traat kahekorra, jäetakse otsa aas ja keeratakse harud teineteise ümber. Sidumismaterjaliks on vaja jämedat peenvillast või linast nööri. Kroon pannakse kokku oktaeedritest, igas on 12 ühepikkust kõrt.\n1) 2 m pikkusele nöörile aetakse 4 kõrt, jättes välja 20 cm nööriotsa ning 4 kõrt sõlmitakse nelinurgaks.\n2) nöörile aetakse 2 kõrt ja viiakse need diagonaalselt üle saadud nelinurga, kinnitatakse ühe nöörikeeruga või sõlmega ümber kahe kõrre vahelt paistva nööri, nii, et kõrred jäävad diagonaalile kolmnurgana püsti.\n3) nelinurga alumisele küljele kinnitatakse 2 kõrt samasuguse võttega.\n4) olles esimese kolmnurga alguskohas, viiakse nõel ühest nelinurga küljekõrrest läbi ja jõutakse nelinurga teise diagonaali tippu.\n5) nööri taha aetakse üks kõrs, kinnitatakse nööripöördega ühe kolmnurga tipu külge.\n6) seejärel lisatakse nöörile veel üks kõrs ning tehakse kinnitus diagonaali teise tipu nelinurksel alusel.\n7) samuti kinnitatakse moodustuva kujundi alumisele küljele kaks viimast pulka.\n8) jõudnud alguskohta, sõlmitakse kokkujõudnud nöör topeltsõlmega.\nNB!Kõik ristuvad kohad nõuavad nöörikeerdu või topeltsõlme, et risttahukas püsima jääks.\nVäiksest jõulukroonist loe siit\nPostitaja: Marina kell 12:02\nSildid: Päkapikku töökoda


Tallinna Tehnikakõrgkooli rektori professor Enno Lendi inauguratsioonikõne | Tallinna Tehnikakõrgkool\nTallinna Tehnikakõrgkooli rektori professor Enno Lendi inauguratsioonikõne\nTTK > Kõrgkool > Uudised > Tallinna Tehnikakõrgkooli rektori professor Enno Lendi inauguratsioonikõne\nTallinna Tehnikakõrgkooli rektori professor Enno Lendi inauguratsioonikõne23.09.2020\nAustatud haridus-ja teadusminister, kõrgharidusosakonna juhataja, kolleegid rektorid, nõunike kogu esimees ja liikmed, TTK koolipere, daamid ja härrad.\nKahe aasta pärast täitub Tallinna Tehnikakõrgkoolil (TTK) 30 aastat tegutsemist rakenduskõrgkoolina, vast oleme inimpõlve pikkusel perioodil saanud täisealiseks. Tänan siinjuures kolleege, kes on palju panustanud ja kaasa aidanud TTK kujunemisel nüüdisaegseks rakenduskõrgkooliks.\nTTK eripäraks on olnud see, kogu selle perioodi jooksul olen Arvi Altmäe järel teine rektor. Ei pea vajalikuks seda tõika rohkem lahata, äsja alanud töösuhte põhiküsimuseks mulle ja prorektoritele on pigem see, mida me tahame saavutada alanud perioodil?\nKäesoleva õppeaasta alguses õpib meil 3100 üliõpilast ja töötab ligi 230 töötajat. Kõik õppekavad on rakenduskõrgharidusõppe tasemel, peamised õppehooned paiknevad siin, Tallinnas Pärnu maanteel, mõned laborid on Siidisaba tänaval ja üsna suur teenusmajanduse instituut toimetab Rakvere lähedal Mõdrikul, täites piirkondliku koolituskeskuse rolli ja parendab TTK õppekavade regionaalset kättesaadavust.\nKui vaadata põgusalt selle aasta vastuvõttu, siis õpinguid alustas 812 uut üliõpilast, neist on päevaõppes 48 protsenti ja sessioonõppes 52 protsenti. Vastuvõetutest lõpetas sellel aastal gümnaasiumi 38 protsenti, sessioonõppes on värskeid gümnaasiumilõpetajaid vaid 20 protsenti. Ei ole enam ühetaolist üliõpilaskonda ja õppetöö ei toimu üksnes füüsilisel õppetaristul. Täna avame meie laborimaja uue korruse, kus on loodud paremad võimalused ka hübriidõppe läbiviimiseks. Kui koroonaajast midagi õppida on, siis taristu pind 7 ruutmeetrit üliõpilase kohta on piisav kontakt- ja hübriidõppe läbiviimiseks, ka siis, kui üliõpilaste arv peaks kasvama.\nKuidas edasi? Peatun lühidalt paaril valdkonnal.\nTTK tasemeõppe edendamisel lähtume jätkuvalt majandusvaldkondade arengutrendidest ja ettevõtlusorganisatsioonide prognoosidest, pidades silmas lõpetajate vajadust ja õpiväljundite vastavust tööturu ootustele. Mis puudutab võimalikku majanduskriisi ja selle mõju ulatust kõrgharidusele lähiajal, siis rõhutaks seda, et kriisi ajal on parim majanduspoliitika just intensiivne ja tulevikule suunatud hariduspoliitika. Majanduse languse perioodil tuleks spetsialiste koolitada mõistliku „ülepakkumisega“, sest nn vastutsükliline spetsialistide koolitus on üks meede kriisist välja tulekuks. Majanduskriiside perioodid ei lange kokku õppeprotsessi rütmiga.\nTasemeõppe kui protsessi edendamisel peame enam arvestama õppija profiili muutust, nagu ennist mainisin, tänapäevane üliõpilaskond on küllaltki heterogeenne. Erinevad õpiteed, formaal- ja mitteformaalõppe (sh ka informaalõppe) tegevused tuleb veelgi paremini voolujoonestada ja seda just üliõpilase vaatepunkist. Oleme seadnud eesmärgiks tihendada õppeprotsessi ja lühendada senist nelja-aastast õppeaega. 3,5 aastat peaks olema küllalt tugev baas siirdumiseks tööellu või siirduda edasi õppima. Tänased ja homsed lõpetajad on nagunii elukestva õppe subjektid, ja lühemad või pikemad õppeperioodid saavad edaspidi olema karjääri osad.\nLaiemas kontekstis tuleb leida lahendus mitmele väljakutsele: kuidas toime tulla näiteks selliste sisseastujatega, kelledel on üks või ka enam kõrghariduse õppekava omandatud ja õppima asudes soovivad tegelikult omandada ühe või paar “õppekava ampsu” ning seejärel lahkuda katkestajana.\nAsjade interneti ning tehnoloogiarikka töö- ja elukeskkonna ajastul on üha olulisem õpi- ja innovatsioonioskuste omandamine, sest koolis omandatud teadmiste ja nutioskuste pooldumisaeg on ligilähedane õppeajaga. Tehnoloogiarikkal ajal tuleb kindlasti edendada üliõpilaste sotsiaalseid oskusi, seadmed ja masinad suhtlevad omavahel üha kiiremini ja üha rohkem, kuid kuhugi ei kao ühiskonnast sotsiaalne keskkond ja inimsuhted.\nTTK on suurendanud rakendusuuringute teostamise võimekust eelkõige õppetaristu, personaliarenduse ja organisatsiooni töökorraldamise kaudu. Viimase kolme aasta jooksul on rakendusuuringute rahaline maht suurenenud 1,4 korda, välisrahastusega arendusprojekte on veidi rohkem kui 30.\nRakendusuuringute läbiviimisel näen TTK peamiste koostööpartneritena Eesti ettevõtteid ja institutsioone, koostoime ettevõtetega seisneb peamiselt rakendusuuringute ja eksperimentaalarenduste teostamisel.\nRakendusuuringud on ühe kõrgkooli lahutamatu osa, uuringute otsekulud peaks olema ka edaspidi kaetud tellija poolt, kuid kaudsete kulude ja seadmete amortisatsiooni kulude katteks tuleb leida muid rahastusallikaid, kuidas see olema saab, veel ei tea. Mis kõrghariduse rahastamisse puutub, siis praeguselt tasemelt alla minna on päris keeruline ja loodetavasti seda teha ei tule. Mis rahasse veel puutub, siis TTK tegevustoetuse ekvivalendiks on neljarealise Tallinn – Tartu mnt 1,6-kilomeetrine lõik, ca 8 miljonit. Parem on 2 kilomeetrit.\nNüüdisaegse kõrgkooli juhtimine on nagu kompleksse süsteemi töös hoidmine, mis nõuab oskust tajuda üheaegselt nii suurt visiooni kui ka väikseid pildikesi, kulgeda teel, kus on piirangud ja normid ning orienteeruda teeviitade ehk eesmärkide ja väärtuste järgi. Liigne eesmärgikesksus seab piirid loovusele ja mõtlemisvabadusele või võimalusele mõned normid, arusaamad ka kahtluse alla seada. Briti futoroloog Richard Watson on nimetanud mõned asjad, mis järgneva 50 aasta jooksul pigem ei muutu. Nendeks on huvi tuleviku vastu ja igatsus mineviku järele. Peaasi, et see viimane ei varjutaks tahet voolida arukalt tulevikku.\nLõpetan epiloogiga Tõe ja Õiguse teemal, Andres ja Pearu tegid palju tööd, tegid rasket tööd ja tegid raskelt ka mõttetut tööd. Tänapäevase Kaizeni või leani keeles oli Vargamäel timmitud ja kulusäästlik töökorraldus üsna nõrk. Andres ja Pearu rügasid Vargamäel varavalgest pimedani, said vanaks ja nende motivatsioon rauges. Kuidas on lugu tööga? Tööga Vargamäel, koolitööga siin ja täna on nii, nagu oleks sellega alles eile alustatud. Nii pole ka TTK valmis saanud, õnneks on veel palju teha!


