Прогноза за Дери Сити - Голуей - Ирландия, Висша Дивизия - InternetZalozi.com\nПрогноза за Дери Сити – Голуей – Ирландия, Висша Дивизия\nДери Сити е един от отборите в Ирландия, които имат добър сезон. Миналия завършиха на 7-а позиция, но в момента се намират в челната тройка. Остават им 8 мача, а вече са надминали точките от предната кампания. Намират се само на 2 точки от лидера Дъндок и на 1 от Корк Сити, макар и да са изиграли с няколко повече от Дъндок, Корк и Шамрок Роувърс, които са зад тях. Смятам, че могат да запазят 3-та си позиция.\nВ серия от 6 мача без загуба във всички първенства са и 8 мача, когато говорим само за Ирландия. 4 от тези 8 мача в първенството са победи, формата им не е лоша.\nОтборът на Голуей също подобри играта си. Миналата година едва не изпаднаха, а сега са на 8-о място, само 1 точка по-малко от актива им миналата година, 10 срещи преди края на кампанията. В последните 3 срещи имат само загуби, но аз ги поздравявам за труда. Като гости са в серия от 7 срещи без победа. Срещу Дери Сити Голуей има само 1 победа в последните 5 мача.\nДери Сити @ 1.83


Как да се справите с отичането на краката - Здраве и Красота\nКак да се справите с отичането на краката\nХвощът е едно от онези растения, които успешно се борят със задържането на течности\nСъс сигурност ви се е случвало поне веднъж. Прибирате се от работа и установявате, че краката ви са подути. Възможно е да усещате характерен дискомфорт и тежест, както и схващане на прасците и стъпалата. Отичането на краката засяга повече жените, отколкото мъжете. То е често срещано неразположение през летните месеци и може да бъде свързано с някои класически проблеми с кръвообращението.\nТъканите могат да се възпалят, заради наличието на токсини, провокиращи задържането на течности и забавящи кръвоснабдяването. Това кара краката да се подуват и се усеща неприятна болка.\nКакво можете да направите? Първо, не се притеснявайте излишно. В днешната статия ще поговорим за няколко ефикасни решения на проблем като отичането на краката. Те носят желаното облекчение.\nОткрийте причините за отичането на краката\nВсеки човек е различен. Води различен начин на живот, практикува различни навици и има индивидуални физически данни.\nТочно поради това е важно първо да откриете кои са причините краката да се подуват:\nЗатлъстяване. Често срещано е жените, които се оплакват от много целулит, да страдат от отичане на краката.\nАко седите продължително време в самолет или влак, е възможно да се задържат излишни течности в краката.\nПроверете какви лекарства пиете. Лекарствата на пазара, които провокират задържане на течности като страничен ефект са много.\nВъзможно е да надлюдавате отичане на краката, ако сте наранили коляното или глезена.\nПроблеми със сърцето или кръвообращението.\nХормонален дисбаланс по време на цикъл.\nПродължително стоене за дълъг период от време.\nНеумерена консумация на сол.\nАко забележите, че проблемът с отичането на краката започва да повлиява на ежедневните ви занимания, препоръчително е да се консултирате с лекар. Преди да приложите някое от следните натурални средства, трябва да установите първопричината за задържането на течности.\nТази ароматна билка има средиземноморски произход и може лесно да бъде открита в магазините за природни продукти или на лавиците с чая в обичайния магазин.\nЧаят от резене притежава диуретични и прочистващи свойства. Той стимулира оптималното храносмилане. Представлява отлично натурално средство за справяне с отичането на краката. Можете да го консумирате 1-2 пъти дневно, 15 минути преди всяко хранене.\n1 чаена лъжица резене (5 гр.)\n½ чаена лъжица анасон (3 гр.)\nЛесно е. Кипнете водата и добавете резенето и анасона.\nОставете чая да се запари за поне 20 минути.\nКонсумирайте чая бавно, докато е все още топъл.\nХвощът е едно от онези растения, които успешно се борят със задържането на течности. Можете да се сдобиете с него от аптеките и магазините за природни продукти. Много са причините да направите именно това:\nОптимизира движението на кръвта.\nСъдържа силиций- минерал, който помага за регенерирането на кожата и възстановява съединителната тъкан.\nСилно ефикасен е за повишаване а производството на урина и елиминирането на токсините. Хвощът действа като натурален диуретик.\nСъдържа 2 активни съставки, които стимулират циркулацията на кръвта и филтрирането на токсините.\nДобра идея е да консумирате чай от хвощ сутрин за оптимален резултат\n3. Храни, които да включите в менюто\nЕдно от най-важните неща, които трябва да направите, е да регулирате приема на сол на дневна база. Тялото трябва да нормализира нивото на течностите, които задържа, чрез хормоналната система.\nКогато солта се натрупа в тялото, тъканите се възпаляват и се наблюдава оток, т.е. задържане на излишни течности.\nТялото не може да елиминира излишната вода чрез урината или потните жлези, а това създава усещането за некомфорт и подутост.\nСолта обаче не е единственият фактор, който провокира възпаление. Наситените мазнини, сладките напитки, бонбоните и бялото брашно, както и други вредни храни повлияват неблагоприятно на основните функции на тялото.\nИзбягвайте консумацията им и започнете редовно да слагате на трапезата:\n4. Консумирайте достатъчно вода по правилния начин\nЛесно е да направите малки грешки, които след това имат голямо влияние върху организма. Вероятно сте чували, че е добре да пиете поне по 2 л. вода дневно.\nНе е трудно да си наложите режим, при който да консумирате по 1-2 чаши вода през няколко часа. Какво се случва, ако изпиете 6 чаши вода подред, това ще задоволи ли ежедневните потребности на организма? Добра идея ли е? Не!\nТози начин на консумация на вода води до изпълване на стомаха и влошаване на способността на тялото да я съхранява.\nКакво да правите тогава? Просто е. Пийте вода по малко през целия ден. По този начин ще бъдете хидратирани, без да претоварвате тялото.\n5. Разхождайте се по 30 минути дневно\nОблечете удобни дрехи, сложете обувки и се разходете. Не бива да гледате на този навик като на задължение и дори като на тренировка. Възприемайте го като почивка за тялото и ума.\nРедовната разходка подобрява циркулацията на кръвта и доставя кислород до вените и артериите. Тоава ги поддържа еластични.\nЩе забележите, че само след няколко седмици ще чувствате краката си по-леки и по-отпочинали. Когато контролирате храната, която приемате, поддържате здравословно тегло, избягвате вредните храни и се движите активно, отичането на краката няма да е проблем. Тези малки промени в начина на живот ще подобрят значително здравословното състояние и настроението.


Почетен знак „Марин Дринов“ на БАН за проф. Костадин Иванов – Българска академия на науките\nHome/Почетен знак „Марин Дринов“ на БАН за проф. Костадин Иванов\nПредседателят на БАН акад. Юлиан Ревалски връчи почетен знак „Марин Дринов“ на проф. д-р Костадин Иванов на церемония, която се спроведе в Института за ядрени изследвания и ядрена енергетика (ИЯИЯЕ-БАН) на 13 юли.\nОтличието на БАН проф. д-р Костадин Иванов получава за високи научни постижения и за значим принос при сътрудничеството на ИЯИЯЕ-БАН с Пенсилванския държавен университет (PSU) и Държавния университет на Северна Каролина (NCSU NCSU) САЩ. Наградата е признание за значимия принос на проф. д-р Костадин Иванов в изследователската работа на ИЯИЯЕ-БАН.\nПроф. Костадин Иванов е един от най-успешно работещите в чужбина българи, започнали своята научна кариера в ИЯИЯЕ-БАН. Той работи в Пенсилванския държавен университет (PSU), а от 2015 г. досега – в Държавния университет на Северна Каролина (NCSU) като ръководител на Департамента по ядрена енергетика. Работата му включва изследвания и обучение на кадри в областта на реакторната физика, реакторната динамика, реакторната безопасност и развитието на софтуер за моделиране на процеси в реакторни системи. Има над 325 публикации в реферирани списания и proceedings, с над 1600 цитирания и h-index 21 (WoS).\nПроф. Иванов има ползотворно сътрудничество с БАН в областта на реакторната физика и свързаните мулти-физични пресмятания за анализ на реакторната динамика и безопасност.


Цветан Генков в Локо Сф до края на сезона – Football24.bg\nPosted on : 25.04.2018 - by Kstdn- No Comment\t435 Views\nЦветан Генков ще доиграе сезона с отбора на Локомотив София. Нападателят поддържаше форма със столичните „железничари” през последния месец, но след като не успя да си уреди трансфер в чужбина е решил да облече „червено-черната” фланелка до края на сезона. Генков ще се опита да помогне на отбора от „Надежда” да спечели промоция за Първа лига. В момента Локомотив се намира на трето място в класирането на Втора лига зад Царско село и Ботев Враца.\nВенгер: Имам високо мнение за Луис Енрике\n5 рекорда в Ла Лига, които Меси и Роналдо може никога да не подобрят\nРезултати и класиране след 15-ия кръг на Северозападната „В“ група\nСпартак Вн смени Нафтекс с Волов\nЛоко Пд надви Верея\nЦСКА отново продава в Русия


СВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид / SVR SUN SECURE FLUIDE SPF50\nСВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид 50 мл. SVR SUN SECURE FLUIDE SPF50 50 ml.\nОписание на СВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид 50 мл.\nСВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид / SVR SUN SECURE FLUIDE SPF50 описание:\nСВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид / SVR SUN SECURE FLUIDE SPF50 употреба:\nСВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид / SVR SUN SECURE FLUIDE SPF50 състав:\nСВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид 50 мл. се предлага в Apteka.puls.bg на цена от 27,10 лв. Както всички други продукти от Слънцезащита за лице, този също може да бъде доставен до вашата врата бързо и евтино.\nСВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид 50 мл. се произвежда от SVR и може да бъде закупен от Apteka.puls.bg на преференциална цена от 2,71 лв., ако използвате вашите бонус точки.\nСВР СЪН СЕКЮР ФЛУИД SPF50 Слънцезащитен флуид 50 мл. - подобни продукти


AUTO BILD България / Регулиращи се пружини за Audi RS 4 от H&R\nТунинг-специалистите от H&R предлагат две възможност за регулиращо се окачване на Audi RS 4 Avant\nСистемата HVF с регулиращи се пружини е предназначена за моделите със спортно окачване RS и адаптивни амортисьори. Тук амортисьорите на Audi се запазват, а HVF-системата дава възможност за смъкване на каросерията на предната и задната ос с до 35 милиметра – включително и всички динамични предимства. Комфортът на возене се запазва на серийно ниво.\nЗа RS 4 Avant с конвенционално окачване се предлагат регулиращи се по височина пружини. Резултатът е безстепенно смъкване на каросерията с от 15 до 40 милиметра отпред, както и с от 15 до 35 милиметра отзад. По-ниският център на тежестта осигурява по-динамично поведение в завоите, както и редуциране на движенията на каросерията в бързи завои. Естествено мерките на H&R се отразяват добре и на външния вид: RS 4 изглежда значително по-атрактивно.


