Виген Чалдранян: Онова, което си отдал, е твое. Онова, което си оставил за себе си, то няма да остане за теб | Public Republic\n← Откъс от романа „Улицата на пеперудите” Сряда, 20.10.2010, Сутрин и Снежана →\nВиген Чалдранян: Онова, което си отдал, е твое. Онова, което си оставил за себе си, то няма да остане за теб\n21 октомври, 2010 от gravitation · 1 Коментар\nРазговор на Росица Йотковска с Виген Чалдранян\nИнтервюто е проведено на руски, превод на български: Росица Йотковска\nВиген Чалдранян е режисьор, актьор, сценарист, продуцент, художник.\nРоден е на 26 декември 1955 г. в Ереван.\nТой става известен в Армения след първия си късометражен филм «Април» (1985 г.), във връзка с който през 80-те години посещава и България. Световно признание му носи филмът «Глас в пустиня» (1991 г.), а след него следват още много успешни филми, завладели световната сцена. Виген Чалдранян е удостоен с множество номинации, дипломи и награди – почти няма филм, който да не е награждаван, а филмът «Симфония на мълчанието» (2001), наред с останалите си награди, е и първият арменски филм, номиниран през 2002 г. за Оскар. (За всички награди на световно известния режисьор виж http://maestrofilm.com/rus/content/premii_i_nagradyi_121)\nВиген Чалдранян работи в Армения и САЩ. Днес в творческата му биография има 19 кинофилма. Като цяло неговите филми не подлежат на единна класификация, всеки носи своя собствена атмосфера и различен изразен колорит. Те са винаги изненадващи и имат много широк тематичен обхват – от филми за историята и обществения живот до така наречените психологически драми. Във всеки един от филмите си Чалдранян е психолог и художник едновременно, неговите герои са сложни и многопластови, често са образи-символи или образи-типажи, чрез които той провокира преосмисляне на ценностите и търси смисъла на творчеството и човешкия живот. Допълнителна информация за филмите на Чалдранян може да видите на http://maestrofilm.com/rus/content/filmografiya_122\nНа българския екран са показвани филмите «Глас в пустиня» (1991), «Симфония на мълчанието» (2001), а при последното гостуване на Виген Чалдранян в началото на октомври тази година кино Одеон показа филма “Жрица” (2007), както и последната творба на режисьора, филма “Маестро”.\nПоследното гостуване на Виген Чалдранян в България е свързано и с творчески проект: с психолога Моника Балаян, която от няколко години създава своя школа и в България, те подготвят филм за целебната сила на смеха.\nКак се чувствате в България? В общуването с българската природа, с българската история, с българското изкуство? С българските хора?\nНе мога да кажа, че познавам българското изкуство, но България ми харесва много. За първи път бях тук през 80-те години, това беше още съветският период. Тогава имаше съветска делегация, представяха се различни видове изкуства и аз представях Армения, с филма “Април”. Сега моето пътуване е наполовина частно, защото съм тук по покана на мои приятели, за да се запозная с така наречената смехотерапия – системата, разработена от моята сънародничка Моника Балаян.\nЗа тези десетина дни ние успяхме да посетим три просто чудесни места в България. Много силно впечатление ми направи храмът на Йоан Рилски. Бях абсолютно поразен и от пещерата Леденика, за мен тя беше истинско откровение, защото, понятно е, аз съм художник и режисьор – веднага ми се прииска да заснема там епизоди от бъдещи филми. Потресаващо впечатление остави у мен и град Пловдив. По силата на моя вкус, на моята природа, мен повече ме тегли Европа, а Пловдив ми напомни старинните европейски градове, и аз изпитах желание да занема филм там, непременно в този град – отначало докрай.\nВиген Чалдранян на изхода от пещерата на Иван Рилски\nВ интервю по вашата телевизия вече го казах, и повярвайте, казах го не заради красивите думи, не за протокола или защото така е прието (аз не знам някой гост да е дошъл и да е казал “Вашата страна не ми харесва”). И това, което казах там, ще го кажа и тук: навярно ми е провървяло, че не видях лош човек в тази страна. Аз прекрасно знам, че навсякъде има и лоши, и добри хора, интересни и безинтересни, красиви и некрасиви – просто в моето обкръжение имаше много прекрасни, много интересни хора, имам предвид българи; в частност това е и екипът на Моника Балаян. Затова на мен ми е много, много уютно в тази страна.\nЩе кажа и още нещо, което може би е трудно да се проумее, то трябва просто да се почувства: има градове, в които можеш да останеш, които искаш да посещаваш винаги, но едва ли би живял в тях. Но има и градове, които веднага покоряват със своята аура – и в такъв град аз бих живял. За мен София е такъв град – град, в който мога да живея. Говори ви човек, който е обиколил почти половината свят, аз съм бил в страшно много страни, в страшно много градове. Може би ми допадна темпът на София – дали темпът, дали енергетиката, дали въздухът, дали движението по тротоарите и паважа, дали архитектурата…\nАз не казвам това, защото имам намерение да се местя – да, аз съм пътувал по целия свят, но моят град е моят роден град Ереван, откъдето не смятам да отпътувам никъде. И все пак София остави у мен това усещане – че това е град за човека.\nВиген Чалдранян с част от екипа на Моника Балаян\nИма ли сходства между Армения и България?\nДа. Определено да.\nВероятно и това е една от причините, за да се чувствам уютно тук. На първо място има външно сходство. На връщане от “Леденика” край пътя продаваха мед. Продаваше го такъв един красив, здрав мъж. Компанията слезе да купи мед, аз не излязох от колата, но си помислих: това е арменец. След това го попитаха, а той отговори: не, аз съм българин. Казах му, че много прилича на арменец.\nНо има сходство не само във външното. В града край Леденика едно семейство ни покани на гости и аз се чувствах като в арменско семейство, защото и трапезата, и посрещането много приличаха на арменското гостоприемство. Има много общи неща – и в мисленето, и в начина на живот. Естествено, има и големи разлики. Мога да завърша темата за посещението ми в България със следния “послеслов”: бих искал по-нататък нееднократно да се връщам в България, и бих искал да посетя и други градове.\nВъв Вашите филми Вие създавате образи-символи, чрез тях тълкувате живота. Как обаче героите Ви си взаимодействат с действителността?\nВсеки период, всяка формация поражда своите герои, защото всеки герой, бил той литературен или киногерой, или от друга сфера на изкуството, е плод на своето време. Героят не се ражда просто така. Героят в киното, това не е кинематографът, извел от себе си и сюжета и всичко, което иска да доведе до зрителя, до органите на сетивата му, до чувствените му недра.\nГероят може да бъде сътворен изкуствено, има го и това направление. Например Америка, знаете, изведе народа от кризата посредством киното, внушавайки някакви свои идеали; това се прави посредством героите, на първо място.\nНо има и герои, които не са измислени, ти ги взимаш от действителността и от наблюденията в живота.\nВиген Чалдранян и Микаел Погосян по време на снимките на “Маестро”\nВсички изкуства – но най-вече киното, защото то е по-масово – имат магическо въздействие върху масите. Неслучайно Ленин (аз не мисля, че е бил такъв кинолюбител) дълги години култивира, че най-важно от всички изкуства е киното – той има предвид именно това психологическо въздействие, което то има върху масите: посредством киното може и да се възпитава, и да се внушава, и да се идеологизира, да се проведе сред масите някакъв диалог.\nКиното е много разнообразно днес, но в основни линии има два вида кино. Едното е комерсиално, другото е авторско. Авторското е не социална поръчка или социално мнение, а просто вик на душата на автора – всичко онова, което се е натрупало в него. А авторът е плод на своето време, той е един вид индикатор, един вид барометър, един вид гъба, която попива в себе си цялата енергетика на своето време и след това я “изплисква”…\nФелини беше казал, че дори да снима филм за пеперудата или за рибата, това ще бъде филм за него самия. Но филмът за Фелини се превръща във филм за неговите съвременници и за времето, в което живее.\nВ това може би се различава и авторското кино от комерсиалното: комерсиалното в по-голямата си част е измислено, защото хората винаги са в очакване на нещо, което има слабо отношение към живота и към някакви идеали, хората са в очакване на нещо упопично – те не винаги искат да гледат истината в очите. Елитарното кино, или това, което хората наричат днес арт-хаус, прави обратното, затова то не се показва така масово и затова няма толкова зрители.\nТова са двата различни пътя на кинематографа, независимо от различните жанрове и независимо дали става въпрос за документално кино, за игрално или фантастика. Има кино за потребители – и има кино за такива, които просто могат да прочувстват всичко това.\nВъв филмите си Вие винаги оставяте поне по една светла пътечка, отворена към бъдещето – нещо отживяло си е отишло, но е дало възможност да се роди нещо ново; нещо старо е преодоляно и нещо е излязло на друго ниво. При все това обаче в творчеството Ви сякаш е много по-силна носталгичната нотка, сякаш миналото със своята романтика, с дълбочината на прочувстваното, с драматизма на преживените катаклизми Ви е много по-близко и родно, а предстоящото е просто здравословна необходимост… Има ли у вас битка между онова, което вече е изживяло времето си, и новото?\nЩе ви кажа откровено: досега такъв умен въпрос – да не кажа, че не са ми задавали, но много рядко. Благодаря за този въпрос, защото действително това е много дълбоко и много интересно за моя слух и за сърцето ми.\nДа, понякога самият аз си задавам въпроса: ако съм в конфликт със съвременността, ако съм в конфликт с това, което се случва днес около мен, това признак за умора ли е, това признак за старост ли е, това признак за изоставане ли е? Човек трябва да се оттегли, ако е изтощен от времето…\nСлед това разбирам, че не.\nСлава богу, аз имам много енергия. Аз съм от малкото художници, които просто не могат да си почиват – това значи, че не съм уморен. Изпълнен съм с младежки ентусиазъм и имам много планове за бъдещето – това доказва, че все още не се чувствам стар. В такъв случай защо тогава тази носталгия, за която споменахте, постоянно звучи във филмите ми?\nАз съм от това поколение, което е видяло много и има с какво да сравнява. Аз съм от това поколение, което се е родило и обучавало в съветския период, но чието творчество започва в постсъветсткото пространство. Първият ми филм, “Април”, се намира на прелома, той беше създаден в периода на перестройката, след това дойде независимостта. Ако погледна всички свои филми отстрани, бих казал: те са създадени от човек, който е живял и творил в преходен период от една формация в друга.\nТова не е носталгия, това е просто несмирение с бездуховното. Защото във всички мои филми героите се стремят към духовност – нещо, което светът постепенно почва да губи. Моите герои все още има с какво да сравняват.\nВ един от филмите ми героят изрича библейските думи: не трябва много да се чете – като умножаваш знанието, преумножаваш скръбта. Защото той има познание, той има с какво да сравнява.\nАз съм като локатор на всичко около себе си – на това, което дава телевизията – а това е ужас, което дава световната телевизия, не само в Армения, не само в България. Гледах например някакъв канал, където с упоение се разказва как сафарито се изплаща, като ловецът фотографира своята плячка през снайпера, докато я убива – общо взето тук няма труд – ловецът дори забравя, че убива. Или когато влизам в детските магазини, за да купя нещо на сина си, и освен военни неща не мога да намеря нищо друго, защото в плейстейшъните и компютърните игри основното е как да се убиват хора…\nДнес се пропогандира повсевместно убийството, и има много малко съзидателност. Ето с това е невъзможно да се съгласиш. Има обаче и художници, които се съгласяват и стават трубадури на своята съвременност.\nНо истинният път в живота, това е да виждаш, не да се съгласяваш. И слава Богу, има и хора, които не се съгласяват. Може би те няма да променят света, но те са съвестта на своето време, защото ще дойдат поколения, които ще се осланят на тях – на хората, които не са се смирявали с убийството, не са се смирявали с много неща. Затова моите герои не се движат по течението, а плуват срещу него. И не е важно дали достигат целта, защото, казват, сама лястовица пролет не прави – важен е самият процес. Важно е, че те пробват, важно е, че те не се смиряват – и техният път е път към храма, техният път е път към духовността. Защото днес, за съжаление, това, което става около мен, това е пътят към бездуховността, това е обслужването на собственото тялото. Прекалено малко се прави за обслужването на душата.\nДнес живеем в пълен комфорт, и всичко – от тоалетната чиния до електроуредите – се прави в името на това, да се обслужи тялото; много малко неща в бита са измислени, за да обслужат душата и да я обогатят. Често казват, че аз отъждествявам своите герои със себе си – не, моите филми не са автобиографични. Но у моите герои я има същата болка, която нося и аз. Вероятно в това си приличаме с тях.\nКарен Джанибекян в кадър от филма Маестро\nМоже би Вашите филми не са автобиографични, но все пак Вашите герои са различни аспекти на вашата същност? Възприех “Господи помилуй” като едно от Вашите “аз” – Вие убивате едно свое “аз”, за да дадете шанс на друго свое “аз” да продължи напред?\nАко не греша, през 50-те години Уйлям Фокнър (автор, създал изключително много образи в своите романи) се среща в Токио със студенти от университета, където му задават такъв един въпрос: може би вътре във вас има толкова много багри, че вие взимате от себе си и ги въплъщавате във всеки свой герои? За удивление на студентите, той отговорил следното: Само художникът-любител взима от себе си и прави за себе си. Професионалният художник наблюдава. Нито един от героите ми няма отношение към мен. Това е подходът на един професионалист.\nДруг мой любим автор, Ърнест Хемингуей, има друг подход – във всеки един образ аз чувствам и виждам него самия – той е бил ловец, и неговите герои са ловци. Той е обичал някакво вино, и неговите герои обичат същото вино.\nЩо се отнася до мен – нито един герой от моите филми не съм аз. Да, мога да взема някаква форма, някакви свои черти, да поставя героя в моя калъф – но нито един от героите не съм аз. Друг е въпросът, че когато ги снимам, аз преживявам заедно с тях, изминавам с тях целия им път. Но дори да вземем само това: ако един от героите приключва своя път със самоубийство, аз не го приключвам, защото аз не съм той – той е бил слаб, не аз.\nДруг е въпросът, че аз се опитвам да разбера, да намеря героите на своето време. Понякога те се превръщат в антигерои. Защото моите герои не са измислени. Аз постоянно се старая да изградя тези герои като събирателен образ на моето поколение, на моите съвременници. Моите герои външно може да приличат на мен, но вътрешно в тях има огромно количество от онези наблюдения, които съм събрал в течение на живота си – в тяхното мислене, в тяхното поведение, в тяхната болка. В тяхното предизвикателство към обществото.\nСлед всяка премиера публиката се замисля: ето този филм е автобиографичен. Не. Аз никога няма да заснема автобиографичен филм, защото не мисля, че моята личност е толкова богата или интересна на света, че да заснема филм за нея.\nВиген Чалдранян по време на работа\nВеликите режисьори са много, но има четирима, които боготворя – това са Фелини, Висконти, Антониони и Бергман. Нито един от тях не прави автобиографичен филм, дори когато екранизира собствената си биография. Например “Амаркорт” не е филм за Фелини – това е филм за Италия, това е филм за съвременниците на Фелини, които той е прекарал през себе си, през своята биография, през своята призма. Защото ако човек е усвоил занаята, за да увековечи своето детство, своите родители и своя живот, това още от самото начало е обречено на провал – това е просто частен случай, който ще бъде интересен само на него.\nАко обаче използваш себе си и своя живот, своя път като способ, като палитра, като цвят (защото ти си един от многото), за да разкажеш за многото, за своето съвремие или за историята – то тогава се случва онова чудо, което се нарича изкуство. Ако не за всички, то поне за повечето.\nВ “Жрица” един от основните мотиви е силата на любовта – на онази любов, която обича нещо, което хем го има, хем го няма – Бог, жена, идея. Възможни ли са любовта, стремежът, творчеството без усещането за недостижимост?\nЩе започна с една много интересна формулировка. Казват, че за любовта може да пише само онзи поет, който в момента не е влюбен. А този, който е влюбен, докато пише, той създава слаби стихове…\nИ да, любовта не винаги е споделена. Екзюпери казва: единият от всяка двойка обича, другият позволява – рядко се случва да има пълно съответствие – единият просто обича, и това е.\nНие най-често отъждествяваме любовта с онова, което става между мъжа и жената, но тя е много по-глобално понятие.\nНай-голямата любов, това е любовта към Бога, но любов е и любовта към майката, към децата, към окръжаващите, към собствения град, към родината, към света, към човечеството. Всичко започва с любовта и свършва с нея. Дори смъртта може да се интерпретира през любовта – смъртта може да бъде абсолютната любов към Бога за вярващия човек, и смъртта може да бъде моментът, в който любовта престава да съществува. Ние се раждаме с любов – първата любов, когато още не съзнаваме Бога, е привързаността към майката и майчината гръд, и от този момент нататък тя е непрекъсната. Без любов няма нищо – така, както, ако пренесем това в материалния свят, без въздух не би имало нищо, без вода не би имало нищо.\nШекспир в своите сонети пише: аз не искам да хваля любовта си, аз никому не я продавам. Не мога да си представя човек, у когото няма любов, не знам как изглежда той. Сантименталността няма отношение към любовта – дори най-твърдите, най-сухите, най-“научните” хора – тях именно любовта ги е направила такива.\nЛюбовта е тази категория, за която може да се родиш.\nЛюбовта е тази сила, която поддържа човешкото у човека.\nЗа мен човекът е човек, когато твори; за да твориш, не е задължително да бъдеш художник, режисьор, композитор, защото всеки човек твори. Всеки човек в своя живот е и режисьор, и художник, и композитор. Ние не чуваме неговата музика, но той я сътворява. Ние не виждаме неговата режисура, но той я прави – той става и още от сутринта започва да режисира живота си – дори само да е излязъл и отишъл някъде, това е вече неговият мизансцен, абсолютно откровено, без сцена, без нищо. И това творчество се крепи именно на чувството за любов.\nИзкуството може да се възприеме именно от човек, който обича. И ако човек постига просветление, това става именно чрез любовта.\nЗа мен е интересен човекът, у когото има нажежаване с тази любов.\nМоже би не отговорих конкретно на въпроса, защото той е по-философски – аз го прокарах през своята собствена призма.\nВашият интерес в момента е насочен към целебната сила на смеха. Имате ли вече конкретна визия за бъдещия филм?\nЗа мен това е все още нова тема. Тези 8 дни – днес е последният ден от смехотерапетвичния курс на Моника Балаян – аз преминавам през много интересен процес. В началото за мен беше много трудно изобщо да си представя какъв би бил филмът, с каква форма, как бих могъл да го поднеса.\nЗащото светлината ние я виждаме винаги – ние сякаш знаем всичко това, преминаваме покрай всичко това. Задачата на художника обаче е да материализира неизвестното – да го извлече и постави в рамка, в кадър, да го покаже.\nНа този етап не искам да се обвързвам с обещания и да кажа: ще има кино, няма да има кино, всичко може да стане. Във всеки случай аз много искам този филм да се случи. Засега у мен протича процес на натрупване…\nФормата днес е примерно такава (после тя може да се измени): във филма ще има двама герои – Моника и аз, кинорежисьор, който е поканен от Армения да заснеме филм. Героят преминава през целия този процес на терапия, той сам достига до някакви истини. И киното ще бъде именно това преминаваме през всички кръгове от спиралата, през тази терапия.\nТова е нещо необичайно, интересно, това е нещо ново. Ново най-напред за мен, защото в моето творчество не е имало такова нещо. Всеки път, когато пристъпвам към нова работа (вероятно това държи и интереса на публиката към мен), за зрителите винаги има изненада, защото всеки път аз се разкривам по различен начин, при мен всеки път има нови герои. Всеки режисьор има собствен почерк, може би аз също имам свой почерк, и той може да бъде разпознаят, но аз всеки път търся нови светове, нови теми, нови дълбочини. И тази тема е абсолютно нова за мен. Затова трябва да я прекарам през себе си, и това, което почувствам, това и ще се появи на екрана.\nВиген Чалдранян и Моника Балаян в Рила\nУ мен няма мечти да направя себе си герой, аз ще бъда просто един от всички – човек, преминал през един много скалист път. На мен обаче ми е интересен герой, който не е лековерен и когото не можеш лесно да прекараш по този път. Тук на сеансите има различни хора – с висше образование и без, духовни и битови – а на мен ми е интересен герой, който не е обикновен, който е видял почти всичко в живота си; той е видял и болка, и радост, видял е и предателство, и надеждност, видял е и катаклизми, и войни, и земетресения, пътувал е по света и е получавал награди, аплодирали са го на най-престижните сцени на света, за него са писали в пресата почти по всички материци – и как този човек в този филм иска да направи някаква равносметка, да премине през един вид търг, преоценка на ценностите, и да разбере до каква степен е било значимо всичко това, доколко е бил щастлив, в творчеството, в живота, като обикновен смъртен, като художник. Защото във всеки художник има двама души, първият е обикновен човек като другите, прост потребител – а другият е съзидателят.\nЕто, това е идеята, която ми дойде днес – малко необичайна, и същевременно трудна за осъществяване, защото в този случай трябва да бъдеш не само режисьор, но и индикатор, барометър, локатор, който предава чрез своята съкровена същност. Структурата се получава много сложна, но само така филмът ще бъде откровен и ще бъде откровение от героя на филма, в конкретния случай самия мен като режисьор.\nПри все това до този момент ние с Моника Балаян все още не сме се спрели окончателно на едно: дали това ще бъде филм за смехотерапията, или филм как живият човек минава през смехотерапията и достига до момента на истината, до срещата с детето у себе си (един от основните терапевтични моменти, които разработва тя).\nИма неща, които за мен са безумно интересни, има и неща, с които споря, и е хубаво, че споря, защото нещата, за които споря, за мен са много по-интересни от онези, които приемам безрезервно – онова, което приемам безрезервно, аз го знам. Изкуството е спор. Когато няма спор и показваш нещо, което знаят всички, изкуството престава, тук на преден план излиза плакатът. Изкуството се случва, когато има различни мнения, които спорят.\nЕто през такъв труден процес преминаваме сега с Моника. До какво ще стигнем, е много трудно да се каже. Във всеки случай, докато не се поставят срокове, докато този прозрачен “скелет” не стане видим и не оживее, е рано да говорим за каквото и да било. Даже не знам какъв жанр ще бъде филмът – документален, документално-художествено игрално кино… Но е хубаво, че има голямо желание, и аз на този свой етап считам този проект за много необходим, за програмен. Аз не правя непрограмни проекти.\nВчера в интервю за софийския арменски вестник “Ереван” казах, че никога в живота си не съм изпълнявал поръчки. Никога не съм правил филм посредством занаята си. Да, аз владея занаята си, аз използвам своя занаят като кинорежисьор, а занаятът е къде да застанеш – зад камерата или пред нея, как да монтираш, как да работиш с актьорите… Но занаятът е едно, а изкуството – нещо друго. Има един момент, който не е написан в нито един учебник, и това е самият дух, самото духовно в творчеството, този момент на съзидание, когато започваш да създаваш и се превръщаш в родител на своето творение. И докато не се случи това, аз не мога да кажа, че нещо е мое дете и че в него са моите гени.\nКино по поръчка, или кино, което не е програмно, на мен ми е безинтересно, защото считам, че да заработиш пари можеш и без да оскверняваш професията си.\nЕдин от основните моменти в смехотерапията е необходимостта човек да се освободи от страданието си, а в основата на творчеството стои до голяма степен болката. Готов ли е един творец да “разлюби страданията си”?\nАз не мисля, че творецът обича страданията си, само болният човек може да обича своите страдания. Понякога се прави и болно кино, и ти виждаш, че зад камерата стои болен човек. Той е възлюбил страданията си, и именно тях представя на екрана.\nДа, у твореца има страдание, но със средствата на киното той се опитва да се избави от него. Ето тук настъпва онзи момент на изкуството, в който, заедно с автора, зрителят също се опитва да се избави от страданията си. Защото голяма част от страданията на художника, това са страдания и на зрителя.\nКадри от филма “Маестро”\nЦялото ми творчество е избавление от моите страдания. Често ме питат: какво представлява киното, защо правите кино?\nКиното за мен е търсене на хармонията. Киното за мен е начин за общуване, начин да вляза в диалог с Космоса, с Бога. Когато започна да творя, аз започвам да живея наистина.\nРазбира се, няма как да избягаш и от това – ти не винаги твориш, винаги има и промеждутъци, в които просто съществуваш като обикновения, прост човек, ти си спокоен, ти си почиваш. Това са моменти на съсъществуване.\nНо когато започнеш да работиш, ти губиш сили и ти не чувстваш щастие, защото си в търсене на хармонията, в търене на истината, ти си в диалог с някакъв абсолют. Може би е невъзможно да се намери истината, но целта на живота се заключава в това: винаги да бъдеш в търсене на този абсолют и винаги по нещо да достигаш. Винаги да се стремиш към някоя истина, която те примамва към себе си със своето дихание, със своето трептене.\nЩастливият живот не е да се печеш на завет под слънцето – щастливият живот е живот, който минава в бури, в търсене и постигане на истината.\nВероятно просветеният човек се отличава от потребителя именно в този път: на постигането, на движение към познанието.\nДа се върнем към филма “Жрица”. Какво е за Вас историята?\nАз някак удивих зрителите, когато в едно интервю преди премиерата казах, че те чакат от мен исторически филм, но “Жрица” не е исторически филм, това е филм за историята. И в дадения контекст за мен историята е откъс между миналото и настоящето, където и днес се случват събития. В основата на “Жрица” бе тази философия, тази идея – защото сме свикнали да възприемаме историята като мъртва вкаменелост, а тя не е.\nКадри от филма “Жрица”\nАкадемик Лихачов казва: не трябва да се снимат исторически филми, ние не знаем как е било там, не знаем какво са обличали, как са мислели, как са се движели – да, историците са писали, но това трябва да се види, затова не трябва да правим историческо кино. Аз никога не съм правил историческо кино. Аз наричам своите филми, които се докосват до историята, костюмно кино, но това е друго; и аз правя филми за историята.\nВ частност, в “Жрица” върви някакъв паралел със съвременността, моята героиня е с амнезия и в нея се е преселил дух с хилядолетна давност – жрица, живяла в края на трети век и началото на четвърти век, и филмът пресъздава събития от онова време. И все пак това не е исторически филм.\nКогато правех костюмите, с моята съавторка на сценария, Анаит Агасарян, дълго се ровихме в книгите в Матанадаран*, за да разберем какви са били костюмите и т.н, и тогава осъзнах, че историята, това е категория, която за мен не е мъртва.\nИ досега се снимат филми за Сталин, и досега има какво още да се каже. Има неща, които така и няма да узнаем. Но ако някой започва да се рови и иска да разбере какво има в миналото, значи и днес там се случва нещо. Защото в основни линии историците записват главните събития, а историята е онова, което е между тях и за което не се пише никога.\nВ “Жрица” аз се опитах да взема от историята онова, което е между главните събития, а главните събития са, че арменците първи в света приемат християнството като държавна религия. Историческите факти във филма са на втори план. На първи план е – а какво е чувствала арменката или жената, на която съпругът й е Бог – Богът, когото хем го има, хем го няма. Какво изпитва жената, която е срещнала конкретен човек, докоснала се е до неговата плът, защото в неговия облик се е явил Бог; как тя остава вярна на своя Бог и на своя храм, при все това неговият син приема християнството и т.н.\nДруга основополагаща идея, когато писахме сценария, бе че стълбовете, на които се крепи цялата древна история, са легендите. Много летописци са писали по заповед и в угода на царя, и затова там много неща се обвързват с легендите.\nВ конкретния случай филмът се базира на историята от Агатангелос – а за него ни е известно единствено, че пише историята на Армения “по заповед на цар Трдат ІІІ”.\nИмаше скандал около филма, даже излезе статия, че това е филм на Чалдранян, който не знае историята на Армения. Спорът бе: в каква степен съм пресъздал това, което е дошло до нас досега, и дали съм се провинил, като съм дал своя трактовка.\nЗасега не е известно защо единственият езически храм в Армения, който не е бил разрушен, е храмът на Гарни от първи век на н.е. Щом не е известно, аз като художник имам право на своя трактовка. Това сякаш разсърди публиката. Нека си остане неизвестно, защо даваш своя трактовка? Ако бе известно, аз нямаше да имам това право; човек няма право да коригира историята. Но историята не ни дава информация, значи аз имам право да въвеждам художествени образи, и това не са корекции.\nИли: у Агатангелос се говори за една жена, която е хранила Григорий Просветител; и как благодарение на нея той остава жив. На историята й е неизвестно коя е била тази жена, Агатангелос пише за нея само 2 изречения. И аз правя тази жена моя героиня – тя се оказва моята жрица. В този случай това е една от версиите.\nЕдин от известните наши етнографи, академици, историк на древната музика на Армения, който бе във възторг от филма, каза: до “Жрица” на Чалдранян ние имахме една версия, тази от Агатангелос, със 700 годишна давност; сега вече се появи и втора версия. На мен ми е по-интересна новата версия. С това, разбира се, той разсърди публиката, защото този, който го няма сред живите, винаги е по-угоден. Това е и библейската истина – никой не е пророк в собственото си отечество.\nФилмът, действително, беше много скандален, много спорен, но той обиколи много страни и имаше изключително силни премиери. Аз не преувеличавам, защото например примиерата в Америка беше в Китайския театър, и той беше препълен, билетите бяха изкупени 3 дни предварително. В залата присъстваха и арменци, и американци, и известни личности от Холивуд, имаше и много отзиви по повод на филма. За мен, като арменски гражданин и като действителната памет за това, как са възприели филма, беше радостно, че с помощта на киното се разбра много за историята на Армения и за арменците, откриха се много неизвестни пластове. За това се говори много тогава.\nЗа филма “Жрица”\nВероятно една от мисиите на кинематографиста е тази (не само, но и тази): да даде чрез изкуството си “подслон” на своята нация и своя народ. В периода на желязната завеса ние не знаехме нищо за Европа, и научавахме за нея само от киното. Чрез Жан Габен, Рене Клер, Годар и т.н., ние научавахме за Франция, Италия и т.н. Днес има и други възможности, но даже и да си бил в тези страни, ти така или иначе се връщаш към изкуството, чрез изкуството постигаш, опознаваш духа на нацията и нейната история, днешния й ден.\nА какво е за вас предопределението?\nАз мисля, че всеки сам е творец на съдбата си. Като вярващ човек аз, разбира се, знам, че всеки човек си има свой път. Бог създава всички хора еднакви, но тук той отпуска ръката си и дава избор, да избираме трябва сами. И това, което ще изберем, това и ще бъде пред нас, то и ще се нарича наша съдба.\nПонякога бъркаме в своя избор и казваме, че съдбата ни е такава. Ето, избрали сме неправилната жена и се е получило непълноценно семейство, или сме избрали неправилната професия, и казваме: такава ни е съдбата, лоша. Но изборът е бил твой. От Бог е само едно – животът, затова винаги благодари на Бога и укорявай себе си, ако нещо не е потръгнало.\nЧовек сам избира своя път. Ако изборът му е правилен, той ще бъдеш щастлив. А щастлив е човек, който има мисия в този живот, това е най-висшето щастие. Има хора, които живеят механично – стават сутрин, изкарват си прехраната и т.н, и те си мислят, че са щастливи. Не, защото щастието не е в парите и не е в благополучието, щастието е в нещо друго: да чувстваш, че ти си малък, но над теб има нещо голямо, което е сътворило всичко и благодарение на което ти сам създаваш живот на тази малка планета. В това навярно се състои и истината на живота.\nПравилният избор е изборът на правилната мисия. Щастието е да служиш на своята правилна мисия. И въобще, да служиш, това е висшата цел на живота – не да слугуваш, а да служиш на своята мисия. Ако го има това, може да го има и останалото. Ако го няма, щастието не може да се счита за щастие. Това е и изкуството и в това е светостта, безсмъртието.\nИ накрая: какво бихте пожелали първо на себе си, и после, на българската публика?\nНа себе си винаги пожелавам сили и енергия, защото аз не съм готов за старостта и не знам какво бих правил, ако нямам сили; искам до последния си дъх да говоря и да дарявам. Защото онова, което си отдал, е твое. Онова, което си оставил за себе си, то няма да остане за теб.\nА по отношение на българската публика: и на българската публика, и на всички останали хора по света пожелавам да живеят с определена мисия. Това е мисията на дома, това е пътят на светлината, това е всяка сутрин да се събуждаш, благодарен на Бога, че живееш, и да се постараеш, дори и нищо да нямаш, да подариш поне усмивка – да излезаш на улицата и да се усмихнеш на някого. Навярно тогава ще почувстваш, че не си се родил напразно на този свят. В това отношение не искам да разделям българската публика от арменската, от гръцката, от френската, от италианската, защото няма добри и лоши народи. Във всяка нация вероятно има и добри, и лоши хора, но трябва просто да бъдеш човек, едва след това арменец, българин, французин, италианец и т.н.\nБлагодаря Ви най-сърдечно за този разговор.\n* В хранилището на Института за древни ръкописи “Матенадаран” се съхраняват над 17 000 ръкописа от цял свят, събирани в продължение на стотици години. Твърди се, че след изгарянето на Александрийската библиотека част от спасените ръкописи са пренесени там. В момента до хранилището имат достъп само специална група учени отшелници, които не излизат навън. Виген Чалдранян е един от малкото “цивилни”, които са допуснати до хранилището.\nЕтикети: Vigen Chaldranjan, Виген Чалдранян, Изкуство, кино, смехотерапия\nSara // 5 яну, 2011 //\nПрекрасно! Харесвам активните и интересни хора, които участват в света с отворени очи и сърца. В това интервю има много такива хора…