Õpetaja veerg - Kadrina Vallavalitsus Valus uhine isegi siis kui istute\nVõib küll öelda, et ilma nendeta teatud aju ja närvisüsteemi seisundeid kui nende põhjuseid ei oleks, kuid see ei tähenda, et vaimunähtused oleksid tarvilikud kehalise käitumise jaoks, sest see käitumine võiks vabalt olla teiste kehaliste seisundite tagajärg ja peab igal juhul olema mingite kehaliste seisundite tagajärg. Ja kui meil on vedanud ja me ei ole kibestunud ja kalestunud, sest nii paljut polnud võimalik meie oma parema äratundmise järgi teha, siis — jah, siis on meil kogunenud nii mõndagi, mida jagada. Õpitakse aja jooksul sedagi, kuidas sellega toime tulla Ma ei peaks seda oma teoks ka siis, kui ma teadvustaksin neid tingimusi või impulsse minus, mis seda põhjustavad.\nArvamus Väärtused ja sõbrad, kellega koos oleme siiani jõudnud, on meie jaoks hädatarvilised ka siis, kui avastame uusi võimalusi. Täna väärib see kordamist. Demokraatiast ja vabadustest ei saa kunagi rääkida liiga palju, nii nagu demokraatiat ja vabadust ennast ei saa olla kunagi liiga palju, ütles president Kersti Kaljulaid iseseisvuse taastamise Apell nõudis Molotovi-Ribbentropi pakti ja selle salaprotokollide avalikustamist ja õigustühisteks kuulutamist.\nMärgukiri oli ajastatud pakti Muidugi oli kõigile allakirjutanutele täiesti selge, et ohutum ja muretum olnuks vaikida. Aga Balti riigid olid okupeeritud ja keegi pidi ikkagi näitama, et ka siin, raudse eesriide taga ja pealtnäha sumbunud leppimises, loetakse ikkagi aega — 40 aastat Molotovist ja Ribbentropist. Pea 40 aastat okupatsiooni.\nJa keegi ikkagi kuulis, pani tähele, võttis selle väikese sädeme, mis näitas — Balti riigid ei ole leppinud, unustanud, alla andnud.\nLucinda Riley “ARMASTUSKIRI”\nJa puhus sellest leegi. Aeg pärast Balti apelli avalikustamist oli vabadusvõitlejatele ränk. Mart Niklus arreteeriti Mõlemad mehed vabanesid Aasta pärast Balti apelli nägi ilmavalgust 40 kiri, mille autorid samuti ei kasutanud neile kui lugupeetud inimestele kättesaadavat võimalust mitte riskida.\nJärgnenud repressioonid jäid nõrgemaks.\nKümme aastat peale Balti apelli oli kartmatuid nii palju, et saime seista kõik koos Balti ketis. Me tahtsime ära, välja, minema. Õigemini, tagasi Euroopasse.\nKas meid oodati sinna? Nii ja naa. Euroopa Parlamendis õnnestus Balti apellile tuginev resolutsioon vastu võtta. Teised rahvusvahelised organisatsioonid jäid oma reaktsioonides reaalpoliitika raamidesse.\nPresident Ronald Reagan kuulutas välja Balti vabaduse päeva. Nõukogude Liidu lagunemise järel oli rahvusvaheline õhkkond Balti riikidele soodne. Seda õhkkonda aitas kahtlemata kujundada Balti apell ja sellele järgnev. Kui me tahtsime tagasi Euroopasse, siis mida me päriselt tahtsime?\nVabadust tahtsime. Õigust minna ja tulla, õigust avameelselt oma mõtetest ja tunnetest rääkida. Õigust hirmuta elada, aga seejuures mitte vaikida. Õigust valida eluteed, mida ei piira kohustus vaikida, kui tahetakse "kuhugile jõuda".\nÕigust valida ametit, arvestamata vajadusega astuda parteisse, ühte ja ainsasse. Õigust valida vabalt mitmete erinevate poliitiliste tõekspidamiste vahel. Lõpuks — lihtsalt õigust käia poes ja vahetada oma tööga teenitud raha kauba vastu Eestis ja mujal, sabas seismata, ostulube taotlemata. Majanduslikku mahajäämust, mille okupatsioon oli põhjustanud, ei saanud üleöö likvideerida.\nAga oma vabadused saime kätte kohe. Mida me ootame oma riigilt nüüd? Ikka sedasama — vabadust. Võimalust kartmatult kõndida tänavail. Öelda välja oma valus uhine isegi siis kui istute. Armastada, keda soovime.\nEuroopa Parlamendi Sahharovi auhinna võlu ja valu\nÕigust minna ja tulla, tulla koos armsaks saanud, aga teisest kultuurist sõpradega, mujal loodud suhetest sündinud ja teise nahatooniga lastega. Vabadust ette võtta ja sanatooriumi polved valulikud tuge neis ettevõtmistes.\nVabadust väljendada oma mõtteid ja arvamusi. Ka riigiameteis, kartmata repressioone. Mida me peale vabaduse veel oma riigilt ootame? Tuge ja lootust, kui elu meile keskmisest raskema koorma on kanda andnud.\nPuudega lähedase. Erivajadusega lapse. Teeraja kaotanud teismelise. Ahistava töö- või koduse suhte. Me ootame muuhulgas oma riigilt kindlustunnet üle elukaare, riigi poolt antud pikaajaliste lubaduste kehtivust isegi siis, kui nende realiseerimise aeg jääb aastakümnete taha. Enn Tarto, Mart Niklus, Endel Ratas ja Erik Udam võtsid isikliku riski ja valus uhine isegi siis kui istute, et tõenäoliselt kaotavad nad selle vähesegi, mis tollal "normaalsele" inimesele kättesaadav oli.\nTema tulek on ajast sõltumatu - ta siseneb aega. Paljudel on tema tulekust palju rõõmu! Kui ta lööb lahti oma suurukesed silmad, siis särab sealt vastu vääramatu elusäde - Jumala DNA - ja meie, suured, hakkame taipama, mida Pühakiri ütleb, et inimene Jumala näo järgi loodud on. Palju hoolt ja tähelepanu tema nõuab, sest õigupoolest sünnime ju kõik siia ilma enneaegsetena. Läheb veel palju aega enne, kui ta ise midagi märkama ja meelde jätma hakkab.\nSest nad ei tahtnud olla "normaalsed". Kui palju lihtsam olnuks taluda, kui tulevik oleks aimunud. Aga tulevik oli teadmata. Tume tõenäolisemalt kui hele.\nEnt nad tegid, mida oli sel hetkel vaja. Ei vaikinud. Ei elanud "nagu normaalsed" inimesed, kedagi ärritamata. Ei aktsepteerinud, et vabaduseta saab olla õnne.\nSissejuhatus[ muuda muuda lähteteksti ] Mõnikord öeldakse, et igaühel on filosoofia ja igaühel on metafüüsilised vaated.\nLucinda Riley "ARMASTUSKIRI" | Varrak\nEuroopa Parlamendi Sahharovi auhinna võlu ja valu – Diplomaatia\nVilja Kiislervabakutseline ajakirjanik ja kriitik Andrei Hvostov.\nKersti Kaljulaid: demokraatiat ja vabadust ei saa olla kunagi liiga palju | Arvamus | ERR\nAeg teeb oma töö. Aga mõnikord on ajaloo meenutamine neetult vajalik, kuigi ka neetult valus.\nSeda peab tegema eriti siis, kui saavutatud unistus hakkab tunduma enesestmõistetav. See unistus oli meie vabadus. Mis on üldse vabadus? Me tunneme seda euroopaliku kultuuriruumina, transatlantilise väärtusruumina, Põhjamaade solidaarsusena, Balti koostööna — paljude formaalsete ja vähem formaalsete sidemetena.\nJa üks esimesi niite ses õrnas mustris, mis tänaseks juba 15 aastat täielikult arvestab ka meie huvidega, kooti Eesti on väike ja sõltub sellest haprast mustrist. Aga mitte ainult — ka meil on oma vastutus. Meiegi otsustest sõltub kindlasti, milline on Euroopa tulevik, demokraatlikke vabadusi austavate riikide roll ja mõju maailmas; isegi see, kas ja kuidas suudab inimene kliimamuutustega toime tulla ja nende süvenemist ära hoida.\nMe oleme otsustajate laua taga. Igaüks, kes istub nende laudade valus uhine isegi siis kui istute Eesti sildi taga või Euroopa Parlamendis Eestile eraldatud kohal, vastutab demokraatliku maailma tuleviku eest ja Eesti koha eest selles maailmas. Vastutab iga oma sõnaga, vastutab iga oma hääletusega. Muidugi vastutab igaüks samamoodi siin, kodus — parlamendi suures saalis ja komisjoni arutelul, kohalikus volikogus, Vabariigi Valitsuse istungil.\nIsegi kui alati käega kärbsepesa ei tee, võib suuga tehtud suure linna mõju olla märkimisväärne. Me ei tea, millisest eksimusest võiks alata pöördumatu muutus, mis muudab tasakaalu väärtuste ja õiguste usku ja toore jõu usku poolte vahel. Me ei valus uhine isegi siis kui istute, millise otsuse edasilükkamise tulemusena jõuavad kliimamuutused kriitilisse punkti, millest edasi ei saa säilitada inimesele elamiseks sobivat planeeti. Aga me teame, et Eesti on nende otsuste tegijate hulgas.\nMe vastutame. Enda ja teiste eest. Nii pika tee oleme tulnud alates Täna loodavad teised meile. Meile loodavad ukrainlased, et kasutaksime oma kohta rahvusvahelistes institutsioonides Ida-Ukraina ja Krimmi pildil hoidmiseks.\nGrusiinid, et aitaksime külmunud konfliktidel mitte muutuda unustatud konfliktideks. Vaikse ookeani saareriigid, et aitaksime kuulutada — kliimamuutused on massihävitusrelv, küll aeglase toimega, aga terveid rahvaid hävitav genotsiid.\nMuudatus on olnud kiire, võib-olla on meil veel raske tajuda oma vastutust maailma ees. Ikka veel tundub, et meist ei sõltu kuigi palju selle maailma hoidmises, mis Eesti iseseisvat ja demokraatlikku arengut toetab.\nMeie justkui ei saa peatada kliimamuutusi, lõpetada maailma veriseid konflikte või seista rahvusvahelisel õigusel tugineva maailmakorra eest.\nTeised teevad, teised saavad, mina mitte midagi, nagu tavatses öelda mu vanaema.


Viljandi sai Balti liigas punkti, kuid edasipääsulootused muutusid teoreetiliseks - Käsipall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nViljandi sai Balti liigas punkti, kuid edasipääsulootused muutusid teoreetiliseks\n21. jaanuar 2018, 18:10\nAinsa Eesti käsipalliklubina pühapäeval Balti liigas võistlustules olnud Viljandi HC sai Vilniuse VHC Šviesa vastu võõrsil kätte raskelt tulnud viigipunkti, mängides Leedu klubiga 22:22 (10:12). Edasipääsulootused alagrupis nelja parema hulka ja seeläbi veerandfinaali jõudmiseks muutusid teoreetiliseks.\n«Paljude asjadega saime hästi hakkama, aga kahjuks pole me veel hetkel sellises vormis, et ilusat ja lõbusat käsipalli mängida,» sõnas mulkide peatreener Marko Koks. «Kaitse ja kogu taktikaline plaan toimis hästi, võitlusvaim oli suurepärane, Rasmus tegi hea partii väravas, ent meie rünnak jätab endiselt soovida. Sergei Rodjukovi kasutasime eile saadud käevigastuse tõttu ainult kaitses, mis võttis rünnates ühe käigu vähemaks.»\nTabeliseisu Koks liigselt ei kommenteerinud. «Eks üks punkt on parem kui null, aga kaks olnuks veel parem,» sõnas Viljandi juhendaja. «Igal juhul oleme jälle kogemuse võrra rikkamad ja sellised rahvusvahelised mängud annavad väga palju julgust juurde, aga ka arusaama, mida parandada. Kindlasti peame tööd tegema mängijate psühholoogilise poolega.»


20/09/2021 at 19:45 #1749\nKas olete teadlik(ud), et aladelt, mis alates 2008 aasta jaanuari seisuga on bioloogiliselt elu- ja liigirikkad alad, sõltumata nende tänasest staatusesest või seisundist, ei tohi pärineda taastuvenergia allika tooraine?\nKas pooldate seisukohta, et asulates ja linnades paiknevad pikaealised haljasalad, puhkealad ja pargid annavad kogukondadele stabiilsustunde ning turvatunde (rahutunde), suurendades heaolu?\nKas olete teadlik, et ühise eesmärgina tuleb CO2 sidujate arvukust tõsta ja iga raie või liigi- ja elurikaste alade majandamine suurendab hoopis CO2 eraldumist ja seda ei asenda istutatud noorendikud või istandikud, sest oletatav samaväärse koguse CO2 seotus saavutatakse alles võrdse aja pärast, mis oli raiutud puude vanus?\nKas olete teadlik, et Natura 2000 alade ja ka teiste looduskaitsealade suhtes tohib lubada üksnes neid tegevusi, mis ei mõjuta ebasoodsalt ala looduslikku seisundit ja kaitsealuste looduslikke tingimusi, nii ala siseselt kui väliselt? Et ebasoodsalt mõjuvaid tegevusi, mis on erakordselt olulised ja eluliselt tähtsad, kaaludes üles ala looduslikud väärtused, võib lubada üksnes rakendatud asendusmeetmete olemasolul Vabariigi Valitsuse loal ja nende kohta esitatakse EL-i Komisjonile teavituskiri või küsitakse eelnevat arvamust?\nKas olete teadlik, et tõhus kaitse ei seisne lihtsalt olemasoleva säilitamises, vaid loodusliku olemasoleva seisundi säilitamises või loodusliku seisundi taastamises, mis on tõhusa kaitse esmane etapp?\nKas olete nõus seisukohaga, et inimestele oluliste eesmärkide saavutamiseks on alati võimalik leida viisid, millega säilitatakse looduskeskkond või selle osa, mis moodustab koos inimese poolt looduga iga kord ainulaadse, tervikliku ja jätkusuutliku lahenduse?