Супертреньорът на супергероите | webcafe.bg\nFilmcafe, по Vanity Fair\n26.03.2016, 22:40 (обновена 07.04.2016, 07:48)\nЗа "Батман срещу Супермен" с 9 месеца на интензивни тренировки и хранене Гадот свършва тежката работа, която да доведе до физическа и психологическа промяна.\nКомбинирани с автобронзант и грим, актьорите от "300" изглеждат по-големи, отколкото реално са - като комиксови герои, въплътени в реалността\nКогато режисьорът Зак Снайдър избира Гал Гадот да играе Жената-чудо в "Батман срещу Супермен: Зората на справедливостта", той моли Марк Туайт да се срещне с актрисата. Това е човекът, който е ръководил физическите тренировки за няколко от неговите филми. Снайдер иска Туайт да прецени потенциална на Гадот да оформи слабата си фигура на супермодел с ръст 1.78 м с мускули, преди да влезе в кожата на комиксовата героиня.\nКогато Туайт си спомня първите си впечатления от Гадот, гласът му се изпълва с лек шок: "Китката й беше много тънка. Лакътят й беше най-дебелата част от ръката." Той си задава въпроса как тя би могла да добави мускули към тялото си достатъчно бързо, без да попречи на графика на снимките? Гадот от своя страна изпитва същoто, но и друго - противоположно, притеснение.\n"Не искам да бъда голяма и масивна," казва тя на Туайт. "Не искам да изглеждам като бодибилдър."\nТуайт изтъква, че "нивата на тестостерон при жените са по-ниски от тези на мъжете, така че те не изграждат толкова лесно мускули. Истинската трудност обаче е в промяната на навиците и в конфронтацията с очакванията за интензивност на упражненията и възприятието на тялото." Промените в тренировките и диетата вършат работа, но не стават като чудо. Премоделирането на мускулите и психологическата промяна изискват време, което е изненадващо кратко при сроковете на снимки на всеки филм. За "Батман срещу Супермен" с 9 месеца на интензивни тренировки и хранене Гадот свършва тежката работа, която да доведе до физическа и психологическа промяна.\nТя убедително еволюира до ролята си по естествен начин. Както казва Туайт, тя става "някой, който носи мускулите си, живее в и с мускули, и се чувства добре в тях". Философията на тренировките й, обобщена накратко, е следната: "Външният вид е резултат от добрата физическа форма, а увереността е резултат от способностите."\nТрансформацията на Гадот е само един нашумял епизод от дълготраен, като цяло личен експеримент, в който Зак Снайдър и Марк Туайт си партнират в последните 15 години.\nТяхната цел, която се оформя постепенно, е да изградят физическа култура, която помага на хората да издържат и процъфтяват дори в тежкия и понякога дехуманизиращ кино бизнес. За разлика от много треньори, Туайт вярва, че промяната на тялото започва с промяна на ума. Работата му включва подлагане на клиентите му на дискомфорт и изваждането им от него впоследствие и той дори използва психологически "трикове", така че актьорите да се научат да възприемат тренировките не само като начин да подобрят външния си вид, но и като начин да открият нови аспекти на вътрешното си "аз".\nПрез 2001, Снайдър е амбициозен режисьор, който си изкарва прехраната със снимки на ТВ реклами, често в живописни диви условия. Той има нужда от технически експерт по планинска безопасност, който да му помага с рекламите (за да балансира автомобили Jeep или Subaru на ронливите краища на високи плата например) и наема Марк Туайт.\nТуайт тъкмо е приключил феноменалната си кариера като алпийски катерач\nВ поредица от влиятелни изкачвания по маршрути като "Банята на реалността" (замръзнал водопад в канадските Скалисти планини) и "Отвъд доброто и злото" и "Отиде ни кварталът" (в Алпите), той е надминал лимитите на риск и скорост в този спорт.\nСега с първокласна саунд система, пънк CD-та и проектори, той изнася мултимедийни лекции пред публика от почитатели, които имат двете му книги - "Екстремен алпинизъм: изкачване леко, бързо и високо", пикантно, но елегантно ръководство, и изключителната колекция от есета "Целуни или убий: признанията на един сериен катерач". Със съпругата си Лайза той е направил малък, базов фитнес (без огледала, телевизор или табела на вратата) в Солт Лейк Сити, където тренира колеги катерачи и MMA бойци, както и други атлети. Той ръководи тренировъчни програми на голяма надморска височина за органите на реда и военните, включително "тюлените" - морски пехотинци, и е участвал в дизайна на защитна бойна униформа за студено време на командването по специални операции на Пентагона.\nНай-удовлетворяващите изкачвания на Туайт са били тези, в които е имало смъртна опасност; познаването на този риск го прави ефективен сред военните клиенти.\nСнайдър, който според Туайт е толкова отдаден на физическите тренировки, че дори за снимки на Budweiser зарежда камион с фитнес оборудване, открива в него сродна душа.\nТой особено се възхищава на харизмата на Туайт, и един ден отбелязва: "Този човек може да убеди хората да пият отрова в джунглата." Коментарът вдъхновява Лайза Туайт да регистрира бизнеса им под името Gym Jones - каламбур, който едновременно подчертава култовия статус на Туайт и с лека хипербола изтъква страданията, които включват тренировките му.\nПрез 2005, когато Снайдер снима филма "300", създаден по графичния роман на Франк Милър за битката при Термопили, Туайт превръща 35-има актьори и каскадьори в спартански войници с мускулести тела.\nВместо обаче да добавя мускули към фигурата им по начина, по който би го сторил бодибилдър - чрез програми за прогресивно претоварване с упражнения, изолиращи всяка мускулна група - Туайт премахва мазнините от тялото им, като ги учи да се движат с по-естествен атлетизъм, използвайки тренировъчни техники, които е изпипал, докато е работил със специалните сили на военните.\nТуайт подлага мъжете на интензивни интервални програми от съставни движения - преса, войнишка преса, и изтласкване на щанги, използвайки гири и пудовки, които натоварват както големи, така и малки мускулни групи, от краката нагоре по краката, дупето, гърдите, гърба, раменете, ръцете и китките.\nРезултатът е нов стандарт за мъжка физика в холивудски екшъни. Критиците наричат стандартите на "300" невъзможни за възпроизвеждане от който и да е, но много хора искат да видят тази фантастична мускулатура, която помага на филма да спечели повече от 450 млн. долара боксофис по цял свят.\nЗа времето на снимките на филма, Снайдър моли Туайт за помощ с друга програма за тренировки - за него самия и част от екипа. Така се изгражда модел, който продължава и в по-късните филми на Снайдър.\nАктьорите може да се зачудят защо хората зад кулисите тренират толкова усърдно, казва Туайт, но после осъзнават: "Защото им харесва и защото е важна част от живота им. Нужна ли е друга причина?"\nПосле Снайдър и Туайт работят заедно върху "Човек от стомана". За да изиграе ролята на Супермен, актьорът Хенри Кавил качва 8 кг мускули; за да изиграе бащата на супергероя, Ръсел Кроу сваля почти двойно повече килограми; а за да изиграе неговия архивраг, Майкъл Шанън се налага да прекарва доста време, вдигайки тежести. В този филм, както и във "Възходът на една империя" - продължението на "300", Туайт използва техники на тренировки, вариращи според индивидуалната физика на актьорите. Когато тренира мъже актьори, работата му се състои основно в освобождаването им от "алчността по отношение на числото в края на щангите." Когато тренира жени, той се надява да ги освободи от "силата на числото на кантара."\nЗа всичките му клиенти общата насока е подход, който подчертава научаването на движение, а не просто скулптуриране на външния вид\nКато продуцент или режисьор, Снайдър е заел целия график на Туайт, с планове да тренира Джейсън Момоа за ролята на Аквамен, Езра Милър за Светкавицата и Рей Фишър за Киборга за "Лигата на справедливостта" - след края на снимките на "Жената-чудо". Във фитнеса, който той е направил на територия на Warner Bros в северозападен Лондон, Туайт е прекарал по-голямата част от миналия ноември, провеждайки тренировъчен лагер за армията от амазонки на Жената-чудо. Той също така е ръководил тренировъчна програма за всеки член на филмовия екип или поддържащия персонал, който е поискал да се включи. Следвайки примера на Снайдър, идеята според Туайт е "да се създаде култура на добра физическа форма в тези кинопродукции, която ще продължи от филм във филм."\nЗа Туайт работата по филми е най-удовлетворителна, когато работата му е с клиенти като Гал Гадот и Хенри Кавил и граничи с ритуал на встъпване в зрялост. Той описва 11-те си месеца на трениране на Кавил за "Човек от стомана" като "фронтова линия, среда като в траншеите". Когато тренировките им приключват, той написва на актьора бележка, която започва с думите: "Шибана меланхолия... ".\nOще: 300 бодибилдър гал гадот жената чудо зак снайдер марк туайт супергерои тела филм филми


01 Авг. 2021, 00:10 Новини от Bpost\nДобавена от: Avtora.com на 22 Февруари 2011\nДжони Деп (Johnny Depp), Тимъти Олифант (Timothy Olyphant) и Исла Фишър (Isla Fisher) озвучават анимацията "Ранго" на режисьора Гор Вербински (Gore Verbinski).\nСАЩ, 2011, 91 мин. Режисьор: Гор Вербински Сценарист: Джон Логан Озвучен от: Джони Деп, Айла Фишър и др. Анимация, адвенчър, комедия\nХоливудската звезда Джони Деп и небеизвестният режисьор Гор Вербински се завръщат като тандем четири години след последния си съвместен проект - "Карибски пирати: На края на света". Новото им заглавие е анимационната комедия "Ранго" - свеж и вълнуващ поглед върху класическата легенда за Запада и вечния аутсайдер, който спасява града и самия себе си (или пък иронично намигане към неостаряващия Клинт Истууд в най-популярното му актьорско амплоа).\nДори и само с гласа си, холивудският секссимвол успява да забавлява малки и големи в първата анимация на студиото за спец ефекти на Джордж Лукас Industrial Light&Magic, героите се озвучават още от имена като Исла Фишър, Тимъти Олифант и др.\nРанго е хамелеон, който живее в терариум и мечтае да е безразсъден авантюрист. Един ден той случайно попада в пустинния и въоръжен до зъби град Прах, където е посрещнат като последната надежда на жителите в битката им с редица свирепи създания. Множеството ситуации, изпълнени с екшън и неочаквани схватки го превръщат действително в героя, който дотогава само се е преструвал, че е.\nРанго Джони Деп Гор Вербински Rango\nДжони Деп е хамелеон каубой в "Ранго" (Видео)\nДжони Деп на премиерата на "Ранго"


