Harrastuskriitikud: november 2021\nPostitaja: Liis kell 16:57 Kommentaare ei ole:\nKino: PÖFF 2021- "Perpetuity" / "Igavesti igaveses"(Ungari)\nJa veel mõtteid PÖFFi filmidest. PÖFFil oli seekord fookus Ungari kinol ja filmidel. Mina isiklikult nägin ära kaks Ungari filmi. Siin on ülevaade ühest nendest Ungari filmidest - "Igavesti igaveses".\nStseen filmist: Tamás Polgár (Janos)\nja Mercédesz Érsek-Obádovics (Edit)\nFoto PÖFFI kodulehel\nPealkiri: "Igavesti igaveses"\nOriginaalpealkiri: "Mindörökke", "Perpetuity"\nPÖFFI Programm: Fookuses Ungari, Põhivõistlusprogramm\nProdutsent: Ferenc Pusztai\nStsenaarium: György Pálfi, Zsófia Ruttkay\nOsades: Mercédesz Érsek-Obádovics, Julia Ubrankovics, Csaba Gosztonyi, Tamás Polgár, Attila Menszátor-Héresz\nKestus: 1 tund ja 17 minutit\n"Igavesti igaveses" on üks kummaline ja kummituslik linateos, mille peamiseks teemas on sõda, inimsuhted sõjas ja oma tee leidmine verdtarretavalt painavas maailmas.\nKuskil käib sõda. Me ei saa kunagi teada, kes sõdivad ja miks sõdivad ja see polegi antud filmi puhul oluline. Me näeme ainult sõja haigeid apokalüptilisi tulemusi.\nLugu räägib sõdur Janos Ocsenįse elust. Ta saabub haavatuna sõjaväehaiglasse. Õigemini küll on seda haiglaks palju nimetada, sest kõik on masendavalt must ja räpane, jooksvat vett ei ole, neid tuuakse kanistritega, pesemisvõimalused on olematud, arstid ja õed teevad vähegi, mis võimalik, et haigeid aidata. Ja keset kõike seda koledust on Janos nagu positiivne päikesekiir. Ta aitab kõiki, tassib jalgrattal allakukkunud lennuki õnnetuspaigalt keset surnut inimeste merd haiglasse elavatele inimvaredele süüa, tassib vett ja gaasiballoone, koristab, aitab haigete tõstmisega. Ta hoolitseb kõikide eest.\nStseen filmist. Foto PÖFFi kodulehelt\nPeale selle piirab inimeste liikumist ka ringiluurav snaiper, kes lihtsalt suvaliselt laseb maha külaelanikke, valimata, kas tegemist on naise või mehe või isegi lapsega. Tundub, et ta teeb seda lihtsalt oma lõbuks igavusest. Iga natukese aja tagant laseb snaiper kellegi maha.\nKeset seda õudust leiab aset ka Janosi suhe haiglas töötava Editiga. Vähemalt seks ja intiimsus on nendele lohutuseks.\nJanos tutvub oma reididel toidu leidmiseks Pauliga, kes peab kodus naist, Margitit. Margit on sõna otseses mõttes arengupeetusega või sõjas nii suure šoki saanud, et ei oska enam muud teha kui ümiseda ja üheks tema lemmiktegevuseks on vintpüssi suhuvõtmine. Janosele hakkab Margit meeldima ja ta hoolitseb tema eest, proovib teda kõndima õpetada ja tema lihaseid toonusesse saada, et neiu oleks ise võimeline liikuma. Paul ei mõista Janosi ja Margiti suhet ja asi lõppeb katastroofiliselt.\nFoto PÖFFI kodulehelt\nFilmi lõpp põhjustas mulle kõige suurema šoki. Ta ei andnud vastuseid kõikidele küsimustele, küll aga tõi teatud selguse Janosi tegudele. Filmi mõte ongi panna vaatajat mõtlema sellele, et kuidas sõda, veel eriti pikaajaline sõda paneb inimesi käituma ja miks. Ta sunnib mõtlema sellele, milliseks sõda inimesed muudab, millised on nende süümepiinad, moraal, ellujäämisinstinkt.\nKokkuvõtvalt, hästi filmitud ja lavastatud ja heade näitlejatöödega film, mis paneb mõtlema ka päevi pärast filmi nägemist. Samas, pean ausalt ka tunnistama, et ehkki mõtlemisainet film pakkus, siis minu jaoks oli ta natuke liiga masendav. Mulle draamad meeldivad, ka väga tõsiseid teemasid puudutavad draamad, aga "Igavesti igaveses" oli minu jaoks liiga rusuv. Ta ei olnud päris minu maitsele lihtsalt.\nFilmi kohta leiab lisainfot SIIT.\nPostitaja: IngaSilberg kell 21:41 Kommentaare ei ole:\nSildid: #pöff25, 3, filmifestival, Igavesti igaveses, Kino, PÖFF, Ungari film\nPÖFF: Videointervjuu Islandi näitleja Anita Briemiga ("Quake", "The Minister", "The Tudors")\nSeekord üllatame teid Harrastuskriitikute esimese täispika video intervjuuga!\nKohtusin näitleja Anita Briemiga PÖFFil, osaledes filmi "Quake" maailma esilinastusel. Kuna Anita osaleb järgmise filmi võtetel, siis kahjuks pidi ta Islandile tagasi kiirustama ja seetõttu otsustasime teha intervjuu läbi Zoomi. Siinkohal tahan tänada Anitat, et ta intervjuu jaoks aega varus ja ka Strike Mediat, kes intervjuu kokkulepet vahendas. Suur aitäh!\nKes on Anita Briem?\nAnita alustas oma karjääri 9-aastaselt Islandi Rahvuslikus Teatris ja mängis mitmetes lavastustes juba lapsepõlves. 16-aastaselt kolis ta Londonisse, kus ta õppis The Royal Academy of Dramatic Art ja mängis hiljem nii London National Theatre's kui ka West Endi edukas lavastuses “Losing Louis”.\nTema fookus suundus filmile ja televisioonile ja ta mängis peaosa sellises filmis nagu “Journey the the Center of the Earth” Warner Bros'i jaoks, “The Tudors” Showtime jaoks, “Doctor Who” BBCi jaoks ja “The Evidence” ABC jaoks.\nTa kolis hiljuti tagasi oma kodumaale, Islandile, järgides oma soovi töötada rohkem Euroopa filmitegijatega. Eelmisel aastal mängis ta peaosa TV seriaalis “The Minister” (TV Series) koos Ólafur Darri Ólafssoniga, mille eest ta nomineeriti Edda Film and TV Award auhinnale.\nPeale filmi Quake kuuluvad Anita järgmiste projektide hulka “Reply to Helgas Letter” (lav. Ása Helga Hjörleifsdóttir), Beautiful Beings (lav. Guðmundur Arnar Guðmundsson) and Villibráð (lav. Elsa María Jakobsdóttir). Aníta astub ka esimesi samme stsenaristina, kirjutades TV seriaali “As Long as we Live”, mida toodab GlassRiver.\nVideo on inglise keelne. Videost allpool leiab eesti keelse lühikokkuvõtte, millest me Anitaga vestlesime. Tegemist ei ole sõnasõnalise tõlkega.\nAlustasime Anitaga vestlust sellest, kuidas Anita Los Angelesest tagasi Islandile tuli ja töötas 4 erineva naislavastaja käe all. Anita on oma karjääri ajal tundnud, kuidas naisi seksualiseeritakse. Ja kui ta on töötanud naislavastajatega, siis seda tavaliselt ei juhtu. Anita jaoks on oluline, et lugusid naistest räägitaks ka naiste perspektiivist.\nFilmi "Quake" puhul on tegemist filmiga, kus filmi on kirjutanud naine, tootnud on naised, lavastanud on naine.\nEhkki Anita naudib väga filmifestivale ja sellega seotud melu: inimestega kohtumisi, teiste filmitööstuse tegijatega suhtlemist, siis sel korral ei õnnestunud tal PÖFFil teisi filme näha. Ta oleks soovinud näha rohkem nii Tallinna kui ka teiste filmiloojate loomingut, aga kuna Anital on filmimine pooleli, pidi ta peale "Quake" esilinastust järgmisel hommikul kohe tagasi lendama.\nAnita filmis "Quake"\nFotograaf Lilja Jonsdottir\nVestlesime ka "Quake" filmist. Anita ütles, et ta ei peljanud esilinastust, pigem oli ta elevil. Filmi tootmise protsess on ideest ja kirjutamisest filmi valmimiseni pikk ja muidugi tekib elevus, et kuidas film vaatajaid emotsionaalselt mõjutab. Selle pärast filme tehaksegi. Küll aga pabistas Anita enne filmimist. Kuna Anita mängitud tegelane Saga on filmis kandev ja igas stseenis, siis filmimise ajal tundis Anita suurt survet, et ta peab endast andma absoluutselt kõik.\nTalle väga meeldis filmi stsenaarium ja ta imetles kogu seda tööd, mille Tinna (filmi produtsent, stsenarist ja lavastaja) sellesse filmi pani. Anita luges Audur Jonsdottiri raamatu läbi niipea, kui Tinna talle sellest rääkis. Raamat on Anita arvates sisekaemus, mida on keeruline panna kinematograafiasse, aga tema meelest tegi Tinna sellest suurepärase filmistsenaariumi. Tinnal oli väga selge nägemus, mida ja kuidas ta selle filmiga tahab öelda. Film on raamatust täiesti eraldi iseseisev tükk loomingut.\nAnita lisas, et "Quake" on väga olulisest teemast - perekonnast ja nendest probleemidest, millega pered kokku puutuvad, aga tihti nende probleemidega ei tegeleta, pereliikmetele antakse andeks asju, mida võibolla teistele ei anta, sest pereliikmed ise harjuvad ära. Aga nendest muredest ja probleemidest võivad välja kasvada väga ebaterved suhted.\nKui Anitalt küsisin, kuidas ta Saga rolliks valmistus, siis üks oluline element ettevalmistuses oli füüsiline, nimelt epilepsia. Kuna filmis on peategelasel epilepsiahood, siis selleks valmistus Anita väga põhjalikult, et see oleks ekraanil usutav. Ta praktiseeris ja filmis seda ise mitmeid tunde ning peale selle ta vestles ka spetsialistide ja neuroloogidega ja ka epilepsiahaigetega, et mõista, mida epilepsia tegelikult inimesega teeb. Seal on ka psühholoogiline aspekt, sest Saga tahab väga oma epilepsiat kontrollida, et ta saaks olemas olla oma pojale. Emana sai Anita väga hästi aru, kui oluline see filmis on. Saga peab selle nimel võitlema, sest ta suurim soov on hoida oma poega enda elus. Saga roll oli nagu kingitus Anita jaoks, sest Sagal oli väga kindel eesmärk filmis.\nPeale selle oli Anita arvates Sagale väga oluline ka aru saada, et keda ta perekonnas usaldada saab. Ja kas üldse saab.\nVestlesime ka filmis läbi kumavast lootusest, keda esindab filmis osaliselt ka tegelane Oskar, Oskar tähendab tegelikult sõna "soov". Tinna oli väga konkreetne ja teadlikult lisas lootuse teema filmi. Film ise on emotsionaalne ja intensiivne, nii et et see lootuse tunne lisab tasakaaluks väga palju juurde.\nPaljudes peredes on arusaam, et kui me mingit tegevust teeme, siis probleem kaob ära. Konkreetselt filmis oli selleks tegevuseks supi söömine. Üks filmi osatäitjatest rääkis loo oma perest, kus pere vanaema hakkas alati siis vilistama, kui räägiti teemadest, mis olid tundlikud või millest ta arvas, et ei tohiks või peaks üldse rääkima.\nKüsimusele, kas Anital endal on midagi ühist tema tegelase Sagaga, vastas Anita, et ta läheb tavaliselt väga sügavalt oma rolli sisse. Tal on ühine Sagaga see, mis puudutab kontrolli, hirm kontrolli kaotamise ees. Emaks olemine ja ka perekonnasisesed struktuurid on asjad, millega Anita end Sagaga seostab.\nSaga rolli oli Anital tegelikult raske teha, sest ta oli kogu filmi tegemise ajal rollis sees. Isegi Anita ema muretses ta pärast, et ta ei suhtle üldse, vaid on enda mullis. Pärast mõnda nädalat filmimist tundis Anita uskumatut lõikavat üksildust. Ta lisas, et on küll oma loomult introvert, aga ta tundis seda, mida Saga läbi elas, üksinda olemist. Pärast filmimise lõpetamist, tõmbas ta kodus kardinad ette ja veetis lihtsalt paar päeva kodus voodis.\nAnita on ühe korra filmi Islandil näinud ja tema arvates oli uskumatu, kui hästi on Tinna filmis kõik detailid kokku sidunud. Loodetavasti panevad ka vaatajad neid väikselt olulisi nüansse ja detaile tähele. Kui tegemist on sellise hea jutuvestjaga nagu seda on Tinna, siis on kaamera võimeline su mõtteid lugema. Oleks keegi teine seda lugu jutustanud, siis võibolla oleks see lavastaja otsustanud hoopis häälkõne kasuks, sest see film koosneb suuresti tunnete peegeldamisest. See on väga jõuline filmimine, kus kaamera näitab tundeid nii ilmekalt, et seletusi ei ole vaja. Ka filmi heli ja muusika on väga hästi filmi sisse pandud. Kõik need detailid: muusika, riided, soengud ja make-up teevadki filmid imeliseks. Filmi tegemine on nagu maagia.\nKui uurisin põhjuste kohta, et mis Anita tagasi Islandile tõi, siis ta rääkis, et see on huvitav lugu. Nooremana ta tahtis väga Islandilt ära saada. Siis talle pakuti tööd USAs kõigepealt telerseriaalis ja siis juba filmides. Seal puutus ta kokku sellise filmimaailmaga, millest ta ei olnud teadlik, et üldse eksisteerib. See oli tõeline keeristorm. Anita elas USAs 13 aastat ja ta tütar sündis Ameerikas. Anita tuli tagasi Islandile, et teha Islandil telesarja "The Minister" 2019. aastal. Olles tagasi ja filmides Euroopas koges ta tõelisi väljakutseid ja ta tundis, et on hoitud ja temast hoolitakse hoopis teistmoodi kui Ameerikas. Terve atmosfäär, inimesed, kellega ta töötas oli nagu silmade avanemine. Peale selle pidi Anita tegema otsuse, et kas ta tütar läheb Ameerikas kooli ja saab endale ameerika identiteedi või ta kasvab ülesse islandlasena ja palju tervemas elukeskkonnas. Ka COVID andis talle võimaluse ümber hinnata, mida tähendab tema jaoks edu ja mida tähendab elukvaliteet. Ja ühtäkki oli selge, et ta ei olnud selles keskkonnas Ameerikas õnnelik. Anita lisab, et tal tohutult vedas, et ta sai samas ka uskumatult häid võimalusi teha tööd koos imeliste inimestega Islandil. Tema jaoks oli see ainuke võimalus - jääda Islandile. Tal ei olnud enam valikut. Õnneks oli ta abikaasa nõus.\nAnita rääkis, et ta laskis Islandile tulles lahti ka vanadest väärtustest, et see oli nagu ärkamine. See keskkond, kus ta praegu on, on tema jaoks ainuvõimalik.