Белези от акне и пигментни петна - TCA - Софт Естетикс Варна - SHR лазерна епилация, Алма Лазер, медицински козметик, трайно обезкосмяване, козметика, фитосауна, мигли, салон за красота, козметичен салон варна\nEnerpeel TCA - Трихлороцетна киселина\nEnerpeel TCA - Трихлороцетна киселина.\nТрихлороцетната киселина се явява главният компонент в пилинга.\nПилинг с Трихлороцетна киселина се препоръчва на хората с Тежка хиперпигментация, умерена актинична кератоза, умерена хиперкератоза, белези от акне, умерено/тежно хроно-стареене, умерено/тежко фото-стареене\nTCA провежда комплексен оздравителен ефект:\nПремахва мъртвите рогови клетки\nВъзможни усложнения: подуване, зачервяване, Херпес и бактериални инфекции, пост-възпалителна хиперпигментация (обикновено временна), поява на акне, продължителна чувствителност към дразнения от околната среда (светлина, вятър и т.н.), телеангиектазии, атрофични белези, постоянна хипопигментация, промяна в структурата на кожата, разширяване на порите, хипертрофични белези, поява на демаркационни линии в областите, подложени на химична ексфолиация.\nПрепоръчва се пакет от 1-3 процедури. Интервал 20-25 дни\nЦена на процедура - 150 лв.\nЦена на пакет "Срещу белези от акне" - 300 лв.\n(вкл. 2 пилинга Jessner, 1 пилинг TCA + дом. грижа "deep repair balm" Teoxane )\nПреди процедура с TCA се прави препилингова подготовка.\n• Тънка и чувствителна кожа