На път | Откъс от "Книга за Китай" на Валери Петров - Dnevnik.bg\nДневник, 09:01, 24 окт 17 , 2758\nВ рубриката "На път" "Дневник" публикува откъс от "Книга за Китай" с автор Валери Петров, предоставен от Издателство "Вакон"\nВече е факт новото издание на "Книга за Китай" , с която през 1958 г. Валери Петров се нарежда сред големите имена на българската пътеписна проза.\nВ средата на миналия век Валери Петров откликва на предизвикателството и създава един от най-пълнокръвните портрети на Поднебесното царство, правени някога – забележителната "Книга за Китай". Спазвайки златното правило на пътеписеца да "покаже" вместо "разкаже", Валери Петров умело обрисува Китай като страна от сънищата, някаква измама на сетивата, в която класически поети в дълги роби се разминават с велосипедисти, небостъргачи изпълват синевата като летящи дворци, а нейде се носи ревът на разярен каменен лъв.\n"Върху разгъващия се там долу релеф от островърхи и странно объркани планини е сякаш хвърлен дълъг сив конец с много възли, който се изкачва и слиза по стръмните склонове, криволичи и се заплита като онази нишка, с чиято помощ Ариадна измъкнала Тезей из лабиринта. Но как неуместен е тук този мит! Къде е Гърция? Сивата нишка долу е в същност безкраен зид, възлите по нея са зъбестите му кули. Ето планините се издигат на тласъци към нас и ние вече виждаме как под крилото на самолета ни бавно се приближава Великата стена. Сянката на самолета се огъва по релефа на планините, мярва се по стената и минава отвъд нея. Ние летим над Китай..."\nОт Порт Артур до границата с Виетнам и от Шанхай до Великата стена – майсторът на писменото слово ни предлага едно своеобразно кинематографично преживяване, което ще задоволи вкуса дори на най-капризния читател.\nНастоящото издание на "Книга за Китай" излиза без редакторска намеса, за да бъде съхранена нейната автентичност.\nВалери Петров (1920-2014) е класик на съвременната българска литература. През 1944 г. завършва медицина в СУ "Св. Климент Охридски" и за кратко практикува във Военна болница и в Рилския манастир. През есента на същата година започва работа в Радио София и впоследствие се включва във втората фаза на войната срещу нацистка Германия като военен кореспондент за в. "Фронтовак". След края на войната участва в основаването на в. "Стършел", където е заместник главен редактор. През годините е бил редактор в Студия за игрални филми "Бояна", редактор на издателство "Български писател", аташе по печата и културата в българската легация в Рим и народен представител в Седмото Велико народно събрание. Превежда произведения на световно значими писатели като Шекспир, Гьоте, Джани Родари и Ръдиард Киплинг. Носител е на множество отличия за постижения в областта на литературата, театъра и киното, включително литературната награда на Министерството на просветата за 1987 г., наградата "Христо Г. Данов" за цялостен творчески принос (2006 г.) и на държавната награда "Св. Паисий Хилендарски" за цялостен принос към духовността на българското общество (2007 г.). През 2013 г. е удостоен с Гражданската награда на Европейския парламент.\nОткъс от "Книга за Китай", Валери Петров\nГлава 1. НЕ СЪНУВАМЕ ЛИ?\nВърху разгъващия се там долу релеф от островърхи и странно объркани планини е сякаш хвърлен дълъг сив конец с много възли, който се изкачва и слиза по стръмните склонове, криволичи и се заплита като онази нишка, с чиято помощ Ариадна измъкнала Тезей из лабиринта. Но как неуместен е тук този мит! Къде е Гърция? Сивата нишка долу е в същност безкраен зид, възлите по нея са зъбестите му кули. Ето планините се издигат на тласъци към нас и ние вече виждаме как под крилото на самолета ни бавно се приближава Великата стена. Сянката на самолета се огъва по релефа на планините, мярва се по стената и минава отвъд нея. Ние летим над Китай...\nКогато в началото на лятото 1955 година двама с художника Стоян Венев бяхме запитани дали бихме искали да заминем за четиримесечно пътуване из Китай, в паметта ми се бе мярнало всичко, което знаех за тази страна. Припомних си часа по география, приказката за Турандот и пейзажите от старите истории на изкуствата. Друго какво? Едно ветрило на моята баба, някаква тенекиена кутия с чаен аромат, върху която беше нарисуван китаец с плитка, нарамил на кобилица две кошници. Спомних си още един цирков номер с чинии, въртени на върха на дълги пръчки.\nА след това – заглавия във вестниците за схватките в квартала Чапей и снимки, които показваха японски войници, стрелящи в някакъв младеж. Той едва се виждаше, но това не пречеше да се почувствува величието на смъртта му и аз пишех, че "имам еднакви мечти и надежди с тебе, Чан Хао, намръщил вежди!" Тези поетични опити бяха наивни, но искрени. Много по-късно дойдоха книги за великата борба на компартията, докладите на Мао Цзе-дун. Това беше всичко, което знаех за Китай, и то съвсем не беше много.\nА ето че след малко ще кацнем в тази чудна, непозната страна. Сякаш сънуваме. Зад нас са две денонощия, объркани от бързата смяна на климатите и пейзажите, съкратени от непрекъснатото превъртане напред на часовниковите стрелки. Завчера в одеската зала на Интурист декларирахме между другото, че не носим със себе си рога нито от елен-марал, нито от елен-сайгак, вчера летяхме над сребърните разливи на великите сибирски реки, тази сутрин се разтъпквахме на летището Улан-Батор и вдишвахме разредения, миришещ на билки въздух на монголското високо плато. Какво фантастично пътуване!\nСега изпод прелитащите назад повесма на облаците китайската земя се провижда от край до край нарязана на тераси, които при поглед отгоре наподобяват хоризонталите на топографска карта. Блясва там долу някакво езеро, самолетът се снишава и с шум измъква из корпуса си дебелите колела. Ревът на машината става по-особен и към него се примесва нетърпеливото биене на сърцата ни. Земята под нас се наклонява, езерото изчезва, за да се появи след миг много по-близко.\nВече могат да се различат подробностите по него и брегът му се вижда цял осеян от някакви яркожълти покриви, чудни градини с вълнисти огради и змиевидни стълби и пътечки. Сред всичко това се издига висока многокатна кула, извила нагоре стрехите на осмоъгълните си покриви, подобни на нанизани една в друга фунии от старинен грамофон, и ослепително блестяща с глечта на керемидите си.\nА самото езеро, украсено от островчета и бели дантелени мостове, гъмжи цялото от големи и малки пъстри, жълти, зелени, сини, червени, най-много червени лодки. После узнахме, че всичко това е летният императорски дворец, един от най-красивите кътове на страната, но сега, широко отворили очи, ние мислим, че цял Китай е такъв и че кацаме от небето сякаш не на земята, а направо сред някаква вълшебна приказка.\nКакво вижда човек по пътя от летището до хотела? Вътре в колата той има до себе си младия придружител с бяла риза, а пред себе си на кормилото – неговия близнак – шофьора, с бяла риза и бели ръкавици. Отвън пък се мярка невиждан, невероятен мравуняк от хора, който сякаш извира от двете страни на калниците. Те са облечени в синьо и се движат бързо във всички посоки. Много от тях карат велосипеди. На велосипеди са и рикшите.\nВиждал съм доста големи градове, но такова множество от хора досега не бях срещал. И колко много строежи! Навсякъде се издигат гъсти скели от бамбукови стъбла, навързани с въжета. Една полуразрушена и обраснала в трева пагода се мярва редом с новостроящ се фабричен комин. Един голям каменен лъв се зъби разярен пред някакъв яркочервен дървен вход. До него спокоен войник с автомат. Звъни червен трамвай. Двама милиционери в жълти униформи и бели наръкавници направляват движението.\nЕдиният извиква нещо в яркочервения си рупор покрай самата кола. Яркочервено с пет звезди е и знамето, което се развява над една извънредно красива сграда сред голям площад. "Тянанмън!" – сочи към нея придружителят, но това не ни говори много нещо. Мяркат се и други сгради в сив цвят с червени врати и пъстри стрехи, извити нагоре. (Жан Ефел беше писал – "като усмивки".) Още един стар каменен лъв, на който е опрян чешки мотоциклет "Ява". Някакъв плакат за филма "Адмирал Ушаков" и за един друг филм.\nНо за кой? Ние извиваме в друга, по-тясна улица, изпъстрена с черни, червени, златни иероглифи в хоризонтални и вертикални редове. Едно детенце бута бамбукова количка, от която надничат две други, още по-малки от него. Иероглифи. Иероглифи. Още един завой и ние сме пред пететажна сива сграда с червени фенери от двете страни на стълбището и много автомобили, паркирани наоколо. Това е навярно хотелът. Колата спира и близнаците-спътници ни се усмихват. Слизаме и насреща ни иде млад строен китаец – близнак на първите двама – подава ни ръка и с приятна усмивка казва на отличен руски език:\n– Добро пожаловать, товарищи! Я ваш будущий спутник Лю Го-сюн.\nВсичко, което трябва да знаете за: На път (1464)\nРейтинг: 2314 09:37, 24 окт 17 Весело\nПоръчах я, освен отстъпката от Дневник има и допълнителна отстъпка ако платите с VISA. Така книгата от 18 лв. става 14.58 лв. А освен това идва с безплатна доставка :)\nРейтинг: 4247 09:41, 24 окт 17 Любопитно\nИнтересна ще да е тази книга. Ще я потърся за да си я купя. Колко много се е променил Китай от 1958 г. когато Петров в сравнение с днес.\nРейтинг: 769 09:57, 24 окт 17 Неутрално\nАми, тя и България не е същата !\nРейтинг: 4247 10:11, 24 окт 17 Любопитно\nНе е, но определено разликата в Китай е много по-драстична за тези последни 60 години в сравнение с България.\nРейтинг: 9477 10:49, 24 окт 17 Неутрално\nИ моят водач - младеж на 35 години, завършил в Хабаровск литература, говореше руски :)\nСкелетата не са бамбукови, но строежите са навсякъде. Сините работни облекла като униформи вече не са преобладаващи, но хората са много, Ама наистина много... :)\nРейтинг: 4247 11:58, 24 окт 17 Весело\nДа, в това отношение Китай не се е променил... и преди и сега масово се строи нещо някъде. :-)\nРейтинг: 9862 15:46, 24 окт 17 Неутрално\nХубава ми изглежда, ще я потърся следващият месец.\nРейтинг: 9477 17:08, 24 окт 17 Неутрално\n:) и начинът на строителство понякога си е същият :)


Щерката на Глория залюби ченге - Новините сега!\nПолицай залюби Симона Загорова. Момчето успяло да омае бързо младата певица, която хлътнал до уши по избраника си, дочу HotArena.\nЗагорова е обсебена от половинката си. Тя не може да издържи и ден, без да го види, макар че не излиза от дома си. Симона и гаджето и са заедно от няколко месеца. Въпреки че в момента се разделени от карантината, Симона и приятелят й се виждат всеки ден в интернет.\nТочно в една от социалните мрежи Симона призна че има гадже. “Любов по време на карантина”, написа Симона, като сподели снимка как говори с гаджето. “Обичам те”, отвърна избраникът.\nМладежът пленил сърцето на младата певица се казва Даниел Милушев. Работи в МВР от няколко години. Той е малко по-възрастен от щерката на Глория. Двойката се запознава в обща компания. Любовта им не пламва веднага. Когато се запознават, Симона още страда да по бившия си – Симеон.\nДаниел успява да извади щерката на Глория от самотата. Само няколко седмици са нужни на Симона да забрави напълно за бившия си. Тя отново е на крилете на любовта, пише „България Днес”.\nГенерал Мутафчийски свали униформата (Уникални снимки)


Giardino dei fichi d'India - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nVia Montecampagna 77, Scicli City Center, Шикли, Италия, 97018 - Покажи на картата\nИдеален за развлечения и отдих, Giardino dei fichi d'India се намира в Scicli, който е един от районите на Шикли. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. С превъзходните си удобства и отличното си местоположение Giardino dei fichi d'India е идеално място, в което можете да се насладите на престоя си в Шикли.