NÄDALA LUGU ⟩ Susan Luitsalu: trall vaktsiinikatla ümber - Arvamus\nNädala lugu ⟩ Susan Luitsalu: trall vaktsiinikatla ümber\n21. august 2021, 0:02\nSusan Luitsalu: trall vaktsiinikatla ümber\nSusan Luitsalu FOTO: Erakogu Foto: Erakogu\nSeltskonnas ei räägita enam ei ilmast ega poliitikast – nüüd on pisijutu (small talk’i) teemaks ikka see, kas oled vaktsineeritud. Kui jah, siis millega ja kuidas õnnestus löögile saada, ning kui mitte, siis miks mitte, kas oled ehk rahvavaenlane või hoopis hullumeelne lamemaalane? Laias laastus on trall vaktsineerimise ümber juba veidi nõmedaks läinud, kirjutab kolumnist Susan Luitsalu.\nÜtlen kohe ära, et mina ise olen vaktsineeritud, ja juba suhteliselt ammu. Nimelt enne koroonat töötasin ma sügisest kevadeni Araabia Ühendemiraatides firmas, mis tegeleb sündmustest tele/internetipildi tootmisega (kirjutasin sellest isegi raamatu «Minu Dubai») ning mul oli naiivne ettekujutus, et maailm adapteerub viirusega ja elu läheb edasi. See tegelikult mingil määral juhtuski – peale väga karme liikumispiiranguid (mille raames ei tohtinud Dubai elanikud muuhulgas isegi oma suva järgi toidupoodi minna, vaid pidid selleks aja broneerima, aga tänu millele viiruse levik jällegi kontrolli alla saadi) emiraat taaskäivitati.\nSaabus vaktsiin, inimesed immuniseeriti kärmelt ära, kõige esimestena sealjuures valitsus, et eeskuju näidata (selle kohta kedrati raadios lausa reklaami, et ära karda, isegi valitsejad on vaktsineeritud), ning kes vaktsiini ei tahtnud, pidi tööandjale olenevalt oma töö iseloomust kas igal nädalal või lausa iga päev negatiivse koroonatesti ette näitama. Isegi riigi piires liikumiseks oli vajalik testisertifikaat ja kehtisid karantiininõuded. Kuna mulle esiteks ei meeldi pulgad ninas ja teiseks on testimas käimine juba omaette ajakulukas ettevõtmine (me räägime PCRist, mitte kodus ampulli sisse tatistamisest), otsustasin kohe ära, et kõige mugavam on oma suts kätte saada.


Reiki praktikaõhtu reiki vanniga reikit õppinuile Tartus | Sündmus | vikerkaaresild.org\nReiki praktikaõhtu reiki vanniga reikit õppinuile Tartus\n2017 Nov 01 K 19:00\n2017 Nov 01 K 21:30\nAlgus 2017 Nov 01 K 19:00\nLõpp 2017 Nov 01 K 21:30\nAlgusest aega 1061 päeva 10:39\nKutsume kõigi astmete reiki praktikuid kokku saama, oma valgust ja uusi avastusi jagama ning õppima üht-teist uut. Kutsume Juugakotta, imeilusasse just reiki praktikute ja hingajate kokkusaamiseks mõeldud ruumi, kus on olemas kõik vajalik ja ei midagi ülearust, mis võiks tähelepanu kõrvale juhtida või liigselt ruumi võtta.\nKutsujaks on Tartu JK Energiakool, Juugakoja koolituspool, mis õpetab tundma ja kasutama erinevaid energiaid ning valima turvalisemaid ja ohutumaid tervenduspraktikaid.\nAlguse tutvumisringis saavad kõik ennast tutvustada ja jagada parasjagu aktuaalseid probleeme, huvipakkuvaid teemasid, kogemusi ja küsimusi. Pärast seda läheme uue teema juurde. Räägime reiki seletamisest kristlastele, levitatavatest müütidest ja avastatud autentsetest tõenditest algkristluse ja reiki lähedasest seotusest.\nJärgneb kerge ja lihtne energiamassaaž Usui õpetatud reiki algvõtetega.\nPraktikaõhtu lõpetab traditsiooniline nauditav reiki vann kahel laual.\nÕhtu jooksul joome mitu korda taimeteed ja laseme hea maitsta suupistetel, mida ka osalejad võivad kaasa tuua.\nKoht: Juugakoda http://www.juugakoda.ee/kontakt/\nAeg: K, 1.11 kell 19.00-21.30\nJuhendaja/korraldaja: reikimeister-õpetaja Reet Karro\nHind: 10 €.\nVeel võtta kaasa vahetusjalatsid ja soovi korral ka vahendid märkmete tegemiseks.\nOsalustasu 10€ võib maksta ette panka: OÜ Juugakoda, a/a EE752200221066957510, viitenumber 10757, seletuse väljal "1.11 praktika" (viitenumber viib laekumise õigele grupiarvele). Või maksta sularahas kohapeal.