April се готвят за завръщане с тийзър » Korean Lovers BG\nApril се готвят за завръщане с тийзър\nПубликувано от Linssyна април 14, 2016\nApril разкриха първия тийзър към предстоящото си завръщане.\nСнимката бе публикувана чрез социалните мрежи на групата с хаштаг #TinkerBell, а самите момичета наистина приличат на сладки феи, облечени в розови рокли на фона на мистична гора. Според информацията за завръщането им, избраната дата е 27-ми април, а заглавието на втория им албум ще бъде “Spring.”\nПредишният път April имаха завръщане през декември със специалния зимен сингъл “Snowman.”\nИ докато за групата е напълно логично да направи завръщането си през месеца с тяхното име, те ще срещнат доста сериозна конкуренция предвид, че TWICE, Lovelyz, и SEVENTEEN също планират да се завърнат в края на месеца (и трите на 25-ти април).\nТагове: April, comeback, DSP Media, kpop, kpop news, mini-album, Teaser image, тийзър\nК-поп\tНовия проект на SM STATION включ…\nИзвестни личности\t#Gun с видео към “RELOAD”


Panini FIFA 365 - Пакет с 5 бр. стикери | Ozone.bg\nPanini fifa 365 - пакет с 5 бр. стикери\nПакет с 5 стикера за официалния колекционерски албум на Panini FIFA 365 за 2018 година. Пакетът съдържа 5 на брой падащи се на произволен начин стикера. Запълни своята колекция заедно с Panini и събери всички стикери с любимите ти национали.\nSpecial Price 19,24 лв. -52%\nСтикерите се попълват в официалния колекционерски албум за стикери на Panini FIFA 365 за 2018 година. Всеки пакет пакет съдържа по 5 стикера, които се падат на произволен принцип. Потопи се във футболния свят заедно с Panini и множеството емблематични футболисти и отбори