\nVestlus jätkus Anita praegustel ja uutel projektidel. Põhjuseks, miks ta nii kiiresti Tallinnast tagasi sõitis on film, mis räägib kahest abielupaarist, kes mängivad mängu, mis muudab nende elusid ja abielusid pöördumatult. See on lugu abieludest ja inimsuhetest ja erinevatest armastuse külgedest.\nAnita on ka stsenaariumi kirjutamisega alustanud. Tegemist on armastuslooga, paariga, kes on juba pikalt koos olnud. Teda on alati huvitanud 7-aasta mütoloogia ja ta uuris, et mida teeb see suhete keemiaga. Me inimestena areneme ja see on niigi raske, et kuidas ma kasvame paaridena. Inimesed kohtuvad, armuvad, siis loovad perekonna. Me räägime südameasjadest alati väga ebamääraselt, et mis see tegelikult on. Me ütleme, et me pole enam armunud, aga mida see konkreetselt tähendab, Anita arvates on see lõpmatult huvitav teema. Me teame sellest vähe, et kas tegemist on ajukeemiaga või tõesti südameasjadega. Ja neid teemasid see seriaal uuribki. Anita loodab, et filmi tegemine saab alata järgmisel aastal.\nLood meie ümber on nagu kompass, nad annavad meile eetilise normaalsuse, nad annavad meile vihjeid ja lohutust. Anita lisas, et ta on õnnelik, et ta saab olla osa maailmast, mis võib mõjutada kellegi elu, kasvõi natuke.\nVeelkord suur tänu Anitale ja Strike Mediale!\nPostitaja: IngaSilberg kell 21:27 Kommentaare ei ole:\nSildid: Anita Briem, Black Nights Film Festival, film, filmfestival, intervjuu, Island, PÖFF, Quake\nPÖFF: Intervjuu Islandi filmiprodutsendi, stsenaristi, režissööri ja näitleja Tinna Hrafnsdottir\nSeekord pakume teile lugemiseks intervjuud Tinna Hrafnsdottiriga. Kohtun Tinnaga Nordic Hotel Forumis, kus on ka PÖFFi ametlik keskus filmifestivali ajal. Kohtumise aitas planeerida Strike Media. Suured tänud nii Tinnale, kui ka Strike Mediale vastutuleku eest!\nEtterutatult võin öelda, et Tinnaga oli äärmiselt soe ja tore kohtumine ja meil oleks juttu jätkunud kauemakski!\nTinna saabub kohale õigeaegselt ja enne, kui intervjuuga alustame, jõuab ta öelda, et on terve hommikupooliku veetnud telefonis kõneledes Islandi meediaga, sest esimesed tagasisided filmi "Quake" kohta on olnud imelised. "Quake" filmi maailma esilinastus toimus laupäeval 20. novembril ja meie vestlesime Tinnaga 21. novembril.\nInga: Millised on sinu esimesed muljed PÖFFilt?\nTinna: Tegelikul ton see minu teine PÖFFil osalemine. Esimesel korral käisin Tallinnas aastal 2018. Mind valiti Scriptpooli programmi ja juhtus nii, et filmi tootja osales co-production programmis ja mina samal ajal Script pool programmis (Industry@Tallinn). Ja ring sai täis siinsamas, filmi "Quake" maailma esilinastusel. See filmifestival on lihtsalt imeline, ma väga naudin siinolemist, Tallinn on väga ilu slinn ja see kirg, mis siin filmifestivalil meid ümbritseb on lihtsalt vahva! Ma tunnen, et see (PÖFF) on koht, kus filmitööstus toimib. Siin on väga palju huvitavaid inimesi, erinevaid paneele ja üritusi. Mulle väga meeldib!\nTinna Hrafnsdóttir on Islandi lavastaja, näitleja, stsenarist ja produtsent nii teatris kui ka filmitööstuses. Ta õppis kirjandust ja kirjutamist Islandi Ülikoolis ja ta on lõpetanud Islandi Kunstiülikooli (MBA) Reykjavikis, TIFF Filmmakers Lab ja tal oma oma produktsioonifirma Freyja Filmwork . Tinna on kirjutanud ja lavastanud kaks auhinnaga pärjatud lühifilmi "Helga" (2016) ja "Munda" (2017). "Quake" on tema esimene täispikk mängufilm. Tinna arendab praegu ka oma esimest miniseriaali "Home is Where The Heart Is". Tinna näitlejakarjäär on samuti muljetavaldav - ta on hiljuti osalenud populaarses telesarjas "The Valhalla Murders" ja filmis "Margrete - Queen of The North".\nInga: On sul õnnestunud festivalil vaadata ka teisi filme?\nTinna: Ei, sel korral ei ole tõesti jõudnud, mul on väga palju tegemist! Ma arendan praegu ka uut, enda esimest seriaali režissöörina TV-Beats'i raames. Nii et sel korral on mul kaks tööülesannet siin, mis võtab ära siinoleku aja. Loodetavasti saan filme vaadata mõne päeva pärast online's.\nInga: Kuidas tunne oli "Quake" eilsel maailma esilinastusel? Kas sa pabistasid ka? Mis tunded sind valdasid, kui filmi algas?\nTinna: Loomulikult olid mul kõhus liblikad, tavaliselt on ikka väike stress filmi tootmise lõpusperioodil ja kui film välja tuleb ja esilinastub, siis muidugi oled sa elevil, sest su film on nagu sinu enda laps. Eriti veel siis, kui tegemist on debüütfilmiga. Ma olin ka uhke, väga uhke oma meeskonna üle ja selle üle, mis tulemuse me saavutasime, sest kõik me pingutasime kõvasti selle tulemuse nimel. Tänu COVID-le oli meil lisaaega post-produktsiooni jaoks, Ma kasutasin seda aega filmi redigeerimiseks, muusika ja kõikide väikeste detailide jaoks, mis on vajalikud. Ma olin üsna rahulik sel ajal. Olles jutuvestja, oli mul tänu sellele lisaajale tunne, et ma andsin enda parima.\nInga: Minu arvates on tulemus väga hea!\nTinna: Kui oleks juhtunud, et filmi tegemisel oleks olnud suur surve aja tõttu, või kui ma ei oleks saanud kõike vajalikku filmida, siis oleks võibolla teismoodi tunne olnud, aga ma olen väga tänulik ja rahul, sest sain toota just sellise filmi nagu ma tahtsin. Iga lavastaja ja režissöör mõistab seda, et kui sa ise oled tulemusega rahul, on tõenäosus suurem, et see meeldib ka vaatajatele. Ma andsin endast parima ja sellega tuleb rahul olla.\nInga: Millal "Quake" Islandil esilinastub?\nTinna: Ma arvan, et jaanuari lõpus, arvatavasti 21. jaanuaril 2022.\nInga: Kas Eesti ja Islandi esilinastuste vahel on ka teisi esilinastusi?\nTinna: Ei. Me ootame järgmise aastani, sest detsember on tavaliselt jõulukuu ja COVID numbrid suurenevad ja sellega seoses on piirangud karmid. Ma loodan, et jaanuaris COVIDi numbrid kukuvad allapoole ja meil on võimalus oma filmi näidata. Praegu ongi esilinastustega nii, et sa pead arvestama COVIDiga, mitte ainult filmi valmimisega.\nInga: Jah, saan aru. Kui teatrid ja kinod on kinni või on sinna piiratud ligipääs, siis on see keeruline. Räägiks natuke ka "Quake" filmist. Kuidas sa said õigused Audur Jonsdottiri bestsellerist "Grand Mal" filmi teha? Mis sind võlus selle raamatu juures?\nFoto saadud Strike Medialt.\nTinna: Kui ma raamatut lugesin, siis tundsin ma kohest seotust raamatu peategelasega ja sellega, mida ta läbi elab. Ma olen ise pidanud läbima sarnase teekonna nagu raamatu peategelane Saga. Teekonna eitusest aktsepteerimiseni. Kui mina stsenaristina tunnen sellist seotust, siis tekib mul vajadus sellest midagi teha. Ma tean, et ka raamatu autori jaoks oli tegemist väga personaalse looga, nii et kui kombineerida autori personaalne lugu ja minu enda oma, siis on tegemist looga, millega me mõlemad saame end samastada nii inimestena kui ka jutuvestjatena.\nTuleb kirjutada nendest asjadest, mida sa tead. Ma ei taha öelda, et ma olen täpipealt sama kogenud, mida raamatu peategelane, Mul ei ole epilepsiat, aga ma tahan öelda seda, et ma olen ise pidanud eitusest aktsepteerimiseni jõudma, mis oli minu jaoks isiklikult väga keeruline ja ma tundsin, et ma pidin kuidagi raamatu loole ja enda kogemustele reageerima. Ma pidin otsustama, et mida ma selle kogemusega peale hakkan, kuidas ma selle kogemusega kasvan kui inimene, kuidas ma saan hakkama oma lastega ja nii edasi.\nTraumad mõjutavad inimesi, ka mitmeid põlvkondi vahel. Ma pidin enda mineviku keti läbi lõikama. Nii nagu Saga mõistab, et kui ta ei saa aru, mis ta perekonnas juhtus, ei saa ta oma eluga edasi liikuda. Mulle pakkus väga huvi selle loo juures see, et sain uurida tema meelt ja hinge, tema mälestusi ja tema minevikku. Just see juurdluse osa pani mind uskuma, et sellest võib tulla geniaalne lugu. Ma sain kasutada juurdluse ja müsteeriumi elemente filmis ja samas kasutada ka psühholoogilist draamat. Ma soovisin neid kahte kombineerida, sest see hoiab vaatajad pinevil. Ma usun, et film võib tekitada vaatajates põnevust ja ajada neid segadusse, just nagu Saga on segaduses. Film paneb vaatajaid küsima, et kes siis see paha filmis on, kas Saga on paha või kas keegi ongi üldse paha? Ja filmi lõpus jooksevad kõik loo niidid kokku ja annavad vaatajale selguse ja tekitavad tunde, et ahaa, nüüd ma saan kõigest aru. See oligi minu peamine eesmärk nii stsenaristi kui ka lavastajana, et inimesed tunneksid sama, mida Saga tunneb ja lõpuks panna kõik pusletükid kokku. Kui vaatajad oleks koheselt vastuseid teadnud, ei oleks nad sama teekonda läbinud ja ennast filmiga samastanud.\nMe kasutasime filmis palju lähivaateid, et vaataja saaks kogemuse, mida Saga läbi elab. Lähivaated, muusika, atmosfäär ja näitlejad peaksid toetama Saga lugu. Loodetavasti see õnnestus.\nInga: Minu arvates õnnestus see väga hästi. Ma usun, et paljud vaatajad samastavad ennast Saga looga, sest palju on neid perekondi, kellel on saladused, millest ei taheta rääkida või mida tahetakse lihtsalt maha matta. Paljudel peredel on olnud traumasid, millega nad on sunnitud tegelema, tahavad nad siis või mitte. Sest kui nad ei tegele nendega, ei saa nad ka kasvada ja areneda inimestena.\nTinna: Mul on nii hea meel, et sa seda ütled. Mul on väga hea meel, et minu juurde on pärast selle filmi vaatamist tulnud inimesi ütlema, et see film puudutas neid. Et see pani neid mõtlema oma emast või isast või mingist olukorrast, mida nad on läbi elanud.\nInga: See on ka üks põhjustest, miks mulle "Quake" väga\nmeeldis. See puudutab sind kui vaatajat, isegi kui vaataja seda endale tunnistada ei taha.\nTinna: Ma tahaksin lisada veel seda, et põhjuseks, miks ma tahtsin sellest raamatust filmi teha, on see, et ta pole hinnanguid andev. Selles loos toimub väga raske ja keeruline trauma, aga raamat ise ei anna hinnangut, et kes on selles loos halb või süüdi, Loomulikult on inimene vastutav oma tegude eest, aga sellel konkreetsel juhul see isik, kes on süüdlane, heastab oma teod. Ta proovis heastada oma tehtud tegusid. Ja see on just see, mis mulle selle raamatu juures väga meeldis. Raamat on väga intellektuaalselt kirjutatud, et ei näidata näpuga, kes on hea või halb. Ta näitab, et elus on olemas igasuguseid erinevaid värve. Ja ta näitab, et vaatamata sellele, et inimeste elus on traumasid, siis on olemas ka lootus.\nTinna Hrafnsdottir filmis "Quake" Johanna rollis\nFotograaf: Lilja Jonsdottir\nInga: Sellega seoses tahtsingi sulle öelda ühte asja filmi kohta, mis mulle väga südamesse läks. Ma ei ole ise Audur Jonsdottiri raamatut lugenud, aga eilsel esilinastusel küsiti erinevuse kohta filmi ja raamatu vahel ja sa vastasid, et lootuse andmine. Filmi on lisatud üks tegelane, Oskar, kes lisab filmi hea annuse lootust. Ja see tekitab minus kui vaatajas hea tunde. Sa tõid sellesse filmi sisse lootuse, et vaatamata traumadele ja draamadele, mida me elus kogeme, on meie elus lootus olemas. See annab vaatajatele teadmise, et elu saab ja võib muutuda paremaks igaühe jaoks.\nTinna: Kas ma tohin sinult midagi küsida?\nInga: Jah, muidugi!\nTinna: Kui Saga on koos oma eksabikaasaga ja näeb akent, et aken on lahti ja ta vaatab selle poole, kas sa seostasid ära, et mida see tähendab?\nInga: Jah! See oli suurepärane stseen, mis annab mõistmise ja aitab tükkidest pusle lõpuks kokku panna. Kui Saga mõistab lahtise akna tähendust. Üldse, lahtine aken on selles filmis tõsine metafoor.\nTinna: Nii tore! Ma ei tahtnud, et näitlejad selle välja ütleksid sõnadega, vaid just pildikeelega.\nInga: Jah, näitlejate näoilmed annavad edasi vaikse teineteise mõistmise. Mulle meeldivad filmid, kus kõik alati ei ole välja öeldud sõnadega, vaid lasevad inimestel endal mõelda ja seoseid kokku viia.\nTahtsin küsida ka näitlejate meeskonna kohta. Sa oled filmi stsenaariumi kirjutanud, lavastanud ja tootnud. Kuidas toimus näitlejate kaasamine? Olid sul algusest peale olemas juba mõtted, milline näitleja võiks konkreetset rolli mängida? Island on väike riik, kus arvatavasti filmitööstuse inimesed tunnevad üksteist. Kas sa teadsid, et see on just see näitleja, kes võiks Saga rolli mängida?\nTinna: Ma ei korraldanud esinemisproove Saga isa ja ema rollile. Ma teadsin, kellele need rollid on mõeldud. Mõlemal näitlejal olid olemas just need omadused, mida Saga ema ja isa rollid nõudsid. Saga rolli näitleja leidmine võttis mul kaua aega. Tegemist on väga delikaatse rolliga ja suure vastutusega, sest Saga on filmi igas stseenis. Selle rolli täitja pidi olema ühest küljest habras ja teisest küljest väga tugev. Ma soovisin, et see näitleja oleks ka ise ema, et mõista kõiki neid tundeid, mida Saga läbi elab.