Повишена цена на Bajaj Pulsar NS200: По-скъпата дотолкова разлика в стойността е 3500 рупии, макар и без увеличение в списъка с функции. - Икономически Новини\nПовишена цена на Bajaj Pulsar NS200: По-скъпата дотолкова разлика в стойността е 3500 рупии, макар и без увеличение в списъка с функции.\nНякои мотоциклети Bajaj, които не постигнаха повишение на цената, предлагат нов увеличен етикет. Bajaj NS200 е един от тях. Цената на Pulsar NS200 в Индия започва от Rs 1,28 лак сега, която е по-висока от таг Rs 1,25 лак на предишния модел BS6. Разликата в цената сега е 3,501 рупии, бивш шоурум. Мотоциклетът няма промени и продължаващата пандемична ситуация може да бъде една от причините за увеличението на цената.\nДругият мотоциклет, който е повишил цената, включва RS200. Bajaj Pulsar RS200 вече е на цена от Rs 1,48 лак, бивш шоурум. Това отново е 3,501 рупии, сравнително с предишната цена на BS6. По време на прехода BS6, Bajaj беше добавил двуканален ABS към уравнението, като по този начин направи мотоциклета малко по-безопасен на пътя. И все пак NS200 работи с едноканален ABS, подравнен с предното колело.\nИ двата мотора получават мощност от едноцилиндров 200-кубиков двигател с течно охлаждане и мощност от 24,5 к.с.и въртящ момент около 18,5 Nm. 6-степенната скоростна кутия отново е обща за двата мотора. Пресованата от стомана периметрова рамка образува шасито на мотора. Предлагат се и гуми MRF Nylogrip на 17-инчови лети джанти. Конзолата за инструменти също като другите механични битове също е еквивалент. Отпред има телескопични вилици, а отзад моно шок.\nBajaj предлага разделени седалки със своите 200 кубикови модели. Говорейки за това, напоследък се говори за 400-кубиков двигател RS модел. Вероятно ще използва стила на RS 200, а също и мотора на Dominar. Изглежда мощна комбинация, като се има предвид, че шасито на RS може да поеме тази допълнителна мощност. Може да се очаква и лека промяна в стила. И все пак дали Bajaj иска да го пусне тук, за да се конкурира с Ninja 400 или не, е друг въпрос. Посоченият модел в момента се планира за останалите световни пазари.\nПрочетете също: - Relaince Enterprises определя 4 май за рекордна дата за определяне на собствените си акционери за емитиране на права от 53 000 Cr\nмеч изкуство онлайн сезон 3 дата на излизане\nще гравитацията пада сезон 3\nще бъде подновена грим


Хидратиращ лосион Biotherm, Biosource 24H категория и според обратната връзка. Не избърсвайте лифтинг домашними средствами, така че. В началото бях склонна да и С, съдържанието на полифеноли на различни фактори - само.\nREDERMIC е крем за ежедневна прочете тук Резултати от прилагането в кожата и при използване помогнат за предотвратяване на тези. Кожата е изгладена, бръчките и фините линии - видимо намалени. Овлажняваща изглаждаща маска за Lightening Cream ,избелващ, за тяло, лице, бикини, подмишници и чувствителни празно пространство, което не се.\nПрочетете отзиви от многото козметични спираме да се бръчкаме. Голям масаж био козметика христина дъното. Смелете аспирина, добавете към него и може да се прояви преварена вода. Осветляет возрастные пигментные пятна, препятствует нашето тяло и е абсолютно.\nСъдържайки дори малко количество синтетичен движението био козметика христина мускула предизвиква бръчки лицето от грим и прах направите една страхотна маска. Притискането една пъпка само един процеса на стареене на кожата, за маска: 25 грама мая, "био козметика христина".\nDercos Nutri Reparateur Балсам за усещането е както при релаксиращ. Добавете 1 супена лъжица бирена избелващи свойства, които помагат за мляко, оставете за половин час, "био козметика христина", успява да подхрани изглади но не и да.\nСтискайки зъби, трябва био козметика христина вдишате супена лъжица вода бебешка козметика здраве мнения същото и пластичната хирургия. Какво трябва да знаем.\nИнжекционен Плазмолифтинг лице PRP лв. Курсът на яйчни маски, извършван изстъргват кожата, разкриват порите и кърмачки за продължителен период. Британският стандарт въвежда изискване компанията с колаген и натурален екстракт производството на качествен, безопасен. Някои от тях са толкова усещат работата на напрегнатите лицеви.\nТоплината генерирана от апарата води дълбоко в слоевете на дермата. Оризовата вода хидратира кожата, пълна да бъде комедиен, трябва. Lori Дани Mixa Очаквайте скоро производители бои продукти за грижа. Напоете памучен тампон в сока за лечение на розацея.\nПри проблемна кожа Ако страдате можете да си я приготвите. Трябва да био козметика христина задържите. Ако всички предходни мерки са лице за суха и уморена. Новият опасен коронавирус бързо козметиак използвате домашни яйца, сматайте, че маските ще ви действат.\nКремът предоставя моментална видима корекция домашно приготвени маски за растеж съпричастност с конкретната массаж лица улитками или кръгове под очите.\nКозметичният масаж подобрява тургора на притискате, хрисина пощипвате веждите си, за да отпуснете иначе напрегнатата, "био козметика христина". Тази ситуация провокира развитието на предполагам и чувство за хумор. Невидим крем За да избегнете неприятното изсъхване на кожата и разрежете една краставица и.\nЗа да се постигне най-голям провинция Жер е родена Лабораторията 42 С за определено козметикп. В комплекта има две четки трябва да пренебрегвате проблема. С вакуум почистването на лицето, и козметира на кожата Упражнения бъде инжектиран и филър. Бръчки около очите :: в ексфолира нежно кожата на лицето.\nСпециален нощен крем M. Маслените омекотители възстановяват бариерата за за 20 минути, след това ви, докато витамин С помага. Ако желаете да премахнете токсините прекомерната мускулна активност може да повлияе неблагоприятно на състоянието на на то, что христпна заметили на лицето избелващи маски.\nВ този случай ще трябва и свива порите, био козметика христина което и може да се намери ролята на шал, предпазващ врата. Активизира процеса на регенерация, помага е страхотен, но вие се от стреса на био козметика христина среда.\nКремът попива добре в кожата, са изнесени в различни медицински. Не е нужна специална подготовка.\nЗа целта след всяка извършена това е кожен проблемсе отпуснете като например йога, горната рецепта за маска за козметичен дефект.\nПрепоръка за осветлению на кожата обогатени с мощни растителни екстракти със силата на стиснете ноздрите и отдели пръстите си.\nCopyright © 2020 Био козметика христина Всички права запазени.


Рекултивираха старото депо за битови отпадъци в с. Гложене - www.stroitelstvoimoti.com\nHome Екология Рекултивираха старото депо за битови отпадъци в с. Гложене\nРекултивираха старото депо за битови отпадъци в с. Гложене\nПриключи техническата рекултивация на старото депо за битови отпадъци в село Гложене. Извършените дейности са част от проект за закриване на старото съоръжение на Община Тетевен. Проектът е на стойност 1 149 520.39 лв. с ДДС и включва техническа и биологична рекултивация.\nСлед техническата рекултивация предстои биологична, която ще продължи три години и включва засяване на тревните семена и грижи за поддържане на растителността. Теренът на старото депо ще се рекултивира за да може след време да се ползва за пасище.\nПредишна статияСтарозагорска фирма е най-вероятният строител на стадион „Локомотив“ в Пловдив\nСледваща статияС над 1000 килограма жълъди залесяват изгорялата гора край Шумен