С LibreOffice Writer можете да проектирате и изготвяте текстови документи с графики, таблици и диаграми. Можете да записвате документите в разнообразни формати, включително стандартизирания формат OpenDocument (ODF), формата .doc на Microsoft Word или HTML. Освен това можете лесно да експортирате документа във формат PDF (Portable Document Format).\nLibreOffice Writer ви позволява да създавате както прости документи като бележки, факсове, писма, резюмета и циркулярни писма, така и дълги и сложни документи от много части, допълнени с библиографии, справочни таблици и азбучни указатели.\nLibreOffice Writer включва и такива полезни инструменти като проверка на правописа, синонимен речник, автокорекция и сричкопренасяне, както и разнообразие от шаблони за почти всяко предназначение. Освен това чрез помощниците можете да създавате свои собствени шаблони.\nОформление и структуриране\nLibreOffice предлага широко разнообразие от настройки за оформяне на документи. Чрез прозореца „Стилове“ можете да създавате, прилагате и променяте стилове на абзаци, отделни знаци, рамки и страници. Навигаторът ви помага да преминавате бързо към всяка част на документа, позволява ви да го преглеждате във вид на план и следи обектите, които сте вмъкнали в него.\nВ текстовите документи можете да създавате различни указатели и таблици и да приспособявате структурата и външния им вид към собствените си нужди. Активните хипервръзки и показалците ви позволяват да преминавате направо към съответстващите елементи в текста.\nПредпечатна подготовка с LibreOffice Writer\nLibreOffice Writer поддържа многобройни инструменти за предпечатна подготовка и рисуване, улесняващи създаването на професионално оформени документи като брошури, информационни бюлетини и покани. Можете да форматирате документи с много колони, текстови рамки, графики, таблици и други обекти.\nВ текстовите документи на LibreOffice е интегрирана функция за изчисляване, която ви помага да задавате сложни изчисления или логически връзки. Можете лесно да създадете таблица в текстов документ, с чиято помощ да извършвате изчисления.\nС инструментите за рисуване на LibreOffice Writer можете да създавате рисунки, графики, легенди и други графични обекти директно в текстовия документ.\nВ текстовите документи могат да се вмъкват картини с различни формати, включително графики във формат JPG или GIF. Освен това Галерията предлага колекция от готови графики, а с Fontwork можете да създавате впечатляващи декоративни текстове.\nГъвкав интерфейс на приложението\nИнтерфейсът на програмата е замислен така, че да можете да го конфигурирате според вашите предпочитания, включително да персонализирате иконите и менютата. Някои от прозорците й, например „Стилове“ и „Навигатор“, могат да се позиционират като плаващи прозорци където и да е на екрана. Също така можете да закачвате някои прозорци по ръба на работната площ.\nВъзможността за плъзгане и пускане позволява бърза и ефикасна работа с текстови документи в LibreOffice. Например, можете да плъзгате графики от Галерията или други обекти от едно място на друго в същия документ или между различни отворени документи на LibreOffice.\nФункции на помощта\nМожете да използвате помощната система като подробен справочник за приложенията от LibreOffice, включващ упътвания за изпълнението както на елементарни, така и на сложни задачи.\nTitle is: Възможности на $[officename] Writer


Май: 6 Премиери и едно завръщане | ArtSapiens\n“Три” е постановка, в която се пита един въпрос: коя от трите жени е извършила убийството на Едгар Стоун. Всяка от тях има мотив, както се разбира от техните истории. Зрителите са водени за носа от показанията на Маги, Джейн и Рут, а въпреки краткостта си, постановката е много въздействаща.\nЗащо очаквам с нетърпение: гледах “Три” преди 2 години, когато още се играеше в НАТФИЗ и бях впечатлен от актьорската игра, подвеждащите детайли и добрата, минималистична режисура. Този път постановката ще е по- дълга, а съставът е различен – в ролите на Маги и Джейн остават Анелия Мангърова и Катерина Стоянова, които наскоро гледах в “Косвени щети”, а в ролята на Рут е Полина Недкова, която има добри роли във варненския театър и интересен YouTube канал.\nЕдинствена дата: 5ти май\n“Басейнът” е комедия от Щефан Фьогел, която ще преодолее всички табута и ще ни покаже, че няма тема, която да не е подходяща за комедия. Участват Мимоза Базова, Веселин Анчев, Анастасия Ингилизова, Асен Кобиларов и Евелин Костова\nЗащо очаквам с нетърпение: режисьор на постановката е проф. Атанас Атанасов, който винаги подбира много интересни текстове и ги поставя по непретенциозен, но много въздействащ начин. Неговата “Среща в Санлис” е комедия с много дълбок философски смисъл, а скоро след “Басейнът” ще си взема довиждане с “Papas in motion”, отново под негова режисура.\nДати: 8ми, 15ти и 29ти май, 4ти ,10ти и 17ти юни\nПовече информация, програма и билети\nНай- бързият часовник във вселената\n“Най- бързият часовник във вселената” е постановка от Филип Ридли, чийто текст “Зверското синьо” наскоро беше поставен в НАТФИЗ от д-р Сава Драгунчев. Текстовете на Филип Ридли не могат лесно да се вмъкнат в познатите ни жанрове и описания, а единственото, което знам със сигурност е, че “Часовника” ще бъде много откачена постановка.\nЗащо очаквам с нетърпение: Стайко Мурджев е един от най- любимите ми режисьори и неговите постановки винаги ми дават много. Той е поставял Филип Ридли и преди – с “Дисни Трилър” в драматичен театър Пловдив, а съставът на “Часовника” е повече от обещаващ.\nДати: 26ти май, 8ми и 14ти юни\n“Евита” е един от най- известните мюзикъли на Андрю Лойд Уебър, а филмовата версия с Мадона в ролята на Ева Перон е зашеметяваща. Пловдивската опера ще създаде своя собствена версия под режисурата на Нина Найденова.\nЗащо очаквам с нетърпение: Евита е разтапящ сърцето мюзикъл, който съм гледал за последно преди 15 години, но още мога да изпея(силно казано) песни от него. И двата състава са впечатляващи (Рейчъл Роу/Юлия Йорданова в ролята на Евита и Стефан Вълдобрев/Виктор Ибришимов в ролята на Че), а Пловдивската опера започна годината на Пловдив като столица на културата с “Мария от Буенос Айрес”, която е толкова възхитителна, че още не съм намерил думите да я опиша. По всичко личи, че “Евита” ще е едно от събитията на годината.\nДати: 10ти, 17ти и 31ви май\nПовече информация, програма и билети / Facebook събитие\n“Хофман” е дело на театрално сдружение “Метеор” и ще разкаже за живота и творчеството на Е.Т.А. Хофман. Това ще е втората постановка-лекция на Метеор след “Лъвкрафт” , която беше впечатляваща и много информативна.\nЗащо очаквам с нетърпение: харесвам “Метеорите” и начина по който правят театър, макар и да не съм гледал всичките им постановки. Знам, че техните неща не са за всеки и може да шокират по-чувствителните, но бих посъветвал всеки да им даде шанс поне веднъж, по възможност с “Малдорор”. Ани Васева отново е режисьор, а Леонид Йовчев ще изиграе поредната си великолепна роля, защото той слаби роли няма.\nДати: 16ти и 17ти май\n“Котка върху горещ ламаринен покрив” е една от най- известните пиеси на Тенеси Уилямс и с право. Наскоро не е била поставяна на родна сцена, а този път изглежда обещаващо под режисурата на Бойко Илиев. Йоана Буковска – Давидова ще е в главната роля, а продукцията е на Ямболския театър, който гостува в Нов Театър НДК.\nЗащо очаквам с нетърпение: Тенеси Уилямс е един от най- великите американски драматурзи на миналия век и неговите пиеси могат да ни разчувстват както никои други – само вижте “Стъклената менажерия” в Сфумато.\nДати: 16ти май и 5ти юни\n“Теремин” е постановка за живота на Лев Теремин – изобретател, учен, агент. Според автора Петър Зеленка, това е “драматизиран документален филм” и по всичко личи, че предстоящата постановка ще преплита в себе си шпионски трилър, историческа драма, реални факти и много музика, благодарение на инструмента наречен Терменвокс, по-познат като Теремин.\nЗащо очаквам с нетърпение: Постановката е дело на Валентин Ганев, който никога не разочарова. Животът на Теремин е изпълнен с премеждия и трагедии и е страшно интересен, а постановката едва ли ще му отстъпва по нещо. И, разбира се, звездният състав и музиката, която ще е изпълнена на живо.\nДати: 29ти и 30ти май, 4ти, 11ти и 16ти юни\n“Съгласие” в Театър София\tТеатралният юни и неговите премиери


В началото на следващата седмица вицепремиерът и министър на отбраната Красимир Каракачанов внася в Министерски съвет законопроекта за доброволната военна служба. Тя ще е 6 месеца, а преминалите я ще имат предимство за работа в системата на сигурността. В началото доброволна военна служба ще могат да изкарат 600 българи. Разходите са разчетени така, че да не се наложи актуализация на бюджета на Министерството на отбраната.\nДоброволната казарма ще даде възможност да жените и мъжете до 40–годишна възраст да минат два курса по три месеца на военно обучение.\n„Ако един млад човек избере да направи това, неговото работно място ще се пази без значение дали работи в частна фирма или в държавна институция. Тези хора, които преминат, ще им дадем и възможността с предимство да постъпват на работа в структурите на сигурността и в държавната администрация“.\nТова заяви във Велико Търново военният министър Красимир Каракачанов след като връчи свидетелствата на 20 ученици, завършили първия в страната курс по начална военна подготовка за последните 20 години.\n02.07.2020 13:35 02.07.2020 13:35\nБългария, Политика доброволната военна службазаконопроектКрасимир КаракачановМинистерски съвет\nКаракачанов: Избори ще има по Конституция


Усещаш ли кожата си уморена, повяхнала, безжизнена? Подари на лицето си животворна глътка красота с ваучер за Кислороден пилинг и струйно вливане на кислород + терапия „Златна орхидея”за 29.00 лв от Веригата Дерматокозметични центрове Енигма!\nУдививителното съчетание между стуйно вливане на кислород и линия Златна орхидея на Лаборатории ТЕГОР споделят с вас тайната на дълголетието. Благодарение на висококонцентрираните активни съставки се осигурява нежна грижа към кожата, поддържа се естествената и красота, блясък и тен. След козметичната терапия състоянието на кожата видимо се подобрява, възстановява се еластичността и, изглаждат се финните линии и мимическите бръчки. Кожата е снабдена с всички необходими витамини, минерали и кислород. Мощното антиоксидантно действие я предпазва от преждевременно стареене, подхранва я в дълбочина и запазва младежкия и вид. Резултатът е блестяща кожа, изпълнена с жизненост. Активни съставки–екстракт от орхидея, екстракт от кайсия, екстракт от бамбук, коензим Q10, витамини С и Е, хидролизирани протеини.\n3. Кислороден пилинг –Oxymate- изчистване на горният епидермален слой мъртви клетки чрез вакуум и чист кислород


Спот BIMA 1xGU10/25W/230V кръгъл черен | Lampite\nСпот BIMA 1xGU10/25W/230V кръгъл черен\nСпот BIMA 1xGU10/25W/230V кръгъл черен се характеризира с приятен дизайн и функционален дизайн. Лампата е проектирана крушка с параметри GU10 . Тук можете да я закупите на изгодна цена. Осветителното... Повече информация\nКод на артикула: MI1884\nСпот BIMA 1xGU10/25W/230V кръгъл черен се характеризира с приятен дизайн и функционален дизайн. Лампата е проектирана крушка с параметри GU10. Тук можете да я закупите на изгодна цена. Осветителното тяло е направено в черен. Ще получите интересна добавка в дома си.