TARTU MARATON, 21.02.2010 | Walkie-Talkie\nPosted by: Kei | veebruar 27, 2010\nTARTU MARATON, 21.02.2010\nOlime end taas Kei ja Kristiina Pommiga ühtseks autokonnaks moodustanud.\nJohtuvalt minu onu juubelipeost, mille ma laupäeva õhtul ekspressmeetodil ära jõudsin külastada, saime Otepääle alles jupp aega pärast südaööd. Duende (meie öömaja) üllatas eesseisvaid maratonisõite silmaspidades väga teadliku hommikusöögimenüüga- maitsev puder toormoosiga, võileivad, müsli, banaanid, jogurtid…\n„OOO! Teil on siin toas telekas! Minul küll ei olnud.“ Ütleb Kristiina hommikutervituseks mulle tuppa astudes.\n„Näe! Ole hea, asi sellest kotist kinni, see võib juba autosse minna.“ Kristiina pöördub kott käeotsas minekule.\n„Kristiina! Kus mu kiip on!!!“ vaatan ehmunud silmil talle otsa. Viskun põrandale käpuli ja klobistan põlvedel terve toa põranda läbi. Kraban Kristiina käe otsas kõlkuva koti, ragistan luku lahti, tuulan pead pidi selle sees. Raban vetsu ukse pärani ja uurin prügikasti, mis poti kõrval. Saputan linad-tekid-padjapüürid-madratsid-tekikotid pahupidi. Torman tepist mürinal, iga astme peale ja alla vaadates. Söögikoht. Esik. Õu. EI KUSKIL!\nKristiina tuleb auto juurest tagasi samuti tühje käsi laiutades, ei ole ka autos. Ei ole ka Mari mahajäänud kotis. EI OLE KUSAGIL!\nAinuke võimalik võimalus, et kui Mari hommikuses stardielevuses on ennast kahekordselt kiibistanud ja nüüd sõidab nii enda kui ka minu kiibi saatel 63 kilomeetrit.\nSel aastal jõudsin staadionile lausa 20 min enne starti! Kõige suurem tegemine oli oma suuski selles talvise laulupeo katlas üles leida. 5 min enne starti traavib Triin, segase pilk silmis minust mööda. Ma ei jõua reageeridagi, märkan vaid, et tal pole suuski, millest võin järeldada, et tal sama pähkel käsil mille mina äsja puretud sain- tuvastasin Jaani ja tema poolt määritud suusad ilma milleta rajale minna erilist mõtet ei ole. Suusad alla ja suusakepid pihku sain koos stardipaugu ja maratonihümniga.\nPisarad silmis kannan korraldajate pealikule ette, et ma kiibitu. Pealikule selja pööranud põriseb telefon taskus: „Kuule, kas sa oma kiibist puudust ei tunne?“ uurib Urmase hääl Tartust mind väga puudutavalt. Isversussver!!! Päike hakkas sel momendil heledamalt pilve tagant paistma. Ausõna! Igastahes sain oma kadunud kiibi nüüd „K“ tähe juurest kätte.\nJa siis oli minek, kohe algusest peale käis äge andmine. Suusad olid mul nii peenelt määritud, et lipe oli suurepärane, aga pidamine toimis vaid siis kui samm tehnikatõdedega väga täpselt klappis. Kui see klapp kadus, tuli toetuda ja tööd anda rohkem kätele. Mulle omaselt püsis pulss kõrge, vaatamata sellele, et seekord olin teinud enne starti lumes sumbates Jaani ja oma suuski otsides märgatava eelsoojenduse. Kuigi TM on suusahooaja põhivõistlus ja seda silmaspidades oli kogu talv ka kulgenud, ei olnud ma ometi selleks valmis. Põhjus lihtne- minu peake oli mulle kaks eelnevat ööd unetuks korraldanud. Üldine jõuetus andis end üsna pea tunda. Lisaks oli võrreldes eelmise aastaga mitu lisakilo naha all vaja endaga koos edasi liigutada.\nJa siis oli minek! Kohe algusest peale käis äge andmine!\nKes andis sõnaga. Elo.\nKes andis naeratusega. Kristiina.\nKes pani patsu õlale.Teine Kristiina.\nKes andis kallistuse. Kati.\nKes suskas kepiga.Kõrval raja naaber.\nKes trampis suusaga su suusal.Tagant tulev sõitja.\nKati võidukas finish\nOlukorda ei teinud lihtsamaks ka öösel enne starti möllanud lumetorm. Rajad olid väga pehmed ja pudrused, korralikust tehnikasõidust ei tulnud esialgu midagi välja. Kõrvus Jaani õpetus , et samm peab olema kerge nagu samba tantsijal, tuiasin rumbaruutu ja muigasin mõrult, sest vahelduvtõuge on muidu minu tugevaim element klassikastiilis.\nHuvitav, jälle ma sõidan kahe raja vahel kellegi suusajäljes, kes arvatavasti on aeglasematest mööda põrutanud ja pehmesse lumme oma kiirustavad ebamäärased risti-rästi jäljed joonistanud. Vahetan rada, et taas ebalevalt nentida, et need ju küll need p ä r i s suusajäljed pole, need on miskid nalja jäljed. Vahetan taas rada, et taas… ehhh. Esimeses TP koorin kolmandad püksid pealt, vahetan kindad õhemate vastu ja libistan ühe vahekihi ülevalt ka vähemaks.\nMatu TP, 12 km läbitud. Taas on TP-d leebelt öeldes nõrgalt korraldatud. Kellelgi oli tulnud idee panna ühte kätt söök ja teistpidi jook. Hea mõte ehk, kui sellest oleks ka suusatajaid informeeritud. Tagajärjeks suusarüseluses kaootiline pendeldamine kahe rea vahet.\nKuidagi ei saa TM TP teenindajaid lettide tagant välja, see tingib troppivad järjekorrad ja tohutu ajakao keha kinnituse hankimisel.\nTP-s käib selline tringel-trange- tungel, et loobun söödast ja lepin vaid joogiga. See kõik meenutab nõuka aegset küünarnukid kehast eemal trügimist, kes letilt kauba esimesena kätte saab.Võibolla tungleks ise ka kui jõudu rohkem jaguks, aga hetkel seda napib\nKui Harimägi ületatud ja 20km läbitud vaatan kella, aega on kulunud juba 2h ja 10 min. Jõud on nüüd päris otsas ja ma annan endale aru, et nii ei saa ralllit sõita! Sellise tempoga kujuneks lõpuaeg vähemalt 6, 5 tundi!\nStopp! Nüüd jätan lausa sõidu ja jätkan matkatempos. Kuna see on mul täiesti mõistuslik otsus, siis ei kurvasta ma väga ka minust ühtelugu mööduvate suusaselgade pärast.\nÜhest tõusust üles rühkides pöördub minu poole keskealine härrasmees ja ütleb puhtas ma-ei –tea-mis-keeles mulle paar lauset. Naeratan vastu ja lausun mõtlematult puhtas saksa keeles: „jaa-jaa! „ See oli ilmselge eksitamine, sest nüüd järgneb juba pikem jutt ikka selles tundmatus keeles, ainuke tuttavus mille kõrv tema jutus eraldas, oli Süd-Tirol. Noh, abiks seegi. Kordan juba vana võtet, naeratan ja lisan täpsustuseks: „jajaa! „ Selleks korraks sai jutt otsa ja vana kimas edasi.\nSiis libisevad minust mööda mees ja naine, kes omavahel valjult arutlevad suuskade kehva minekut ja kurdavad, et laskumistel on kole raske. Lisan neile jutuks, et huvitav kui neil on laskumistel raske, siis mul on seda hoopis tõusudel!\nAiki Amsterdamist hõikas küll veel viimasena sõnad õhku, et Hääd libisemist tüdrukud! Aga mis ei libise, see on imeilus helesinine suusk… ja kohe üleüldse ei libise. See eest, aga peab 200%. Nii hästi kohe peab, et mäest alla „kihutades“ tuleb keppidega tugevalt hoogu juurde lükata muidu on oht keset mäge seisma jääda. Maraton on rõõm! Ja siis on maraton veel töö! Tugev füüsiline töö. Selline töö mida kohe on ikka tunda kogu terves kehas ja… terves vaimus.\nSeni kuni mina vaevlen ja selle päeva võimalustega kohanen, möödub minust Triin. Ma ei olnud sel hetkel ses asjas küll väga kindel, aga lõplik tõde selgus hiljem.\nSee oli vist Kuutse TP-s, 32 km stardist, kui lasin suuskadele pidamist lisada. Efekt oli vaimustav, sest korraga tekkis võimalus taas tehniliselt normaalselt sõita ja küll see on ikka hea ja kindel tunne! Ei läinud väga palju aega mööda, kui tundsin, et olen märgatavalt taastunud ja võin taas tempot tõsta. Olin taas mängus sees ja ajasin õiget asja. Tõepoolest, ma ei olnud sinna ju matkama läinud! Kuna uus hingamine ja liikumine olid niivõrd erinevad vahepealsest tuiamisest, siis lubasin endale võrdlust fööniksiga, kel oli tuhas asja olnud. Uus tempo jalges, hakkasid mulle peagi vastu liikuma need samad seljad kes minust varem möödunud olid. X-keelne härrasmees oli taas oma juttudega seal. Nüüd olin mina aga jutukam kui enne. Südikalt kobisesin talle maailma kõige puisemas saksa keeles: „inśuldigung! Ihh spraihhe nihht doitśe!“ ja loomulikult naeratasin, midagi mõistlikumat ei osanud ma millelegi nii koletotakale enam lisada. Ta vaatas mind kahe küsimärgiga silmis, ilmselt ei mäletanud enam meie eelnevaid sügavmõttelisi diskussioone. Mõtlesin siis mõtlemata siiski pikemalt: “ ein, zwei, polizei“ ja põgenesin sündmuskohalt.\nPilk jääb pidama kahel triibulisel lehvival seelikusabal. Lükkan keppidega tugevamini, et seelikutele järgi jõuda. Need on ju telekast nähtud juba tuttavaks saanud sulatatudjuustukarbi tüdrukud. Hommikul näidati neid rahvaseelikuid kenasti tagumikud uppis mäest alla kihutamas. Jõuan neile kõrvale ja piilun… jah tõepoolest SulatatudJuustuKarbiTüdrukud. Isegi kaks heledat punutud patsi paistavad valge pähe seotud rätiku ja rukilillepärja alt välja.\nMõni maad hiljem märkan eespool taas seda naist, keda ma kahtlustasin, et äkki on just tema meie Triin. Lähemale kaapides võtan südame rindu ja hõikan: Triin! Reageeris, oligi tema! Koos jätkame kuni tuleb kätte Peebu TP, 39km stardist. Siin märkan peale keha kosutust, et suusahooldajatel on parasjagu käed tühja täis ja pakun neile kohe tegevust. Sõbralikult ja asjatundlikult ajavad nad oma asja ja peagi jätkan taas teekonda paremaini pidavate liuglaudadega.\nÜhes käes puljong, teises jõujook tammun ja luristan, tammun ja luristan lähima prügikasti poole.\n„No kuidas pidamine on!“ hõigatakse viimase TP määrdepuki tagant.\n„Eino pidamine on super! Paremat pidamist ei oska suuskadele tahtagi. “ mulle kohe meeldivad lahked ja lahtised eesti inimesed. Kõht koriseb kahtlaselt. Tahaks süüa, aga… ei hakka trügima nende lahkete eesti inimeste vahel. Igaksjuhuks…\nÜhel laskumisel põllule märkan ees suusajäljes midagi karvast. Kiiresti lasen peast läbi kõik potentsiaalsed karvased esemed, mis sellel sõidul võiksid ühel suusatajal kaasas olla. Kuna midagi asjalikku pähe ei karga, otsustan oodata kuni lähemale jõuan ja oma silmaga silman. Üllatus on suur kui näen et see on päris hiir, jumalaloomake! Ma lootsin väga et ta on elus. Lootsin väga et ta jääb ellu, kuigi see võimalus ei olnud ilmselt väga tõenäoline. Mina ju küll möödusin temast ühel teisel suusal liueldes, vältides otsasõitu, aga ma ei tea kas see ka järgmistel laskujatel õnnestus. Kui 46,6km on sõidetud, jõuame Palu TP-i. Siin on mul enese tankimisega nii kiire, et alahindan oma koordinatsiooni ja pistan pool kätt sooja puljongitopsi. Kui see vedel soe sool ka läbi kinda ja naha imenduks! Mustikasupp on minu vaieldamatu favoriit, see toidab ja turgutab ja aitab taas teele. Ja just siis lehvib minust mööda MINU JÄNES! Tal on kõrge tempo ja suur kiirus, aga vaatamata sellele haaran ta varjust ja lippan kaasa. Arvutan, et lõpuni on veel üksjagu minna ja et ma ei pruugi vastu pidada. Aga mis siis! Tema taga tööd rügades leian taas selle kõige õigema sambarütmi ja tohutu kiirusega (mulle tundub), ründame distantsi viimast kolmandikku. Möödume ettejäävatest suuskuritest nii era- kui ka grupiviisiliselt. Juba oleme saanud ka järgijaid, adun, minek on meil tõesti hea. Õnnitlen end kui oleme jõudnud Hellenurme, 53,5km stardist. Olen enda arvates joogiga kiire, aga proua kesktormaja on veel kiirem olnud, juba ta läks! Padavai sööstan talle järele, sest ega head jänest ei kohta ju iga päev! Palust alates ongi olnud veidi kergem sõita, sest rada on ühtlasem, pinnas tugevam ja kandvam. Igatahes kukub meie tempo siiski mingil hetkel, märkan et minu jänese samm on juba üsna töntsiks jäänud, ega minulgi kergem pole. Enne viimast, kohvipunkti loen juba kilomeetreid, kui palju jääb veel maad päästva finiśini.\n„Ega teil juhuslikult arstikohvris leiba leidu?“ uurin viimases hädas medpersonaali käest, kes seal miinus 11 kraadis mõnusasti kuuma kohvi luristavad.\n„Ainult kohvi saab siit ja …nuuskpiiritust.“\nPanen viimase kaardi kohvi peale. Kilomeetrikese edasi lükanud nendin, et ega nuuskpiiritusest polekski praegu ära ütelnud.\nÜhel laskumisel möödun oma jänesest, teadmata, et oleme rollid vahetanud. Nüüd olen mina JÄNES ja aitan temal edasi liikuda. Mõttes arvestan, et kui ma ka viimaseid kilomeetreid enam sõita ei jõua, vaid matkan, siis olen ikkagi viimase paarikümne tempoka kilomeetri pärast rõõmus. Ometi jaksan ma päris kenasti lõpuni sõita ja kuigi finiśisirgel mööduvad minust nii minu jänes kui ka härra X, olen siiski täiesti rahulolevalt kohal. Suur töö on seljataga. Kui ajamõõtja randmel kinni vajutan vaatan teist korda kella selle võistluse jooksul. Stardist on kulunud ca 5h ja 54min, see on vaid 3 min aeglasem kui eelmisel aastal! J\n„Tead kui raske.“ Need on mu esimesed sõnad finishis ootavale Marile.\n„Tean.“ Vastab tema mõistva noogutusega.\n„Ja kui tore.“ Oleme mõlemad nõus.\ntead, kui raske ... ja tore 🙂\nTartu Suusa Maratoni KANGELASED on hoopis L A P S E D!!!\nSee mida tegime meie täna, see on lillepidu ja pillerkaar sellega võrreldes, mida tegid nemad eile.\nLapsed sõitsid miinus 16-s kui tuul puhus lagedal platsil tõepoolest 18-22m/s. Minul oli isiklikult kõhklusi, et kas ma jõuan ühes tükis näoga tagasi sooja autosse või pudeneb see enne lastesõitude lõppu kildudeks. Jaan teatas, et tema ei jää ootama-vaatama, sest tema kannikad kukuvad kohe küljest.\nLohe ületas finishijoone, medali kaela saanud nõudis oma diplomit kuhu peale on suurelt kirjutatud „OLED TUBLI!“ ja alles kolmanda asjana teatas mulle, et „Ema,mul on midagi viga, ma ei näe kohe üleüldse mitte midagi“ uurisin siis teda veidi lähemalt ja selgus, et ta prilliklaasid olid kaetud paksu mitte läbipaistva jääga. Kuidas ta sõitis 2,3 km? Mine võta kinni… kuulmise ja tunde järgi juu vist.\nTorm´i vanused said aga halastuslasu. Noh nii ma võin küll nimetada seda 10 min varem kõlanud stardipauku. Sest korraldajatel süda ei lubanud neil 5-6 aastastel stardikoridoris enam kauem võbiseda.\nPärast maratoni, Lõunakeskuses, kui kõhud olid jäätise ja moosiga pannkooke tihkelt täis teatasid mõlemad poisid veendunult, et nemad tahavad osa võtta ka jooksu- ja rulluisu- ja tee peal sõitmise ja metsa sees sõitmise jalgrattamaratonidest!\nJa siit veel täiesi asjalikke numbreid 63km lõpuprotokollidest:\nLõpetajaid oli kokku 4787. Kui kõige esimese, Anders Auklandi (Norra) aeg oli 2h, 59min ja 41 sek, siis viimase lõpetaja, M75 vanuseklassi Claes-Johan Grönvalli (Soome) aeg 10h, 23min ja 13sek . Sekundid on aga maratonirajal väga olulised, kui esimest ja teist kohta lahutab vaid üks sek! Naisi oli lõpetajate seas kokku 491.\nkoht n_koht nr nimi elukoht MATU HARIMÄE KUUTSE PEEBU PALU HELLENURME finish vanus_kl kl_koht kordi\n1082 1414 Leppik Jaan Tallinn 0:51:46 1:17:52 2:21:45 2:57:13 3:30:22 3:59:18 4:42:44 M35 236 5\n2882 160 2835 Maidla Marika Tallinn 1:04:49 1:36:53 3:02:57 3:46:18 4:25:15 5:01:18 5:54:00 N35 35 4\n3101 190 2741 Lett Triin Tartu 1:12:20 1:44:33 3:03:49 3:46:43 4:27:24 5:05:50 6:02:28 N40 27 8\n3970 3804 Koov Jaanus Tallinn 1:13:08 1:51:06 3:25:56 4:14:53 5:01:55 5:46:25 6:48:50 M35 779 1\nJani esimene TM\nnr Nimi elukoht PALU HELLENURME aeg kordi\n5168 Koov Katrin Tallinn 1:25:10 2:03:15 2:59:17 2\n5343 Liiv Elo Saaremaa 1:32:04 2:15:38 3:21:40 1\n5145 Kvanstrom Kei Tallinn 1:39:01 2:21:14 3:22:34 3\n6284 Pomm Kristiina Tallinn 1:47:59 2:37:29 3:45:20 1\n5190 Saks Kristiina Tallinn 1:55:47 2:59:59 4:27:30 1\n…ja TM kangelased:\nTorm Isok 980m\nÕnne Heintalu 1,56km\nLohe Isok ja Essu Heintalu 2,3km\nKõue ja Uko-Aija Heintalu ja Lõmash Kama 4,53km\nPosted in Maratonid, suusatamine | Sildid: 2010, Elo, Jan, Katrin, Kei, Krissu, Kristiina, Marika\n« ALUTAGUSE SUUSAMARATON, 13.02.2010\nEllujäämine 6-7.02.2010 »