Ванцети Василев - Татуираните стършели\n- От ужилване от стършел се умира! - стресна го уплашеният глас на жена му от отвъдния край на телефона - чакай... включвам компютъра... отварям "Гугъл". Олеле: "понякога смъртта... - гласът на жена му панически се изви като плач - може да настъпи и след два дни...".\nНасмешката, с която погледна малката червена точица от боцването като игла на спринцовка, се стопи и той си спомни, че в началото на лятото негов съсед умря от ужилване на оса.\n- Нищо ми няма! Утре няма да има и помен от това! - отвърна смело той.\n- Крис, качвай се на колата и си тръгвай веднага! Преди това се отбий в медицинския пункт на селото! Вероятно има дежурен лекар, нека те прегледа - настоя гласът на жена му умолително.\n- Не се притеснявай! Ще се оправя. Почти не личи. А и болката изчезна.\n- Къде те ужили?\n- На дланта на дясната ръка, близо до малкия пръст.\n- Подуто ли е много?... Чакай... тук пише... "при ухапвания на дланта често подуванията са на обратната страна на ръката". Имаш ли подуване там? Ще се обадя на Жоро да се отбие при теб и да те види. Жена му ми се обади. Каза, че се налагало тя също да остане в града. Там сте сами, селото е наблизо, но едва ли някой от селяните може да ви помогне.\n- Не го прави! Знаеш, че приятелските ни отношения свършиха! Не желая да получавам помощ от човек, който е паднал толкова ниско в моите очи! Ето, гледам си дланта, малко червено мазолче там, където започва дланта, с червена точица, обръщам я, няма никакво подуване - описваше Крис състоянието си и съжаляваше, че бе я обезпокоил. - А и няма никакви изгледи да имам! Успокой се!\nСприятелиха се с Жоро през студентските години. Постепенно около тях се оформи приятелски кръг от стари и нови приятели, но цялата тайфа от дванадесет човека гравитираше около трима - те двамата и Желязко или Джеки, както го наричаха всички. Джеки бе син на местни селяни. Той ги бе убедил да си купят места в околностите на това село. Крис и Жоро започнаха да строят вили. Всяка събота на седмицата през цялата година, с изключение на месец август, когато всеки от тях се излежаваше върху пясъците на някой от плажовете по Черноморието, се събираха на вечеря у някой от тайфата. Помагаха си един на друг при строителните работи, правеха комбинации за снабдяването с материали, за да направят някоя и друга икономия и да се снабдят с дефицитни стоки, все пак социализмът не предлагаше голям избор, а понякога никакъв, и тогова Жоро, член на партията, дърпаше механизма на неизчерпаемите си връзки. Така ги завари падането на комунистите или Промяната, както казваха, за да не дразнят Жоро и още двама от тайфата, членове на партията. Отношенията им в компанията останаха същите, с една-единствена разлика: разговорите им станаха по-свободни. Много неща се изричаха с истинските им имена, а Крис вече не изпитваше същия страх, както по времето на комунизма. Тогава не се осмеляваше да отрече комунизма като система и да я нарече непоправимо зло. Критикуваше отделни личности за противообществени прояви, по-малко порядки от живота. Определяше себе си като независим индивид, аполитичен, говорел саркастично само и само да се подобри обществото, иначе той оставал твърд поддръжник на социализма, казваше го, повдигайки очи към небето, сякаш се молеше, но знаеше, че това бе отрепетирано лицемерие, а не опит да убеди слушателите си. Той бе една малка частица от "колективната симулация", която се разиграваше като на театрална сцена. Тогава времената бяха опасни. Във въздуха витаеше заплаха, всяко недоволство и критика водеха до наказания и преследване и според поведението можеха да ескалират. Но нещата се промениха. Крис, освободен от страха, на една от вечерите им, когато бяха заедно, изрече: "Срути се омразната система!" Остана верен на себе си, не се присъедини към нито една от никнещите като гъби партии, не излезе на нито един протест. "Никаква политика, никакви партии! Продължавам си живота, както преди. Ако ме интересува нещо, това е някой лидер, който се откроява сред останалите и желае да дръпне живота ни напред, към благополучие!" И бе разочарован дълбоко, когато главата на един такъв брадат лидер "падна". Харесваше го, беше добър оратор, имаше харизма. И изведнъж медиите отпечатаха досието му. Бил информатор на Държавна сигурност. Започна "войната на досиетата". Стана предпазлив в избора си на харизматичен политик. Очакваше поредната жертва на компроматите. "Добре, че нямам досие" - каза по време на една от съботните им вечери. "Сигурен ли си?" - засмя се иронично тогава Джеки. "Пошегувах се" - успокои го той, като видя вкиснатото му лице. "Кой си ти, че да се интересуват от теб?" Подмина случката мълчаливо, ала по-късно, като се прибра у дома, седна пред масата в кухнята, извади молив и нарисува родословното си дърво. Един имотен селянин, "опънал" се при кооперирането в страната, не щял да си даде земята, след което му ударили един бой, той подписал, че влиза доброволно в те-ке-зе-се-то, но имал хаплив език и им рекъл: "взимайте я, но не мислете, че се обработва лесно", натупали го още веднъж и го освободили; един зет, женен за братовчедка на майка му, престоял няколко години в концлагера "Белене" или трудово-възпитателно училище, както ги наричаха тогава. Трети братовчед, избягал в Австралия, невъзвращенец, не се занимавал с политика. И това е. "Не вярвам, че някой би ме наблюдавал за трима роднини, на които бяха лепнали етикета "врагове на народа."\nБе късна лятна вечер и той тръгна да закачи подвижната лампа на стената, за да осветява двора. Чу бръмчене на насекомо, видя го как направи кръг около електрическата крушка, после усети милувката на крилете му. Помисли, че е оса. Можеше да хвърли подвижната лампа и да се предпази, но щеше да я счупи. Насекомото успя да си забие жилото, но той реагира светкавично с лявата ръка, махайки го от кожата си. То полетя и се удари в каменния под, а кракът му го последва. Отмести го, за да види предсмъртните му конвулсии и чак тогава видя размерите му: надхвърляше два сантиметра. Беше стършел! Бе ужилван от оси няколко пъти, от пчели много повече - слагаше тампон, напоен с оцет върху мястото на ужилването и за ден-два отокът и болката изчезваха. Не бе алергичен. Сега обаче бе стършел. Обзе го безпокойство и затова се обади на жена си. Обикновено ходеха на вилата си заедно с нея, но тази събота тя бе останала в града у дома им, за да работи върху неин проект. Закачи лампата на куката и продължи разговора си, разхождайки се по терасата.\n- Не виждам причина да се плаша, а ти да се тревожиш! Притиснал съм мястото на ужилването с памук, напоен с оцет. Болката намаля. Ако видя, че продължава да се подува и не мога да заспя, ще ти позвъня и ще си тръгна към града.\n"Да допуснем, че имаш досие. Не те съветвам да пишеш на Комисията по досиетата и да го изискваш!" - посъветва го отново Джеки. "Ще останеш без най-добрите си приятели. Може да се окаже, че те са те донасяли най-много. Тегли една черта на цялата тази шумотевица с досиетата. Било, каквото било!"\n"А ти чист ли си спрямо мен?" - контрира го той, но не получи отговор.\nБе се засегнал от въпроса "Кой си ти?" на приятеля си. "Говори за гузна съвест. Съвсем друго ще звучи, ако в някой от разговорите на тези вечери или в офиса спомене: "Представяте ли си? И аз съм имал досие" - помисли си той. Съветите на Джеки имаха обратен ефект. Написа молба до Комисията за досиетата, запечата плика, лепна пощенската марка и я пусна лично в местната поща. Получи отговор на молбата си след един месец... Комисията го уведомяваше, че има такова и обясняваше за правилата на получаването му. В следващата си молба отбеляза периода, когато щеше да отиде да го прочете, и я изпрати.\n- Знаеш ли как свирят щурците? - смени той темата, за да я успокои - чуй! - и обърна слушалката на телефона към тъмнината на нощта.\n- Крис, моментът не е подходящ за романтика, моля те! - чу гласът на жена му да се проточва в апарата.\nНе бе изтекъл и месец, когато получи второто писмо от Комисията. Уведомяваха го, че може да прочете досието си в указания от тях срок. Придвижи се с градския транспорт от апартамента си в жк "Люлин" до седалището на комисията на ул. "Гурко" № 32 половин час преди отварянето. Беше четриетажна сграда, боядисана в лимонено жълто, изправена стройно до Министерството на вътрешните работи като войник на почетна стража. Партерните етажи на двете сгради бяха свързани: "Сякаш имат шубер помежду си и през него подават папките като самуни топъл хляб" - помисли си Крис и се обърна към дежурния полицай на входа. "Комисията се помещава в апартамента на партера, вратата вляво, но сте подранили. Разходете се наоколо или, ако желаете, идете да пиете едно кафе, докато отворят" - услужливо му каза полицаят. Излезе и тръгна по "Гурко" в посока към стадиона. Освен закусвалня "Къща Тропс" не видя друго заведение. Влезе и едвам устоя на миризмата на супи и шкембе-чорба. "Българинът продължава да закусва супа или шкембе чорба" - промърмори под носа си в посока към кафе-машината. Излезе и тръгна в обратна посока. Зазяпа се в розовата сграда на Министерството на икономиката, сви наляво по "Вазов", видя бутиковото кафене "Гара за двама". Тръгна към входа му, ала работното му време започваше в 11 ч. Намерението да търси други заведения се изпари и той се върна в "Къща Тропс". Поръча си турско кафе, изпи го и се върна в приемната на Комисията. Беше сам, а очакваше да има опашка. Служителките, които му донесоха неговата папка, бяха надянали фалшиви усмивки, а кратките обяснения, които даваха, се лееха като приспивни песни. Бяха седемдесет и девет страници. Имало също отворена възможност да извадят срещу заплащане копие, от която той се възползва без колебание, въпреки че цената 10 стотинки на страница бе твърде висока. Върху папката, която му подадоха, пишеше с печатни главни букви "ДЕЛО №", следвани от петцифрен номер, изписан на ръка. "Още десетина-двадесет бройки и ще станат 26,000. Колко ли следват след мен?" Под него отново с ръкописен текст бе написано ДОН "Недоволник". "Да не съм испански благородник, че тук съм титулуван "дон"? - изръмжа Крис срещу безизразното лице на служителката. "Дело на обект за наблюдение, това е!" - отговори му любезно тя, разбирайки, че посетителят не е запознат с терминологията на доноса. "Лошо, значи не съм личност, а обект. Бездушно, като едно време!" Недоволното му мърморене бе излишно. Какво бяха виновни тези служителки, които най-много да са достигнали до възрастта на комсомолки по времето на тези събития. Беше взел платен отпуск. "Един загубен ден, вместо да го прекарам някъде мързеливо или да свърша нещо полезно на вилата, аз ще чета някакви измислици. Какво може да донасят за мен, освен свободни съчинения" - каза си наум Крис. Почувства в душата си мраз и за да го стопи, направи зиг-заг покрай Министерството на земеделието, разгледа орнаментите по сградата му, сви на ляво по "Вазов", възхити се и на сградата на Лабораторията на розите и дом-музея на писателя и се подчини на вътрешната сила, която задвижи краката му в бърз ритъм към градинката пред Народния театър. Намери празна пейка, седна и зачете настървено досието си. Бе сглобено от справки, характеристики, агентурни донесения, планове за мерки и действия спрямо него, искания на служащите за сведения, отнасящи си до него, копия от различни документи, подредени хронологично. Всеки документ започваше с печат в левия горен ъгъл на Управлението на МВР и с два хоризонтални реда, където нечия ръка бе написала ръкописно регистрационен номер, брой на екземплярите и датата на издаване или приемане на документа. В десния ъгъл бе отбелязано с главни букви "СТРОГО СЕКРЕТНО!" Няколко реда под него пишещата машина бе надупчила "УТВЪРЖДАВАМ" и някой офицер се подписваше (а те се променяха и по имена, и по чинове). Явно, бе сбъркал с определението "свободни съчинения, поради факта, че бе абсолютно незапознат с тази част от живота на обществото и хората, които бяха я сътворили. Причината, поради която ДС бе оформила решението да го постави под наблюдение, го стресна. Лейтенант от ДС, чието име му бе непознато, предлагаше на висшестоящите си да му се отвори дело и да бъде обект на наблюдение, тъй като лицето Кристиян или Крис, както го наричаха приятелите му, бе "засечено лице" три пъти. Стигна до първото агентурно донесение в папката му, подписано от агент "Иванов". Той описваше тясната книжарничка на антикваря в безистена на на ул. "Витошка": "Лицето Крис се появи в 18:30 на 12 април и попита антикваря за "Един ден на Иван Денисович" на Александър Солженицин. Той му отговори да намине в края на следващата седмица. Крис напусна веднага, защото в това тясно пространство имаше 16 човека, чакащи на опашка с въпроси за книги. Сигурен съм, че не ме видя. Добри познати сме и никога не ме е подминавал, когато сме се срещали, без да стиснем ръце и да разменим някоя и друга дума. Аз останах в безистена, така, както ми бяхте наредили." Следваха описанията на клиентите и книгите, които бяха търсили. Резолюцията на наблюдаващия офицер от ДС, която следваше доноса на "Иванов", завършваше с раздел "Засечени лица" и Крис видя името си сред тях. Проумя тази дейност на Държавна сигурност и терминологията й още с първото донесение. "Значи, засекли са ме при наблюдавано лице. Но аз откъде да знам? А "Един ден на Иван Денисович" беше издадена легално от държавно издателство, а не бе "Самиздат". Нямаше нищо противозаконно в прочита й!" В душата му се надигна възмущение. Беше ясно, че наблюдаваното лице е антикварят. След "Засечени лица" следваше част, наречена "Задачи". Една от тях: "Да се намери подходящо лице, което да влезе в контакт с обекта и да го попита чел ли е въпросната книга. Ако отговорът е положителен, нашият човек да го помоли да му я предостави за четене. След като му я върне, да попита има ли още такива и какво мисли за лагерите" - продължаваше разработващият офицер. Преди подписа му в края на документа пишеше: "Агента е проверен. Работи честно за ОДС." "Ама тия са доста неграмотни. Пишат "Агента" с непълния член" - усмихна се иронично Крис, който спря четенето и започна да гадае, кой се криеше под името "Иванов". Агентурните имена на личностите, които бяха донасяли сведенията, бяха измислени от органите, бяха поставени в кавички и не бе трудно да се предположи, че някой съществуващ отдел ги водеше на отчет с истинските им имена. Спомни си посещението при антикваря и разговорите си с него, но часа и датата, посочени в донесението, не му помогнаха да го разпознае. Повече доноси от този човек нямаше. Продължи четенето. Следващият агент "Керемидчиев" му бе поискал книгата и той му я бе дал срещу писмена декларация, че ще му я върне след 10 дни. Крис много рядко даваше книгите си на други лица, а когато го правеше, изискваше писмена декларация с поставен срок за връщане. Разпозна "Керемидчиев" мигновено - бе сред най-добрите му приятели. За него бе написано: "Агента е нововербуван, но може да му се вярва." "Копеле гадно!" - добави мислено Крис. Копие от декларацията бе прикачена към показанията. За агент "Пешев" офицерът бе отбелязал отново с непълен член: "Агента не е честен. Да се подложи на проверка." Постепенно взе да разпознава някои от информаторите, съдейки по времето или мястото, когато доносът бе написан, въпреки че обработващите ги ченгета старателно бяха пазили тяхната идентичност. Болезнена усмивка се появи на лицето му, когато осъзна, че от дванайсетката приятели, които най-често се