\nKui ma mängisin Islandi seriaalis The Minister (Radherrann), siis seal kohtasin ma Anitat. Anita oli enne seda elanud pikalt Los Angeleses ja ma ei teadnud, et ta oli tulnud tagasi Islandile, et selles seriaalis mängida. See on kummaline, sest kui ma teda kõige esimest korda kohtasin, oli temas selline aura ja kohalolek, et mul tekkis teadmine, et Anita on just see. Kui ma teda nägin, siis tekkis tunne, et just tema võiks Saga olla.\nNäitlejate valimine on asi, kus ma olen ambitsioonikas, sest ma olen ise ka näitleja ja mul on väga kindel pilt, milliseid näitlejaid ma tahan ühte või teise rolli. Kui ma Anita esinemisproovi kutsusin, siis ta tabas naelapea pihta! Ja leida veel selline näitleja, keda ma täielikult usaldan, on ime! Kuna ma olen nii produtsent, kui ka stsenaariumi autor, siis on filmi tegemisel väga palju kaalul. Ja see, mida ma temalt sain, see usaldus oli imeline! Ma olen väga väga uhke tema üle ja tänulik selle üle, et tema mind usaldas. Ma arvan, et ta on selles rollis imeline!\nInga: Täiesti nõus. ta on nii õrn ja tugev läbi terve filmi.\nFilmi "Quake" meeskond PÖFFil maailma esilinastusel\nMida sa ütleksid meie lugejatele filmi kohta, et miks peaks "Quake" vaatama? Miks peaks inimesed seda filmi vaatama?\nTinna: Ma arvan, et inimesed peaksid seda vaatama, sest see on silmi avav heas mõttes. Ta annab sulle positiivse tunde asjadest, mis on vahel väga rasked. Aga kui sa paned selle õigesse perspektiivi, siis näeb ka valgust ja sa tunned, et igaks asjas on lootust, igas situatsioonis. Ma arvan, et mõeldes, mis meie ümber maailmas toimub, olgu siis näiteks COVID või globaalne soojenemine, siis meil on vaja seda lootuse tunnet. Ma usun, et kui see, mis meie sügaval sees valu tekitab saab heastatud, siis muutub kõik meie ümber palju lihtsamaks. Ma olen alati kasutanud Leonard Coheni tsitaati: Igas asjad on mõrad, aga ainult mõradest tuleb valgus sisse. See on just see, millest "Quake" räägib.\nInga: Väga hästi õeldud ja väga õige! Sul on olnud muljetavaldav karjäär. Olen osasid su rolle näinud, aga tahtsin küsida ühe sel aastal linastuva Taani filmi kohta. Sul on roll Taani ajaloolises filmis "Margrete Esimene". Kes on Sigrid, keda sa filmis mängid?\nTinna: Sigrid on üks kuninganna Margrete seltsidaame. Sigridil on väike, aga väga oluline roll. Ma ei saa tema rolli täpsustada, sest see annaks liiga palju välja nendele, kes pole filmi veel näinud. Mulle oli suureks auks olla osaline selles projektis. Seal on fantastilised näitlejad!\nInga: Trine Dyrholm on üks mu suur lemmikutest!\nTinna: Jah, me oleme Trinega head sõbrad!\nInga: Teine projekt, mille kohta ma tahan küsida on Netflixis ka Eestis vaadatav seriaal "The Valhalla Murders". Kuidas sa sellesse seriaali sattusid?\nTinna: Eks siin oli tegemist prooviesinemisega, kus ma käisin ja selle kaudu mind valiti. Sama oli ka "Margrete Esimene" filmiga. Olles näitleja saad sa pakkuda ainult seda, kes sa oled, ainult iseennnast. Tõeline lavastaja vajab tavaliselt teatud konkreetset tüüpi näitlejat konkreetsesse rolli. Ja sa kas oled see tüüp või mitte. Kui me räägime prooviesinemistest, siis ei ole tegemist alati sinu näitlejaandega. Sul kas on vajalikud tunnusjooned ja iseärasused vajalikud rolli jaoks või mitte.\nInga: Sa oled ka teatris tööd teinud. Kuidas sa teatrist filmimaailma sattusid?\nTinna: Jah, ma alustasin oma karjääri teatris. Ma töötasin sõltumatus teatris ja tegin ka iseseisvaid teatriproduktsioone, tootsin lavastusi ja olen ka lavastanud mõned lavastused. See on kummaline, et ma ei otsustanud, et nüüd ma tahan režissööriks hakata, aga ma leidsin lavastades endas ülesse jutuvestja. Avastasin, et ma tahan rääkida rohkem lugusid. Ma ei taha mitte ainult näidelda, vaid ka lugusid jutustada. Mu üks tuttav rääkis mulle ühe oma elus juhtunud loo ja mul tekkis tahtmine sellest lühifilm teha. Mul hakkas kohe silme ees pilt jooksma visuaalidena, et kuidas ma tahaksin seda lugu näidata. Mu tuttav oli nõus sellega. Siis ma alustasin stsenaariumi kirjutamisega ja üks asi viis teiseni. Nii et minu puhul ei olnud nii, et ma tahan režissööriks saada, pigem elu juhtis mind selleni. Ma lihtsalt järgisin oma instinkte.\nInga: Sul on olnud filmitööstuses erinevaid rolle: produtsent, stsenarist, näitleja, režissöör. Mis sulle nendest kõige armsam on? Ma tean, et see on nagu küsida, milline on sinu lemmiklaps ja sellele on raske vastata, aga ikkagi, kui sul oleks valida ainult üks või teine, siis mille sa valiksid? Millist rolli sa eelistaksid?\nTinna: Lavastades. Režissöörina.\nTinna Hrafnsdottir ja Anita Briem\nPÖFFil "Quake" esilinastuse järelpeol\nInga: Miks see nii on?\nTinna: Ma armastan nii lavastamist kui ka näitlemist, aga ma tahan mõlemaid uksi lahti hoida, sest see on midagi, mis on minu jaoks oluline. Mõlemas rollis olen ma jutuvestja, ainult et erineva vaatenurga alt. Kui ma peaksin valima, siis valiksin lavastamise, sest see annab mulle võimu jutustada minu lugu nii nagu mina seda tahan rääkida. Et ma saan seda teha minule sobival viisil. Seda on võibolla natuke hullumeelne öelda, aga kõik artistid tahavad maailma muuta.\nInga: Seda ma usun, see on tõesti nii!\nTinna: Kui ma suudan kasvõi ühte inimest natuke muuta, siis muutub ka maailm. Ma tõesti tahan jutustada lugusid, mis võivad muuta midagi inimeste sees, Nii nagu on ka filmiga "Quake". See innustab mind, et ma saan luua midagi, millel on tähendus ja mis on oluline. See täidab mind. Võibolla tuleb see sellest, et ka minu elus on olnud traumasid ja võibolla on see viis, kuidas neid enda sees läbi töödelda. Ma tean, et on inimesi, kes on olnud samas olukorras, siis on hea tunda, et hei, see töötas minu jaoks ja ehk töötab see ka sinu jaoks!\nInga: Räägime natuke ka tulevikust. Millised on sinu järgmised projektid?\nTinna: Praegu töötan ma ühe seriaali kallal, see on praegu arendamisel alles.\nInga: Mis selle seriaali nimi on?\nTinna: Praegu on see "Kodu on seal, kus süda on" (ingl k. Home is where heart is). See on lugu perekonnast, kus on kolm täiskasvanut last. See on lugu düsfunktsionaalsest perekonnast, kus on väga tugevad karakterid. Nad satuvad situatsiooni, kus nad peavad midagi omavahel jagama ja võtma selle eest ühist vastutust. Tegemist on pärandusega. Ma olen kuulnud nii palju lugusid suurtest perefirmadest, dünastiatest, mis on ju tegelikult lood peredest, nende omavahelistest suhetest. See on skandinaavia versioon nendest. See on võimetusest jagada, sest inimesed alati proovivad saada kõige suuremat tükki koogist. See on samas ka metafoor maailma kohta, sest me kõik elame ja peame seda jagama ja ühist vastutust kandma.\nInga: Oled sa selles projektis ka stsenarist?\nTinna: Jah, aga kaasstsenarist. Ta nimi on Otto Gerborg ja me kirjutame seda lugu koos. Tahame seda kirjutada nii, et ka inimeste psühholoogilised aspektid tuleksid esile, rääkides inimeste vahelistest suhetest. See paneb mu südame kiiremini põksuma, kui saan selliseid lugusid vesta. Mulle endale meeldib vaadata Nordic Noir filme, kus keskmes on mõrvajuurdlused ja müsteeriumid, aga mulle kui filmitegijale meeldib rääkida lugusid inimestest nagu sina ja mina.\nInga: Rääkides sinu uuest TV-Beats projektist, kas sa toodad ja lavastad selle ise?\nTinna: Jah, praegu olen ma üks produtsentidest. Meid on kokku kolm, kes on praegu ka siin. Ma alustasin selle looga üksi, aga ma tavaliselt kaasan ka teisi. Ma olen kaasautor, kaasprodutsent, aga ma tahan selles seriaalis ka ise mängida, mul on seal roll olemas. Plaan on, et ma olen kontseptuaalne lavastaja, mis tähendab, et kõiki osasid ma ise ei lavasta, Võibolla esimese ja viimase ainult, sest mul on selles seriaalis ka produtsendi ja kaasautori kohustused. Praegusel hetkel on muidugi vara midagi kindlalt öelda, sest meile tuleb arvatavasti juurde ka partnereid, nii et eks paistab, kuidas see kujunema hakkab. Aga mul on väga kindel visioon, millise seriaaliga tegemist saab olema.\nInga: Kas see saab olema Islandi projekt?\nTinna: Jah. Aga mis mulle filmitööstuse juures väga meeldib, on see, et terve maailm on avatud ja ma väga loodan, et ühel päeval saan töötada ka välismaal.\nInga: Lõpetuseks soovin sulle ja meeskonnale palju õnne "Quake" esilinastuse puhul ja palju edu sulle nii selle filmi kui ka tuleviku projektide puhul! Aitäh, et sa olid nõus minuga vestlema ja loodetavasti kohtume ka järgnevatel PÖFFIdel!\nSuured tänud veelkord Tinnale ja Strike Mediale intervjuu eest!\nKoos Tinnaga PÖFFil\nPostitaja: IngaSilberg kell 17:06 1 kommentaar:\nSildid: Black Nights Film Festival, film, filmifestival, intervjuu, PÖFF, Quake, Tinna Hrafnsdottir\nKino: PÖFF 2021 (3) "Mu isa on vorstike", "Ujuja" ja "Ride the Wave"\nJa veel üks ports PÖFFilt!\nPealkiri: Ride the Wave\nOriginaalpealkiri: Ride the Wave\nKestus: 1h 26 min\nMillal nähtud: 19.11.2021\nPüsitati igati asjakohane mõttepähkel. Kui kaugele peaksid vanemad oma lapse hobide realiseerimise toetamisel minema? Lase oma pojal teha mida hing ihkab, isegi kui see võib olla surmavalt ohtlik? Peaasi, et ta on rahul ja õnnelik? Kus on piir olemaks vanem, kes julgustab ja on oma lapse jaoks olemas, lastes tal areneda, ennast leida ja otsuseid teha, samas, pakkudes talle turvalist keskkonda ning aidates tal teha mõistlikke valikuid? Pealtnäha on dokumentaali keskmes noor surfaja, Ben, kuid tegelikult asus sisu ja sõnumi raskuskese hoopis tema vanematel. Üllataval kombel, said sõna enam ka just isa ja ema. Nende hirme, lootusi ning mõtteid kajastas linateos tunduvalt detailsemalt ning kaasahaaravamalt kui surfigeeniuse olemust ja motivatsiooni. Ben oli kõrvaltegelane. Ta oli stiimul, mis pani vanemad vaimselt ja füüsiliselt tegutsema, kuid noorik ise jäi pinnapealseks ning kaugeks. Ilmselgelt oli sport talle põgenemisvõimalus brutaalse koolikiusu ja üksluise elu eest väiksel Šotimaa Tiree nimelisel saarel. Eks sisemuses poiss pulbitses ja emotsioonid heitlesid üksteisega. Kahjuks, jäi see vaatajale aga peaaegu nähtamatuks. Ei olnud köitev jälgiga poissi, kelle elu keerleb ümber surfamise ja muud seal nagu ei olnudki. Kirjeldas ta, lisaks, oma kirge ala vastu äärmiselt monotoonselt ja üksluiselt. Beni illustreerimine ekraanil jäi ühekülgseks ja igavaks. Lisaks, mõjus ta enesekesksena, võttes iseenesest mõistetavalt, et kogu tema pere elab tema rütmis ja vajaduste järgi. Nooremad õed paigutusid teisejärgulisteks.\nVaevatu oli kaasa elada Beni vanematele, kes maadlesid moraalsete ja tavapäraste vanemlike muredega. Mida teha, kui su lapsed on koolis isoleeritud ja õnnetud? Kui Ben, olles ilmselgelt introvert, näis kinnise ja halvasti ekraanil esitatuna, sai näha ema ja isa pisaraid, õnne, kurbust ja dilemmasid. Nad oli nagu avatud raamatud. Jääb selgusetuks, kas selline perspektiiv poja ja vanemate vahel oli tahtlik või kogemata. Kas eesmärk oligi pigem keskenduda perekonna raskustele? Dokumentaali haripunktina ette nähtud suure laine sõit Iirimaal pidi poisi taas fookusesse tooma, kuid ettevõtmise ärajäämisega, kadus ka loo tipnemise hetk ning Beni võidukäik. Jah, alternatiivne sõit leidis aset, kuid see kaotas kaalu, kuna ei olnud tegelikult siht, mille eesmärgil sinnani oldi tegutsetud. Linateos jäi kokkuvõttes poolküpseks ning vasturääkivaks oma kese leidmisel.