Ulmekirjanduse BAAS - Michael Crichton - Eaters of the Dead\neesti keeles: «13. sõdalane»\nTartu «Fantaasia» 2009 (Sündmuste horisont, nr 14)\n7.01.1998, kell 02:52\nRaamat on vormistatd kellegi X saj. araabia ränduri Ibn Faldani reisikirjadena, mis käsitlevad tema reisi Skandinaaviasse, viikingite maale.\nKui tavaliselt on sedasorti seiklusjuttude aluseks mingi kogus (geograafilisi, ajalooliseid) fakte ja resultaadiks ilukirjanduslikus vormis teos, siis Crichton on teinud risti vastupidi. Raamatu aluseks on ei miski muu kui Beowulfi myyt. Crichton on võtnud reaalsest ajaloost vaese araablase ja pannud tolle suhu kyllalt kuivalt ylestähendatud ja kommenteeritud jutustuse mis käsitleb (justnagu) reaalseid syndmusi mis oleksid teoreetiliselt võinud aluseks olla hilisemale Beofulfi loole.\nKui praktiliselt kõigi Crichtoni raamatute puhul on piir populaarteadusliku ja ilukirjanduse vahel kohati kyllalt ähmane, siis selles raamatus on too tendents viidud oma loogilise lõpuni. Vähe sellest, et mina kui lugeja praktiliselt kogu raamatu vältel õieti sotti ei saanud, et mis seal kirjutatust nyyd ikkagi ajalooliseks faktiks kvalifitseerub.. raamatu järelsõnas kirjutab Crichton ise, et paar aastat peale raamatu kirjutamist oli ta oma kasutatud kirjanduse loetelu alusel miskeid materjale yritanud otsida. Paaritunnise edutu tuhnimise järel jõudnud ta järeldusele, et ka too kirjanduse loetelu oli ilmselt yks raamatu fiktsionaalseid osasid ;)\nRaamat ja eriti too tohutu tohuvapohu fakti/fiktsiooni piirimail olid kyll piisavalt originaalsed ja andekad aga viite tegelikult vist välja ei vea. Ytleme neli pluss.\n1.12.2000, kell 15:32\nNo minu jaoks veab viie välja küll!\nCrichton on üldse väga omamoodi fenomen...tema neljast loetud romaanist pean "Koolnuõgijaid" kõige paremaks. Väljemõeldise ja kroonika vahel pendeldamine; teadus ja ebateadus; haarav süzhee, põnevuskirjanduse võtted jne on kõik Crichtonile väga omane. Tal on sünnipärane jutuvestja anne ning taip lugudesse põimida väljamõeldist segamini reaalsusega. Tulemus on veenev.\nSee romaan oli pikka aega Crichtonil üks vähem tuntumaid aga lugejate massid jõudsid selle juurde tagasi peale seda, kui muud romaanid olid bestselleriks saanud. 90-ndatel on "Koolnuteõgijad" mitu uustrükki üle elanud; hiljuti valminud film toob menu veel juurde.\nTegu on väga omapärase romaaniga. Aluseks on võetud tõepoolest Ahmad ibn Fadlani "Risala" ehk reisikiri missioonist Bulagrite valitseja juurde. See kroonika on oluline ajalooallikas, seal kirjeldadakse oguuside, hasaaride, kiptshakkide, bulagrite jne kombeid ja tavasid, kohalikku poliitikat jne. Isegi "Hõbevalges" on ibn Fadlani tsiteeritud...paraku aga nagu kõik allikad seal, on araablase teksti tõlgendatud autori luuludele sobilikus suunas.\nIbn Fadlan kohtas Bulgaris(tänapäeva Tatarstan VF-is) viikingeid...ilmselt Rootsi päritoluga metsikuid kaubitesejaid. Araablase jaoks oli tegemist vapustava kogemusega; ibn Fadlan kirjeldab pikalt rus`ide viise ja tavasid. On tunnistajaks ka laevaga põletusmatusele.\nSenimaani on romaanitekst ibn Fadlani kergelt muudetud stiliseering. Ainult selle vahega, et tegevus ei leia aset mitte Bulgaris, vaid kuskil allpool Itili (Volgal). Siis saabub viikingite juurde sõnumitooja Põhjast Wulfgar. Häda ja õnnetus on saabunud, otsitakse kangelast. Nõid ütleb, et ka araablane peab kaasa minema - sõdalasi peab olema 13 ja üks neist võõramaalane.\nSiit siis algabki väljamõeldis ja üleminek tekstis on selgelt tunda. Crichton üritab küll säilitada ibn Fadlanile omaseid väljendusi ja stiili, ent kogu edasine stoori on liiga läbimõeldud ja konstrueeritud...ilukirjanduslikumalt kirja pandud ja põnevam. Autor küll vigurdab igasugu joonealuste märkustega; kurdab kui mitmetähenduslikult võib tõlkida ibn Fadlani "originaali" jne...\nViikingite peamehe nimi on Bulywif. Teda kutsub kuningas Rothgar, kelle maale on tunginud "wendol"... Tulen tuttav ette? Just, just Beowulf ja Hrothgar ja Grendel. Crichton jutustab araablasest diplomaadisuu läbi esimest inglisekeelset romaani, mis pandi kirja vanematest Taani kuningate seiklusest.\nEga "Beowulf" ka täpselt ütle, kes Grendel oli...Crichtoni wendol on ilmselt neandertaanlike tunnustega rass; keda kromanjooni inimene välja ei tõrjunud. Õuduse ja teaduse segu, sest lõplikud vastused jäävad andmata. Ka gnoomide juures käiakse nõu küsimas.\nÜldiselt väga hea romaan; mitte ainult seikluskirjandus; ka tegelaste omavaheline suhestatus on läbimõeldud ja kandev. Ibn Fadlan peab veidi redigeerima oma ettekujutusi barbaritest ja viimased ka mökust araablase suhtes, kellest kujuneb hea sõjamees.\nSuurepärane romaan! John McTiernani tehtud film Antonio Banderasega peaosas polnud sugugi halvem.\n29.09.2001, kell 18:25\nKurat, Golikov on kõik ära öelnud - eelarvustajaga 100% nõus. Ja film "13. sõdalane" oli kah väga hea.\n16.08.2004, kell 13:49\nMinu jaoks veab kahjuks välja ainult kolme!\nKuiv, igav, kroonikalaadne. Eriti käisid närvidele joonealused märkused, mida leidus palju, ja mis pidid autori fantaasiale "teaduslikkust" juurde andma. Iseenesest lugu polnudki paha, ainult vormistamine jättis soovida. Romaani põhjal valminud film "13. sõdalane" oli hoopis parem, kuigi sealt oli välja jäetud romaanis iga natukese aja tagant toimuvad seksorgiad orjatüdrukutega. Filmi ei suutnud ära rikkuda isegi Banderas.\nHinnet võib tegelikult lugeda kas kolmeks mitme plussiga või neljaks pika miinusega.\n4.01.2010, kell 23:49\nMinu esimene tutvus käesoleva romaaniga oli muidugi ekraniseering, mida nägin esmakordselt teismelisena kinos... jättis ikka väga võimsa mulje ja hiljemgi sai üle vaadatud. Toona oleksin kindlasti heameelega lugenud ka romaani, ent ei osanud veel piisavalt hästi inglise keelt, ja eestikeelset tõlget polnud.\nNüüd, kus romaani lõpuks läbi lugesin, olen kahjuks sunnitud Lauri arvustusega nõustuma... nagu ka hindega, mis jääks tegelikult samuti "kolme" ja "nelja" vahele. Põnev lugu, ent kuivalt ja igavalt kirja pandud.\n25.06.2010, kell 22:49\nVaese mehe Poul Anderson. Pärisajaloolane polnud neist küll kumbki, aga PA oli vähemalt harrastusajaloolane ja pikalt Põhjala temaga tegelenud. Vahe annab ootuspäraselt tunda: antropoloogilisi tähelepanekuid ei suuda MC ibn Fadlanile omistatavas fiktiiivses osas araablasele omases kvaliteedis konstrueerida; PA, ma arvan, oleks suutnud.\nSüzhee on hästi lineaarne põnevuslugu, mille juures pole suuremat arvustada.\n5.07.2010, kell 13:29\nEsimesena nägin filmi ja see oli nii halb, et ma mõtlesin, kas raamatut üldse loengi. Kuna Crichton mulle üldiselt meeldib, siis ikka lugesin. Raamat oli väga hea. Lausa suurepärane. Ma raatsin harva eestikeelseid raamatuid osta aga selle eest võib küll raha välja käia.\n19.07.2010, kell 03:16\nLähtepunktiks oli niisiis küsimus, kas “Beowulf” on igav. On küll. Autor on püüdnud seda teisiti jutustades vähem igavaks teha. Jõudes kohati umbes sellele tasemele, kus oli Robert Howard. Kas just üllatav, aga Conan on kaasaegse lugeja jaoks umbes niisama igav kui Beowulf. Mis teisest küljest viib julgustavale mõttele, et kirjandus, lugude jutustamise kunst, siiski areneb.\nMiski vana nali ütleb, et lõbumajas maksab kõige rohkem koht, kust saab piiluda seda, kes piilub. Kas just sellest lähtudes, aga midagi niisugust on autor konstrueerinudki. Pakkudes seda, mida ta näeb, kui ta kaasaegset ajalooteadust (vms) kasutades vaatab araablast, kes oma kultuurikontekstist lähtudes vaatab Beowulfi.\nSee konstruktsioon võiks olla suurepärane, aga kahel imho puuduval eeldusel. Esiteks peaks lugeja tundma algupärast Beowulfi. Et siis rõõmustada teisenenud nimesid ära tundes või imestunult pead vangutada – ah siis et draakon tuli sedapuhku enne kui ema, ah siis niimoodi... Ja teiseks peaks lugeja tundma koraani, et mõista, miks jutustaja mõnele asjale pöörab tähelepanu ja mõnele mitte. Vaikus peaks olema siin niisama kõnekas kui valjuhäälne imestamine.\nNiisiis, lihtsameelsem (?) autor lisaks joonealused märkused, selgitamaks õhtumaisele lugejale idamaist kultuurikonteksti, millest lähtudes tekst on saanud just selline. Selle asemel on Crichton eelistanud koomilist efekti, katkestades suvalistel hetkedel tegevuse käiku hämmastavalt vähetähtsate pseudoajalooliste märkustega. Aga ehk ongi nii parem, sest Beowulf ise, nagu öeldud, oli ju siiski üsna igav.\n18.05.2011, kell 14:36\nCrichtonile meeldib tihtilugu fakti ja fiktsiooni sedasi kokku segada, et vaene lugeja ei saa aru, mis on reaalselt olemas ja mis autori poolt välja mõeldud. Käesoleva raamatu järelsõnast tuleb välja, et lugupeetud autor astus ise lõpuks ka enda poolt kaevatud auku. Igati tore teadmine, aga see selleks! "13. sõdalase" näol on tegemist on siis klassikalise müüdi tänapäeva traditsioonidele vastava ilukirjandusliku töötlusega. Aluseks "Beowulf". Innustust sai autor selle kirjutamisel vestlusest sõbraga, kes väitis, et kangelaseeposed on praegu üsna tüütu lugemisvara. Crichton tahtis tõestada vastupidist. Jutustamislaad võib küll ajale jalgu jäänud olla, kuid loo põhiolemus on endiselt huvitav. Minu arust kinnitab "13. sõdalane" tema argumenti üsna hästi. Põnev süžee, mida ilmestab Crichtonile omane pseudoteaduslik esitamisviis. Tugev neli