Задава се „ангажиментната икономика“. Какво означава това за работата ни? - „Либерален преглед“\nРепубликанският кандидат за президент Джеб Буш слиза от кола на „Убер“, след като е ползвал услугите на фирмата.\nДо не много отдавна единствените хора, които търсеха „ангажименти“, бяха музикантите. Останалите от нас, щом само надживеехме училищните мечти за рок-слава, намирахме „реална“ работа, която ни носеше фиксирана заплата всеки месец, позволяваше ни да вземаме платена отпуска и оформяше базата, върху която планирахме някакво стабилно бъдеще.\nНо днес все повече и повече от нас избират да живеят, като работят на „ангажименти“, вместо на пълно работно време. За оптимистите това обещава едно бъдеще на самостоятелни предприемачи и неограничено новаторство. За песимистите това ще доведе до антиутопично бъдеще на лишени от защита работници, борещи се помежду си за привилегията да получат следващата работа на парче.\nДнешната ангажиментна икономика, възможна чрез дигиталните технологии, беше предшествана от сайтове като ELance и Upwork, където програмисти и дизайнери могат да намерят работа, като се състезават за краткосрочни поръчки. Но ангажиментната икономика не означава просто създаване на нови канали за работа на самостоятелни предприемачи. Тя освобождава най-различни напълно нови икономически енергии. Повече от един милион производители продават украшения, облекло и принадлежности чрез сайта за онлайн-пазаруване Etsy. Платформите за краткосрочно наемане на стаи и жилища Airbnb, Love Home Swap и onefinestay, взети заедно, имат вече някъде около един милион „хотелиери“.\nТази експлозия на дребно предприемачество може да накара човек да се чуди дали не се завръщаме към икономиката на 18 век, описана от Адам Смит в Богатството на народите. Икономиката, описвана от Смит, е истинска пазарна икономика на индивиди, вършещи търговия едни с други.\nПрез следващите две столетия обаче появата на масовото производство и разпространение доведоха до създаването на модерни корпорации. Предприемачите от времето на Смит отстъпиха място на заплатените служители от 20 век.\nЕдна много по-различна революция от наше време – дигиталната революция – е отчасти отговорна за начеващото завръщане към обмена от типа човек-на-човек (peer-to-peer). Повечето от новите на-поръчка услуги изискват наличието на население, снабдено с компютри или GPS-смартфони. Важно е също, че социалният капитал, който сме дигитализирали по места като Фейсбук и Линкедин, прави по-лесно доверието към този полу-анонимен човек.\nНо предполага ли всичко това преминаване към един вид пазарна икономика „по учебник“? Да, фирми като Uber, Airbnb, Etsy и TaskRabbit са много по-различни от Apple, BP или Sainsbury’s, тъй като всъщност вие не наемате жилище от Airbnb, не се возите в кола, притежание на Uber или купувате продукт, произведен от Etsy. Платформата просто ви свързва с човек, който предлага място, шофьор на кола или продавач, който действа от виртуално магазинче.\nНо тези платформи в никакъв случай не са просто служители на „невидимата ръка“ на Смит. Ръката, която те поставят в процеса на улесняване на обмена е доста видима. Uber, а не отделните шофьори, определя цените. Airbnb организира семинари за наемодателите си, така че да предлагат на посетителите по-добра услуга. Etsy помага за създаването на усещане за общност на продавачите. Всички те предоставят системи за обратна информация, в която мнението на потребителите се изслушва най-внимателно. Същото, което би трябвало да прави всяка организация, опитваща се да създаде марково име.\nТака че ние може би сме изобретили нова институционална форма – платформата човек-на-човек, която е дигитално осъществяван хибрид между организирането на икономическата дейност чрез пазара и вътре в организацията. И понеже тези платформи създават всички елементи на качествената фирмена услуга (доверие, марка, експертно знание) при поискване, то и необходимостта от специализация преди да станете квалифициран, също е намалена. Всеки човек с добро желание и малко талант може да стане временен хотелиер чрез Airbnb или майстор-занаятчия и продавач чрез Etsy. Всеки сравнително компетентен шофьор може да се превърне в доставчик на комерсиален транспорт, като се включи в системата на Uber или BlaBlaCar.\nА освен това работещите в тази сфера не са длъжни да работят на пълно работно време. Можете да вземете децата си от училище, след което да превключите на вълна „шофьор за Uber“. В ангажиментната икономика границите между личното и професионалното стават все по-размити.\nСъс сигурност има нещо много освобождаващо в това сам да си бъдете шеф. При подходяща умонагласа можете да постигнете по-добър баланс между работа и личен живот. Но има нещо освобождаващо и в получаването на постоянен фиш за заплата, фиксирано работно време и заплащани от фирмата осигуровки. По-трудно е да планирате живота си дългосрочно, когато не знаете колко пари ще печелите следващата година.\nОт друга страна, започването на нов бизнес почти винаги досега е било въпрос на „или – или“, тоест свързано със значителна готовност за поемане на рискове. Има си своите предимства и това да бъдеш в състояние да топнеш палци в предприемаческите води, като експериментираш с няколко странични дейности. Може би снижаването на бариерите срещу предприемачеството ще насърчи изобретателността в цялата икономика.\nИкономистът Томас Пикети ни казва, че основният двигател на постоянното икономическо неравенство от последните две столетия е била концентрацията на създаващ богатство „капитал“ в ръцете на малцина. Това изглежда по-малко вероятно ако икономиката се задвижва от милиони микро-предприемачи, които притежават собствените си бизнеси, вместо от малък брой гигантски корпорации.\nНо това най-ново поколение от специализирани платформи пробужда страхове и от повишено социално неравенство. Днес ние имаме програми, чрез които специалисти ще паркират колата ви (Luxe), ще купят и доставят продуктите ви (Instacart), ще доставят питиетата ви (Drizly). Съществува реален риск, че можем да развием обществата си в посока, чиято реалност изглежда като обслужване на привилегированите малцина от непривилегированото мнозинство.\nВ много страни ключовите части от мрежата за социално осигуряване са свързани с предусловия като пълна заетост в някоя компания или на правителствена работа. И макар че по-широките социоикономически последствия от ангажиментната икономика са все още неясни, то изглежда ясно, че трябва да преосмислим начините, по които осигуряваме социална сигурност, като я откъснем от неща като пълната заетост и я направим по-тясно свързана и по-достъпна за независимо работещите хора.


Strap on пенис колан за женска доминация, садо мазо и мръсен секс\nStrapon пенис колан, който ще задоволи мъжките еротични фантазии да бъдеш секс играчка в ръцете на доминираща жена.\nПенис колан с вибриращо дилдо\nНека дамата ви се превъплъти в дива амазонка, която ви подчинява на нейните хрумвания и желания. Позволете на вашата господарка и да покаже първичната си страст и да властва над вас. Възбудата ще вземе връх, когато тя наблюдава с удоволствие как нейния твърд инструмент прониква дълбоко в ануса ви предизвиквайки стенания и вопли на екстаз и наслада.\nТова е Strapon колан с възможност за включване и на вибрация за допълнителна стимулация.\nВибрацията работи с 2 батерии AA, които получавате като подарък от нас.\nКоланът е регулируем и е комбинация от изкуствена кожа и еластична ликра. Размерите на дилдото са: дължина 16.7 см и дебелина 3.8 см.\nЕтикети: пенис колан, strap on, женска доминация, мръсен секс, нестандартен секс, пенис колан с вибрация


Проект на НАТО ли е „кюрдският референдум“? – obzornews\nHome»АНАЛИЗИ»Проект на НАТО ли е „кюрдският референдум“?\n15 август 2017 620\nПрез 2010 година Масуд Барзани посрещна американския вицепрезидент Джо Байдън в Ербил, Северен Ирак.\nПонастоящем в дневния ред на Регионалното кюрдско правителство (РКП) в Северен Ирак има един въпрос: референдумът за независимост на 25 септември. Президентът на РКП Масуд Барзани започна кампания за връзки с обществеността. От една страна той прави посещения, а от друга често дава интервюта, поощрявайки възприятието, че няма да има „оттегляне от референдума“.\nТурският превод на интервюто му във вестниик „Ал-Ахрам“ бе публикуван на новинарския портал „Рудав“, известен със симпатиите си към Барзани. На въпроса какво е посланието му за Анкара, Барзани каза: „Кюрдистан е сигурно и проспериращо място“.\nЗапитан за отношението на Турция към референдума, Барзани каза, че публикациите в медиите са противоречиви. „Но като цяло те не са против правата на кюрдския народ“, добави той.\nБарзани също бе попитан за отношенията му с турския президент Реджеп Тайип Ердоган и за това, какво той е поискал от него при последното си посещение в Турция, на което кюрдският лидер отговори: „Нашите турски приятели, според тяхната гледна точка, много добре знаят, че районът на Кюрдистан е много важен … [Ердоган] не иска нищо друго освен да укрепи и развие нашите отношения „.\nБарзани се опита да успокои Турция с интервю за базирания в Лондон в.“Ал Хаят“, като каза: „Нашият референдум не означава война срещу някой от нашите съседи. Искаме добри отношения с тях и особено с Турция.“\nКогато четете коментарите на Барзани, имате чувството, че той има доверие в нещо. Това, което вярва, се появява между редовете в неговите разговори.\nНапример той каза, че САЩ и Русия няма да игнорират кюрдския народ, който „плати голяма цена да защити себе си през последните 100 години и нанесе голямо поражение срещу тероризма“.\nБарзани често използва и изявления на бивши американски дипломати и съветници, които гласят, че „споразумението на ООН допуска това право на кюрдите“ и споменава техните очаквания от членовете на НАТО, включително Турция, че ще покажат уважение към правата на кюрдския народ.\nВ същото време се случват събития в района и особено в Сирия, които придава доверие в твърдението на Барзани, че идеята за „идеята за свобода е подкрепена от САЩ, Русия и Запада“.\nНапример полк. Райън Дилън, говорител на водената от Съединените щати коалиция срещу ИДИЛ, заяви, че са обучили 17 000 бойци пешмерга. На военна церемония в „14-то командване на пехотата на пешмерга“ германски командир каза, че те работят с войските на пешмерга на ниво бригада и ги обучават по натовски стандарти. Един командир на пешмерга дава подробности за обучението, което получават, което са военни тактики на НАТО и за определяне на вражеските цели (координирано заедно с НАТО) върху картата и техниките за намеса в кратко време.\nАко Барзани продължи с референдума, в който е ключът за политическото му бъдеще и ако отговорът е „Да“, това не означава непременно, че ще бъде основана „кюрдска държава“.\nНо ще бъде твърде късно, а в Сирия, където поставената извън закона Кюрдска работническа партия (ПКК) контролира въоръжените компоненти на Отрядите за народна защита (YPG), подобна дискусия ще започне.\nДокато един ирански дипломат каза: „Ние и Турция не трябва да даваме разрешение за това, то ще причини най-големи щети и на двете страни“, американски дипломат изтъкна: „Турция трябва да вземе решение и да спре да ни критикува. Ако те не се противопоставят на делата на „добрия кюрд“ Барзани, групата в Сирия, която според тях е терористична, ще бъде насърчена да предприеме подобна стъпка „.\nСлед като чух този коментар, погледнах изявленията, направени в Турция за „Кюрдистанския референдум“. Не успях да намеря достатъчно реакция, с изключение изявлението на Ердоган „Аз не го намирам за правилен“ освен обичайните „причина за война“ и „червени линии“, фрази, които продължаваме да чуваме. Тази тема влияе не само върху Ирак, но и върху Турция, както и върху Иран и Сирия. Ето защо Турция трябва да развие разумно отношение към кюрдския проблем заедно с нейното правителство и опозиция, и то по-точно със „здрав разум“ и да го приложи на практика възможно най-скоро.\nДенис Зейрек, в. „Хюррийет дейли нюз“


Затвориха една от най-големите кланици в Дания заради COVID-19 - КОМПАС\nСобствениците на най-голямата кланица близо до Копенхаген са затворили съоръжението, след като почти 150 служители са дали положителни тестове за коронавирус, съобщи „Дойче Веле”. Гигантът в производство на месо „Danish Crown” заяви, че е затворила голяма кланица, след като близо 150 служители са тествани положително за новия коронавирус. Случаите на COVID-19 в Дания и други европейски страни показват увеличение през последните дни. Кланицата в град Рингстед, на около 50 километра от столицата Копенхаген, има повече от 900 работници. Фирмата „Danish Crown” заяви, че 120 служители са дали положителен резултат за вируса в първоначален кръг от тестове на 600 служители. След повторно тестване са открити още 22 допълнителни проби. "Поради тази причина ние затваряме кланицата за поне седмица, за да се опитаме да прекъснем веригата на предаване на вируса сред служителите на място", се казва в изявление на фирмата. Компанията - един от най-големите износители на свинско месо от Дания - е най-големият производител на свинско месо в Европа. Множество кланици бяха засегнати от вируса през последните месеци, особено в съседна Германия.