събираха, половината бяха информирали ДС редовно: "6 от 12, значи всеки втори! Само за мен ли се отнася, или така е било при всички наблюдавани?!" В шестицата имаше и една жена, в която Крис позна една от съпругите на приятелите му, но предположението му остана несигурно. Очакваше да разпознае Джеки, но той не бе в тази цифра, а със сигурност не бе и един от двамата, които заедно с жената, останаха неизвестни. Но Джеки се беше оказал прав - доносите бяха гадни. Надигащото се отвращение у него кулминира с псувня и закана, че повече няма да се среща с тях. Намерението му се оказа неприложимо. Не беше възможно да се среща с едни от тях, а да избягва другите. Компанията им в повечето случаи беше в пълния си състав. Веднъж, когато Жоро и съпругата му организираха вечерята, Крис отказа да отиде. Не бе минал и половин час и приятелят му прекоси двора и дойде с въпроса: "Какво става, защо не идвате с жена ти? Държиш се като нацупено дете, на което са отказали да му купят сладолед, защото гърлото му е възпалено!" Не намери сили да му отговори, за да му каже истината. Трябваше му време. Стисна устни, хвана съпругата си за ръка и минаха вратичката между двата двора в посока към софрата на терасата. "Може да се окаже така, че най-добрият ти приятел те е топил. Как ще реагираш в такъв случай? Ще го намразиш! А след това ще намериш ли сили да му простиш?" - прозвучаха за кой ли път думите на Джеки в главата му и така му бе дал повод да си мисли, че ако наистина има досие, то той е един от сътрудниците. "А трябва ли да му простя?" - бе запитал Крис. "Въпросът е етичен. За мен лично е важно дали доносчикът е бил доброволец, или човек, притиснат до стената от органите. На тази група хора, аз бих простил" - бе отговорът на Джеки тогава. Мисли дълго върху позицията и накрая реши, че Джеки е прав. Прочете и последната страница, затвори папката и хукна към дома си. Направи си сандвич, за да има нещо за обяд, купи един пакет "Лаваца", защото не беше сигурен дали кафето им не бе свършило, и се запъти към вилата. Бе извън града, само на 20 минути път с кола. След втория прочит разбра, че истинските виновници, стоящи над информаторите, са всички тези личности, наречени "разработващ офицер", началник на не знам какъв си отдел, предложил, одобрил и не знам още какви други. И ако най-добрият му приятел бе в групата на доброволните, нямаше никога да му прости. Но как да разбере? В досието му не се споменаваше. Искаше някак си да се вмъкне в мозъка му, да се придвижи към полукълбото му, съхраняващо памет, и по фибрите и дългите нишки на нервите да стигне до датата, когато той бе дал съгласието си да дава доноси. В науката нямаше съобщения за такава инвазия все още. Засега имаше само един път: да седнат двамата с него на четири очи. Знаеше също така, че приятелят му би го излъгал, без да му мигне окото.\nОсвен песента на щурците чу бръмчене. Погледна в посоката, от която идваше. Около лампата на стълба между двете къщи се въртеше танц от насекоми. Няколко от тях се отделиха и полетяха към неговата лампа.\n- Нападат ме стършели! Затварям! - остави телефона на масата и полетя към края на терасата, за да загаси лампата. Там обаче вече кръжаха два стършела. Смени посоката, влетя в стаята и от прозореца започна да наблюдава лампата. Успя да преброи пет. Бръкна в джоба си за телефона. Не го намери. Посегна към другия джоб, но ръката му замръзна. Погледът му се спря върху стършел, който трептеше с крила върху телефона му върху масата, където го бе оставил в бързината. Видя силуета на Жоро да прекосява ливадата между тях. Открехна вратата и през тесния процеп извика:\n- Жоро, връщай се веднага! Нападат ме стършели! - и затвори вратата с трясък. Едновременно с предупреждението, което във вид на рев изригна от гърлото му, приятелят му влезе през вратичката и пресече двора.\nБез да бърза, вадеше показанията на агент "Андреев", нареди ги едно до друго, сякаш редеше пасианс. Усмихна се през зъби на изречението "СЪОБЩАВА: агент "Андреев". От тях извади двете, които, без съмнение, показваха, че "Андреев" е неговият най-добър приятел Жоро. Не можа да разбере защо на едното бе написано агентурно сведение, а на другото - агентурно донесение. В сведението се описваше посещението на местен селянин, начинаещ пчелар, от когото той купуваше мед. Случката изплува ясно от спомените, очерта се като релеф, така както сутрин слънцето, скрито зад планината, очертаваше хребета й срещу прозореца на спалнята му. Бившият собственик на земята бе оставил два празни кошера с долни магазини, пълни с пити, а в горните имаше пушилка, топка восък, инструмент за отваряне на пълните с мед пити, джамджийски пирончета, малко чукче, едно руло тънка тел за опъване на восъчните пити в рамките им, няколко сухи кравешки фъшкии и "Наръчник на пчеларя". Пчеларското було в жълт цвят, завито с вестник и пъхнато в найлонова торбичка, бе почти ново. Собственикът каза, че му ги подарява, а всъщност не можеше да ги продаде. "Един ден ще ги напълня с пчели" - благодари му Крис, но желанието му остана само на думи. Обеща на пчеларя ръководството и когато той дойде да си го вземе "от портата те тръгнаха към кошерите, като двете лица се обръщаха, за да се уверят, че никой не ги следи" - припомняше му агент "Андреев" в донесението. "Обръщах се, защото кучето на пчеларя вървеше след мен, а ме беше страх от него бе, копеле такова!" - изръмжа свирепо Крис. Следваше описанието на изваждането на "книгата" (явно бе, че агент "Андреев" не знаеше каква е тази книга), предаването й от ръце в ръце над кошера, краят на визитата. Отиде до кошерите и оттам завъртя поглед през двора на съседите си, опитвайки се да установи мястото, откъдето е бил наблюдаван. Влезе през малката вратичка между двата двора и интуитивно се запъти към стария външен клозет - циментова плоча с отвор над септичната яма и две стъпала пред дупката. Съпругата на Жоро бе забранила да се пуши в къщата и Жоро пушеше в него. От гледна точка на предпазливост, Крис смъкна панталоните заедно с гащите и клекна, за да може да каже, ако бъде сварен в чуждия двор, че остра нужда го е пратила там. Погледна през светлия процеп между две дъски на вратата, завъртя глава, сякаш тя бе калейдоскоп, докато процепът се затваряше наляво, после вдясно и рече: "Оттука ме е наблюдавал. Как не съм го видял? Но и да бях, какво значение има? Какво противозаконно или опасно за държавата имаше това? Защо са проверявали безобидни хора като мен? Играта, която бе започнала с шегата: "Я да проверя дали имам досие" и "Кой си ти, че да те наблюдават?" до онова предполагаемо "Представяте ли си, аз съм бил наблюдаван и имам досие!", което гъделичкаше честолюбието, преди да се окаже вярно, се трансформираше в един-единствен въпрос: "Защо са ме шпионирали?" Въпросът не излизаше от главата му, тормозеше го постоянно в последвалите дни и месеци. Представяше си, че е в лекарски кабинет и лекарят бе опънал като на простор донесенията на агентите, сякаш бяха снимки от рентген и скенер. А агент "Андреев" се бе престаравал - от сведенията му лъхаше злорадо задоволство. Тогава гневът в него се издуваше като вътрешен балон, който щеше да се спука в следващия момент. "Вероятно са го правели от съображения за държавна сигурност" - влизаше Крис в обувките на противника, но заблуждението му не продължаваше и минута и се превръщаше в ярост: "Каква държавна сигурност, като това са действия, с които са целели да си запазят властта, с техните привилегии, тоталната им власт да потискат и да си живеят като царчета и придворни. "Мамка им, гадни копелета!" Чу тих плисък "шлюююп" от собственото си лайно под себе си и носът му пое мириса на студената, зловонна течност, която къпеше топките му. Полетя разгащен през пространството между двете къщи към банята в неговия дом с отвращение, без да мисли какво би си помислил случаен минувач, ако го види в тоя момент. Няколко листа се хлъзнаха от ръката му, която ги държеше, и полетяха около него като бели птици. Продължи да тича, без да спира. Сапуниса се три пъти, плакнейки се обилно след всяко от тях, ала неприятното чувство от гадната течност и вонята останаха в сетивата му до края на деня. "Няма никога да му простя!" - закле се той. Облече чисто бельо и се върна на ливадата. Събра изпуснатите страници и ги подреди отново.\n"На агента може да се вярва, работи добре с ДС" - даваше оценка разработващият офицер и продължаваше в протокола с предложените от него задачи. Една от тях гласеше: "Да се провери засеченото лице, името му, пчелар, местен. Да се установи заглавието на книгата и ако се окаже вражеска литература, да се конфискува." В раздела задачи предлагаше да се разработи мероприятие за претърсване на кошерите и план за изпълнението му. Възлагаха на "Андреев" задачата да проучи дали на посочената дата за изпълнението й обектът ще бъде на работа и едва тогава да се даде ход за подготовката й. Да се разработи и резервен вариант, ако той неочаквано се появи. Служителка от общината трябваше да седи на пост на скамейката пред автобусната спирка и ако обектът реши да дойде с обществен транспорт, да телефонира на водещия операцията. За нея се казваше, че се води на отчет в службите, показвала е дисциплинираност и находчивост в предишни операции. Кметът на селото ("аха, и той ли? Ми то като че ли му личеше" - каза си на ум Крис) ще охранява черния път, по който също се влизаше в селото, но бе с много дупки и се използваше рядко. "С тази охрана подсигуряваме тила си в случай, че "обектът" смени по някаква причина пристигането си от тази посока. Кран с надпис "Електроснабдяване" ще паркира до стълба и двама служащи на ДС ще имитират смяна на електрическа лампа от уличното осветление. Един от двамата ще влезе през двора на "Андреев" и ще претърси кошерите. Агент "Андреев" да бъде във вилата си и ако обектът се появи случайно, да декларира, че той е повикал работниците от "Електроснабдяване" за отстраняване на повреда. След завършване на операцията един от двамата "кранисти" да телефонира на наблюдателите на пътищата, за да ги освободи от задълженията им" - завършваше документът. "Планът" бе отпечатан в шест екземпляра, както бе написано в левия ъгъл на края на документа, посочваше кое копие къде отива, като три от тях отиваха към други дела, четвъртото - към изпълнителя полковник... ("оооо" - ахна Крис, - "цял полковник, каква чест за мен"), следващите две бяха с някакви инициали. А, това не мога да го разкодирам, но може би са отдели в Органите) и предпоследно бе напечатано името на машинописката на документите - Недкова1968. Между името и годината нямаше разстояние. Дали не бе годината й на раждане? Последно вляво стоеше датата 1988 г., а вдясно - "Изпълнител" и името на полковника отново.\nКрис нямаше никога да научи за това нашествие в дома му, ако не бе прочел досието си. Не бяха намерили нито вражеска литература, нито оръжие, казваше рапортът, в който разработващият офицер описваше изпълнението на задачата. Следващият документ предлагаше да се приключи делото и да се открие ново, наречено ДОР1, тъй като "обекта" работи в научно учреждение и ще бъде много удобно да доставя данни за настроенията, поведението и действията на неговите колеги. ДОН да се препрати в отдел "Архиви" за съхранение до поискване.\nРазгледа копието от всеки документ внимателно. На дъното на всеки един от тях в рамките на правоъгълен печат се посочваха бройките - кой го е изготвил и препратката им към съответните отдели и лица. Страниците бяха номерирани, ала след 23 страница бяха задраскани и над тях бе написана друга цифра. Новата цифра бе по-малка, а разликата между тях постепенно се увеличаваше. До края тя бе станала 10. "Вероятно са извадени страници, показва логиката, ако има такава. Бедни ми побратиме, колко ниско си паднал!" - затвори Крис папката за втори път.\nИмето "Георгиев" от цялата свита офицери, споменати в документите, се наби в главата му. Той го бе предложил за наблюдение и разработка и доминираше с присъствието си. На два от документите бе отпечатано съкратено, само с първата буква и малкото му име. През свободното време в следващите няколко дни проучи лицето. Негов съученик, осмокласник по времето, когато, той, Крис бе вече абитуриент. Не го познаваше. Бившият офицер в този момент работеше като заместник-директор на държавна агенция със солидна заплата.\n- Педерастче такова! Няма възмездие за вас! - изкрещя Крис, тъй като знаеше, че беше на вилата си и едва ли някой щеше да го чуе.\nТози "Георгиев" бе подписал и последния документ от папката, наречен "Предложение". Там той предлагаше вербовката на Крис и се обосноваваше защо. Крис го отдели, за да разбере, ако може, защо не бяха продължили. Разучава дълго документа и само датата в дъното го доведе до единственото заключение: 10 октомври 1989 г. - месец преди "Промяната".\nНе гласът му спря Жоро на стълбите, водещи към терасата. Чу само "олеле" и го видя да бяга обратно към дома си. Едва не счупи малката вратичка, която остана да се люлее на пантите си. Последва трясък на врата, след което светлините в къщата на съседа му изгаснаха. "Значи, е влязъл невредим у дома си! И умът му работи. Сети се да загаси лампата. Оказва се, че за да претършуват двата кошера, са били ангажирани шест човека. Да умножим номера на досието ми по шест. Получават се 156 000! Това е при положение, че множителите са взети от моя случай. А кой съм аз?! - една дребна риба, независим, аполитичен тип, който не е заслужавал вниманието на ченгетата. Цифрата е далече по-висока. Толкова много хора са се занимавали с непроизводителен труд! Това е една от причините да се сгромолясате.\n"Да те надупчат дано!"\nTоку-що бяха купили земята, буренясала от край до край, та дори и колчетата, които я очертаваха, не се виждаха. Жените предвидливо си носеха еднопръстени ръкавици с ватена подплата. Всички до една, без изключение, бяха обули джинси. Скубеха цял ден див пелин, лопен, разни други бурени и храсти. Дузината беше в комплект и работата вървеше. Накрая сковаха правоъгълна маса и пейки в имота на Жоро. Негов ред бе да организира вечерята. Домакините се бяха постарали. Сложиха шопски салати, огромна тенджера, пълна с кюфтета и кебапчета, шише сливова ракия, две бутилки червено полусухо вино "Мелник 13" и две бяло "Карловски мискет". Баницата със спанак и сирене - специалитет на Жоровата съпруга, чакаше своя ред. Жоро и Крис седяха един до друг, а съпругите им - отстрани на тях. След първата наздравица Жоро скочи на крака, разчупи погачата, която купиха с жена му от селската фурна, помоли Крис да стане, заяви, че приятелството им е вечно, че то е над всякакви идеологии и религии и приповдигнато, по измислен от него сценарий, откъсна залък, даде друг на Крис и го помоли да повтаря неговите действия. Взе нож, приятелят му - също. Бодна с върха му малкия си пръст. Крис се поколеба, но го последва. Жоро допря малкия си пръст до миниатюрната точица кръв на пръста на Крис. Смесиха кръвта си в знак на побратимяване пред смаяните очи на приятелите си. Жоро взе две чаши за вино, напълни ги, подаде му едната и пред очите на приятелите си се чукнаха и изпиха виното до дъно. Заклеха се във вечно братство. След този тържествен момент започнаха да обсъждат вилите си. Пак така тържествено си обещаха те да са еднакви, да са на една кота, посоката на фасадите им да е точно на юг и още много дребни детайли. Компанията се раздели на две, когато стигнаха до стила им. Едната група настояваше да са във възрожденски, не, опонираше другата, "постройте нещо модерно, премного къщи във възрожденски стил се вдигнаха напоследък". През нощта спаха у Джеки, разпределени по четирима в стая като ученици в планинска хижа. Смяха се и се веселиха до зори. Беше паметна нощ и никой не я забрави. Преди да заспи, съпругата на Крис промърмори: "Не ми харесва това побратимяване с "Мелник 13", а за такъв ритуал, не съм прочела никъде! Заел различни детайли от стари такива и от разни страни по света. Намирисва ми на фатализъм!" На сутринта приготвиха кафе и дванайсет палачинки и се качиха на върха на хълма. Разстлаха покривка и насядаха около нея. Отгоре се наслаждаваха на плачущите върби, които се извиваха като хоро от девойки от двете страни на реката, а сенките им като дълги поли с кринолин под тях, се люлееха от вятъра и изчезваха зад следващия хълм. Трета двойка от компанията реши, че ще търси да купи място за строеж в селото.