Raseduse ettevalmistamine pärast 30 perekonna kliiniku avamist Opor Jekaterinburg 2021\nKui nad intervjueerivad neid naisi ja teada saada, miks nad ei sünni 30 aastat, siis nende arvamused jagatakse. Keegi ütleb, et meie ajal on võimatu leida sobivat meest, kust saate lapse sünnitada, nii et see inimene on saanud tema jaoks tõelise isa.\nVõi juhtub, et teisel poolel tekkinud, selgub, et inimene ei soovi lapsi, kuni minimaalsed hüvitised ostetakse accruice või auto jaoks. Ja keegi eelistab karjääri ja kui vanusepiirang sobib, püüab ta sünnitada "iseendale". Keegi ei ole võimalust rasestuda tervise jaoks. Paljudel viisidel on need mõtted täiesti reaalsed ja selged.\nKa paljud naised ja nende abikaasad veenduge, et 30 aasta möödudes sünnitatakse palju raskem kui varasemas eas. Fakt on see, et see on sel ajal, et tema abikaasa ja abikaasa tekib kõige tõsisem vastutus oma tulevase lapse eest. Nad lähenevad sünnituse ettevalmistusprotsessile, arvestades kõiki tulevasi raskusi. Kuid sellest hoolimata on teatavaid meetmeid, mida tuleb järgida, kui kavatsete rasestuda pärast 30. \_ T\nRasedus pärast 30: riskid, ülevaated ja mida arstid sellest mõtlevad? Uurida raseduse ajal tekkinud riske, mis võivad olla kolmkümmend, peate hoidma väikese joone kolmkümmend nelikümmend aastat. Teaduslikult kinnitas, et võimalus rasestuda kohe pärast 30-aastase endi saavutamist on veidi madalam kui näiteks 25-28 aasta jooksul. Protsent tõenäosus väheneb oluliselt pärast 35 aastat. Niisiis, me järeldame, et piirangut võib kaaluda 35-aastaseks, kui te tõesti kardate, et rasedus ei tule varsti.\nPaljud arstid ütlevad, et pärast kolmkümmend viis aastat on rasedatele rasedusele lihtsalt ohtlik tuleviku poiss, sest oht, et ta on sündinud kaasasündinud haigustega. Tegelikult on alla sündroomiga laste osakaal palju suurem, kui naised sünnivad 30., kuid siiski ei ole sellise fakti alguse tõenäosus kõrge. Kui me õigesti läheneb sünnituse küsimusele, saab järgmine tragöödia vältida.\nSeal on ka konkreetne uuring, mis arvutatakse naistele pärast 30. \_ T Fakt on see, et arstid asutasid asjaolu, et selles vanuses on see väga kõrge, nagu "külmutamise" raseduse nurjusõnnetus. Kuna naissoost organism selles vanuses on teatud hormonaalsed muutused, loote on väga raske kohaneda.\nja viimane hoiatus, mis on ebatõenäoline, vaid oodata tema kaubamärki. See on keisriosa. Fakt on see, et kui daam sünnib lapsele, jõuab selle vanusega juba 35-aastasele reale, siis peaksid arstid pakkuma talle sünnitust läbi keisriosa. Teine arstid peavad naisele ütlema, millistel tulemustel on iga võimalus olla asjaolu, et see valib loomuliku sünnituse tee. Kõige olulisem asi siin on mõistlik selgitada põhjus, miks naine ei saa sünnitada ennast.\nVälimus esmasündinu pärast 30 aastat muutub meie ajaks tavaline. Kui varem sellise naise kohta võib tahtmatult sosistada sõbranna, kes ei olnud juba 1. beebi sellesse vanusesse, nüüd palju vastupidisena selles samm kui vastutuse ilming ja ettevaatlikkust. Paljud naised, hoolimata arstide keeldudest ja hoiatustest, kes üritavad rasestumalt rasestuda 30, kui nende elu staatus oli täiesti fikseeritud ja nad on juba kindlalt nende jalgade jaoks kindlalt. Kuid isegi sel juhul ei tohiks unustada, et rasedus selles vanuses tuleks soovitada oma arstiga ja isegi paremini, et läbida terviklik uurimine.\nMa sünnitasin esimese lapse pärast 30. ja võin jagada oma kogemusi kõigiga, kes soovib sellise teo üle otsustada. Kõik nende põhjused, miks nad varem sünnitasid. Kõige sagedamini sünnitada varasemas eas, see ei olnud lihtsalt viljatuse tõttu võimalik, mitte abielluda, vajadust lahendada eluasemeküsimuse või soov "elada iseendale."\nUsun, et psühholoogiline valmisolek saada emaks on üks tähtsamaid tegureid, mis vajavad raseduse planeerimist. Meie sisemine valmisolek tuleks kombineerida organismi sobiva füüsilise seisundiga (võime ette kujutada ja kuivatada).\nMa ei abiellunud kuni 30 aastat, nii et ma ei sünni lapse sel perioodil. Tahtsin sünnitada, nii et küsimus tekkis minu ees - kuidas valmistuda raseduseks 30. Olen meeles nimekiri sündmustest, mis tuli täita.\nKui "Prince Valge Kone" ikka ei ilmunud, ei pea te meeleheidet. Printsi ootamine ei ole seda väärt. Kui naine usub, et see on hea ema ja tõesti tahab lapse, siis saate, nagu nad ütlevad: "Sündinud ise." Kui soovite täieõiguslikku perekonda, peate vaatama ringi ja vaatame abikaasade kandidaate, kes ei sobinud endistele ülehinnatud kriteeriumidele.\nTeil on vaja muidugi proovida sünnitada lapse täispere. Reaalsed Life näited kinnitavad, et see on võimalik anda terve lapse ja pärast 40. Kuid arstid kohtlevad selliseid juhtumeid skeptiliselt.\nolin tüüpiline esindaja "Office plankton", mis oli kunagi sõbralik sport. Minu raseduse ettevalmistamine pärast 30 algas asjaoluga, et hakkasin oma keha treenima, nii et ta oleks taluma vähemalt mõne füüsilise pingutuse.\nMa hakkasin minema spordikeskusesse, kus ma tegelesin simulaatoritega ja õppisin ka jooga, tantsu ja basseini ujumise basseini. Kuid aus olla ma külastasin klasside mitte tihti ja ei pandi. Enne klasside algust läksin fitness-testimise, mis näitasin, et ma olen terve, kuid lihasmassi ja istuva elustiili puuduse tõttu ei saa ma kõigepealt isegi jalgrattalaugu töötada ja te saate seda jalutada ja vaadata impulsi, mis ei suurenda palju.


Mis on eesti toit? – Prisma blogi\nLiina 17. Feb 2021 Huvitav1 Comment on Mis on eesti toit?\nMis on eesti toit? Lihtne küsimus, millele on mitu vastust.\nKas eesti toit on see, mis kasvab Eestis? Muidugi! Kartul, rukis, kurk ja tomat, aiaõunad ja metsamustikad – need tulevad esimesena pähe, kui mõtled eesti toidust. Oleme ju kartulivabariik, mis uhke ka oma kuulsa Sangaste rukki ja metsikute mustikavälude üle. Aga Eestis kasvab edukalt ka tšillipipar, suvikõrvits, arbuus ja viinamari. Saab neid selle alusel eesti toitude hulka liigitada? Mõttekoht.\nEhk on eesti toit hoopis see, mida sõid meie esivanemad? Kui nii, siis koosnegu tänagi me toidulaud vaid odrakruupidest ja põldubadest, kapsast-kaalist ja peotäiest metspähklitest. Kodunes kartul ju Eestis alles 18. sajandi keskpaigas, tomat sajand hiljemgi. Metsõunapuudelt nopitud ubinaid nosisid vanad eestlased juba ennemuiste, aed-õunapuid piiluti esiotsa ainult üle kloostriaia müüride.\nJu on eesti toit siis see, mis kohapeal valmistatud! Ei saa sellelegi kahe käega alla kirjutada – esiisade nime kandev Kalev valmistab oi-kui-head šokolaadi küll siinsamas Tallinna külje all, aga tooraine – suhku ja kakao – tuleb seitsme maa ja mere tagant. Mitte et meil selle vastu midagi oleks, sest mis oleks elu ilma šokolaadita! Aga kui Eesti piimast valmib itaaliahõnguline juust või Eesti sigadest ameerika peekon? On ja ei ole ka.\nVõib-olla on eesti toit siis see, mida oleme harjunud sööma? Muidugi – kartulisalat, hapukapsas, seašnitsel! Kartulisalati sünnilugu on kirju ja ulatub siia-sinna piiri taha. Hautatud hapukapsas ja vana hea šnitsel on üsna üheselt mõisa-aja pärandus. Vürtsikiludki võlgnevad oma algupära hansalinn Tallinnas käepärast olnud vürtsidele, rääkimata tõsiasjast, et kalaparved piire ei tunne. Eesti on aegade algusest olnud kultuuride ja kommete kohtumispaik ning erinevad valitsejad on meile ka oma kulinaarse jälje jätnud.\nKindla peale on eesti toit midagi sellist, mida mujal ei tunta. Ütleme näiteks sült, verivorst, kama… Nüüd hakkavad britid, prantslased, sakslased, soomlased, venelased ja kes kõik veel kahe käega vehkima ja toovad oma sahvrist sedamaid lauale omaks peetud rahvusroad nagu black pudding, boudin noir, morcilla – need kõik verivorsti hõimlased, või siis talkkuna – tolokno, mis Soomes ja siinpoolsel Venemaal hästi tuntud. Erinevad soolased tarrendid olid Prantsuse õukonna laual võdisemas aga juba sel ajal, kui meie rahvas veel kartulit kartis.\nKüllap on siis eesti toit see, mis rahva lemmikuks saanud. Mõni aeg tagasi läbi viidud küsitluse kohaselt troonisid üldrahvalike lemmikute hulgas ka seljanka, sašlõkk ja pelmeenid, mis igaüks küll igavesti hää roog, aga siia kanti suure rahvaste sõpruse seltsis jõudnud. Las nad olla pealegi, tore on, kui hästi maitseb! Räägime saja aasta pärast uuesti, kes teab, ehk on bataadifriikad ja guacamole meie järeltulevale põlvele juba niisama eesti toit kui karask ja kama.\nAga miks sellest üldse nii pikalt pajatama peaks? Söögu igaüks seda, mis mekib ja meele heaks teeb! Õige muidugi. Siinne mõtteharjutus on lihtsalt sissejuhatuseks järgmistele muhedatele lugudele, mis jutustavad tublidest Eesti väiketootjatest, kellele kodumaise tooraine kasvatamine ja selle toiduaineks vääristamine südameasi on. Peatselt saad siit blogist lugeda õige erinevate toiduainete ja tootjate kohta, igaüks ühtmoodi oluline ja eriline. Räägime viljakasvatajatest ja piimakarja pidajatest, moosimeistritest ja pagaritest, lihunikest ja kalameestest ning nende kõigi maitsmist väärt toodetest – ehk siis Eesti toidust.\nVastlatest nii- ja naamoodi\nPingback: Räägime õiglasest kaubandusest – Prisma blogi