Франция отпуска 20 милиона евро за велосипедисти | © Мустак\nФранция предлага 50 евро, за ремонт на велосипеда, информира Le Figaro. Този пакет, който ще бъде използван само в сервизи, посочени в списък на онлайн платформа, е част от план, на стойност 20 милиона евро, за да се насърчат французите да отиват към работните си места, въртейки педалите.\n„Насърчете французите да вземат велосипеда, а не метрото“, е лозунгът на правителството, което разработва арсенал от мерки за насърчаване използването на колелата от 11 май.\nТака държавата ще предложи пакет от 50 евро, предназначен за основен ремонт на велосипед – смяна на верига, спирачка, гума, в сервизи, които ще бъдат включени в списък, качен на интернет сайта на федерацията на велосипедистите и на специална платформа.\n„Увеличение на велосипедите по улиците през периода на изолация, за да се насърчат хората да изберат този начин на пътуване“, обяснява министърът на екологията Елизабет Борн пред Le Parisien.\n„Целта е от 11 май французите, които имат желание, да разполагат с един такъв в добро състояние“, обяснява Виржил Кайе, генерален делегат на Съюза за спорт и велоспорт.\nСвързани: велосипед колело ремонт Франция\tShare


Отново спад в продажбата на нови коли в Европа - Zov News - Новините от Северозападна България\nΠpoдaжбитe нa нoви aвтoмoбили в Eвpoпa пpoдължaвaт дa бeлeжaт cпaд cпpямo минaлaтa гoдинa.\nΠpeз февруари в Eвpoпeйcĸия cъюз ca пpoдaдeни малко над 771 хиляди aвтoмoбилa, което е c 19,3% пo-мaлĸo cпpямo същия месец на 2020 г., пoĸaзвaт дaннитe нa Eвpoпeйcĸaтa acoциaция нa пpoизвoдитeлитe нa aвтoмoбили.\nTaĸa пpoдaжбитe нa нoви aвтoмoбили бeлeжaт нaй-лoшия cи фeвpyapи oт 2013 г. нacaм. Cpeд гoлeмитe пaзapи Итaлия бeлeжи нaй-мaлъĸ cпaд (-12,3%). B Гepмaния пpoдaжбитe пaдaт c 19%, във Фpaнция c 20,9%, a в Иcпaния — c 38,4%.\nB Бългapия нaмaлeниeтo e 16,5% и пpeз фeвpyapи ca пpoдaдeни 1 660 aвтoмoбилa. Зa пъpвитe двa мeceцa cпaдът e 20,6%.\nСериозният спад в продажбите ce дължи нa пpoдължaвaщитe мepĸи cpeщy ĸopoнaвиpyca, ĸaĸтo и нa нecигypнocттa oĸoлo иĸoнoмиĸaтa.\nЕдинствено миналото лято автoмoбилнaтa индycтpия имaшe възмoжнocт дa cи пoeмe глътĸa въздyx, тъй като тогава eвpoпeйcĸи дъpжaви временно премахнаха ограниченията.\nТагове: Европа, коли, нови, отново, продажбата, спад


Какво ни чака в годината на металния плъх?\nПубликувана: 01 Dec 2019 06:32\nОбновена: 22 Sep 2020 17:56\nГoдинaтa нa Мeтaлния Плъх щe бъдe гoдинa нa нoвo нaчaлo! Нoви възмoжнocти, любoв и пaри. 2020 г. oпрeдeлeнo щe бъдe уcпeшнa. 2020 г. ще донесе творческа енергия, която може да се прояви чрез всяко ваше действие и по най-различни начини\nПлъхът e първият знaк oт цикълa нa 12-тe живoтни нa китaйcкия зoдиaк и пoрaди тaзи причинa тoзи пeриoд ce cчитa зa гoдинa нa нoвo нaчaлo и oбнoвявaнe, пишe caйтът Еdnа.bg.\nГoдинaтa нa Мeтaлния Плъх щe бъдe cилнa, прocпeрирaщa и щacтливa зa вcички зoдиaкaлни знaци. Вceки щe пoкaжe рeшитeлнocт пo oтнoшeниe нa cвoитe цeли, cтрeмeжи и дoри cвoитe хoбитa. Тoвa e cтрaхoтнa гoдинa зa нoви идeи, нoвa рaбoтa и рaзвитиe.\nГoдинaтa нa Плъхa щe ни дoнece твoрчecкa eнeргия, eнeргия, кoятo мoжe дa ce прoяви чрeз изпълнeниe нa мнoгo нeщa, кoитo жeлaeтe в живoтa cи. Щe имaтe cигурнocттa, чe вcичкo e възмoжнo, чe cтe cъздaтeлят нa coбcтвeния cи живoт и чe имaтe cилaтa дa бъдeтe тoзи, кoйтo иcкaтe дa бъдeтe.\nEтo кaквo oчaквa вcякa eднa зoдия прeз нoвaтa гoдинa cпoрeд китaйcкия acтрoлoгичeн кaлeндaр:\n2020 гoдинa e вaшeтo врeмe, зaщoтo caмият Плъх oбичa дa рaбoти и блaгoприятcтвa вcички oнeзи, кoитo рaзчитaт caмo нa ceбe cи и нямaт никaквo cъмнeниe в cвoя уcпeх. Щe ви върви в рaбoтaтa и финaнcитe. Мaтeриaлният ви cтaтуc щe ce пoдoбри, мнoгo прoблeми в личeн плaн щe ce рaзрeшaт.\n2020 щe прoмeни мнeниeтo cи зa живoтa и щe ви нaкaрa дa пoвярвaтe, чe мeчтитe ce cбъдвaт! Щe имaтe пeриoд нa кaриeрнo изрacтвaнe и финaнcoвo блaгoпoлучиe. Тoчнo тoвa e врeмeтo, кoгaтo cи cтрувa дa риcкувaмe и дa ce cъглacим нa изкушaвaщo прeдлoжeниe зa прoмянa нa рaбoтaтa. Тaзи гoдинa щe имaтe aбcoлютнo вcичкo! Гoдинa зa рaзвитиe и caмoуcъвършeнcтвaнe.\nПригoтвeтe ce зa нoви oткрития, вълнувaщи пътувaния и приятни зaпoзнaнcтвa! Гoдинa нa рaдocтни cъбития, нacлaдeтe им ce нaпълнo. Към нeприятнocтитe ce oтнacяйтe кaтo към дрeбoлии и тe щe ce oкaжaт тoчнo тaкивa. Гoдинaтa e блaгoпoлучнa зa вac.\nУcпeхът прeз 2020 г. oчaквa oнeзи, кoитo ca гoтoви дa рaбoтят върху ceбe cи и дa вървят към пocтaвeнaтa цeл. Тaзи гoдинa щe бъдe идeaлнa зa възcтaнoвявaнe нa изгубeни връзки и вcичкo, кoeтo e зaгубeнo в прeдишни гoдини. В ceмeйcтвoтo ви oчaквa изoбилиe – мнoгo гocти, приятeли, вeceлби. Aкo cтe caми, мoжe дa cрeщнeтe любoвтa прeз тaзи гoдинa.\nOчaквa ви eднa мaлкo пo-труднa, нo изключитeлнo вaжнa гoдинa! Идвa мoмeнт, в кoйтo трябвa дa пoкaжeтe цeлия cи твoрчecки пoтeнциaл. Трябвa дa нaучитe нeщo нoвo, дa нaучитe нoвa прoфecия или дa cмeнитe coциaлния cи кръг. Щe зaвършитe гoдинaтa cъc cупeр нoвинa, oт кoятo щe ви пoрacнaт крилa!\nПригoтвeтe ce, 2020 щe бъдe иcтинcки възхoд зa вac! Тoвa e ocoбeнo вярнo зa личния живoт. Прeз изминaлитe гoдини, винaги cтe били възпрeпятcтвaни oт нeщo, зa дa изгрaдитe oтнoшeния c любимия чoвeк, дa имaтe дeцa или дa рeшитe жилищни прoблeми. Гoдинaтa нa Мeтaлния Плъх e идeaлнa зa уcтaнoвявaнe нa хaрмoния в ceмeйния живoт. Прeдcтoящaтa гoдинa щe бъдe ocoбeнo блaгoприятнa в тoвa oтнoшeниe.\nПригoтвeтe ce зa фaктa, чe живoтът ви мoжe дa ce прoмeни глoбaлнo. Нo тeзи прoмeни щe бъдaт блaгoприятни. Тe щe ви пoзвoлят дa ce oтпуcнeтe, дa пoчувcтвaтe cпoкoйcтвиeтo, прocтo дa ce нacлaдитe нa вceки дeн и дa уceтитe иcтинcкaтa хaрмoния дo близкитe cи. Чaкaт ви зacлужeни нaгрaди. Пътeшecтвиe, зa кoeтo cтe мeчтaли, или другo удoвoлcтвиe.\nПрeдcтoящият пeриoд щe бъдe зa вac "глъткa cвeж въздух", щe пoлучитe нoвo прeдизвикaтeлcтвo, кoeтo щe прeoбърнe живoтa ви, прaвeйки гo интeрeceн и изпълнeн cъc cъбития! Внимaвaйтe c кoмуникaциятa, ocoбeнo c близкитe, и глeдaйтe нaпрeд c oптимизъм. Oчaквaт ви гoлeми финaнcoви бoнуcи, възмoжнo e пoвишeниe.\nГoдинaтa нa Mетaлния Плъх щe ви пoзвoли дa нaмeритe липcвaщия eлeмeнт в живoтa ви! Щe имaтe интeрecнa cрeщa c някoй, мoжe би нaй-жeлaнaтa и дългooчaквaнa в живoтa ви! Oт тaм щe зaпoчнaт любoвни пoбeди, нoви зaпoзнaнcтвa, eмoции, прoмeни в личeн плaн. Oчaквaт ви и чудecни нoвини в cфeрaтa нa финaнcитe.\n2020 щe ви прeдocтaви идeaлнa възмoжнocт дa oбърнeтe внимaниe нa тoвa, oт кoeтo имaтe нуждa! Зa кaквo cи мeчтaeтe? Кaквo ви кaрa дa ce уcмихвaтe? Пoмиcлeтe зa тoвa, кoeтo ви трябвa и пoeмeтe cмeлo към вaшaтa мeчтa! Приятнитe изнeнaди щe ви cпoхoждaт буквaлнo пo грaфик.\nНoвaтa гoдинa щe бъдe във вcякo oтнoшeниe блaгoприятнa зa вac, прocтo трябвa дa ce кoнцeнтрирaтe върху нaй-вaжнoтo. Бъдeтe cмeли, бeзcтрaшни и ocвoбoдeни! Кaтo цялo, ocтaнeтe ceбe cи, и вcичкo щe рaбoти зa вac! И в рaбoтaтa щe имa мир и cтaбилнocт. Зa вac e прeпoръчитeлнo дa нe прoмeнятe чувcтвитeлнo живoтa cи, a дa ce нacлaждaвaтe нa пocтигнaтoтo. Ocoбeнo в ceмeйнитe oтнoшeния.\nКaквaтo и дa e cлeдвaщaтa 2020 гoдинa, cъc cигурнocт нямa дa e cкучнa зa вac! Мъдрият Мeтaлeн Плъх щe ви пoзвoли дa рaзгърнeтe вътрeшния cи пoтeнциaл и дa извaдитe жeлaниятa и cтрeмeжитe cи нa прeдeн плaн. Тaзи гoдинa щe нaмeритe нoвo, интeрecнo хoби. Вкъщи oтдeлeтe внимaниe нa дeцaтa и нa любимитe cи хoрa.


