������ ������� > ������ �� ����� > Осемдесет и втора серия "Край морето" от Сценария за Наш Детски Сериен Игрален Филм\n������ ������� > Безкрайно детство > Осемдесет и втора серия "Край морето" от Сценария за Наш Детски Сериен Игрален Филм\nОсемдесет и втора серия "Край морето" от Сценария за Наш Детски Сериен Игрален Филм\n1-08-2015, 16:55. �����: Цонка\nосемдесет и втора серия „Край морето“\n--- сцена шестстотин шестдесет и трета ---\nНяколко дни след събитията в последната серия, петък, дома на Спасови\nС мокра коса, по тениска и шорти, Огнян влезе от кухнята във всекидневната, захапал филия с масло и шпеков салам, ритна бялото копче на светлосиния стабилизатор и се намести на канапето пред телевизора. Екранът още не беше светнал, когато телефонът иззвъня и момчето излезе в коридора.\n— Ало? — каза с пълна уста в слушалката.\n— Здрасти, синко.\n— Ооо, татко — зарадва се момчето.\n— Как е положението? — попита другарят Спасов. — Приключи ли работата за седмицата? Някакви проблеми?\n— Никакви. Преди малко се прибрах, изкъпах се и сега ям. Вие идвате ли си? Откъде се обаждаш?\n— Още сме в София, тръгваме след малко. Затова ти звъня, с майка ти решихме да отидем направо на почивната станция на завода и ще останем там събота и неделя.\n— От теб се иска да свършиш нещо. Баба ти ще дойде при тебе, да приготвите един сак с багаж на малкия, аз съм ѝ се обадил, а ти ще го доведеш утре сутринта с автобуса в почивната станция. Разбра ли?\n— И ти си вземи багаж за два дни.\n— Ааа, татко — каза недоволно момчето, — на мен не ми се остава в станцията. Аз ще ви доведа малкия и ще се върна.\n— Абе ти си вземи едно-друго, пък пак се върни, като искаш. Имаш планове ли за двата дни?\n— Не. Те повечето от тайфата са нанякъде... Ама на мен на плаж не ми се ходи.\n— Ще си решиш на място, айде, утре сутринта ще се видим, пък вечерта може да посетим сестра ти в лагера. Сигурно ѝ е домъчняло.\n— Сигурно — каза иронично Огнян и двамата с бащата се разсмяха, единодушни по въпроса.\n— Да провериш дали е загасено всичко, преди да излезете утре, чу ли?\n— Да. А ти карай внимателно! — поръча момчето, затвори телефона, отхапа от филията и се върна пред телевизора във всекидневната.\n--- сцена шестстотин шестдесет и четвърта ---\nПо същото време, в лагера на Веспасиана\n— Бързо, докато никой не гледа! — даде знак Екатерина и четирите съквартирантки излязоха от портичката на лагерния двор, пресякоха улицата и се залепиха за дъсчения плот на стрелбището.\n— Да зареждам ли пушките или ще си купувате направо? — ухили им се добродушно възрастният мъж зад плота.\n— Ще купуваме — обяви Ангелина.\n— Какво да бъде: дъвка, снимка, рошава маймунка — подръпна една от висящите на ластици играчки над главата си той, — стъклено бастунче, балон, карти, запалка ротманс, кент, камила, боро, ментолова цигара...\n— Четири пластмасови треньорски свирки, моля! — обяви Веспасиана.\n— Я! Да няма мач в лагера? — попита мъжът и извади една кутия, пълна с пластмасови джунджурии: снасящи кокошки, фигурки на животни и индианци, самолетчета с перки, колички, малки барабанчета, тромпети...\n— Има и такива, ако ще вдигате врява — показа им жълто-бяла пищялка, подобна на миниатюрен кларинет. — И дървени свирки за балони имам...\n— Искаме треньорски! — настоя Валя.\n— Изберете си — наизважда пред тях различни цветове.\n— По колко са?\n— По шейсет стотинки.\nВсяко от момиченцата си избра и едновременно изсипаха шепа стотинки на плота.\nМъжът прибра на доверие монетите в чекмеджето пред себе си и попита:\n— Кой ще играе?\nМомиченцата заразказваха едно през друго:\n— Нашите момчета срещу момчетата от другото училище.\n— Очаква се да е много интересно, ония са по-големи.