prokrastineerimine | andmysister\nIlmselt on mõistlik seda postitust niimoodi lakooniliselt alustada.\nAlustuseks kolisin ma välja oma kolmetoalisest 65m2 kesklinnakorterist, kus ma olen 7 aastat elanud. Või noh, ütleme, et ma kolisin oma isikliku elu sealt välja. Aga sellest täitsa piisas (nagu iga inimene, kes kunagi kusagilt välja kolima on pidanud ilmselt valuliselt hästi teab). Sellesmõttes, et juuksuri juures tuli just jutuks, et kuna ma ei ole oma telekat kuude kaupa sisse lülitanud, siis ma ei saa enam päris kindel olla, kas see töötab (ja ärgu muretsetagu, ma ei ole üks nendest “meie pere loeb teleka vaatamise asemel küünlavalgel raamatuid” snoobidest, ma lihtsalt kasutan telekavaatamiseks peamiselt arvutit — samas, ma sain täna just eelmise kuu elektriarve, mille valguses (hah!) on küünlavalgel raamatulugemise ideel teatavat jumet), aga vanasti kui seda siiski aegajalt juhtus, sattusin ma kanalite vahel klõpsutades mõnikord TLC saatele “Hoarders” ja pärast mõningast õõvastuses ekraanijõllitamist sain rahulolevalt endale kinnitada, et hoolimata teatavatest tendentsidest on minu korter siiski veel sellisest olukorrast kaugel. Nüüd sahtlitest vanu kosmeetikanäidiseid ja sülearvuteid välja loopides ei saanud ma selles siiski enam nii kindel olla. (Telekas töötab — lülitasin selle sisse, et teada saada, milliste pakettidega ma liitunud olen ja see oli loomulikult TLC peal; viimasest korrast on see kanal saavutanud uue taseme, sest parasjagu oli eetris keskmises sünnitusfaasis naiste mälumäng.)\nSiinkohal tahaksin veidi pikemalt peatuda teemal “Prokrastineerimine kui tõsine ja ohtlikult alatähtsustatud haigus”. Kus on kliiniline ravi ja toetusgrupid? Ma olen kindel, et prokrastineerimine rikub elusid ja lõhub perekondi, vähemalt samal tasemel kui alkoholism ja keskeakriisid. Ma ei imestaks, kui selguks, et prokrastineerimine tapab. See on selline maagiline allakäiguspiraal — mida kauem sa millegi tegemist edasi lükkad, seda raskem on sellega peale hakata, seda rohkem su enda võimetus sulle ajudele käib. Võib-olla on võimalik olla rõõmus, süümepiinadeta prokrastineerija, aga mina kindlasti selliste hulka ei kuulu. Asjade ärategemine on üheksakümne kaheksal juhul sajast kordades kergem kui elada selle teadmistekoormaga, et mis kõik veel tegemata on. Ja samas, sellest täiesti teadlik olemine ei muuda mitte muffigi. Isegi asjaolu, et 24 tunni pärast väljub lennuk muudab suht vähe, sest kogenud prokrastineerija aju suudab seda tõlgendada kui “sul on veel 24 tundi aega hullunult tegutseda”, mitte kui “18 tundi prokrastineerimist + 4 tundi hullunult tegutsemist + 1 tund muude tegevuste vahele hajutatult ägisedes looteasendis lamamist ja suitsiidimõtteid + 1 tund lennujaamas hüsteerilist analüüsimist, mis kõik jäi tegemata või maha”.\nMis kesklinna korterist edasi saab? Sellekohane teadaanne on tulemas. Watch this space.\nKuhu ma kolisin? 21m2 konteinerisse.\nHea küll, läheneme siis niipidi, et ma kolisin Haagi linn a Hollandis (kuigi enamuse aega olen senini veetnud Leidenis). Kolisin peamiselt selle tõttu, et sai. Et käia natuke veel koolis (eelmine aasta näitas, et see mõjub ajule hästi), elada natuke teistsugust elu ja samas lühendada märkimisväärselt oma tööteed (Brüssel on siit poolteist tundi rongisõitu, Eestist, teadagi, lõppematu klaustrofoobne teekond). Pluss, noh, Euroopa Liit patsutas õlale ja andis taskuraha kaasa. Ehk siis, jah, kord dekaadi jooksul peab inimene ikka Erasmus-tudeng olema. Mistõttu ka see 21m2 konteiner. Ehk siis ühiselamu. Mis koosneb üksteise otsa laotud suurtest metallkonteineritest, ühes otsas välisuks, teine ots üleni aken. Peenem oleks ilmselt öelda, et tegemist on stuudio-tüüpi eluruumiga. Noh, et ma ei pea õhtul koju tulles muretsema selle pärast, kas 18-aastane värskelt oma seksuaalsuse avastanud narikaaslane on endale pubist, loengust või supermarketist kellegi leidnud või mitte.\nNagu Inglismaalt pärit klassikaliste keelte magistrant Ben (näeb täpselt selline välja ka — plisseerkrae perioodi Blackadderi teemaline t-särk pruuni triiksärgi all ja kõvasti eneseiroonilist huumorit) paar õhtut tagasi ütles, kui ta vanemad peaksid küsima, et noh, milline see Holland siis on, siis saaks tema oma pooleteisenädalase kogemuse põhjalt öelda, et täpselt selline nagu kõik ette kujutavad — hoomamatu hulk kanaleid ja jalgrattaid ja õrn ever-present kanepihõng kõige kohal.\nLiikluskorralduslik hierarhia on selline, et kõige kõrgemal kohal troonib jalgrattur. Kõige madalamal kohal on autojuht, mis tuleb selgelt välja ka sellest, et vähemalt südalinnas ei ole mitte ühtegi valgusfoori. Mootorsõidukite juhid on ilmselt orienteerunud sellele, et igal suvalisel hetkel teeb vähemalt kolm jalgratturit endast parimat, et neile võimalikult ootamatult rataste alla viskuda. Jalakäij a asub kusagil seal nende kahe vahel (ja on pealegi üldjuhul lihtsalt jalgrattur, kes viibib parasjagu ühel või teisel põhjusel oma rattast veidi eemal). Kui kõik osapooled teavad oma kohta ja on täie mõistuse juures, siis peab jalgrattur liikluses põhimõtteliselt kartma ainult teist jalgratturit. Eriti selliseid minusuguseid, kolmanda päeva omasid, kes vahepeal ikka natuke üritavad külje pealt sisse sõita või ette keerata. Oma ilmselgelt ülemakstud tupsununnu (seesama seal kõrvaloleval pildil) olen juba hellitavalt Rustbucketiks ristinud. Mõningased maalilised roostekolded on nii eeldatavates kui ootamatutes kohtades, kuigi kaugelt petab täitsa ära ja sõidab ka üsna meeldivalt sujuvalt. Eesmine porilaud on aja poolt veidi ebastandardse kujuga sepistatud saanud. Millegipärast on “Barcelona” peale kirjutatud.\nMis puutub sotsiaalsesse külge, siis ma ei usu, et ma oleksin kohanud siin kedagi, kes on rohkem kui 25 aastat vana. Eelmisel nädalal oli mind pandud orientatsioonigruppi koos umbes kümne bakatudengiga, kes kõik olid eranditult väga nunnud ja toredad (ja õnneks mitte päris 18-aastased). Ma ei hakanud neid oma vanusega šokeerima — mitte, et seal midagi häbeneda oleks või ma suurt midagi selle koha pealt ära teha saaks, aga ega ma isegi päris hästi ei osanud sellesse vanusevahesse kuidagi suhtuda. Kui jutuks tuli, ütlesin, et olen 30+ ja nemad ütlesid, et tõesti, oleks mulle 28 pakkunud küll. Eelistan vaadata sellele nii, et olen nooruslik (teine variant oleks, et lapsik, eksole). Grupis olevad kaks austraalia poissi ainult toetavad minu juba eelmisel aastal aluse saanud õelikku-positiivset hinnangut tänapäeva noortele meestele. Mõistlikud, vaimukad, arvestavad ja progressiivsed. Iisraeli tüdruk, kes enne ülikooli minekut oli mõnda aega sõjaväes. Väikestviisi püromaaniakalduvusega tüdruk Itaaliast, kellel teised teavad juba elava tule läheduses silma peal hoida. Suurte silmadega ja kergesti erutuv kreeka tšikk, kes õpib küll rahvusvahelisi suhteid, aga, nagu eile õhtul baaris lamisedes selgus, ei tee vahet majoritaarsel ja proportsionaalsel valimissüsteemil (mis natuke iseloomustab ka seda, mis on minuarust viga rahvusvahelistel suhetel kui eraldiseisval erialal).\nOrientatsiooninädala programm koosnes peamiselt erinevates Leideni linna parkides muru peal istudes nisutoodete söömisest (arvestades siinset läbivat saiakultust ei saa ma aru, kuidas neil ei ole suuremat probleemi kõhukinnisusega — samas muidugi selle puhul ka väidetavalt kanep aitab), nii et isegi 22-aastased unistasid juba normaalsest söögilauast ja suvikõrvitsatest. Mis mind alguses natuke eksitas, oli see, et suht esimese asjana hommikul kokku saades tuli alati jutuks, et mis me täna joome, mis kõige tõhusam oleks ja kust me seda kõige soodsamalt saame. Nüüdseks olen ma aru saanud, et see pole mitte niivõrd fundamentaaleksistentsiaalne tudengiprobleem, mille teravuse ma olen jõudnud aastatega unustada, kuivõrd tooni andis üks meie grupi juhtidest, siin elavast heal järjel šoti perest pärit piltilus tütarlaps, kelle puhul ma arvaks, et tegemist on paadunud alkohoolikuga (tema joogivalikuks oli tavaliselt haljas viin, eelistatavalt mingi mahlaga, aga kui seda ei leidu, pole ka hullu), kui ta ei oleks 21-aastane eelmisel reedel bakalaureusekraadi kätte saanud psühholoogiatudeng (tal on ka võrdselt piltilus hollandi poisssõber, umbes sama vana, kes on selline heast perekonnast sofistikeeritud jõmm). Laupäevast saadik pole ta saanud ülejäänud grupiga eriti hängida ja grupi tavapärane nivoo on püsinud 1-2 õlle juures.\nPühapäevaõhtuks üritati organiseerida pizzaõhtut ühikas (siin on üle kahesaja konteineri üksteise otsas, aga peaaegu mitte mingisugust sotsiaalset ruumi), mis läks vahelduva eduga. Vanuseküsimus oli veel teravam, sest kui orientatsioonigrupp koosnes vahetusüliõpilastest, kes olid seega juba natuke ülikoolis käinud, siis siin oli terve armee oma bakaõpinguid alustavaid särasilmseid 18-aastasi (peaaegu kõik õpivad eriala nimega International Studies, mistõttu ka elavad Haagis, sest seda eriala, nagu ka minu oma, õpetatakse Leideni ülikooli Haagi kolledžis; kokku pidi neid IS inimesi kursusel olema 500 ringis, pfft). Üks briti tšikk kirjeldas mulle väga pikalt ja nunnult, kuidas ta pidi oma fairy lightside seina saamiseks oma kõige kõrgemad kontsad jalga panema ja voodi peale ronima ja siis haamri puudumisel jalgrattapumbaga naelu seina taguma. Ja mina mõtlesin, et ühestküljest peaks kõigi eelduste kohaselt tapeedi taga suht varsti metall vastu tulema ja teisestküljest, kas naelte seinatagumine mitte deposiidile halvasti ei pruugi mõjuda. Ei öelnud muidugi midagi, naeratasin ja noogutasin mõistvalt. Kui üks eksistentsiaalselt sigaretti pahviv skeptilise ilmega tütarlaps tutvustas ennast psühholoogiatudengina, pidin peaaegu kõva häälega naerma hakkama. Cause I’m jaded and old, get it? Üldiselt olen pidanud noorsooga sammu pidamiseks installeerima omale telefoni rakenduse nimega WhatsApp, kus koondunud ühikavestlusgruppi pannakse, nagu mulle on mulje jäänud, iga õhtu lihtsalt üks number, mis siis sümboliseerib seda konteinerit, kus antud õhtul on elu keskpunkt. Üks õhtu tulin näiteks koju koridoris kõlava “I Will Always Love You” ühislaulmise saatel, mis avaldas mulle muljet, sest isegi “The Bodyguard” film tuli välja varem kui enamik neist inimestest sündinud on.\nJa siis eile läksin magistritaseme loengusse lootuses, et ehk seal on vähemalt mõni, kes 30nele läheneb ja no dice. Elukestev õpe, my ass. Natuke naljakas oli ühe aine puhul see, et kaks hollandi prouat annavad inglise keeles ainet 16le üliõpilasele, kellest 3 ei ole hollandlased (meenutas mulle, kuidas eelpoolmainitud sofistikeeritud jõmm, kelle inglise keel on väga hea, reedeõhtuse šoti-Jenga — nagu joogipits, mitte nagu rahvus, kuigi mäng, mille pakendis oli lisaks puuklotsidele ka neli pitsi, kuulus muidugi šoti tütarlapsele — sessiooni ajal õudsalt tõhusalt räige hollandi aktsendiga inglise keelt järele tegi). Aga ainult naljakas, mitte valus, nagu eelmisel aastal kui mõni eesti õppejõud enesekindlalt inglise keeles loengut andis.\nEt siis, muidu on kõik septembrikuine uus ja tore (kuigi natuke kurnav) ja noh, Holland ja eriti Leiden piltilusad, aga terve mõistuse säilitamise nimel on mul ilmselgelt aegajalt siiski hädasti vaja teha väikeseid väljasõite täiskasvanute levialadesse. Õnneks paiknen ma muidugi naeruväärselt heade rongiühendustega Lääne-Euroopas, nii et see ei tohiks olla kaelamurdev ülesanne. Kõik täiskasvanud on loomulikult ka teretulnud siia. Naabritüdruk lubas kummimadratsit laenata kui vaja.\nPosted in amwhatiam, avastused, elu õppetunnid, rahvaste sõprus and tagged ülikool, elu, euroopa, haag, holland, inimesed, kolimine, kool, leiden, liiklus, naabrid, perspektiiv, prokrastineerimine, rahvaste sõprus, reisimine, uus elu, vanus, väljamaa on september 7, 2016 by Hanna. Lisa kommentaar


AGULIPRINTSESS poetry collection by Evelin Kivimaa – Valhalla Living Webshop\nHome / Products / AGULIPRINTSESS poetry collection by Evelin Kivimaa\nAGULIPRINTSESS poetry collection by Evelin Kivimaa\nee - € 12.00\n„Aguliprintsess“ on proosaraamatute autori Evelin Kivimaa esimene luulekogu, mis kajastab naise arengut läbi 60 luuletuse. Roosade kummikutega aguliprintsess sööstab meestejahile, sumbub siis armastuse roosasse kookonisse, mille purunedes tõuseb lendu tugevama ja ilusamana kui iial varem. Siin on kõik see – ja veel midagi, mis teeb elu elamisväärseks. Nimeta seda, kuidas tahad: hingevirmalised või eneseotsing, valendik või jõudeaeg, ükssarvik või eimiski.\nLuulekogule annab lisamõõtme Anneli Akinde loodud kollaa˛ide fantaasiaküllane pildimaailm. Tähelepanelik vaataja märkab, et aguliprintsessidele annavad näo poetessi fotod.