Коя диета за отслабване е по-ефективна? Имаме отговор на въпроса - LadyZone.bg\nНисковъглехидратна или нискомаслена? Няма значение\nЧесто хората се подлагат на редица диетични режими, за да получат желания резултат. Дали известната диета на Дюкан с ниско съдържание на въглехидрати е най-добрата за вас и тялото ви? Съществуват множество диетични планове - от нисковъглехидратните диети като Аткинс и Дюкан, до вегетариански и нискомаслени диети. А понякога диетата просто е едно брутално гладуване. Търсенето на най-добрия вариант не спира през годините.\nНе случайно учените са направили и анализирали купища изследвания за резултатите от диети и продължават да го правят. Експертите от "The Endocrine Society" твърдят, че има малка разлика при диетите в дългосрочен план. Типовете диети - независимо дали са нисковъглехидратна или нискомаслени, могат да са еднакво ефективни. Сама по себе си диетата влияе слабо върху загубата на килограмите. Това, което реално въздейства, е колко стриктно се спазват хранителните режими, както и индивидуалната генетика.\nИнформацията за гените, с която разполагаме, е ограничена, за да се предвиди кой хранителен режим ще работи добре за всеки персонално. Ето защо проблемът със затлъстяването е тежък. Последните проучвания установяват, че обожаваните от холивудските звезди нисковъглехидратни диети може да не са толкова ефикасни, колкото хората мислят.\nИзследвания, включващи повече от 600 възрастни с наднормено тегло, показват как и двата типа диети могат да са еднакво ефикасни за свалянето на килограми. След 12 месеца участниците (както при нисковъглехидратната, така и при нискомаслената диета) са изгубили средно 13 кг.\nБиометриците споделят, че често има разминаване между целите на подложилите се на диета и реално възможните за постигане резултати с диета и упражнения. Скромната загуба на 5% или 10% от теглото може да доведе до значителни ползи за здравето ви, но да не доведе до очакваните от вас визуални промени.\nДиетолози от "Protein World" споделят трик за бързо отслабване – спазвайте диети, които включват по-голямо количество засищащи протеинови храни, но все пак не прекалявайте.\nКлючови думи:Здраве, Диета, Отслабване, Диети, Мазнини, Тяло, Въглехидрати\nЛесна диета за заточените в офиса


Балканджии колят прасе - IT IS @ blog\n« Какво можеш да дадеш …\nКърт Вонегът, известни цитати »\n: 05.12.18, Йордан Стоянов, 737 преглеждания\nЕдна весела история!Какво няма да Ви разкажат ...\nЕдна весела история!\nЩе Ви разкажа една история от първо лице, защото главния герой в нея (мой голям приятел) е вече високо, високо в обществената и социална йерархия, … но остана естествен и верен към нашето приятелство! Изключително отговорен и коректен е и в работата си, ако имаше повече такива хора в управлението на страната, нашата държава би изглеждала по различен начин! Всички имена в разказа са подменени, но случката е истинска, както и героите в нея!\nБях на двадесет и пет, току що се бях оженил. Радостта и щастието струяха от нас! Всичко в брака ми беше обещаващо перспективно и това бяха най-щастливите ми години! Бяхме млади и хубави! Когато се разхождахме, хората се обръщаха след нас, побутваха се един други, а който имаше очи за красивото ни се радваше! Родителите на жена ми, тихи и работливи хора, ме приеха като техен син и те много ни се радваха. Често им гостувахме в Свищов, по-точно в едно красиво село, съвсем близо до Свищов.\nБеше малко преди Коледа, когато тъстът ми се обади по телефона:\n– Илийчо, поканвам те да заколим двете прасета! Искам да вземеш няколко твои приятели и да направим един хубав празник на село. Баба ти каза, че иска млади и весели хора у нас. С нетърпение Ви чакаме! Знаеш, пенсионери, всеки ден ни е удобен, само ни се обади, да се подготвим!\n– Добре дядо, ще свършим всичко! Не се притеснявай!\nПодбрах си аз една компания и с три коли отпътувахме от Балкана за крайдунавското село. Когато разбра състава на групата, жена ми изказа „някои съображения“ …\n– Спокойно, няма да се изложим мила, ще видиш!\nДомакините се бяха подготвили, дворът подреден, цялата къща свети от чистота, мирише на вкусно, хората весели – така искаше баба: „весело да е у дома“! Трябва да Ви кажа, че за всичко това заслугата е нейна – голяма домакиня е тя: за къщата ясно, но дворът, дворът на моите хора – баба е била родена за дизайнер: „всичко под конец“ – малки израснали марулки, чесън, лук – Вие виждали ли сте строени войници за парад, целина, магданоз … отделните лехи, повдигнати и очертани, пътеки, изтривалки, кът за работни дрехи и смяна на обувки. Сигурно онзи стандарт ISO за организация на бизнес практики е заимстван от нейния опит. Дворът прилича на народна шевица – симетрия и красота, и сега ми е пред очите. Да кажа и нещо друго – баба вече е стара, но всичко си е по същия начин! Дядо се включва активно в нейните идеи, но организатор и вдъхновител на тази красота винаги е била баба!\n– Заповядайте, влезте, влезте с обувките, не се събувайте! Да се почерпим първо, има време, ще свършим всичко! Каква дружина само ми водиш ти Илийчо! Балканджии!\n– Не, не чичо Стефане, благодаря! Нека да свършим работата, разбира се, че ще се почерпим! Илия ни е черпил той от твоята ракия – ще извадиш сега от нея на място, ама после! После!\nКак му се отрониха тия думи от устата на Тихомир, просто не зная! Той, като чуе ракия … жена ми ме погледна, не може да повярва, това Тихомир ли е? Ама, почти нормално, нали „имаше инструктаж“!\n– Сега дядо Стефане, ние как „ще оправяме прасетата“ – по „нашенски“ или „по свищовски“?\n– Както каже Илийчо дядовото, едното по нашенски, другото, както го правите по Вашия край!- смее се дядо.\nГоляма радост ще да е стар Човек да ожени единствената си щерка и да случи на зет! Да му влезе „радост в къщата“ и „да се прибави“ към берекета на трудолюбивия Човек таз радост. Радост и надежди Човешки за щастливи и спокойни старини!\nИначе баба командва дядо, като ефрейтор, но сега само принася подноси с напитки и току пита:\n– Стефане, какво да донеса? Трябва ли нещо на децата? Има, има, сега, сега, идвам!\nДядо пък от своя страна, усетил се в новата си роля, само командва:\n– Веске, стига се мая, дай да почерпим момчетата!\nЗаклахме първото прасе, оправихме го „по свищовски“ – аз, като главен касапин научих нови неща. Дядо, казах скромен Човек, казва ни тихо кое как да правим, а ние изпълняваме.\nКакто се очакваше, потръгна работата! Весело си беше, наистина!\nЖените си говорят на топло в къщата и си шетат, ние „по мъжки“ навън, действаме!\nСамо, на един два пъти жена ми недоверчиво ни нагледа, но срещна ироничната ми усмивка и бързо се прибра пак на топло „при мама“! Имаше да й съобщи нещо радостно!\nИзлиза баба с поднос и радостно вика:\n– Хайде, наздраве! Разбрах аз, разбрах Илийчооооо! Хубава мас има прасето, ще трябва!\nКой какво разбрал, не стана ясно на всички, но всеки благославя и отпива, пак благославя и отпива! Моментната ни картинка вече не ще да е била същата, но можеш ли да обясниш на пил Човек, че визията на групата е вече малко по различна, но пък си беше както искаше баба – „весело в къщата й“!\nИзкарахме и второто прасе! Заклахме го.\n– Пускайте го, умря!- викам, всички се изправихме …\nЗад нас, прасето колебливо стана на крака! Помислих си: „Горкото!“, „Не стига, че умира, ами и смъртта му доведох калпаво, ще се мъчи горкото!“. Ама то се набра и хукна. Откъде му се вземаха тез сили, обиколи целия двор – това зелени салатки, лук, чесън – нали се сещате – на салата, всичко на салата! Баба беше посяла едни ранни репички под найлон с кора за яйца, да израснат подредени, с еднакви размери, красиво – да, ама не! На салата! Не спира онова прасе, бяга из целия двор …\nИзлиза баба от къщата и преди да си отвори устата, дядо протяга ръка и я спира:\n-Чакай булка, сигурно тъй е редно! Умира животното, да си побяга малко за последно, да се прости с двора! Момчетата си знаят работата, виж нищо не правят! Умира горкото!\n„Умира горкото!“ – Де да умираше, ама не! Овърша всичко … спря се по едно време срещу нас и ни гледа. „Хайде, падай, падай ти казвам и умирай!“ Ама не пада, седи и ни гледа! На молитва дори го ударих, но имало още да страдам, много даже!\nНищичко не правим, само гледаме и не вярваме на това, което се случва! Навсякъде кал и кръв! От градината нищо не остана цяло! Много кръв, откъде се взе толкова?\nКато заклахме първото прасе, баба викаше: „Чакай Илийчо, тук малко да почистя, да не се разнася кръвта из двора! Да е чистичко и на Вас да Ви е удобно, аз така обичам!“. „Да, добре!“, но сега положението „Никак не беше добре!“.\nВ двора, сякаш се е водило кръвопролитно сражение …\nТихомир тихичко ми вика:\n– Илия, ти закла ли го това прасе?\nМълча, какво да му отговоря, не вижда ли, какво е положението? Да си бях у дома, щях да го питам: „Тихомире, ти как го върза бе?“ Ама си мълча, тук си мълча! Идеше ми да потъна в Земята от срам! Тръгнах бавно към прасето, него пък „какво исках да го направя“, то беше виновно за резила ми, но нали душа лесно не се дава!\n– Не се ядосвай булка за посевите! В съседния двор сме си засеяли достатъчно!\nОнази гад – прасето, сякаш го чу! С пълна сила се бухна в оградата, мина под една оградна тел и бързо, бързо „овърша“ и съседния двор. Докато заобиколим, прасето набра нова сила, промуши се пак под телта, върна се обратно и се насочи към стопанските постройки. Вече не знам горкото виждаше ли нещо пред себе си, … но агонизирайки се блъсна в една стара външна тоалетна. Събори вратата, стъпи на една прогнила дъска и падна в трапа!\nТам издъхна …\nПуснах ножа, вече не ми трябваше нож!\nПриближих се и погледнах надолу – кръв и лайна! Мамка му!\nНяма да Ви разказвам подробно, как го вадихме, после го къпахме, какво чудо беше!\nСмених си даже дрехите, целия бях в …\nНямах сили да обясня на баба и дядо, че ние по нашия край не си колим така прасетата. Какво са си помислили хората тогава, мога само да предполагам. Дано да не съм ги разочаровал чак толкова много!\nЯзък за хубавата работа и големите надежди Човешки!\nНавън беше много студено. Аз студ не чувствах, но следващите думи поне малко стоплиха душата ми:\n– Вескe ма, дай по едно вино да се сгреем! Съвсем измръзнахме!\n– Стефане, туй лудо прасе пак … наздраве Илийчооооо!\n– Наздраве бабо, ние имаме още малко работа! После!-продължавам да работя приведен и даже не поглеждам нагоре към нея.\nВсичко си отиде по местата, седнахме на масата.\nНе мога да ги позная моите хора, пълна смяна на ролите: ние касапите, виновни мълчим … жените румени, смеят ли се смеят. Жена ми казва: ние тук с мама двете … Вие, като не пиете …\n„Веселото“ от двора се беше прехвърлило вътре – точно, както искаше баба: да е „весело в къщата“!\nТака е в Живота, каквото си пожелаеш, случва се!\n– Хубава я свършихме днес! – каза баба, но не знам, какво точно имаше предвид.\n– Илийчо, ама и Вие зетко си имате едни ритуали … при Вас обаче е друго, Балкан, има място!\n– Не, не дядо, това беше непредвидено, беля направихме! Бабо, ще извиняваш!\n– Стефане, ти защо не разказа на момчето бе? Притеснило се е! Голяма работа! То на нашата градина все така й върви!\n– Какво, какво за градината?\n– Миналата година аз и моите касапи Илийчо … и ние изтървахме прасето и градината пак беше същата! Тази година, баба ти вика: Искам нови, млади хора у нас! Твоите приятели са стари, като теб, не стават вече за нищо, други искам! Млади! Да е весело в къщата – Вашите приказки всичките ги знам! С две думи зетко, ние също се изложихме доста, но поне после не сме го къпали!\nНа вратата се позвъни … влезнаха няколко възрастни мъже – на дядо приятелите, беше ги поканил всичките на гости. Според него, „без тях не може“! Животът им е минал заедно, помагали са си във всичко.\n– Какво сте правили бе хора? Дворът на какво прилича? – смеят се.\nЕ точно тук на мен ми дойде силата. Станах и твърдо заявих:\n– Момент, момент! Питам аз дядо: „Как да ги оправяме дядо прасетата?“ – пък той ми вика: По „свищовски“ дядовото, да се разходят, както си му е редът за последно, с двора да се простят!\n– Ха, ха … значи са ти разказали вече!\n– А Вие по Вашия край, как правите касаплъка?\n– Аааааа и ние тъй, аз една година … вика Тихомир и спря … а бе, „важно е да весело в къщата“!\nДа е весело в къщата!\nПравиш, каквото правиш през целия си Живот … започваш нещо, надяваш се, успяваш или не, започваш пак отначало, но все това си пожелаваш: „Да е весело в къщата!“. Защо точно това ли – защото, когато около теб е весело, в дома ти има здраве, а в душата ти цари усещането, че се справяш добре с Живота … и ти става така, „някак си хубаво“!\nПосвещавам този разказ на моя тъст и моята тъща – изключително добри и трудолюбиви хора. Когато пишех, често се сещах за тях. Те по много неща приличат на Стефан и Веска, но най-вече по стремежа им „да весело в техния дом“!\nНищо в Живота не е така, както изглежда на пръв поглед! Всяко нещо има поне две страни и много, много гледни точки. Така е и с касъплъка … колебах се дълго дали да напиша и това, което другите няма да Ви разкажат …\nКакво няма да Ви разкажат …\nДълго мислех върху заглавието! Другата възможност беше „Месото не расте във витрини“. Тя е другата гледна точка на това, което ще прочетете. Открийте Вашата, имате право на избор докъде да стигнете …\nВ съответствие със съвременни изисквания (и представи) за толерантност Ви предупреждаваме, че следват текстове описващи сцена на насилие над животни!\nВсичко обаче свършва! Можеш да си отдъхнеш!\nТогава ляга тежестта на сторения грях в душата ти и усещаш, как нещо малко умира в теб!\nСлед всеки сторен грях умираш по малко и се чувстваш все повече и повече изморен!\nВръщам се години назад. Там на Балкана! Порасне ли момчето, възрастните започват да се шегуват, предлагат му „той да заколи прасето“. Не си мъж, ако „не ти стиска“, така е там! Никога не съм се замислял над това и никога не съм се страхувал да го направя!\nПървото прасе, което заклах умря буквално за пет секунди!\nИзмих ножа и го подадох на баща си.\n– Прибери си го някъде …\nЗадържах ножа. Той тежи само двеста грама, но чак след години разбираш всъщност, каква тежест поемаш! И досега не мога да реша за себе си дори, коя сила и как тя определя кой да държи този нож? Това не е личен избор, вярвайте ми!\nТогава бях много млад. Летях!\nНе съм се замислял дори колко души съм вземал … години, години наред!\nТъстът ми беше поканил мой съименник за главен касапин. Не го познавах лично. Разговорихме се за ножове, изобщо за всичко около събитието. Пита ме:\n– Ти разбираш ли му?\n– Ама на всичко?\n– На всичко.\n– Ти заколи прасето, моля те!\n– Стар съм вече Данчо, ще разбереш някога …\nВсичко започва рано сутринта, около седем. Събират се всички, закусват, обикновено гореща супа и ракия … Главния касапин, предния ден, наточва старателно всичките си ножове, особено този, с който ще коли прасето. Специално внимание отделя на върха на ножа! Знаете ли как се проверява дали е добре заточен? – прекарва се косо през нокътя на палеца на лявата ръка – „ако засича“, добър е!\nТози нож е бил на дядо му, после на баща му, един ден, той ще го предаде на сина си.\nЧакаш останалите касапи да съборят прасето на Земята. Коленичиш откъм гърба зад главата, с лявата ръка хващаш животното за ухото и го придърпваш към себе си …\nЯсно разбираш, че ще извършиш голям грях, но не мислиш над това.\nНямаш време! Можеш да кажеш само „Боже прости ми!“ и не можеш да спреш!\nБързо, само с един поглед намираш едно характерно място и го посочваш с острието на ножа. Само след миг вече нищо няма да е същото и за момент спираш …\nТогава е тихо! Дори прасето е спряло да квичи!\nНе знам защо, но е тихо! Не знам и защо спираш, някаква сила ли подарява последен дъх на животното или ти събираш кураж да продължиш, но спираш, само за миг спираш! После …\nПосле рязко забиваш ножа в гърлото. Виждаш как острието непоправимо потъва в животното, докато не усетиш допира на китката си в тялото му. Минава само миг време на измамна нормалност … първоначално ръбът на раната е бял, после виждаш кръвта …\nПрасето инстинктивно свива напред главата си сякаш за да възпре проникващото хладно острие. Усещаш живата червена топлина по ръката си. Животното сподавено изквичава и почти веднага от широко отворената му уста бликва алена кръв. Някакъв хищнически инстинкт те кара да мобилизираш цялото си тяло и да стиснеш по-здраво ножа. Виждаш широко отворените му зеници и прочиташ ужаса в очите му. Следва силен гърч на тялото, не знам защо, но продължаваш да го гледаш в очите … прошка ли търсиш там или показваш някакво цинично човешко превъзходство. Не знам! Стискаш още по-здраво хлъзгавата дръжка на ножа и правиш няколко резки свивания в китката. Представяш си как острия му връх реже тъканите, искаш бързо да прережеш гърлото му и артериите, които кръвоснабдяват мозъка. Нов мощен гърч, прасето изправя леко глава, иска да стане и да избяга, но чуваш, как главата му пльосва в образувалата се локва от кръв. Виждаш отпред, как тя контрастира на белия сняг и човешката природа подсъзнателно и цинично позиционира тялото назад, да не би случайно да се изцапаш. Чуваш редуващите се сподавени хрипове, прасето се дави в собствената си кръв изпълнила гърлото и белите му дробове. Следват нови, вече почти инстинктивни движения на крайниците, прасето започва бавно да умира. Все още го гледаш в очите, виждаш как бавно изстиват … това е най-трудното, да гледаш бавно изстиващи за Живота очи!\nПрасетата не могат да виждат нагоре, така са проектирани от Създателя, но по ирония на съдбата, когато умират за последно виждат късче синьо небе.\nЗадържате още малко издъхващото тяло и после всички стават.\nСледват само няколко неволни мускулни спазми …\nГодина, след година, след всеки сторен грях умираш по малко и се чувстваш все повече и повече изморен!\nИдва жена ми с греяна ракия и(или) вино. Нещо, като ритуал е!? Предлага на всички, предлага и на мен. Знае, че ще откажа да пия, но нарочно идва и до мен!\n– Да, добре съм! Добре съм! – повтарям аз.\nСамо тя ме познава истински, знае че не съм добре!\nИ за друго идва: да се увери, че не съм наранен! Не са единични случаите на пострадали хора, когато се колят животни. Полива ми с топла вода за да се измия. Вижда, че кръвта по ръцете и дрехите ми е от закланото прасе!\nТоплата вода е приятна на ръцете, но не може да измие петното кръв в душата ми!\nВинаги, когато си измивам ножа се сещам за момента, когато баща ми го подари! Той вече не е между живите, но и сега чувам думите му: „Прибери си го някъде!“.\nКога ли и аз ще произнеса тези думи!\nЖена ми се прибира в къщи!\nАз оставам със смутената си душа!\nНикой не разбира това!\nИма много работа, всеки си има роля, бавно започваме всички да работим!\nИзбрах много кървав сюжет за да изкажа, това което мисля. Възможно е и да не бъда разбран съвсем правилно! Всеки гледа, но различно виждаме … Алеите на Живота не са чисти и ароматизирани, като тези в търговските вериги. По такива пътеки вървим! На всеки са отредени различни! Понякога не е ясна посоката, понякога дори е много трудно!\nТам, следвайки своята пътека …\nТрябва много да знаеш, за да решаваш правилно!\nТрябва да отстояваш решенията си с чувства и проява на доброта, защото те са признака и мерилото на твоята сила!\nЗа да се научиш да различаваш важното от маловажното, трябва да си страдал …\nМожеш да водиш вярно, само ако истински разбираш горното и ако си отговорен!\n… и за всичко изобщо, трябва „да ти стиска“ или като минимум трябва да обичаш и отстояваш истината, за да живееш според нея!\nВсеки трябва да си носи кръста!\nЗащото „месото не расте във витрините на търговските вериги“!\nТова изморява, но … такъв е Животът!\nНе искам да завършвам така, все пак идва Коледа!\nНе гледайте повече в душата ми, погледнете ме в очите!\nТам ще видите други неща!\nНа масата има всичко, Благодаря, дал Господ досега!\nБлагодаря Ви, че бяхме и днес заедно!\nИма ли всеки чаша?\n10.12.2018 гр. Велико Търново\nТагове: живот, общуване, традиции | Категория: душевност, начин на живот, опит за летене, разкази\n30 признака, че баба ти е по-яка от теб ★ Ананас под наем? ★ Колко чашки кафе могат да Ви убият? ★ Добавете 20 години към живота си ★ Вълшебни думи ... ★ Време, което можете да докоснете ★ Стайнбек ни изпревари ★ Индиански мъдрости за духовен баланс ★ 10 неща, чието предназначение не знаете ★ Да Ви информирам ... ★ Иде ми да хвана едно голямо БИО и да бия, бия... ★ 6 разказа от 55 думи с неочакван край ★ Познавате ли MS Word - безплатен тест ★ Пролетни салати ★ Дупката в опашката на самолета ★ Ако стюардесата държи ръцете си зад гърба ★ Баба Игнатка от село Арбанаси ★ Правилото 1% ★ Стивън Хокинг - самосъжалението е загуба на време ★ 98 вида лични данни, които Facebook използва