\nPealkiri: Minu isa on vorstike\nOriginaalpealkiri: Mijn Vader Is een Saucisse\nProgramm: Lastefilmide võistlusprogramm, ECFA võistlusprogramm\nKestus: 1h 23 min\nMingi aspekt jäi antud loos vajaka saavutamaks oma potentsiaali. Midagi jäi puudu, et keskne katalüsaator mõjuks üheselt usutava, kuid drastilise ja elumuutvana. Kõik saab algusest sellest, et pangatöötajast pereisa kalkulaator plahvatab ning sellega koos kaob ka mehe soov kontoris edasi töötada. Nüüd on õige aeg ellu viia nooruspõlve unistus ja saada näitlejaks. Selline 180 kraadi pööre on, kahtlemata, austust ja imetlust väärt, kuid kontekst ei jätnud autentset maitset. Esiteks, arvestades pere elustandardeid, nii enda kui oma keskkonna suhtes, ei olnud selline ekstreemne muutus veenvalt esitatud. Koomiline ja julge oli see kindlasti ning enam inimesi võiksid enda õnne nimel ette võtta pöörde ja teha seda, mida süda soovib. Probleem paiknes selles, et ümbrus ei teinud sellise käigu vaevatult vastu võetavaks. Edukat ja tarka pereisa esitati kui reaalsusega täiesti kontakti kaotanud klouni. Lisaks, teda ei antud edasi ülearu andekana näitlemise valdkonnas. Pigem keskpärasena. Kas kasutati staarisaate sündroomi, kus kesine tegelinksi arvab, et paistab silma ja on tõeline talent? Või äkki oli mehel tõesti läbipõlemine, mida vanem tütar kahtlustas? See seletaks vast olukorda ja valikut veenvamini. Lastefilmid ei peagi alati olema üdini loogilised, kuid isegi kui tegu on äärmustega, peavad tegelased siiski funktsioneerima realistlikus raamistikus. Mingi osa isa käitumuse motivatsioonist aga väljus piiridest. Või oli ebakõla seotud innustava sõnumiga: keegi pole kunagi liiga vana, et teha seda, mille järele hing januneb? Tundub aga, et tegu oli kunstiliku otsitud põhjusega, et teha filmi sellest kuidas üksteisest eemaldunud pere jälle ühele lehele kokku tuua. Kiidan siiski teemavalikut, sest rahulolematus oma karjääriga ning pere ja töö suhte tasakaalutus on äärmiselt aktuaalsed probleemid, mida võiks enamgi kajastada. Peab tunnustama, et vastukaaluks, ülejäänud pere ja nende reaktsioonid mõjusid üpris usutavalt.\nPositiivselt küljelt, oli isa ja noorema tütre ühiseid ettevõtmisi ja ajaveetmist mõnus jälgida, tuues kaasa sooja tunde ning hea meele, et need kaks kohati sissetõmbunud ja elust eraldunud indiviidi omale toetava kamu üksteises leidsid. Samas, ühele näitlemine ja teisele koolist eemale saamine, oli siiski metafoorne põgenemine enda kohustuste, murede ja raskuste eest. Sellised seiklused ei kipu aga kestma, eriti kui filmil, mida lastekatel ju ikka on, leidub kindel keskne õppetund ja moraal. Lõpus loksub kõik paika ning jõutakse selgusele, et pere ja omavahelised suhted ning koos veedetud aeg on ülemuslik kõigele muule. Klišeelik, kuid armas ning vajalik tõdemine, mida võib ikka ja jälle üle korrata. Visuaalselt poolelt toon edukalt küljelt esile veel peategelase, Zoë, joonistusi ja kunsti, mille abil süžeed edasi anti. Lähenemine oli vahva viis lugu värvikamaks ning elavamaks muuta.\nProgramm: Rahvusvaheline noortefilmide võistlusprogramm\nKestus: 1h 25 min\nMillal nähtud: 21.11.2021\nTekkis uitmõte filmi vaatamisel: miks on vastassoo eelistamine ja armumine tihtipeale negatiivse energiaga ja halbu emotsioone esile toov, selle asemel, et need tunded oleksid innustavad ning ühel või teisel viisil jaatavad? Ning miks lastakse sellesuunalistel soovidel nende tundjal tihtipeale ennast saboteerida ning olukord eskaleerub millekski ebameeldivaks ja ebamugavaks kõigile osapooltele? On igati arusaadav, et rõhuvad jõud, mis sunnivad sind ennast ja enda eelistusi salgama, võivad olla hävitavad mentaalselt ja lõpuks ka füüsiliselt. Siiski, ma ei mäletaks, et mõnes filmis tegelane suudaks olukorrast üle olla ning tunda iha, armastust või kiindumust ilma, et see teda hukataks. Gay, lesbi või muud vähemussuhted ekraanil on suuresti alati hunniku õnnetuse, valu ja ebaõigluse aluseks. Selline lähenemine, kuigi enamjaolt realistlik, mõjub üks hetk väsitava ning igavana. Miks mitte teha vahelduseks päikeselise fooniga lugu? Samas, peab tunnistama, et sümboolselt paistis antud filmi lõpp-punkt omamoodi helge. Peategelane, Erez, tundub, et koges vabanemist ja enesega leppimist kohe kui võistlemise surve oli möödas. Kahjuks, jäi eelmäng sellele järeldusele natuke lünklikuks ja ebasujuvaks. Ebaselge mulje jättis ka, et kuidas täpsemalt seda viimast võistlust kombineeritud tantsuga tõlgendama peaks. Kas kogu võistlussport on tegelikult vaid üks tantsuline mäng? Kas seda ei peaks tõsiselt võtma? Kas Erez kasvas oma ujumisega seotud ambitsioonidest välja? Või miks üldse poiss oma hiilgava potentsiaali ja fookuse keskenduda endale ja võidule oli valmis minema heitma ühe suvalise kuti pärast? Ta ju veel ise ütles, et talle meeldib ülekõige võita. Loo enda kulgedes oli viie Olümpia mängudele ujumislootustandva sportlase teekond kõike muud kui laulu ja tantsuline. Tegu oli otsekui füüsilisele piitsutamisele lisaks pealiskihi all meeletu psühholoogilise võimumänguga, kus võitjast saab kaotaja. Või äkki pole väidetav võitja üldse kunagi favoriit olnud ja talle heideti kärbseid pähe? Tuleb vaadata välise alla ning pinged, ootused, lootused ja vaimsed kiire-kassi tantus on brutaalsed. Vesi on vastukaaluks aga oi kui sinine, sillerdav ja rahulik.\nTegu on omamoodi seksika filmiga. Ujumine ja sellega kaasnevad minispeedod ja kaunid kehad mõjuvad tavaliselt kliiniliselt, kuid antud loos on püütud seda spordiala teha veetlevaks. Paljas nahk, kehade raseerimine kui intiimne tegevus, ühised dušivõtud ja kõik, mis toimub noorte, testosterooni täis, füüsiliselt ideaalsete kehadega meeste vahel. Või siis kui nad on üksi voodis ja unistavad oma kaasvõitlejast. Silmailu leidus ohtralt. Filmil oli oma kindel stiil, kulgemisjoon ning õhkkond, mis lõid tervikliku ja sidusa kompoti. Muusika jäi ka selgelt kõrva. Asjalikku pilguheitu võimaldas linateos konkurentsirohkesse sportujumise maailma, mis näis usutav ja just nii karm kui võiks eeldada. Kulunana ja liialt tüüpilise lähenemise võttis süžee aga peategelase orientatsiooni suhtes, mis oleks võinud mõne krutskiga natuke originaalsust välja näidata.\nPostitaja: Liis kell 18:38 Kommentaare ei ole:\nSildid: Just Film, Kino, PÖFF\nPostitaja: IngaSilberg kell 19:29 Kommentaare ei ole:\nKino: PÖFF 2021 (2) "98 sekundit ilma varjuta", "Busteri võlumaailm" ja "Metsikud juured"\nPealkiri: 98 sekundit ilma varjuta\nOriginaalpealkiri: 98 Segundos Sin Sombra\nRiik: Boliivia, Prantsusmaa\nMillal nähtud: 16.11.2021\nSelle filmi kogemine oli otsekui reis Jupiterile vanas Nõukaaegses rongis. Väga veider tunne. Tuttav ja vanamoeline, kuid kentsakalt maailmaväline ja ebatüüpiline. Keeruline on sõnadesse panna, mis tundeid ja arvamust see linateos tekitas. Siiamaani püüan aru saada, kas mulle nähtu väga meeldis või üldse ei läinud peale. Läheks kindluse mõttes kuldset kesteed mööda ning valin "meeldis". Lugu on paigutatud minu jaoks võõrasse keskkonda, mis tekitas mõneti tunnet, nagu tegu oleks teise planeediga (peategelane muide rääkis ka pidevalt Jupiterile põgenemisest). On aasta 1986 ja tegevus toimub Boliivias, keskkonnas, mille võtmetegurid on narkootikumid ja probleemiderohke noorus. Toitumishäired, koolitüdrukute rasedus oma õpetajast, vägistamised, koolikius, narkokaubitsejad, kohalik kuritegevus, depressioon, jne. Seda kõike esitati aga pealtnäha kuidagi tuimalt ning ma teadvustasin nähtut, kuid see ei jõudnud mulle täienisti kohale. Samas, ma ei saa öelda, et esitus ei oleks olnud asjakohane, usutav ja efektne. Mulle tundub, et need teemad olid selleks keskkonnas niivõrd tavalised, et neist ei tehtud draamat või tähtsustatud üle. Sedasi seal linnas elatigi. Minu jaoks oli selline reaalsus lihtsalt vastuvõetamatu ja kauge. Kombinatsioon peategelase, Geno, igapäevast ja minu võõrastamisest teeniski mu omapärase ja ekstreemsustega segaduses reaktsiooni: kas kompott meeldis või ei meeldinud?\nTegu oli äärmiselt sisuka ja sügava looga, mis täis poogitud igasugu metafoore, kubises see elulistest tsitaatidest ja mõtteterades ning mida visuaalselt näha sai, oli vaid jäämäe tipp (ja isegi visuaalselt leidus imelikke stseene, nt ruum täis laipasid ja "kosmosereis"). Oli keeruline lahti mõtestada, seoseid luua ja kõigest, mida nägin ja kuulsin, sotti saada. Olen kindel, et ma ei saanud poolestki aru, mida mulle tegelikult püüti ridade vahelt või mõnikord isegi täitsa otse öelda. Süžee oli diip ja eeldas aktiivset kaasa mõtlemist. Või siis kaasa kulgemist, mida harrastasin mina. Ma tundsin, et lool oli mulle ohtralt õpetada ning teadvustada anda, kuid ma ei suutnud süvitsi sellesse süüvida. Pigem hulpisin pinnapeal. Mis ei olnud ka vale otsus, sest tegu oli omamoodi põneva sukeldamisega filmi, mille sõnum oli mu käeulatuses, kuid milleni ma lõpuks ei küündinud. Ja võib-olla ma täitsa ei tahtnud ka, sest Geno elu ei olnud meelakkumine: depressioonis ja vaimselt kauge ema, tossikesest hasartmängude küüsis isa, väidetavalt puudega beebist väikevend ning hingamisraskustega vanaema (kes oli vaimselt äärmiselt kõbus ja ainus tugi peres Genole). Rääkimata siis koolikaaslastest, sõbrantsist ning mida iganes see vaimne guuru esindama pidi. Samas, võib olla, et lugu pettis mu ära ning oli just see, mida näidati, mitte midagi rohkemat. Millena iganes film ei pidanud vaatajale näima või mida mõista andma, minu jaoks oli tegu intrigeeriva vaatamiskogemusega ja kahtlemata kummaliselt paeluva filmiga.\nPealkiri: Busteri võlumaailm\nMillal nähtud: 17.11.2021\nJärjekordne mõnus, kerge ja õpetlik lastekas. Nii meeldiv on vaadata filmi, mis on samaaegselt sisukas, kui ka helge ja innustav. Eriti kihvtid on minu silmis lood, milles keegi, vaatamata kehvematele eeldustele, kuid mitte heites meelt, olles järjekindel ja südikas, saavutab edu ja kaaslaste poolehoiu. Rääkimata siis olemast positiivne, igati heatahtlik ja tähelepanelik oma ümbritseva ning sealsete inimeste suhtes. Just selline vahva poiss on peategelane, Buster, kelle ettevõtmistele peab lausa kaasa elama. Natuke naiivne, natuke vanamoodne oma hobidega ja natuke klišeelik oma kutsuarmastuse tunnetega uustulnuka, Joanna, vastu, on ta aga 100% südamlik. Poisi kireks on mustkunst, mida õpetab talle härra Larsen, kelle eest laps hoolitsemas käib. Busteril on lisaks värvikas ja meeldejääv perekond: krapsaks isa, kes on harjameelne, töötu ja pidevalt koli kokku ajaja, vana-rahu-ise ja vist ainuke täiskasvanu peres, ema, ning liiga tõsine ja täiskasvanulik enda ea kohta, väike õde Ingeborg. Viimasel on füüsiline puue, mis segab tal liikuda nagu kõik teised ja paneb teda tundma ennast kõrvalejäätuna sellest, millega temavanune peaks oma aega täitma. Kannatab ta lisaks kiusu all, mida ühel või teisel viisil, kogeb ka vend. Kui Buster on natuke nagu teflon pann -- ta ei lase tagasilöökidest ja nöökimisest ennast heidutada lasta, siis õde on palju vastuvõtlikum. Mul oli hea meel näha, aga et ka üliarmas ja asjalik Ingeborg sai ennast realiseerida ja oma probleemidele otsa vaadata ning oli kompleksidest üle. Mulle tohutult meeldis kogu pere dünaamika, mis oli filmi süda. Selle pere tegemisi ja seiklusi jälgiks veel ja veel. Ma sain aru, et järgmine samm on neile reis Ibizale.\nEtte heidaksin omajagu tüüpilist süžeed ja tavapäraseid lahenduskäike. Loo kontseptsioon ei olnud midagi uut või ennenägematut. Tegevusliin, kus poiss püüab võita uue tüdruku südant, kuid takistusi heidab kodaraisse libekala rivaal, on lastefilmides nähtud kordi ja kordi. Eks see natuke igav lähenemine ole, et peategelase vahvat olemust esile tuua. Motivaatorina töötab ta aga efektiivselt ja on ennast ohtralt tõestanud. Õnneks oli vanale ja kulunule Busteri, Ingeborgi ja nende vanemate sarm kombinatsioonina ainulaadne. Oeh, kuidas mulle ikka sellised ägedad heatuju lood koos sümpaatsete tegelastega peale lähevad!\nPealkiri: Metsikud juured\nOriginaalpealkiri: Wild Roots\nProgramm: Lapse õiguste programm, Rahvusvaheline noortefilmide võistlusprogramm\nMa olen samalaadse õhkkonnaga filme ennegi kohanud ning need ei ole mulle just eriti meelepärased. Nad kipuvad mind muserdama ja üleüldse ei klapi minuga iseäranis edukalt lood, mis lokkavad ebaõiglusest ja ebaõnnest. Neid kahte leidus filmis hulganisti, eri tasanditel. Seal kus juba on, sinna tuleb juurde, nagu öeldakse. Kui oled juba vangis olnud, siis on tõenäosus, et sinna uuesti satud reaalne. Kui sind jälitavad viltuminekud ja eriti kui kipud olema konfliktne inimene, kas siis elu on selliseks voolinud või ongi iseloom taoline, siis kipuvad hädad iseenesest üles leidma. Tibi, noore tüdruku Niki, kriminaalne isa, ongi just selline õnnetuke, kes alatasa rappaminekuid ja fiaskosid külge tõmbab. Alati ei ole õnnetused tahtlikud, süüks on hooletus ja emotsioonide eskaleerumine. Mõnikord, aga on vaevatu Tibile kaasa elada, sest mees on autentne, ütleb mida mõtleb ja teeb mida tahab. Ausus võib ühele valus olla, aga hindan inimest, kes ütleb nii nagu on. Eriti mõnus oli mehe konfrontatsioon tütre kiusajaga. Kõik sulatõsi, mis ta ütles. See, aga ei tee olematuks mehe negatiivseid külgi. Oli näha, et ta püüdis Nikiga ja tahtis osa tema elust olla, kuid maailmal on omad plaanid ning minevik ja valed otsused saavad meid tihti ikkagi kunagi kätte. Mulle väga meeldis kui usutava ja tõelise, nii visuaalselt kui emotsionaalselt, näitlejatööna meest kehastati.\nNikil olid omad mured. Ei ole raha, et lahedaid uusi tosse osta, endine sõbranna kiusab koolis, ema on surnud ja tüdruku eest hoolitseb kasinate võimalustega vanaema. Rääkimata siis, et isa on endine vang ja mees, kellel puudu eluase ning raha, et taas jalule saada. On ainult loomulik, et laps tahab oma vanemaid tunda, eriti kui ei olda hetke eluga rahul. Mingiks perioodiks olid Tibi ja Niki midagi nagu isa ja tütar, kuid mitte päris. Pakkusid nad üksteisele tuge ja kaaslast, kedagi, kes ei mõista hukka ning ei küsi liigseid küsimusi. Nende suhe oli tõetruu ning ma hoidsin neile pöidlaid, et olukord ümberringi laabuks ja stabiliseeruks, et paar saaks võimaluse üksteist siiralt tunda õppida. Kuigi subjektiivselt ei passinud see mulle, kuid objektiivselt öeldes, siis otse loomulikult ei saa hea asi segamatult jätkuda ning asjad ei loksu paika või lahene iseenesest. Selline ilustamata tõepärasus rääkis filmi kasuks. Isegi kui mulle selline trööstitu reaalsus ei meeldinud.\nPostitaja: Liis kell 16:03 Kommentaare ei ole:


venemaa | Smore Newsletters\ndarjabahtina is using Smore flyers to spread the word online.\nGet email updates from darjabahtina:\nFollow darjabahtina darjabahtina\nContact darjabahtina darjabahtina\nraha mis on inimesel olemas\nRahaühik, mida kasutavad ka Abhaasia ja Lõuna-Osseetia.\n1 rubla jaguneb 100-ks kopikaks (vene keeles: копейка, mitmuses копейки).\nSeisuga 2. detsember 2014 oli Euroopa Keskpanga rubla vahetuskurss 1 EUR = 66,267 RUB.\nSeisuga 6. august 2011 oli Venemaa rubla kurss:\nSõna rubla tuleneb vene tegu sõnast рубить ('raiuma'). Ajaloolist oli rubla teatud kaaluga raiutud hõbedatükk.See oli vene vaste keskaegse Lääne-Euroopa margale.Sõna kopikas tuleneb vene sõnast копьё ('oda').Esimesed kopikad, mis vermiti Moskva Suurvürstiriigis peale Novgorodi vallutamist 1478.aastal, kandsid Moskva vappi Püha Jüriga,keda kujutati odaga tapmas draakonit\nVenemaa (ametlik nimetus Venemaa Föderatsioon) on riik Euroopas ja Aasias.\nVenemaa piirneb loodes Norra ja Soomega, läänes Eesti, Läti, Leedu, Poola (viimase kahega Läänemere-äärse eksklaavi Kaliningradi oblasti kaudu), Valgevene ja Ukrainaga, edelas Gruusia ja Aserbaidžaaniga, lõunas Kasahstani, Hiina ja Mongooliaga, kagus Põhja-Koreaja Jaapaniga ning idas Ameerika Ühendriikidega (viimase kahega meritsi).\nVenemaa pikk rannajoon (37 653 km) ulatub Põhja-Jäämerest Vaikse ookeani lääneosani ning hõlmab veel Musta mere, Kaspia mere jaLäänemere ranniku. Venemaa on pikima maismaapiiriga riik (kokku 20 257 km), piirnedes 14 riigiga.\nvenemaa 5 rubla\nminu nimi on Darja ma olen 11 a.\navinurme sepa tn10 +37258530919\nConnect with darjabahtina darjabahtina


Magister ehituses ja juhtimises, Hoboken, Ameerika Ühendriigid 2022\nMagister ehituses ja juhtimises\nÜlevaade Saate võimsaid oskusi nii ehituses kui ka ärijuhtimises ning valmistuda juhtima mega-projekte kogu maailmas. Ehitus inseneri-ja juhtimise magistriõppe programmi eesmärk on tugevdada tehnilist koolitust ja arendada oskusi juhtimise kulud, ajapiirangud, kvaliteet ja ohutuse kontrolli valmistades õpilasi juhtima ülemaailmse ehitusprojekte. Stevens on üks vähestest ülikoolidest New Yorgi piirkonnas, et pakkuda seda tipptasemel programmi - ja võib-olla ainus ülikool ülikoolis, keskendudes eriti suurprojektidele. Selleks ajaks, kui te lõpetate, on teil konkurentsivõimelised juhtimisoskused, mis aitavad teil täita täidesaatvat karjääri globaalses ehituses. Stevens Advantage Ehitustehnoloogia ja juhtimise magistriõppekava pakub kolme õpperada, maksimaalset õppekavade paindlikkust ja spetsiaalselt teie jaoks välja töötatud klassid - vaid 15 minuti kaugusel Manhattani kesklinnast. Sul on ka võimalus võrguga tööstuse juhtidega, saada töökogemust meie koostööprogrammi kaudu, külastada Shanghai torni ja teha koostööd teaduskonna ekspertidega Maailma Kaubanduskeskusest, Hudson Yardsist ja olümpiamängudest. Programmi funktsioonid Kolm õpperada Juurdepääs ülikoolilinnakute ehitusplatsidele Lõputöö ja mitte-väitekirja valikud Juurdepääs NYC piirkondade töökohtadele nagu Hudson Yards Kokkupuude tipptasemel tarkvaraga tööstusspetsiifiliste teadmiste jaoks Konkurentsivõimelise juhtimisoskuse arendamine Õppekava praktiline koolitus (CPT) on kättesaadav rahvusvahelistele üliõpilastele Fookuse valdkonnad Juhtimine Kogemuslikud võimalused Tehnoloogia ehitatud keskkonnas Kes peaks taotlema? Me tervitame kandidaate, kellel on kirg ehituse ja uuendustegevuse vastu. Võite taotleda bakalaureuse kraadi tsiviilehituses, kes soovivad saada eriteadmisi ehituses, projekti kontrollimises ja juhtimises. Teiste inseneri taustaga õpilased võivad vajada lisatingimusi, mis määratakse iga juhtumi puhul eraldi vastuvõtmise ajal. Programmi sisenemise nõuded Akrediteeritud asutuse bakalaureusekraad, mille minimaalne GPA on 3,0 Ametlikud kolledži ärakirjad Kaks soovituskirja TOEFL / IELTS hinded (rahvusvahelistele üliõpilastele) Konkurentsivõimeline GRE või GMAT skoor * * GRE / GMAT ei ole vajalik osalise tööajaga üliõpilastele. Rahvusvaheliste õpilaste jaoks Me tervitame rahvusvahelisi üliõpilasi Stevensis ja pakume paljusid ressursse, et lihtsustada oma kraadi omandamise protsessi. Programmi lõpuleviimisel on teil võimalik läbida kuni üks aasta õppekava praktiline koolitus (CPT). Lõpetamisel on teil õigus tööpraktikale (STT) koos STEM-laiendusega. Stevens valmistab teid suurepärase karjääri jaoks Ehitus inseneri-ja juhtimise magistriõppekava arendab nõudluse teadmisi ja oskusi, et panna teid karjääri edu. Karjäärivõimalused Inseneri direktor Ehitusjuht Projektiinsener Saidi insener Põlluteenuste direktor Operatsioonide haldur Top üürilepingu organisatsioonid Pcl ehitus Holt Ehitus Skanska Gilbane Stv Exxon


Madala tihedusega lipoproteiinid - LDL - Põhjused\nKolesterooli ja LDLi vereanalüüs võimaldab teil kindlaks teha, kas nende tase ei ole normist kõrvale kaldunud. Kui see juhtub suurel moel, tähendab see, et kehas areneb ateroskleroos, mis vähendab veresoonte elastsust, on suurenenud trombi moodustumise põhjus, ummistunud arterid või veenid trombiga. Madal kolesteroolitase on samuti ohtlik, sest ilma selleta ei saa kehas palju protsesse juhtuda.\nKolesterool on rasvane looduslik alkohol, millest enamik on sünteesitud maksa poolt, ülejäänu toidetakse toidust. Selle aine abil moodustuvad kõigi organismi rakkude membraanid. Lisaks sellele sünteesitakse steroidhormoonid, sealhulgas suguhormoonid. Lisaks on kolesteroolil positiivne mõju luude tugevnemisele, on seotud immuunsüsteemi, närvisüsteemi, seedesüsteemidega, täidab mitmeid muid väga olulisi funktsioone.\nAga kui kolesterooli kogus ületab normi, hakkab see langema veresoonte seintele ja moodustab kasvajaid, vähendades arterite ja veenide elastsust. See põhjustab verevarustuse vähenemist ja võib põhjustada veresoonte ummistumist. See probleem on tingitud asjaolust, et kolesterool ei suuda vees lahustuda. Selleks, et jõuda rakkudesse, moodustab see ühendeid erinevate tihedustega lipoproteiinidega - keskmise, madala ja kõrge. Niinimetatud ühendid, mis koosnevad lipiididest ja valkudest.\nKolesterooli transportimiseks vere kaudu rakkudesse on vastutav madala lipiidide (LDL või LDL) ja keskmise tihedusega. Pärast seda, kui rakud võtavad vajaliku kolesterooli koguse, korjavad jäägid kõrgtihedad lipoproteiinid (HDL või HDL) ja viivad maksa töötlemiseks.\nSamuti peaksite teadma, et LDL ei ole ka väga hästi lahustunud. Seepärast sadestub kolesterool veresoonte seintel. Tervetel inimestel paiknevad ensüümid vaskulaarsete seinte lähedal, mida setted hävitavad. Kuid nende komponentide vanus väheneb ja kolesterooli setted fikseeritakse järk-järgult veresoonte seintele. Eriti kui keha HDL on alla normaalse, samas kui LDL-i arv suureneb.\nKõigepealt iseloomustab vaskulaarsetele seintele settimise kasvu lõtv konsistents. Praeguses etapis saab seda veel lahustada. Kuid siin on oht: igal ajal võib väike osa naastust maha võtta ja laeva blokeerida. See tähendab, et kangad, mida ta teenib, on ilma toiduta, mis toob kaasa nende surma. Seetõttu on peaaju veresoonte või südame ateroskleroos põhjustanud südameinfarkte, mis on sageli surmavad.\nNagu see moodustub, muutub tahvel tugevaks ja asendab veresoonte seina. Nagu seinte hävitamine verejooks, mis viib verehüüvete suurenemiseni: see üritab veresoone ravida. Mõne aja pärast kaotavad veresoonte seinad elastsuse, muutuvad rabedateks, mille tulemusena võib igal ajal tekkida verejooks.\nTe võite kahtlustada ateroskleroosi arengut, kui inimene viib istuvale elustiilile, on rasvunud ja eelistab kõrge rasvasisaldusega toitu. Diabeetikud on ohustatud, samuti need, kellel on kilpnäärme, maksa ja neerudega probleeme.\nSa peaksid ka teadma, et kolesterooli tase, LDL meestel hakkab tõusma, samas kui HDL, pärast 20 aastat, naistel - pärast menopausi. Pidev stress, suitsetamine, alkohol on samuti kõrge kolesterooli- ja LDL-i põhjus ning vähesed HDL-i kogused.\nArstid soovitavad, et naised ja mehed kasutaksid lipiidogrammi vähemalt kord aastas. Kuna ateroskleroos ei avaldu algfaasis, võimaldab see õigeaegselt teatada kolesterooli, HDL-i, LDL-i kõrvalekaldest normist ja ennetada südameatakkide, insultide või muude tõsiste probleemide teket.\nLipidogramm on uuring, mis võimaldab teil määrata vere kolesteroolitaseme, LDL, HDL taseme ning mõista rasvade ainevahetuse seisundit organismis. Viige see läbi biokeemilise vereanalüüsi abil.\nEsiteks määravad naiste ja meeste tasemed kogu kolesterooli taseme. Erinevates laborites kehtivad standardid võivad erineda. Seetõttu on vaja pöörata tähelepanu esitatud andmetele, mis on lähedased isikuandmete dekodeerimisele: need on normid, mis on vastu võetud laboris, kus analüüs viidi läbi.


Praeguse kuuma suve mõju saagile on halb kahel moel – esiteks sajab väga vähe vihma ehk on põud ja teiseks on pikka aega kestnud kuumalaine. Näiteks teravilja puhul kiirendab liiga kõrge temperatuur taimede arengut, vajalik arenguperiood aga seeläbi lüheneb ning lõpptulemuseks on väikesed terad. Ja kui sellele lisandub ka põud, on asi päris hull. Lootust siiski kaotada pole vaja, sest ilm on meil heitlik ja muutused võivad tulla kiirelt.\nSaate teine teema on aga tulevikkuvaatav. Nimelt on meil kevadest saadik olemas PÕKA ehk põllumajanduse ja kalanduse valdkonna arengukava aastani 2030. Arengukava koostamise siht oli luua valdkondade ühtne strateegiline arengudokument ehk panna lähiaastateks paika, mis suunas need valdkonnad arenema peaksid.


Enamlevinud luu- ja liigesehaigused «, Koik liigeste haiguste pohjused\nKõige iseloomulikumal juhul ongi reumatoidartriit varvaste ja labakäte liigeste haigus, kuid see võib levida kõigisse jäsemeliigestesse, aga ka lõualiigestesse ja lülisamba kaelaossa. Võib olla perioode, kus haigus on unustatud ja siis jälle aegu, kus kogu pere elu keerleb vaid selle ümber. RAVI Osteoartroosi ei ole võimalik välja ravida.\nHaiguse tekkimise aluseks on trauma, krooniline ülekoormus või pidev mehhaaniline surve limapaunale näiteks töö põlvili asendis. Podagra — podagra on bolf valu olu kusihappe soolade kuhjumisest tingitud haigus, mis avaldub liigespõletikuna, liigeselähedaste sõlmede ning neerukividena. Luupus — luupus on krooniline autoimmuunne haigus, mille puhul keha immuunsüsteem muutub hüperaktiivseks ja ründab normaalseid terveid kudesid.\nEsinemissagedus suureneb vanusega koik liigeste haiguste pohjused haigestuvad rohkem naised. Liigeste kulumise korral kulub ja õheneb luude liigestuvaid pindasid kattev kõhr, kõhrealune luu aga kahjustub ja pakseneb.\nPsoriaatiline artriit — on psoriaasiga kaasnev krooniline liigesepõletik. Tegemist on liigespõletikuga, mis on põhjustatud naha koik liigeste haiguste pohjused küünte psoriaasist. Mis põhjustab liigese ja luude haigusi? Paljude liigeste ja luude haiguste puhul kirjutavad meditsiiniportaalid, et pole teada, mis võib neid haigusi põhjustada, kuid mõned viited, millele viidatakse on järgmised: ülekoormus — nt mingi pidev ühtne liigutus nt sportlastel ja ehitajatel, ülekaal — liigne kaal surub liigestele, infektsioon — mõne viiruse, bakteri või seeninfektsiooni tagajärjel tekkinud parast too valus liigesed, pärilikkus, ainevahetushäired.