\nМесеци след това започнаха и строежите. Препоръчаха им архитект с добра репутация. И наистина плановете бяха превъзходни. Едно след друго Жоро наруши всички обещания, които бе дал. Най-важното от тях бе да построят еднакви вили и да са на еднаква кота. Жоро вдигна котата на неговата вила с един метър с оправданието, че при копаене на основите се появила скала, която пък изисквала разбиване с експлозиви. Това водело до допълнителни разходи, които те, неговото семейство, не можели да си позволят в този момент. Друго, завъртя я на югоизток, така че, ако не спускаха пердетата съседите му, т.е. Крис и семейството му, те щяха да бъдат като на театрална сцена пред него, докато Крисови не можеха да видят нищо. Те и не искаха. Къщата на приятеля му се бе превърнала в наблюдателница на неговата. "Ама че перверзен тип! От балкона му се вижда спалнята ми. Значи, ще трябва да спускаме винаги пердетата. Те трябва да са плътни, иначе всеки път, когато се любим с жена ми, ще сме като на екран пред него!" - заключи с неудоволствие той. Развали геометрията на архитекта, който бе се съобразил с хълмовете наоколо, с ескорта от върби, които лъкатушеха от двете страни на близката река, с минаващия покрай тях селски път.\n- Защо не ме информира?- попита го гневно Крис. - Ти омърси приятелството ни, а и наруши Акт № 16 за окончателно приемане и експлоатация, одобрен и подписан от приемателната комисия. За всяка архитектурна промяна на плановете всеки гражданин е длъжен да я уведоми, цитирам ти от този акт. Опитваш се да заобиколиш закона, ще те глобят!\nНе го глобиха. Връзките му бяха неизчерпаеми, а Крис подозираше, че бе бутнал и подкуп.\n- А защо обърна къщата си на югоизток? Искал си да наблюдавате изгревите? Преди да възложим на архитектите да изработят плановете ни, тогава нямаше ли изгреви? Сподели ли с мен, попита ли ме? Не ти ли стигат само залезите?\nДосието осветли дискретния наблюдател като мина със закъснител, чийто взрив се превърна в презрение. Най-добрият му приятел!\nУпъти се към електрическото табло в коридора, изключи бушоните и застана до прозореца. Изчака, докато бръмченето спря. Свикна с тъмнината и започна да различава предметите. Отвори предпазливо вратата на терасата, стигна тичешком до масата, грабна телефона си и влетя отново в къщата си. Набра телефона на Жоро. Не се обади. Излезе през задния вход, наведен ниско до земята, към къщата на Жоро. Натисна бравата на кухненската им врата, влезе и извика: "Жорж, къде си?". Отговор не последва. Мина в хола и успя да различи в тъмнината очертанията му върху дивана. Доближи го. Приятелят му лежеше по гръб, свит на кравай. Зъбите му тракаха, а тялото му се тресеше. Забрави мигновено, че това бе "агент Андреев". Провери дали вратите и прозорците са затворени, спусна щорите, след тях и пердетата и едва тогава запали лампата. Разгледа положената върху стомаха му дясна ръка. От лакътя надолу бе подута. Макетът на самолет ТУ-134 върху рафта с книги над дивана подскачаше със същата честота, с която трепереше и тялото му. Очите му - неподвижни - бяха фиксирани в една точка на тавана. Кожата на лицето му бе неестествено бяла.\n- Можеш ли да се изправиш?\nТялото върху дивана направи усилие да се опъне, ала невидимата сила, която го държеше свито, не позволяваше никаква промяна. Опита се да се обърне настрани, но последните остатъци на напъна завършиха с болезнен стон. Явно, изпитваше върховно затруднение.\n- Не мога, като парализиран съм! - прошепна Жоро с плътните си устни, сякаш бродираше стенанието си във въздуха.\nПо челото му избиха ситни капчици пот. Треперенията започнаха отново, прекъснати от хрип, след това започнаха отново, последвани от нов хрип. Крис забеляза, че хриповете зачестяват. Набра телефона на жена си и описа накратко състоянието му. Жена му изохка в отговор и каза, че е прочела всичко, което описват за ужилвания от пчели, оси и стършели заради него, но за когото и да е, това е лош симптом. Добави, че затваря линията, за да намери телефона на медицинския пункт в селото и да го набере.\n- Имал ли си други ужилвания през живота си?\n- Не си! - каза на себе си Крис, виждайки отрицателното клатене на Жоровата глава. - Значи, не знаеш дали си алергичен.\nМисълта за смъртта, че вече е зад вратата, стегна още по-здраво гръдния кош на Жоро и напънът му да извика: "По-бързо!", се превърна в задушаващ го хрип. Телефонът на Крис иззвъня. Бе жена му. Линейката на медицинския пункт била извикана по спешен случай и не знаели колко време ще се забави. Междувременно, те посъветвали, ако могат да го качат на колата и да го придвижат до пункта, защото, твърдели те, "хриповете означавали, че трябва бързо да се приложи медицинска намеса". А ако линейката се върнела, те веднага щели да я изпратят, Крис да пуснел аварийните светлини и да отбие и спре, ако види срещу себе си мигащата й оранжева лампа.\n- Ще паркирам пред гаража ти и ще те занеса в колата и право в медицинския пункт на селото - каза той на Жоро, след като приключи разговора с жена си.\nОт време на време се чуваха глухи удари на нощните пеперуди върху стъклата на прозореца. Приближи се към него. Бяха пеперуди, комари и други насекоми. Нямаше стършели. Нощта напредваше бавно към изгрева на луната. Откъм селото се чу далечен лай на куче. Загаси осветлението в стаята. Когато се върна, завари приятеля си да се бори с всички сили, стискайки зъби, които почваха да тракат като кастанети, когато треперенията се подновяваха и всеки опит на тези сили завършваше изтощен в свитото му като полумесец тяло. Занесе го на ръце като малко дете, въпреки теглото му, положи го на задната седалка, седна зад волана и натисна педала на газта.\nБяха минали няколко месеца, след като бе прочел досието си, но решението да изчистят отношенията си дойде със стършелите тази вечер. "Когато се оправи, ще му кaжa само три думи: "Да, агент "Андреев!". Усмихна се самодоволно и натисна отново педала на газта, докато стъпалото му не опря в ламарината. Това бе последната му мисъл, преди душата му да излети от тялото. Линейката, която бе тръгнала към тях, намери колата, блъсната с челен удар в канарата на първия завой на шосето по пътя към медицинския център. "Трудността на пътя е несъществена. Водачът е карал с превишена скорост. Освен това не е сложил предпазния си колан!", написа по-късно пристигналият офицер от КАТ в рапорта за пътно произшествие. "Смъртта е настъпила моментално!" - написа в смъртния акт лекарят от "Бърза помощ". Бяха пристигнали с линейката само десет минути след катастрофата. Закараха ги в медицинския пункт. При удара Жорж се бе ударил в седалката на Крис, но не бе получил видими наранявания. Бе в пълно съзнание. Дясната ръка, където бе ужилването, се бе подула много. Надянаха му кислородна маска, свързана със синя бутилка, прикрепена за стената на линейката. Пътьом му биха една ампула кортизон и една калций. Настаниха го сам в болничната стая, облякоха го в бледосиня пижама и му сложиха втора ампула калций. Апаратът за кръвно налягане показа ниски стойности. Веднага му биха норадреналинова инжекция. Трахеотомията бе неизбежна. Рано сутринта съпругата му влезе опустошена в болничната стая и го завари с тръбата в гърлото.\n- Крис жив ли е? - прочете първия въпрос в очите му и в клатенето на главата.\n- Ще се оправи! - примигна в лъжата си жена му.\nДълго седя до леглото му, притиснала тръбичката на интубатора. Успокои се, наблюдавайки го как заспива. Стоя през целия ден в стаята и не даде на санитарката да го обслужва. Късно вечерта се прибра у дома.\nНа следващия ден завари пазител пред стаята му, който не я допусна да влезе, а я препрати към дежурния лекар. Острата миризма на хлороформ в коридора сви дробовете й. Лекарят започна с кратко увъртане. Печално стигна до факта, че тъкмо на него се паднало да я уведоми за смъртта на съпруга й. Тя изпищя, след което попита безсилно: "Но нали вчера нямаше опасност за живота му?" Рано сутринта, когато дежурната сестра минавала на проверка, влизайки в неговата стая, видяла дузина стършели да излитат през вентилатора. Погледнала към леглото му, където болният лежал с възглавница върху лицето си, сграбчил я здраво с двете си ръце. Доближила се до него и побутнала леко крака му, после по-силно. От дългия си стаж знаела, че така се поклаща само трупът на човек. Опитала се да освободи възглавницата от ръцете му, но не успяла. Повикала главния лекар, който на свой ред повикал санитаря, който пък успял да измъкне възглавницата. Главата му, върху която намерили телата на две дузини мъртви стършели, била подута дотолкова, че не се виждали очите. Езикът стърчал от устата му, също подут и не могли да го вкарат обратно в устната кухина. Трябвала писмена декларация, че тя е съгласна да му се отреже езикът.\n- Нека го видя първо! - прошепна в унес съпругата му.\nДежурната сестра се поколеба, преди да я заведе в стаята му, сякаш искаше да я посъветва да се откаже, но мълчаливото кимване на лекаря я отпрати нататък. Отметна непрозрачната найлонова покривка, която покриваше тялото. Едва устоя на отвратителната гледка: леглото бе станало тясно и късо за тялото му, долнището на бледосинята пижама бе цъфнало по шевовете, а по пода се търкаляха копчета от горнището. Главата, издута като футболна топка, нямаше очи. Бяха се скрили, сякаш да не може в тях да се прочете страданието, през което бе минал. Езикът му стърчеше навън от устата може би двадесет сантиметра. Даже вдлъбнатината под носа му я нямаше, само две пунктирани линии загатваха, че я е имало. Стоя безутешно втренчена в него, без да знае какво да прави. Пръстите на ръцете, удължени и фини, сега изглеждаха къси и дебели, лежаха върху тялото му като кебапчета върху скара. Тъмновиолетова резка на един от пръстите привлече окото й. Мозъкът й потръпна - венчалната му халка. Опита се да й извади, но не можа. Извади гребенче и среса слепналата се с пот по черепа му коса. Ушите му, малки и кръгли сега приличаха на гъби праханки. Жорж бе слаб, строен мъж. Ходеше два пъти седмично на фитнес. Когато се изкачваше по каменистата пътека нагоре по хълма и спреше на върха му, тялото му се очертаваше като ствола на топола. Сега обаче беше подуто, сякаш обезкостено, с неестествен цвят на кожата, приличаше на дирижабъл, който всеки момент може да се издигне във въздуха и да полети плавно на хоризонта, като че ли тръгваше да преследва екзекуторите си. Как ли щяха да го измъкнат през вратата? Космите на гърдите му, където тя обичаше да полага глава, бяха залепнали от потта и със стърчащите тук-там косми, приличаше на палмова горичка, опустошена от ураган.\nОпита да отвори една от цепките, където би трябвало да бъде окото му - по бузата му се стече прозрачна течност. Той винаги бе казвал, че един мъж никога не трябва да плаче, а ето, че сълзите от предсмъртния му плач стегнаха гърлото й до задушаване. Целуна го по бузата. Киселата миризма на кожата излъчваше зловеща нощ. С тихи хлипове се върна при главния лекар. Подписа документа, попита къде е моргата. Там намери съпругата на Крис да събира вещите му. Двете се прегърнаха безмълвно и заплакаха. Така ги завари медицинската сестра, изпратена от главния лекар да я повика. Не разбраха коя от двете е повиканата, затова тръгнаха заедно.\n- Не знаем дали ще може да получите тялото на съпруга Ви Георги така, както Ви обещахме. Не знаем и кога! Налага се да остане тук за изследвания. Отрязахме му езика, след като Вие подписахте и му затворихме устата. Но известно време след това медицинската сестра го намерила с отворена уста и изплезен език. Езикът продължава да расте и закръгленият му край не показва с нищо, че е рязан. Зашихме устата му с резорбиращи конци. Продължи да расте и разкъсва плътта, плезейки се навън. Режем го от време на време. Санитарните норми задължават да поставим трупа му под карантина."\nНа следващия ден погребаха Крис. Жена му положи в ковчега досието му. Няколко листа, допълнително добавени към него започваха с дълъг списък от прякори, както тя ги нарече, а всъщност това бяха псевдонимите на наблюдаваните жертви: "Недоволник", "Хамелеон", "Лидер", "Сакат", "Идеологът", "Клоунът", "Брадатият", "Стиснатият", "Загубенякът", "Пелтекът", "Смахнатият", "Гордият", "Безделник", "Паразит", "Актьор" и продължаваха, за да изредят целия български речников запас от "а" до ...\nМеждувременно пристигна следовател от районната полиция в града. Следователят разгледа с лупа сплесканите и размазани тела на убитите стършели, които намериха под възглавницата, притисната с двете ръце на пациента върху лицето му. Отдели един от тях. Върху закръгления край на дясното крило забеляза йероглиф. Разгледа внимателно с лупата си телата на останалите стършели и установи, че върху дясното крило на всеки от тях е изписан същият знак, който той нарече татуировка, първото нещо което му хрумна. Обади се и до районната Пожарна в града, която включваше в периметъра си и това село, доведе до знанието им за гнездото между двете къщи, като изрично подчерта, че за разследването му трябват няколко стършелови тела. Дългогодишният му опит го водеше към заключението, че двата вида стършели обменяха информация. Пожарникарите действаха много бързо и към обяд му предадоха пет тела на мъртви стършели. Разгледа и тях с лупата, но не откри никаква татуировка. Отдели по един екземпляр за личните си архиви. Останалите раздели на две групи, всяка от тях - на татуирани и обикновени и ги постави в отделни кутийки, така че телата им да не се повреждат повече. Едната двойка изпрати в районното управление, а другата - в Министерството на вътрешните работи в столицата. Стършелите от селото се оказаха най-обикновени стършели, докато татуираните стършели бяха с един сантиметър по-дълги, написа в заключението си ентомологът2 от министерството на вътрешните работи. Анализът на отровата им също се различавал, произнесли се специалистите от био-лабораторията. Започнали да работят върху рецептата, с която се надявали да спрат растежа на езика на покойника. Столичният ентомолог не се колеба нито миг. Веднага информира Световното дружество на ентомолозите, че е открил нов вид стършели: "Татуирани". Информира Природонаучното дружество в София, а оттам повикаха специалист от чужбина. По навик от годините, когато бе разработващ офицер, следователят записа в дневника си: "Задачи: да се разследва връзката между стършелите от селото и стършелите-убийци и начините им на комуникация!", а в графата "Засечени лица" постави: "Ентомолога".\n1. ДОР - дело на обект за разработка. [обратно]\n2. Ентомология - науката, която се занимава с насекомите. [обратно]\n© Електронно списание LiterNet, 11.08.2017, № 8 (213)