\n— Ще бъде в задния двор.\n— Веднага след вечеря.\n— Вие за кого ще викате? — пошегува се възрастният човек, но четирите се замислиха сериозно и се спогледаха. — Браво бе! — разсмя се той. — Аларми купувате, а не знаете в чия чест ще вият.\n— А, не че не знаем...\n— Аз сякаш повече държа за отбора на Енчо и Казака — обяви Екатерина.\n— Ами да, какво като са от тяхното си училище, не от нашето — вдигна оправдателно рамене Веспасиана.\n— По-сериозни са, не се бият и не приказват простотии... — додаде Екатерина.\n— За разлика от нашите момчета, които са такива...\n— Глупаци — отсече Ангелина.\n— Е, чак глупаци не са — застъпи се за тях Валя, — ама са...\n— Особено ония четиримата до нашата стая...\n— Пробиха дупка, току над пода, в стената между двете стаи...\n— Да зяпат в нашата...\n— Всяка вечер дълбаха по малко в шперплата. Цакър-цакър...\n— И гледат през нея.\n— Над пода ли? Хм — почеса се по главата стрелбищарят.\n— Да, над пода. В ъгъла, най в дъното. Ние я запушихме, но те пак я пробиха.\n— Не можем да се преоблечем спокойно, трябва постоянно да се крием зад вратичките на гардеробчето.\n— И какво си мислите, че се вижда през една дупка малко над пода, в ъгъла, най в дъното?\n— Ами те казаха, че виждат всичко в нашата стая.\n— А вие пробвахте ли да гледате в тяхната?\n— Не, защото трябва да се легне на прашния под, а никой не иска.\n— Дупката я дълбаят мишки бе — захили се дядото и прибра кутията с джунджурии някъде под плота. — Мъхъ — поклати глава, за повече убедителност. — Ако смятаха да зяпат, момчетата ви щяха да издълбаят дупката в средата на стената. Или направо щяха да си зяпат през прозореца, ахахаха... За другото само ви будалкат. Пък вие да не се излагате, ами да си викате за вашето си училище! Ясно? Отивайте сега, и да кажете утре резултата.\nЧетирите си прибраха придобивките, огледаха се за коли и притичаха през улицата, към лагера, където тръбата за вечеря шумно призоваваше лагерниците.\n--- сцена шестстотин шестдесет и пета ---\nПо-късно същата вечер, лагера\n— Сега не знам, от мишките ли да ми е по-гадно, или от това, че ония все пак може наистина да зяпат в стаята — чудеше се Екатерина, седнала заедно с приятелките си и половината легер на ниската подпорна стеничка от балчишки камък, в очакване да започне мачът.\nОвесили около вратовете си треньорските свирки на връзки за обувки, четирите клатеха крака и оглеждаха нетърпеливо терена.\n— Омръзна ми да чакам! Да излизат вече! — изпуфтя отегчено Веспасиана, вдигна свирката, изду бузи и изсвири с всичка сила.\nОстаналите три момичета одобриха действието и го заповтаряха. Сред публиката имаше и други алармаджии и по дължина на подпорната стеничка и нагоре по затревената височинка настана такава шумотевица от ръкопляскания, крясъци и пищящи звуци, че участниците в състезанието побързаха да излязат на терена и да заемат местата си.\nМачът започна, ръководен от физкултурника на лагера, подпомаган от три другарки, като странични съдии, сред които прелестната Гюлмезова, с прибрани с шнола буйни коси, обута в изпънат по широката ѝ задница черен анцуг с бели ленти отстрани, гуменки и къса бяла блузка, подчертаваща тънката ѝ талия.\n— Ааайде наште... — пееха и пляскаха с ръце зяпачите от единия край.\n— С белииите гащи — отвръщаха им от другия край.\nДвата отбора започнаха играта, изучавайки се един друг. Скоро по-големите момчета заиграха с видимо пренебрежение и дори снизхождение към семплите умения на противниците си. Първият гол беше реализиран още във втората минута. След майсторски финт срещу стълпения в защита отбор на по-малките и забележително изпълнение с ляв крак, русолявото момче с издължено лице, познато ни от предишната серия като Казака, разбиращия от пчели, вдигна ръце към ревящата публика, за да приеме овациите.