Otepää piiramine | Histrodamus.ee\neelmine Ugalaste ja sakslaste retk Venemaale\njärgmine Venelased Madisepäeva lahingus\nSakslaste ja ugalaste sõjakäigu järel Venemaale sai Pihkvale ja Novgorodile selgeks saksa ristisõdijate ohtlikkus. Sakslaste vastase tegevuse eestvedajaks sai Pihkva vürst Vladimir, kes vedas kaasa ka Novgorodi väe.\nNovgorodi enda vürst Mstislav Uljas oli hakanud tegelema oma huvidega lõuna pool ja sisuliselt enam Novgorodi asjadesse ei sekkunud. Liitlasi sakslaste vastu otsiti eestlaste seast. Kõigepealt sõlmiti liidusuhted saarlastega. Liitlasteks said ka harjulased ja sakalased, kes juba ristitutena said sakslaste silmis erilisteks truudusemurdjateks. Koos mindi 1217. aastal suure väega piirama sakslaste tähtsaimat tugipunkti Eestis, Otepää linnust Ugandis. Linnus oli tugevalt kindlustatud ning piiramine kestis 17 päeva.\nVahepeal Riiast tulnud abivägi sakslastele pidi piirajatega lahingut pidama ning sai vaid suurte kaotustega linnusesse sisse. Linnuses oli olukord juba üpris troostitu ning kolm päeva pärast abiväe saabumist asuti läbirääkimistele. Sõlmitud rahulepingu järgi olid sakslased sunnitud lahkuma nii Otepäält kui mujalt Eestist. See oli sakslaste suurim kaotus senises sõjas. Piiskop Albert saatis nende sündmuste järel saadikud Sakalasse ja Novgorodi, et rahu kinnitada, aga nii venelased kui eestlased olid nüüd huvitatud saavutatud edu edasiarendamisest ja Alberti palved lükati tagasi. Läti Henrik nimetas, et eestlased ja venelased olid „täis kõrkuse ülespuhutust ja ühtlasi ülearu ülbed oma uhkuses." Venelased ja eriti eestlased hakkasid tõepoolest oma võimeid üle hindama. Piiskop Albert sõitis aga kaheks aastaks Saksamaale uusi ristisõdijaid koguma ja kasulikke diplomaatilisi lepinguid sõlmima.\npildil: piiskop Albert Riia 800 aasta juubeli mündil\nAllikad: Ain Mäesalu, Tõnis Lukas, Mati Laur, Tõnu Tannberg. Eesti ajalugu I. Avita: Tallinn 1995;\nSulev Vahtre. Muinasaja loojang Eestis. Vabadusvõitlus 1208-1227. Olion: Tallinn 1990\n1217 märts Venelaste sõjakäik Otepääle\nVenelaste ja eestlaste koostöö läbi ajaloo (2) 07.03.2010


Ebaturvalised inimesed, käitumise kontroll | EE.Superenlightme.com\nEbaturvalised inimesed, käitumise kontroll\nHerta Elviste, 15 oktoober 2017\nTa ei näe, mida ta tegi valesti: "Ma tegin seda, sest ma armastasin teda." See ei ole armastus. Tema kavatsused ei ole tema ohutuse või "omavaheline suhe," need on kontrolli all.\nSelle asemel, et heade kavatsustega nõu nende kodutöö on välja selgitada ise, mida rahuldada neid ja siis tee seda, võib-olla esimest korda elus.\n1. Mis meeldib mulle?\nEsimene läbiviimise raskusi selle kodutöö on, et inimesed ei tea, mida tahab ise. Nad on olnud nii hõivatud elu kuni teised standardid hea või halb, nad ei ole olnud usaldust töötada standardid oma. Ma ütlen minu kliendid valida midagi, et nad on läbinud üles mure, mida teised võivad mõelda. Nad ei saagi ise umbes kasulikke seda "hirmutav", "mõttetu" või "kergemeelne." Need on takistusi oma mineviku, mis takistab neil muutub paremaks. Nad võivad ka saagi ise umbes lükata seda võimalust, sest see ei pruugi osutuda täiesti. Selle asemel võivad nad nõus ei ole.\n2. Ma pean valima\nNüüd tuleb teine raskusi. Ülesande lahendamiseks on vaja valik. Kui nad ei tee valikuid oma õnne, kes teeb? Paljud inimesed ei ole harjunud valikute tegemisel, sest nad ei usalda oma otsuse (see ei ole piisavalt hea). Paljud inimesed tunnevad kohustatud sõltuvad "kõrgema" otsus teised. Vajadus teha valikuid enda nimel on tegu kontrolli. See ei ole pelgalt reageerida enam, see on algatatakse hagi. See võib olla hirmutav mõned. Mis siis, kui nad teevad vea? See, kui julgust tuleb. Julgus on valmisolek võtta riski tehes seda, mida on raske ja teeme seda niikuinii. See hõlmab riski teha viga. Tehes valiku niikuinii ja kasutades oma julgust on edukas. Edu pärineb seda, mida on raske. Valiku tegemine ise esimest korda on raske ja see on põhjus, miks see on edu sõltumata tulemusi.\n3. Mis ei rahulda mind?\nKolmas ülesanne see kodutöö on, et see vajab inimesi endalt küsima esmakordselt, "Mis ei rahulda mind?" Kui muretsema, mida teised inimesed arvavad on meeldiv, nad saavad valida jätkata. Kui see ei rahulda neid, nad saavad teha teise valiku. Nad võivad valida lõpetada! Kui süüdistades ja kritiseerides oma abikaasa annab neile rõõmu, nad saavad jätkata. Aga kui ta teeb need õnnetu, võivad nad seda ei tee seda.\nKas valusad mälestused aitavad meil hakkama saada?\nKas teie hovering muudab teie laps krahhi?\nKüpsetusreis: eirates oma vigu\nMis on nartsissist koosnev karussell? 5 sammu väljapääsu saamiseks


Basseiniga hotellid Utica | Hotels.com\nbasseiniga hotellid Utica\nbasseiniga hotellid linnas Utica\nUtica, basseiniga hotellid\nKui sinu järgmine sihtkoht on kõikidele vanuseastmetele sobiv Utica ja otsid hotelli, kus oleks ka ujumisbassein, siis vaata, mida meil on sulle pakkuda. Utica meelitab turiste oma söögikohtadega, meie aga aitame sul leida sobiva hotelli, et saaksid oma puhkuseplaanid teoks teha. Ujumise ja lõõgastumise vahepeal tasub kindlasti vaadata üle ümbruskonna huvitavamad paigad. Kui oled valmis ujumislestad kingade vastu vahetama, ootavad sind kohalikud huviväärsused nagu Stanley teater ja Saranaci õlletehas.\nReisisõbrad on eelistanud järgnevaid majutuskohti märksõnadega Utica, basseiniga hotellid:\n• sisebassein • ööpäevaringselt avatud vastuvõtulaud • treeningsaal • suupistebaar • hea asukoht\nToad ülimugavate vooditega, Utica\nToad südalinnas ülimugavate vooditega, Utica\n• sisebassein • bassein • ööpäevaringselt avatud vastuvõtulaud • treeningsaal • abivalmis personal\nUtica pakub küllaga huvitavat ka neile, kes ei malda ainult hotelli basseinis mõnuleda.


Toni & Guy Twist - It Curl Balm (100mL)\nPalsam lokkide esiletõstmiseks – tõstab lokid esile, lisab tekstuuri ja muudab lokid siledamaks ja vetruvaks.\nKergelt niiskeid juukseid sõrmede ümber keerutades, kasutades Twist-It Curl palsamit, on imelihtne saavutada rokokoo stiilis lokke.\nHõõruge väiket kogust toodet peopesade vahel. Kandke käterätikukuivadele juustele. Tehke soeng nagu tavaliselt.\nKasutuse nipp: lokkide rõhutamiseks ja kuju vormimiseks keerutage juukseid.


Port One OÜ – Teemaks\nMeieni on jõudnud info, et liikvel on petukiri seoses vana Poola teemaksu süsteemiga viaTOLL.\nviaTOLL süsteem on täielikult asendatud E-Toll süsteemiga alates oktoobrist 2021!\nE-Toll ei saada kunagi sellise sisuga e-maile!\nKuna tegemist on mitteametliku kirjaga, siis lingile vajutada ning makset teha ei tohi!\n» Read ...\nKui teil juba on DKV EETS seadeldis, siis palun saatke e-mailile info@port1.ee autode nimekiri, millele tuleks Poola teemaksud sisse lülitada. DKV registreerib teid eToll kasutajaks ja ...\n» Read more about: Port1-DKV »


Ostma Dianabol Steroidid Online Loksa Eesti | Dianabol Steroidid Loksa Eesti\nKui otsite odav Dianabol Kulturismi Loksa Eesti siis osta Loksa Eesti steroidid ja sa saad tellimuse ning võimalikult kiiresti aega võimalik.\nPakume teile Loksa Eesti põhineb steroidid poodi, mis pakub odavate kaupade kõik Loksa Eesti inimesed, kes praegu elavad Loksa Eesti.\nSee steroidid hoida ostja ja laeva dianabol kogu maailmas. Ja on ka teisi kvaliteetseid Loksa Eesti steroidid müügiks madalama hinnaga kui muudest allikatest. Lisateabe saamiseks palun külastage ametlikul kodulehel.\nDianabol steroidid Loksa Eesti\nDianabol on populaarne anaboolsed androgeense steroid kogu aeg ja see on ka methandrostenolone. Dianabol või D-bol lühikese on kõige populaarsem steroid keha ehitajad ja sportlased sest see suureneb ka lihaste mass ning üldist tugevust. Dianabol tarbitakse enamasti tableti kujul, kuid võite leida Loksa Eesti steroidid, mis on injectables.\nKogenud kasutajatele, nad tavaliselt võtta kuni 70 mg päevas kuna saavad kogu keha süsteem on täielikult kohandatud selliste steroidid Loksa Eesti. Mõnikord nad sageli paar talle deka durabolin ja testosterooni ethantate eriti siis, kui kasutaja on kõrge kalorsusega dieeti ja vajavad rohkem toitaineid kasvu. Siiski saab Dianabol üksi meediapoliitika ka oma esimese anaboolne steroid tsükli.\nAlati on oluline vastutavaks eriti ostes Loksa Eesti steroidid nii et vältida maksa kõrvaltoimeid, kasutaja peab olema distsiplineeritud ja saate hallata võtta dianabol vastutustundlikult. Kasutaja ei tohi võtta rohkem kui soovitatav annus. Tuleb piirata alkoholi tarbimist, sest see tekitab ka kahju arvesse maksa.