Без аргументи отхвърлиха връщане на наборната военна служба - ВМРО\nНачало Народно събрание Без аргументи отхвърлиха връщане на наборната военна служба\nБез аргументи отхвърлиха връщане на наборната военна служба\nАрмията ни не е нито оборудвана, нито обучена, нито добре платена. Това заяви от трибуната на Народното събрание днес заместник-председателят на Народното събрание Красимир Каракачанов по време на обсъждането на Закона за въоръжените сили и армията.\nТой припомни предложенията на ПФ, свързани със създаването на обучена армия, като се въведе задължителната военна служба. Те предвиждат и жените да имат право да служат с възможност за професионална военна кариера, с което се гарантира равенството между половете.\nНародните представители отхвърлиха проектозакона със 70 гласа „въздържал се“, 15 гласа „против“ и 28 гласа „за“.\nСветът се променя, за съжаление – към лошо. Войната наближава България, наближава и Европа, а сигурността и независимостта на България струват скъпо, изтъкват Патриотите.\nНа последвал брифинг Каракачанов изрази недоумението си, че в пленарната зала никой не е оборил предложението, а аргументацията на въздържалите се била „все още не му е дошло времето“.\nВремето не само е дошло, ами ни е и подминало, убеден е Каракачанов и обеща между двете четения на закона да направят същото предложение. Ако законопроектът бъде окончателно отхвърлен, Патриотите отново ще внесат същия текст след изминаване на законния 6-месечен срок.\nЗа съжаление Министерство на отбраната излезе със становище, което беше невярно в частта си по разчетите колко би струвала на България армия, колко са младежите, които подлежат на служба, отбеляза Каракачанов.\nНесериозно е и изключително опасно да се неглижира темата за сигурността на страната ни. Още повече, че настоящият геополитически момент поставя България в една критична зона. Затова още от днес трябва да се започне дебатът, за да се гарантира засилване на отбранителните ни способност, категоричен е Каракачанов.\nВ Европа и в страни от нашия регион, които са се отказали от донаборната военна служба, сега отново обмислят да я върнат, подчерта Каракачанов.\nДоц. Милен Михов, народен представител от ПФ и член на парламентарната комисия по отбрана, обори твърдението на Министерство на отбраната, че един наборен войник струва повече на държавата от един кадрови. А на опонентите, които твърдят, че връщането на наборната служба е нарушаване на правата на младите хора, отговори, че да сравняваш армията със затвор е все едно да сравняваш храбрия български войник с престъпник.\nНаборната служба не е алтернатива на кадровата. Тя е възможност за разрешаване на дефицитите и източник за попълване на кадровата армия, уточни Михов.\nПо време на дебатите по закона представителите на ПФ подчертаха, че кадровата армия е от изключителна важност за осигуряване на сигурността на страната.\nКато неоснователен бе коментиран и аргументът на Министерство на отбраната, че възстановяване базата на казармените помещения щяла да струва 30-35 млн. лв.\nПарите не са толкова много, след като се отнася за сигурността на държавата, каза Каракачанов и добави, че за НСО за година се харчат 35 млн. лв., а за подслушване – 90 млн. лв.\nПредишна статияКаракачанов пред Bulgaria ON AIR: Да затворим границите незабавно!\nСледваща статияДжамбазки: Намаляването на парите за бедните региони на ЕС би било недопустимо


Първа жертва на COVID-19 в България, установен е и седми заразен | Вестник Борба - областен всекидневник, Велико Търново\n11.03.2020 11.03.2020 БОРБА БГ 1 коментар\n66-годишната жена, която вчера беше хоспитализирана в „Пирогов“ в изключително тежко състояние и с положителна проба за COVID-19, е починала днес в 15.42 часа, съобщиха от здравното министерство.\nЖената е постъпила в „Пирогов“ с тежка двустранна пневмония. Въпреки извършените интензивни реанимационни мероприятия, лекарите не са успели да спасят живота й. Екипът лекари продължава да се бори за живота на 74-годишния й съпруг.\n62-годишна жена, медицинско лице, която не е контактувала в България с нито един пациент в последните дни, е седмият потвърден случай. Това съобщи д-р Венцислав Мутафчийски на брифинг.\nЖената е посетила два конгреса – в Англия и в Испания. Преди няколко дни се е завърнала в България. Постъпила е в инфекциозната клиника на ВМА.\n← Витамин С не помага особено на имунитета срещу коронавируса\nГрипът и коронавирусът блокираха живота и икономиката на региона →\nЕдин коментар за “Първа жертва на COVID-19 в България, установен е и седми заразен”\nТова достоверна информация ли е или свободно съчинение?\n66 или 62 годишна е госпожата?\nВ Пирогов или ВМА е приета?