Tallinna ettevõtluspäev 2015 : Ettevõtluspäeva hommikufoorumil esinevad Maire Milder, Rain Laane ja Jaanus Tamm\nEttevõtluspäeva hommikufoorumil esinevad Maire Milder, Rain Laane ja Jaanus Tamm\n7. oktoobril Tallinna ettevõtluspäeva raames toimuval hommikufoorumil ja edulugude seminaril esinevad ettevõtlusameti kutsel Eesti majandusmaastiku vanad ja uued tegijad.\nTallinna Ettevõtlusameti juhataja Marek Jürgensoni sõnul on oluline, et teatud-tuntud ettevõtjate kõrval saaksid oma kogemusi kolleegidele ja neile, kes alles mõtlevad ettevõtluse alustamisele, jagada need, kelle nimi ja teod avalikkuses nii tihti ei figureeri, kuid kes on näidanud end innovatiivse ja rahvusvahelise haardega ettevõtjatena.”\n”Just seepärast võtab meie hommikufoorumil Maire Milderi ja Rain Laane kõrval sõna Defendec OÜ juht Jaanus Tamm,” märgib Jürgenson. „Defendeci väljatöötatud traadita sensorite võrgutehnoloogia näitab, et globaalsel turul läbilöömiseks on vaja väga head ideed ja selle eeskujulikku teostamist.”\nJaanus Tamm peab väga hea tulemuse saavutamiseks koostööd teadus-arendusasutustegaa ning allhankijatega. „Oluline on ka turundus, sest kui tahad maailma vallutada, pead üles leidma just need kliendid, kes sinu toodet vajavad.”\nHommikufoorumit modereerib Märt Treier. Üritus toimub Viru hotelli konverentsikeskuses Grande saalis kell 9.00-11.00.\nKoostööle ja klastritele on pühendatud ka edulugude seminar. Kogemusi jagavad ning osutavad võimalikele probleemidele koostöö korraldamisel ning näitavad teid ebakõlade ületamiseks Tuuliki Kesonen-Lins tuuleenergia klastrist ja Illimar Paul logistika klastrist. Pirko Konsa keskendub aga mehhatroonika ja Werner Blessing IT valdkonnale. Kosmilistele kõrgustele tõuseb Kristo Reinsalu – teemaks kosmosetehnoloogiad.\nEdulugude seminar toimub Viru hotelli konverentsikeskuse Grande saalis kell 16.00-18.00.\nEttevõtluspäeva programm ja info ürituste kohta on kättesaadav siit. Kuna huvi ürituste vastu on suur, registreeri end KOHE!


Miks peaksite enne käte pesemist ehted eemaldama? - Ilu\nPSA: Enne käte pesemist eemaldage sõrmused, ütleb see dermatoloog\nEsitage see paljude viimase aasta jooksul varutud kätepesunõuannete alla. On hulgaliselt põhjuseid, miks teie käed võivad hilja tunduda lünklikud ja sügelevad - liiga karmid käte desinfitseerijad , niisutaja vahelejätmine , kõrvetav vesi ja palju muud - aga kui siin oleme, lisame veel ühe pistikupessa. Kui teie sügelevad, ketendavad käed ikka ei lase end vaatamata teie jõupingutustele proovida ehteid enne valamu juurde astumist.\nSiin juhatuse poolt sertifitseeritud dermatoloog Joyce Park, MD ., jagab oma nõu üle TikToki .\nMiks peaksite enne pesemist rõngad eemaldama?\nVõib-olla teate juba enne näopesu oma ehteid heita; ju holistilise esteetikuna Kimberly Yap Tan üks kord näidatud mbg-ga videos , võivad need tarvikud lohistada nii teie õrna nahka, nägu kui ka käsi. Samuti ei taha te käsi kalliskividega sõrmedega nühkida - ehkki pisut teisel põhjusel.\nNagu Park oma videos selgitab, on need, kellel düshidrootiline ekseem võib tekkida sügelevate ägenemiste osakaal. 'See on väga ärritav lööve, mis võib tekkida siis, kui teie käed või jalad on palju veega kokku puutunud,' märgib ta. Ehkki teised allergeenid võivad kindlasti reaktsiooni käivitada, on „vesi peamine ärritaja”. Ennäe, teie käed puutuvad tõenäoliselt tavapärasest suurema veega kokku, kui leiate end sageli käsi pesemas. See tähendab, et Park soovitab pärast pesemist oma käed täielikult kuivada, et vesi ei püsiks nahal ja ärritaks.\nTeie ehted tulevad siia: rõngaste kandmisel võib vesi metalli alla kinni jääda (mis vastavalt juhtumile on teine ärritav). Riiklik ekseemiliit ), püsida nendes pragudes ja süvendada ägenemist. Nii et kui teie sõrmed on tavapärasest sügelevad ja ketendavad (eriti nende rõngaste all), soovitab Park ehted eemaldada, veenduda, et teie nahk oleks täielikult rätikuga, ja kanda kohe pärast pesemist kätekreemi.\nPole saladus, et pesete käsi rohkem kui kunagi varem - seega on oluline arvestada väikeste nõtkustega, mis kaasnevad sagedaste segistijooksudega. Oleme pikalt arutanud mitmeid viise, kuidas päästa oma ketendavaid käpa, nii et lisage julgelt see väike näpunäide käsiraamatusse.


Määri seda kätele, koori maha ja Sa ei tunne oma käsi ära\nMääri seda kätele, koori maha ja Sa ei tunne oma käsi ära\nFoto: Selles artiklis saad soovitusi selle kohta, kuidas oma käte eest hoolt kanda, et nad noored ja terved välja näeksid. Artikkel avaldatud: 19.06.2017, 11:34.\nIgal pool on palju infot selle kohta, kuidas võidelda vananemisega ja näiteks milline kuulsus käis noa all ennast jälle korrigeerimas. Palju on nõuandeid selle kohta, kuidas oma näo eest hoolitseda, kuid Sinu käed on sama tähtsad.\nPaljud ei pea käte eest hoolitsemist väga tähtsaks, kuid need paljastavad vägagi kui vana Sa tegelikult oled.Sa ei pea ostma kallist hoolduskosmeetikat, vaid mine oma kööki ja leiad sealt kõik vajaliku.\nSelleks on Sul on vaja:\nSega koostisained pastaks kokku ja pane segu sekundideks mikrolaineahju kuni segu on vedel.\nKanna segu pintsliga kätele ja lase sellel kuivada. See moodustab käe ümber kaitsva kihi, mille saab pärast lihtsalt ära tõmmata. Kui seda pehmet kile koorima hakkad, eemalduvad sellega koos ka väikesed karvad.\nTee kätemaski esimesel kuul 3 korda, pärast seda võid teha tihemini. Mõne kuuga on käeseljad siidjad ja karvutud.\nKuidas koostisained üksikult töötavad?\nPiim muudab Sinu käed pehmeks ja elastseks. Kortse vähendatakse efektiivselt selle kõrge niiskusesisalduse ja toitva mõju tõttu.\nKurgimahl sisaldab E-vitamiini ja annab nahale palju niiskust. See omab rehüdreerivat toimet.\nSöögisooda on väga kasulik, sest seda saab kasutada hapete neutraliseerimiseks ja see puhastab nahka koledatest laikudest, kuna see pleegitab nahka.\nŽelatiinipulber on vajalik kaitsva kihi loomiseks, et teised koostisosad saaksid nahal tõhusalt töötada.


Vabalog: I osa: blogosfääri tõus\nProtoblog kuulutab uue ajastu algust (1998)\nKuigi esimesed bloge meenutavada leheküljed olid internetis ülevalt juba 1990ndate keskel, siis erilist tähelepanu nad ei pälvinud. Üks nendest esimestest vähetähtsatest hobilehekülgedest kuulus veendunud poliitiliste uudiste ning kuulujuttude sõltlasele Matt Drudge’ile, kes alustas enda uudistekirja "Drudge Report" levitamist usenetis 1995. aasta 11. märtsil.\nEsimene viide Drudge Report'i leheküljele internetis pärineb aga 1997. aasta veebruari lõpust, kui mees enda järjekordses uudistekirjas teatas, et sama info on nüüd saadaval ka tema kodulehelt. Aastate jooksul pole lehekülje kujundus eriti muutnud ja meenutab veel tänagi aegu, kui populaarseim brauser oli Mosaic ja pildid luksus, mida endale said lubada vähesed.\nDrudge Report'i on pigem õige kutsuda proto-blogiks, sest tänapäeva blogidega on Drudge'il vähe ühist. Esileheküljel ilutsevad siiani pigem lugude pealkirjad kui lood, viiteid teistele internetiallikatele (nagu blogid) on haruldus ja muidu blogidele omane arhiiv puuduks Drudgeil samuti, kui poleks olemas eraldi Drudge Report'i arhiivi, mis mehe kirjutisi arhiveerima asus. Huvitav nähtus, mis viitab tõsiasjale, et see, mis Drudge'il on kunagi öelda olnud võib huvi pakkuda ka tulevastele sugupõlvedele.\nDrudge Reporti esimene suurem läbi murre ja traditsioonilise meedia põrkumine üksiküritajate poolt levitatava kirjutistega internetis leidis aset 1998. aasta 17. jaanuaril, kui Drudge sai teada, et Newsweek'i toimetus oli otsustanud loobuda Michael Isikoffi loost, mis väidetavalt käsitles USA presidendi intiimseid suhteid ühe Valge Maja praktikandiga. Nagu selgus juba järgmisel päeval oli Druge'i postitus piisavalt intrigeeriv, et kõnealune lugu varjusurmast välja vedada. Lugu, mille teiseks peategelaseks oli Monica Lewinsky.\nKuigi Drudge ennast blogijaks ei pea on temast saanud siiski saanud omamoodi internetiajakirjanduse ideoloog. Ta oli üks esimesi ajakirjanike, kes nägi interneti potentsiaali sõltumatute (korporatiivsetest huvidest) uudiste edastamisel ja mitte ainult ei heietanud suuri mõtteid vaid asus tegutsema. World Net Daily'ile 2000. aastal antud intervjuus toob Drudge muuhulgas välja seda, kuidas mõned "telenäod" ja korporatsioonid panevad sisuliselt paika, mis on ja mis ei ole uudis.\nDrudge oli küll demonstreerinud interneti potentsiaali, kuid seda looga, mis oleks tõenäoliselt varem või hiljem kajastamist leidnud ka peavoolumeedias.\nLet the bloggin begin! (1999-2002)\n1999. aasta augustis tuli Pyra Labs nimeline firma välja Bloggeri tarkvaraga, mis võimaldas isegi tehnoloogiapelglikel inimestele suurema vaevata enda mõtteid internetis jagada mitte ainult teadetetahvlitele ja foorumites vaid ka isiklikel lehekülgedel, kus piiranguid ja tsensuuri polnud ning tähelepanu võis pöörata ka näiliselt kõige triviaalsematele asjadele.\nTunnustatuimatest blogijatest alustas esimesena Mickey Kaus 1999. aasta juunis, kuid seda koostöös siis veel iseseisva interneti ajakirja Slate'iga. Talle järgnesid Joshua Micah Marshall Talking Points Memo'ga 2000. aasta novembris ja Andrew Sullivan Daily Dish'iga 2001. aasta esimestel päevadel.\nKui eelnevalt mainitud blogijad olid kõik ajakirjandusliku tagataustaga, siis 2001. aasta augustis alustas Instapundit'i nimelise blogi pidamist üks Tennessee Ülikooli juuraprofessor, Glenn Reynolds.\n2002. aastal said alguses aga praegu tõenäoliselt kõige suurema külastatavusega blogid Atrios (Duncan Black) aprillis ja Daily Kos (Markos Moulitsas) mais, andes sellega mõista, et isegi hiljem alustanud amatööridel on võimalus blogosfääris tunnustust koguda. Peaasi, et kirjutatu inimestele huvi pakub.\nTrent Lott, lobamokk või rassist? (2002)\nVabariiklasest senati enamuse liider Trent Lott ei osanud 5. detsembril arvatagi, et tema poolt Strom Thurmondi (USA ajaloo vanim senaator) 100. sünnipäeval peetud kõnes öeldu võiks talle kuidagi saatuslikuks osutuda, sest "päris" meedia ei pööranud vaatamata ürituse kajastamisele Lotti märkustele tähelepanu. Küll tegi seda aga ABC News'i interneti kolumn The Note järgmisel päeval, kuid ka seal ei pööratud juhtumile erilist tähelepanu:\nHere is what Senator Trent Lott, Republican of Mississippi, said yesterday at Senator Strom Thurmond's birthday party, according to ABC NEWS' O'Keefe. “I want to say this about my state: When Strom Thurmond ran for president we voted for him. We're proud of it. And if the rest of the country had of followed our lead we wouldn't have had all these problems over all these years, either.\nNäiliselt süütud märkused omandasid märksa tumedama varjundi niipea, kui meeldetuletuseks kaevati välja mõned tsitaadid Thurmondi 1948. aasta presidendikampaania valimisplatvormist. Nimelt oli Thurmond 1948. aastal paadunud rassist, kelle jaoks segregatsioon täiesti loomulik ja kodanikuõigused valgete privileeg, mida suudab ainult "korralik" president kaitsta.\nMõne tunniga levis esialgu tühisena näiv senati enamuse liidri märkus üle terve liberaalse (USA mõistes) osa blogosfäärist. Nii Atrios kui Talking Points Memo lisasid tsitaate ja kritiseerisid Lott'i avaldust innuga, mis torkas silma ka konservatiivsemale poolele blogosfäärist. Veel samal õhtul leidis juhtum mainimist Instapundit'is, mis on siiani üks loetumaid parempoolseid bloge.\nJärgmiste päevadel jooksul ilmusid artiklid nii Washington Post'is kui New York Time'is, kuid need olid lühikesed ja sugugi mitte prominentsed. Sellele vaatamata muutusid blogijad üha nõudlikumaks ja enda kriitikas teravamaks. Välja toodi mitmeid Trent Lotti varasemaid kommentaare, mille varjus tundusid Lotti katsed öeldut vabandada eriti küünilised.\nPahameelt hakkasid üles näitama ka Lotti vabariiklastest senatikaaslased ja Valge Maja, mis Lotti kommentaatrid hukka mõistis ja senati uue enamuse liidrina hoopis Bill Fristi näha soovis. Täpselt kaks nädalat pärast saatusliku kõnet pidi Trent Lott senati liidrikohast loobuma.\nSenatis tegutseb Lott aga edasi vähemalt kuni 2006. aastani.