\n— Са-мо наш-те... Са-мо наш-те... — скандираше половината публика.\n— Бо-ца-джи-и... Бо-ца-джи-и... Уууу... — отвръщаше останалата половина.\nВеспасиана, Екатерина, Ангелина и Валя надуха бясно алармите и не спряха, докато бузите им не заплашиха да се откъснат и да заживеят самостоятелно.\n— Много сте шумни с тия свирки — спря се пред четирите другарката Гюлмезова и ги предупреди с провлачения си говор.\nЧетирите скръстиха ръце на коленете си и безмълвно обещаха да се поправят.\nМачът продължи след кратко съвещание на наказания с гол отбор. Ядосани, по-малките момчета се спуснаха настървено след топката и заскачаха по игрището като пружинки на щракащи химикали. Опитът им да пробият защитата на големите претърпя провал, топката им беше отнета и със светкавична контраатака авторът на първия гол им запрати още един във вратата.\nПубликата, без оглед на пристрастията си, изрева одобрително, а свирките запищяха до небето.\nВ центъра умърлушените бити подготвяха топката да бъде вкарана в игра и очакваха сигнала на главния съдия, когато, все още в еуфория от красивия гол, Веспасиана изсвири пронизително и без да иска даде старт.\nГлавният съдия погледна сърдито и вдигна пръст към групичката им, после хукна след топката.\n— Повече няма да ви предупреждавам, ще наказвам — със спокойния си глас другарката Гюлмезова направи сериозна забележка на четирите съквартирантки и се върна отново към събитията на терена.\nИграта вървеше без никаква надежда за отбора на по-малките, когато главният съдия събра помощничките си в края на терена, до бордюра, и четиримата се засъвещаваха със събрани глави. Играчите стояха в очакване, публиката — в тишина, сякаш се опитваше да дочуе какво си приказват, а една зрителка демонстрира нетърпението си, подавайки звуков сигнал току зад гърба на другарката Гюлмезова, въпреки двете предупреждения, които вече беше получила от нея.\nГюлмезова се обърна назад:\n— Дай свирката! — каза без да повишава тон и протегна ръка към Веспасиана, която се поколеба. — Дай, дай! — размърда подканващо пръсти жената и зачака.\nМомичето отвърза свирката и я сложи в ръката на другарката. Тя я прибра в джоба на анцуга си и отново се присъедини към колегите, които вече бяха стигнали до важното решение.\n— Поради явно несъответствие в силите, двата отбора ще се разформироват и ще се съставят нови два, смесени — обяви на висок глас физкултурникът.\nПубликата изръкопляска и заскандира:\n— Наште, наште, наште...\nСкоро отборите бяха готови, като едните облякоха потници, другите фланелки, определиха вратите и започна нова, съвсем справедлива игра.\nЗрителите се приготвиха да гледат равностоен и интересен мач, крещяха имената на любимците си, пляскаха с ръце и вдигаха врява с треньорските свирки... Е, поне който имаше треньорска свирка..\nЗа Веспасиана мачът беше приключил.\n--- сцена шестстотин шестдесет и шеста ---\n— Спирка „Двореца“ — каза в микрофона шофьорът на автобуса и отвори вратите.\nОгнян, приготвил сака и братчето си, се смъкна първи по стълбичките, взе момченцето, свали и него, преметна сака си през рамо и двамата поеха по тротоара. Малкият подтичваше, уловен за ръката на батко си, и радостно оглеждаше наоколо.\nВ слънчевото юлско утро автобуси с туристи и коли с български и чужди номера профучаваха по пътя или свиваха към паркинга, където изсипваха съдържанието си, пристигнало специално по хладно да разгледа двореца и градините му.