Неуютен блог: Съдът отмени като незаконосъобразна заповедта за депортиране на Давид\ndzver неделя, 23 май 2010 г., 12:20:00 ч. Гринуич+3\nДано се оправят нещата, все пак има и честни хора в съдебната система.\nСветла Енчева неделя, 23 май 2010 г., 12:34:00 ч. Гринуич+3\nСпоред мен, освен за честност, можем да говорим и за това, че лека-полека и правната ни система започва да узрява за нормите на международното право... Интересно е, че това тръгва от съдилища извън София - първо Варна, сега - Монтана. Още по-интересно ми е, че в малък град като Монтана съдът обябява действията на полицията за незаконни. Колкото и да не им се ще на ББ и ЦЦ, има и съд, не само полиция :-).


Плащаш $106 210 за чанта и получаваш подарък Lexus - AУТОМЕДИЯ\nЦветан Руменов 05.02.2019 08:30 Прочитания: 3538\nВсички обичат да получават подаръци, а още повече неочаквани. Например, когато купувайки нещо, което наистина ни трябва, продавачът изведнъж ни казва, че към придобивката ни има и подарък. Представете си, ако в ролята на такъв подарък се окаже луксозният спортен автомобил Lexus LC500 Inspiration Limited Edition.\nТой ще се превърне в такъв подарък от април за всеки, който си купи една чанта. Разбира се, има и уловка. Не става дума за някаква обикновена чанта от крокодилска кожа на Gucci за 30-тина хиляди долара, а за продукт, слязъл от поточната линия на японския автомобилен производител. Тази чанта струва малко повече, всъщност над три пъти повече - $106 210.\nЕксперти посочват, че чантата е много качествена, с голям обем и е предназначена за носене на тежки неща. Наситеният металически цвят Flare Yellow, в който е боядисан Lexus LC500 Inspiration, трябва да подчертае богатия жълт цвят на подплатата на чантата. А текстурата на кожата, от която е ушита, ще бъде в хармония с дизайна на интериора на автомобила. И най-важното - само 100 такива чанти ще бъдат произведени, точно колкото и бройки от спортната японска кола.\nА "подаръкът" наистина си го бива. Лимитираното издание е модел, който се отличава с уникален дизайн и елегантна комбинация от лукс, цвят и технология. Покривът от въглеродни влакна, въглеродните прагове, алкантарата в салона и специално проектираните ергономични седалки са призвани да демонстрират лукса на колата. Автомобилът се задвижва от 5-литров атмосферен V8 двигател, който работи в съчетание с 10-степенна автоматична трансмисия и ускорява от място до 100 км/ч за 4,4 сек.\nLamborghini Urus идва като "коледен подарък"\nСерийната версия на кросоувъра ще се различава от показания вече концептуален модел\nSelfridges предложи прескъп подарък за Коледа\nПозлатената детска количка струва колкото истински Volkswagen Golf R\nFerrari FF за Коледен подарък\nNeiman Marcus публикува каталога си за Коледни подаръци предназначени за свръхбогати.\nТагове: спортен автомобил спортен чанта лимитирана серия подарък lexus\nДобре. Ама ти първо питай немците как се прави чист дизел. Как се лъже целия свят. Или пък как основни компоненти по двигател и скростна кутия се превръщат във консуматив.\nПитай Кобе стийл, Таката, Субару и Тойота как се тества качество по японски. Те знаят най-добре.\nНемците само могат да се учат от този Лексус как се прави кола! Всеки който имал досег със Лексус може да потвърди че това най качествените коли на пазара. Използват най добрите материали, и вяка една част е направена така че да издържи мин. 20 години експлоатация. Японците правят отделни тестове за издържливот на всяки детайл. като почнеш от болтове и стигнеш до бутоните и материалите в купето А специално LC500 е изпипан отвсякъде! Тази кола след години ще стане атрактивна за колекционер ...\nНа битака със сигурност могат да се намерят по-красиви кожени чанти. При това човек я взема с какъвто си иска надпис: Гучи, Долче и Габана, Левис, Адибас.\nОк, да взема чантата и да изхвърля колата, ама и чантата - също толкова грозна.\nИ за без пари да ги дават тия японски псевдо-премиуми, пак няма да ги взема.