\nPeamine allikas: The Blogosphere: How a Once-Humble Medium Came to Drive Elite Media Discourse and Influence Public Policy and Elections - Joel David Bloom (PDF)\nJayson Blair ehk kuidas New York Times'is reporter lugusid fabritseeris\nViimaste aastate jooksul on New York Times'ile üha rohkem ja rohkem ette heidetud lohakust ja faktivigasid, mis esinevad mitte ainult kõrgelt makstud ning praktiliselt iseseisvate kolumnistide kirjutistest vaid ka tavalistes reportaazides. Kuigi mitmed lugejad saatsid New York Times'i toimetusse kirju jõudsid vähesed neist ajaleheveergudele. Seega ei ole eriti üllatav, et blogosfääri arenedes kolis ka kriitika toimetusse saadetud kirjadest blogidesse, kus peamiselt konservatiivse maailmavaatega kirjutajad Times'i kohati lausa kullipilguga jälgisid.\nÜks nendest jälgijatest oli ajakirjanik ja blogija Andrew Sullivan, kes oli New York Times'is avaldanud mitmeid arvamuslugusid, kuid samas olnud kohati äärmiselt kriitiline osade New York Times'i kolumnistide nagu Paul Krugmann suhtes. Nagu enamus heategusid ei jäänud ka Sullivani oma karistamata.\nNew York Times'i peatoimetaja, Howell Raines, ei tundnud ennast Sullivani kriitikas just "eriti mugavalt". Tulemuseks oli Sullivani artiklite avaldamise keeld, mis tõenäoliselt ainult motiveeris meest Times'i veel terasemalt jälgima, kuid isegi Sullivan ei osanud arvata, et üks New York Times'i ajakirjanikest plagieerib ja isegi fabritseerib lugusid.\nNagu selgus 2003. aasta aprilli viimastel päevadel oli Jayson Blair'i nimeline ajakirjanik plagieerinud ühe väiksema ajalehe lugu ning sellega vahele jäänud. Intsidendile järgnenud juurdluse käigus selgus, et tegu ei olnud kaugeltki esimese juhtumiga.\n11. mail avaldas New York Times üle nelja esimese lehekülje ulatuva 7000 sõnalise paranduste, selgituste, vabanduste ja analüüsi kornukoopia.\n3. maiks oli Blair Times'ist lahkunud, kuid nagu selgus hiljem oli ta alles esimene mitmest lahkujast.\nBlogide roll Jayson Blair'i paljastamisel oli minimaalne, kuid märksa olulisem Howell Raines'i tagandamisel. Jim Romenesko poolt kirjutatud Poynter Instituudi blog kujunes enda olemuse tõttu (ajakirjanikele suunatud) kohaks, kuhu Times'i ajakirjanikud saatsid kirju ja enda ajalehetoimetuse huvitavamaid sisememosid. "We must stop Jayson writing for the Times. Right now," kirjutas Jonathan Landman ühes memos, kuid midagi ei juhtunud.\nRaines laiutas Landmani memo väljatuleku järel käsi ning süüdistas organisatsiooni siseseid kommunikatsiooniprobleeme, mille tõttu memo temani üldse ei jõudnudki.\nNagu selgus Times'i enda hiigelartiklist oli Jayson Blair'i artikleid 4 aasta jooksul parandatud enam kui 50 korral ning Raines'i vabandused olid mitmete blogijate ja ajakirjanike arvates hoopis lohakuse ja ükskõiksuse õigustused.\n5. juunil astus Howell Raines peatoimetaja kohalt tagasi koos tegevtoimetaja Gerald Boyd'iga tuues lõpu saagale, mis oli kestnud rohkem kui kuu. Tõenäoliselt oleks Blairi fabritseeringud varem või hiljem välja tulnud, kuid ilma internetita oleks tõenäoliselt nii Raines kui Boyd saanud Times'is jätkata. Kuna aga Times'i ajakirjanike rahulolematus leidis avaliku väljundi Romenesko blogis ja laialdast kajastamist blogosfääris polnud vastutajatel vastutusest enam pääsu.\nBlairi afääri teeb blogosfääri arengu kohalt oluliseks ka diskussioon, mis juhtumit ümbritses.\nBlogijad olid veendunud, et Raines lahkus tänu nende survele ja aastate pikkusele kriitikale, mida keegi Times'is tõsiselt ei soovinud võtta enne kui oli juba hilja. Mitte kõik ajakirjanikud ei jaganud seda seisukohta, kuid paljud neist mõistsid, et see ei jää viimaseks looks, kus blogid mingit rolli mängivad.\n2003. aasta septembris liitus New York Times kollektiiviga esimest korda ombudsman.\nPeamised allikad: All about the Retrospect - Jill Rosen; Changes at the New York Times - Journalism.org\nBlogid demokraatide kongressil Bostonis (2004)\nKuigi blogid olid 2004. aasta suveks juba päris mitmes suuremas ja väiksemas skandaalis olulist rolli mänginud ei osanud keegi ette näha artiklite laviini, mis järgnes blogijate kinnitamisele osalejatena Demokraatide kongressil Bostonis.\nNii Vabariiklaste kui Demokraatide kongressid on tegelikult mannetud üritused, mille uudisväärtus on tühine. Aastate jooksul on televisiooni poolt kongressidele pööratud tähelepanu järk-järgult vähenenud, kuid sellegi poolest akrediteeritakse ürituselel hordide viisi ajakirjanik. 2004. aastal lisandusid akrediteeritud ajakirjanikele ka akrediteeritud blogijad.\nUudistevaesele kongressile kokku sõitnud ajakirjanikud pidid millestki kirjutama ja selleks "millekskiks" osutusid blogid. Tõenäoliselt ei olnud USAs suuremat ajalehte, mis 2004. aasta juuli lõpus ei kirjutanud bloge ja seda sugugi mitte sellepärast, et tegu oleks olnud mõne suure uudisega. Blogid olid lihtsalt esimest korda ametlikult kongressil ja osade blogide manifestitaolised postitused, kus kuulutati blogide ajastu "tõelist" algust, tõmbasid igaljuhul endale uudistevaeses keskkonnas tähelepanu.\nBlogijad ise olid küll neile suunatud tähelepanust meelitatud, kuid hakkasid peatselt spekuleerima selle üle, miks kõik neist ühe aegselt kirjutada soovivad. Peamisteks põhjusteks pakuti uue nähtuse uudisväärtust ja osade ajakirjanike kahtlusi, et akrediteerides blogijad devalveeritakse ajakirjandust.\nNii Demokraadid kui Vabariiklased akrediteerisid blogijaid sarnaselt ülejäänud meediaga, seega defineerides blogid ühe osana meediast, mis aga tundus vähemalt osadele ajakirjanikele ülekohtune. Enamus blogijaid midagi revolutsioonilist kongressil osalemises siiski ei näinud ja nagu kirjutas Matthew Yglesias:\nAt the end of the day, blogging is just a mode of presenting text (and, to some extent, images) and a set of computer programs that make it easy to present text in that way. It's not a method of doing things. The result, I think, is that the phenomenon of the "blogger" has no real future, though the phenomenon of the blog does. At the end of the day, Brad DeLong is an economist, Lawrence Solum is a legal theorist, I'm a commentator, Jeralyn is a criminal justice expert, Laura Rozen is a national security reporter, etc. These are trades -- areas of competence, whatever -- that we can all ply in a variety of media, print, web articles, blogs, academic papers (where appropriate), live or taped radio or television interviews, etc. None of us are "bloggers" except in the sense that we all write weblogs. But we also talk about this stuff to people and that doesn't make us "talkers," it's a thing you do not a thing you are and, increasingly, it will be done by more-or-less the exact same group of people who are producing text in other formats.\nDan Rather'i memogate (2004 september)\n2004. aasta USA presidendi valimiste üks huvitavamaid kõrvalnähtusi oli meedias töötavate inimeste hoiakute ja arusaamade paljastumine, mille kõige elegantsemaks näiteks oli telekanali CBS saade "60 minutes".\nParempoolse maailmavaatega blogijad olid juba aastaid välja toonud peavoolumeedia kaldumist vasakule ning demokraatide eelistamist vabariiklastele. Suurem osa kriitikast oli suunatud ajalehtedele (peamiselt New York Times), kuid tähelepanuta ei jäänud ka telekompaniid nagu ABC, NBC ja CBS. Neist viimase üks populaarsemaid saateid oli "60 minutes", mille üks peamisi juhte, Dan Rather, võis juba 2001. aastal leida blogosfäärist kriitiku, kes vaevus keskenduma ainult Rather'i ja CBSi eelarvamuste kajastamisele ja valede ümber lükkamisele.\nVaatamata eraldi blogile, mis kajastas CBS suurima staari eelarvamusi, ei pööranud telekanali juhtkond Rather'i tegevusele erilist tähelepanu. Olukord muutus radikaalselt 8. septembril, kui "60 minutes II" avaldas loo, mille kohaselt tõestavad mõned memod, et George W. Bush'i koheldi rahvuskaardis teenides kuidagi leebemalt (tehti erandeid) kui teisi teenistujaid.\nSaatele järgnesid 9. septembril artiklid ajalehtedes, kuid artiklitest kajastamist leidnud memode ehtsus seati juba sama päeva hommikul kahtluse alla ning teema võtsid üles blogid, kellest kõige mõjukamaks osutus PowerLine.\nMõned tunnid pärast esimeste kahtluste esile kerkimist freerepublic.com'is olid PowerLine'i autorid teemat enda blogis kajastanud, kuid keegi ei osanud siis veel arvata, kui kiiresti Dan Ratheri poolt esitatud memode ehtsuse võimalus välistatakse.\nPowerLine'i esialgne ja pealiskaudne postituskasvas enda detailsuses hämmastava kiirusega kui blogi omanikega hakkasid ühendust võtma erinevad trükimasinate ja käekirja eksperdid. Lugejad kirjutasid üksikasjalikult peale trükimasinate ka arvutitest, mis olid siis kasutusele nagu ka paberist, protseduuri reeglitest ja lühenditest - isegi terminitest, mida kasutati rahvuskaardis.\n10. septembri hommikul võis ajalehtedest nagu Chicago Sun-Times lugeda, kuidas mingi suvaline seltskond inimesi oli vähem kui päevaga sisuliselt tõestanud, et CBS'i poolt esitatud memod olid võltsitud ning kuidas võltsimine tõenäoliselt aset leidis.\nSamal ajal uurisid blogijad juhtumit edasi ning hakkasid huvituma sellest, kust memod üldse tulid, kes võis olla nende taga ning kõige tähtsam, miks nende ehtsust ei kontrollitud põhjalikult enne eetris avaldamist.\nJärgmise 12 päeva jooksul proovis CBS nii memode ehtsust kui loo õigsust kinnitada, kuid asjatult. Lõpuks oli nii CBS'i juhtkond kui Dan Rather sunnitud vabandama loo eest, milles vähemalt president Bushi toetajad nägid meedia sekkumist presidendi valimistesse ja seda loomulikult John Kerry poolel.\nCBS'i uudistetoimetus - ees otsas Dan Ratheriga - kaotas tänu "memogate'ile" vaatajate usalduse, mille taastamiseks oli CBS sunnitud läbi viima sisejuurdluse, mille tulemused avaldati 10. jaanuaril. Intsidendi tõttu kaotasid neli inimest töökohad ja Dan Rather soostus lahkuma CBS'i uudisteankru kohalt 2005. aasta märtsis.\nEason Jordan'i ja tahtlikult tapetud ajakirjanikud (2005)\nKui Eason Jordan, CNN'i uudistetoimetuse juhataja, käis Davos'i majandusfoorumil Shveitsis 28. jaanuaril välja süüdistuse, et USA sõjaväelased on tahtlikult ajakirjanike tapnud, ei leidnud räige süüdistus mingit kajastamist peavoolumeedias. Väide ei jäänud aga märkamata Rony Arbovitzil, kes kirjutas juhtumist majandusfoorumi ametlikus blogis:\nArbovitzi postitus tõstatas rida küsimusi sellest, kuidas meedia uudiseid kajastab ja sellest, kuidas väärtused ja standardid, mida uudisteorganisatsioonid uljalt maailmale kuulutatavad, näivad üha rohkem ja rohkem välja nagu silmakirjalikud valed.\nJordan'i öeldu leidis kajastamist Wall Street Journal'i e-postiga saadetavas uudistekirjas ja Fox News'is, kuid mitte eriti prominentselt. Küll aga võttis järgmisel päeval teema üles blogija ja "raadiohääl" Hugh Hewitt.\nJärgmise 24 tunniga olid mitmed erinevad blogijad põhjalikult uurinud Jordani tagatausta, tema varasemaid ütlusi nagu ka Davos'is esitatud väite õigsust. Muu hulgas selgus, et Jordan oli ka varem USA sõjaväge tahtlikus ajakirjanike tapmises süüdistanud.\nSellele vaatamata ei pööratud loole suuremat tähelepanu, sest intsident näis tühine, kuid seda ainult siis, kui Jordani varasemad märkused ja tegevus kõrvale jäeti. Mõned üksikud artiklid ilmusid siin ja seal, kuid ei midagi erilist.\nTeema muutus taas aktuaalseks alles siis, kui Davos'i majandusfoorumist osa võtnud USA senaator kinnitas Arbovitzi jutu õigsust. Veel samal päeval alustasid mitu erinevat blogijat uue blogi: Easongate, millest sai peamine Jordan'i afäärist huvitunute uudistekeskus.\nPeatselt kajastasid nii New York Times kui Wall Street Journal Eason Jordani juhtumit, kuid mõlemad lehed leidsid, et probleem on üles puhutud ja mingid vastutustundetud blogijad tahavad lihtsalt verd. Argumendid jäid mõlemal ajalehel pealiskaudseks, kuid blogijad ei lasknud ennast sellest häirida vaid suunasid enda tähelepanu videosalvestusele, mis Jordani diskussioonist oli Davoses tehtud. Probleemiks oli ainult Davose foorumi korraldajate veendumus, et "kõik, mis Davos'is öeldud, peab Davos'isse jääma".\nVideolõigu väljastamisest keelduti.\nJärgmisel päeval astus Eason Jordan enda ametist tagasi ja lahkus CNN'ist. Blogijatel oli põhjust rõõmustamiseks, kuid veel samal nädalavahetusel tegi CNN blogijatest kaks lugu, mis olid üles ehitatud stereotüüpidele ning eelarvamustele.\nSuuremate ajalehtede arvamuskülgedel ilmusid aga peamiselt blogide suhtes skeptilised ja isegi halvustavad artiklid, kuid nagu ka mitmed blogijad täheldasid, näis nende artiklite peamiseks mõjutajaks olevat ajakirjanike hirm blogosfääri mitte sisulised argumendid.\nEnam ei saa ajakirjanikud kirjutada, mis pähe tuleb ja loota, et faktidest õnnestub enda eelarvamustele kinnitust leida. Nüüd peab arvestama blogosfääriga, kus ajakirjanike kirjutatut loetakse erilise tähelepanuga ning kahtlasena tunduvad väited kontrollitakse halastamatult.\nKui Eason Jordan'i juhtum oleks jäänud traditsioonilise meedia käsitleda oleks Jordan siiani CNN'i uudistetoimetuse juhataja. Need ajad on vähemalt mõneks ajaks läbi.\nDavos'i videolõik pole siiani avalikkuseni jõudnud, kuid mitmed blogijad pole lootust kaotanud. Peavoolumeedia on aga nii mõndagi blogi Jordani afääri eest kritiseerinud, osade blogijate arvates asjata:\nAn overwhelming majority of bloggers simply wanted to see the transcript of Jordan's comments at Davos, or better yet, a tape of his comments so that not only all of Jordan's statements could be considered in context, but his tone and body language could be viewed as well. Neither Jordan nor CNN made any serious moves to provide the public with either a transcript or a tape. If CNN was the primary decision-maker in this non-decision and then compounded its refusal to provide a tape or a transcript with a decision to push Jordan out the door -- the appearance of a voluntary resignation by Jordan notwithstanding -- then it is CNN that should be blamed for any injustice doled out to Jordan and his career. This is especially the case if Jordan pleaded in good faith and in vain for CNN to release the video or a transcript where his comments could be considered in context. Regardless, either Jordan or CNN had it in their power to prevent Jordan's parting from CNN -- and failed.\nPeamine allikas: Eason's Fable - Edward Morrissey\nposted by Jüri Saar at 6:09 PM


HARRI MOORA: Eesti on ainus Euroopa Liidus, kus omavalitsusel pole - news\nHARRI MOORA: Eesti on ainus Euroopa Liidus, kus omavalitsusel pole õigust ise jäätmekäitlust korraldada (5)\nVasta kommentaarile 17. märts 2018 21:30\nmujal Euroopas pole ka sellist korruptsooni mida meil keskerakond viljeleb...\nKeskid võivad väga pika uurimise järeldustest tõepoolest olla süüdi neljakohaliste summade valekasutuses.\nReffid on oma valitsusaja jooksul võimaldanud välispankadel riigist praktiliselt maksuvabalt kaduda kümneid miljardeid! Lisaks on EV võlg kasvanud 27 miljardini. Kes selle peab tagasi maksma?\nVasta kommentaarile 15. märts 2018 10:43\nAlles teatati, et Eesti on EL-s ainus riik, kus lastel on kohustus hoolitseda oma vaesunud vanemate eest! Nüüs siis vel selline pauk!?\nVasta kommentaarile 15. märts 2018 10:12\nMida tyhja lõõritad - tead korruptsiooni, edasta inf koos avalduse ja allkirjaga õiguskaitseorganitesse, praegusel juhul oled arg kuriteovarjaja;)


REGISTREERIMINE ELVA MÄEJOOKSULE ON AVATUD | elva24.ee\nLaupäeval, 9. augustil toimub raske ja põneva rajaga Elva mäejooks, mis registreerimine on nüüdsest avatud www.elva24.ee leheküljel. Elva mäejooks on ühtlasi Elva Jooksusarja teine etapp. Loe edasi mäejooksu juhendit ja pane end kirja!\nELVA MÄEJOOKS – ELVA JOOKSUSARJA II ETAPP\nAEG: laupäev, 9. august 2013. Lastedistantsid alates kella 11-st, põhijooks kell 12.\nDISTANTSID: Kuni 5-aastased poisid ja tüdrukud jooksevad 400 meetrit. 6-7-aastased poisid ja tüdrukud jooksevad 400 meetrit. 8-10-aastased poisid ja tüdrukud jooksevad 800 meetrit ehk kaks ringi.\n3-kilomeetrist põhidistantsi jooksevad 11-13-aastased, 14-16-aastased, 17-39-aastased, 40-49-aastased ning 50-aastased ja vanemad.\nVANUSEKLASSID: NB! Kogu Elva Jooksusarja käigus, sh Elva mäejooksul arvestatakse vanust 12. juuli 2014 seisuga, mil sari algas.\nOSAVÕTT: Registreerida saab ennast INTERNETIS või kohapeal.\nNetis eelregistreerimine lõpeb neljapäeval, 7. augustil kell 18.00. Eelregistreerides netis maksab osavõtt põhidistantsist 7 eurot, kohapeal 10 eurot. Nooremate (kuni 10-aastaste) osavõtt on eelregistreerides tasuta, kohapeal 3 eurot. NB! Eelregistreerunuks loetakse need, kes on ka ülekande teinud v.a. lastedistantsidel!\nSelgitusse tuleb panna võistleja ees- ja perekonnanimi, kelle eest makstakse. Kes pole maksnud, selle eelregistreerumine ei loe. Kohapeal tasumiseks palume kaasa võtta sularaha! Kohapeal registreerimine lastedistantsidele lõpeb 10.55, põhidistantsile\nregistreerimine lõpeb kell 11.30.\nAUS MÄNG: Võistlejad peavad vältima trügimist, vale kiibi kasutamist, sihilikku rajalt hälbimist ja muud ebaausa eelise saamiseks mõeldud ebasportlikku tegevust. Võistleja peab kandma kiipi, mis tuleb pärast lõpetamist kindlasti tagastada sekretariaati.\nPAREMUSJÄRJESTUS: Elva mäejooksu ja Elva Jooksusarja tulemused avaldatakse Elva jooksusarja veebileheküljel www.elva24.ee , esialgsed tulemused saab teada kohapeal. Kuni 5-aastaste distantsil paremusjärjestust ei selgitata, avaldatakse tähestikuline protokoll. Elva Jooksusarja lõpparvestusse pääsemiseks tuleb osaleda kõigil kolmel Elva Jooksusarja etapil, paremusjärjestus selgitatakse punktitabeli alusel - 1. koht 100 punkti, 2. koht 99 punkti, 3. koht 98 punkti, 4. koht 97 punkti jne.\nSARJA PAREMUSJÄRJESTUS: Elva Jooksusarjas toimub tänavu kolm etappi, sarja lõpparvestusse pääsemiseks tuleb osaleda kõigil kolmel. Järgnev etapp on pühapäeval, 31. augustil toimuv Elva järvedejooks.\nAUTASUSTAMINE: Elva mäejooksu võitjaid autasustatakse esemeliste auhindade ja diplomite ning medalitega. Jooksusarja üldvõitjaid autasustatakse karikate ja esemeliste auhindadega.


Ma tahan suurendada liiget, kuidas teha Kuidas suurendada liige zagipnotiziruya ise\nMa tahan suurendada liiget, kuidas teha. Kuidas peenist suurendada? - Kuidas peenist suurendada?\nKuidas alustada uuringute tegemist? Kuna must rass rõhub praegu läänemaade linnatänavatel märatsedes ajaloolise ebaõigluse peale ja nõuab valgetelt vabandamist, siis on paslik meenutada, et mustanahalisi müüsid orjadeks ennekõike nende orjapidajatest valitsejad. Kui saate sõnumi kauba vabastamise kohta, kes on ka juhatuse liige. Me otsustasime, et parim viis töö edenemiseks on liikmete usalduse pälvimine. Lugesin siin just kellegi raim'i poolt algatatud threadi maja lisasoojustamisest, st. See peaks valama nii, et täielikult katta.\nWith retail shops across the country, Abed Tahan provides premium services and goods to all of Lebanon, and is even now expanding to allow for better accessibility and convenience to all of its customers wherever. Ma tahan, et te oleksite paanikas. Ja ma tahan, et te tunneksite seda hirmu, mida mina tunnen iga päev. Ja ma tahan, et te tegutseksite. Ma tahan, et te tegutseksite kriisiolukorrale vastavalt. Ma tahan, et te käituksite nii, nagu teie maja kuidas teha, kuna see põleb.\nMida teha? Teil tuleb pöörduda kirjalikult juhatuse poole, et teile esitataks sealt dokumentatsioon, mis kinnitab ekspertiisi korraldamist ja selle maksumust. Samuti on väga lihtne teha seda siin, sest kuigi meie kaks riiki asuvad et suurendada teadlikkust nendest kangelaslikest tegudest, mida inimesed Ma tahan vabandust paluda selle segaduse eest, mille oleme põhjustanud.\nPõlved endiselt ragisevad, eelkõige kastile astumistel. Ma tahan suurendada liiget sain kükkidel raskust suurendada, aga siis jäin mõtlema, et ma tahan ju pikemaid seeriaid teha, et oleks sellist särtsu, et pigem peaks raskus väiksem olema, aga tegema rohkem. Pean arutama.\nMa ei määrata erinevad ülesanded. The painting is a portrait of Paul Gauguin's wife Teha'amana during his first visit to Tahiti in This marriage has always provoked controversy because it was arranged. Vaata ka: Kuidas Masturboida suurendada liige. Mõistlik hind, hea teenindus, ja sellele järgnenud tervise taastamise — suurepärane soovitust täiendada. Hind toru ei ületa …, kuid see on spekulantide pakub palju kõrgemat hinda ja on negatiivne mõju pere eelarvest.\nNii et proovige teha otsus osta eraldi, keskendudes eespool vihjeid. Kasutajalugu on tarkvaraarenduses mingi funktsionaalsuse ja kasutaja vahelise interaktsiooni sõnaline kirjeldus.\nSee lähtub tavaliselt süsteemi lõppkasutaja vaatenurgast. Lõppkasutajaks võib-olla näiteks klient, administraator, arendustiimi liige jne. Kasutajaloo peamiseks ülesandeks on suurendada mõistmist tarkvaraarendaja ja kasutaja vahel. See aitab panna funktsionaalsusi.\nPeenis na turecki Kui saate sõnumi kauba vabastamise kohta, kes on ka juhatuse liige. Kui saate sõnumi kauba vabastamise kohta, kes on ka juhatuse liige. Skip to content. Vaata, kuidas saate suurendada liige.\nKeset ööistungit saadetud küsimusele — mida saab lapsele kümme aastat samal tasemel püsinud lapsetoetuse ehk 19 euro ja 18 sendi eest? Tõsi, ja seda võimalust ka ei saa võtta arvutamise, sest seal on selline tegelane nagu CPC. Laste kasvatamine ja tugev abielu võivad näida tänapäeva maailmas peaaegu võimatuna, kuna kõikjal meie ümber on palju kurjust.\nSeejärel võiksid sa minna üle taastamissõnumile: Armastus ja mure, mida me oma pere vastu tunneme, on igavesed ja juurdunud sügavale meie hinge. Neil on keskne koht meie suhetes Jumalaga. Te kuulusite Jumala perekonda juba enne sündi. Ta on meie Isa. Kuna Ta on meie Isa, siis kuidas teha meie omavahel vennad ja õed. Taevane Isa tahab, et me naaseksime elama Tema juurde Tema igavesse perekonda.\nLiikmetega lävimine on tähtis, kuna see pehmendab inimeste südant ja paneb neid sageli taastatud evangeeliumi uurima. See tähendab tihti seda, et nad on toodud Kiriku liikmetest sõprade ringi, kuhu kuuluvad aktiivsed ja vähemaktiivsed liikmed, hiljuti pöördunud ja perekonnad, kus kõik ei ole Kiriku liikmed. President Gordon B. Igaüks, kes seda tööd tunneb, teab, et selleks on ka parem moodus. See käib Kiriku liikmete kaudu. Alati, kui liige tutvustab mõnda Kirikuga tutvujat, on kohe olemas ka toetussüsteem.\nLiige tunnistab selle töö õigsusest. Ta hoolib oma Kirikuga tutvujast sõbra heaolust. Ta on põnevil, kui tema sõber teeb evangeeliumi uurimisel edusamme. Põhimisjonärid võivad küll õpetamise enda peale võtta, kuid liige toetab kuidas teha õpetust, võimaldades teha misjonitööd oma kodus. Ta jagab siirast tunnistust selle töö jumalikkusest. Liige on saadaval, et vastata küsimustele, ka siis, kui misjonäre kohal ei ole.\nTa on sõbraks Kirikuga tutvujale, kes teeb läbi suure ja sageli keerulise muutuse.\nLiikmetega tugeva suhte loomisel lasub võtmeroll piiskopil. This feature is not available right now. Please try again later. Kuidas suurendada käivet nii, et kulud ei kasva? Palju mehi kannatab väikeste mõõtude oma väärikuse ja elu unistus on seda suurendada vähemalt paar sentimeetrit. Võimalusi, kuidas suurendada oma peenist kodus natuke, aga mõned võimalused on üsna tõhus ja võib kaasa tuua uimastamise tulemusi. Kas on võimalik suurendada liige — müüdid ja tegelikkus.\nLisaks ei mõista ta, kuidas peaminister Jüri Ratas pole selles küsimuses veel oma seisukohta selgitanud. Ehitisehalli kujundus: interjöör ja foto, kuidas maja küla korras korraldada, remont ja esitusviis, paigutus; Ehitisehalli kujundus: interjöör ja foto, Meesliige keskmine paksus maja küla korras korraldada, remont ja esitusviis, paigutus tuba eramaja pigem suur tuba, mida saab korraldada peaaegu igas stiilis tuba eramaja on palju suurem kui korterid, eriti Hruštšov tüüp.\nSee elutuba on keskne. Kuidas teha anaalseksi õigesti, de s või nähtud video Kas peenise suurendamine on võimalik ja kuidas suurendada peenist. Ta oli stegosauriidide sugukonna suurim liige suurem kui näiteks Sellest ideest loobuti peatselt, ilmselt seetõttu, et ei mõistetud, kuidas plaadid naha sisse kinnitusid. Kui on kange keskmine pikkus püstiselt peenis, siis saan teile Ma tahan suurendada liiget opi Vali pilt või video: peenise kuidas organooni peenist suurendada ja kuidas.\nPraegu puudutab see rohkem mehi kui naisi, kuid üha enam naisi saab aastatega ohvriks. Vahel me väsime, tunneme tüdimust, igavust, ärevust või apaatiat. Opereeriti pikendab perspektiivis kaevanduse Paljud mehed on juba katsetatud ise toime Ma tahan suurendada liiget on suurendada intiimne orel.\nNõuandeid, kuidas on võimalik kodus ise kiiresti saavutada suurenenud pea pikkus ja paksus peenise ilma salvid, Ma tahan suurendada liiget viis sooda.\nKasv liige Kryvyi Rig » Suurenenud Kuidas suurendada seksuaalset söömise riista et suurendada kuidas teha Osta Cream peenise. Kuidas iseteeninduslahendused aitavad kasvatada käivet ja lojaalsust? Jaekaubanduse tehnoloogialahendusi pakkuv firma Nixori ärijuht Elgar Ojakõiv rääkis Nixori Connects Baltic seminaril iseteeninduslahendustest jaekaubanduses ning nende kohta käivatest müütidest.