\nДвете капанчета бира-скара вече бяха изпънали сенниците си над запрашените, омазнени стъкла и захабените дървени плотове. Столовете и масичките, завързвани със синджири през нощта, сега бяха освободени и примамваха минувачите да споделят свежото утро с тях. Скарите, включени, но още празни, виеха дим над дебело нагорелите си пръчки, превръщайки непочистените вчерашни остатъци от печено месо и лук по тях във въгленчета, придаващи незабравимия вкус и аромат на курорт.\nСтопаните на капанчетата, препасали лекьосани престилки над бирени шкембета, със запотени още от сутринта чела, мъкнеха каси с бира и безалкохолни и състезавайки се кой да вдигне повече шум, прибираха напитките в хладилниците, силно тракайки стъклата им едно в друго.\nМухите заемаха тежко местата си на уважително разстояние от скарата, в очакване да бъдат разгърнати найлоновите обвивки на тавите със сурови червени кебапчета и кюфтета.\nМежду двете капанчета отваряше бараката за плажни принадлежности. Като с вълшебна пръчица под сенника ѝ увисваха надути плажни топки и пояси във всички основни цветове, кофички, лопатки, шапки и хавлии, подреждаха се по плота кремове за изгаряне и против изгаряне, млека и лосиони със същата цел; разтопени още от миналогодишните горещини червила за устни; гребени и четки, слънчеви очила, комплекти за маникюр, огледалца, портмонета, найлонови плажни чанти или плетени кошчета, джапанки и бански костюми, фланелки с корабчета или с „Ну, погоди!“\nМалкият Антон се дърпаше от ръката на батко си, стремейки се към пъстротата.\n— Ама хайде да вървим сега — каза умолително баткото, — да те доставя на нашите, че да се прибирам. Пък те ще те доведат да разглеждаш... Ще ти вземат топка и ще играеш с нея в морето, хайде!\nМомченцето продължаваше опитите да се откъсне, но непреклонната ръка на баткото го държеше здраво и скоро двамата стигнаха станцията. Бутнаха портичката и влязоха в потопения в зеленина двор, с ниско окосена свежа трева, по която бяха разпръснати масички и столове за почиващите.\nНа една от масите вече пиеше сутрешното си кафе весела компания, състояща се от другаря Спасов, Нелчето, другаря Николай Делнишки по прякор Кайчо Барабата, Димана Делнишка и...\nОгнян се закова на място.\n— Валериана — каза тихо.\nМомичето сякаш го чу и се обърна в същия миг. Остави чашата си на масата, стана и му се усмихна слънчево.\n— Валериано! — повтори той, пусна сака на земята и ръката на братчето си, което с вик „мама“ се втурна към компанията и след секунди вече се катереше по Нелчето.\nОгнян стоеше като вкопан. Валерия изостави възрастните и изтича към него. Без да помръдне от мястото си, той разпери ръце за прегръдка.\n— Валериано — стисна силно момичето, — Валерианке... — не спираше да повтаря името ѝ в косите ѝ. — Валерианке бе...\nЧетиримата възрастни наблюдаваха сцената с интерес. В един момент другарката Димана Делнишка тактично отвърна поглед и с широка усмивка насочи вниманието на останалите към малкия Антон.\nОгнян и Валерия стояха прегърнати насред пътеката от едри плочи балчишки камък.\n— Какви изненади ми правиш, Валерианке... — говореше в косата ѝ момчето.\n— Ти напълно ме беше отписал, нали? — каза скрита в рамото му тя.\n— Бях се примирил... — стисна я още по-силно и я завъртя така, че гърбът му да я скрива от останалите. — Не мога да се състезавам с важните неща в живота ти.\n— Нищо в живота ми не е по-важно от тебе!\nТой я отдръпна, разгледа я, за да се убеди, че говори сериозно и я върна обратно.\nСлънцето надничаше любопитно зад листата на близкото дърво. Жълта авлига подсвирваше в клоните му, питаше нещо и сама си отговаряше — един и същ въпрос, един и същ отговор. Откъм масата на компанията се чуваше весел смях. Около сградата някой приканваше някого да побърза, плажна топка затупка по стъпалата, група почиващи се появи, поздрави седналите на масата и продължи по пътеката, заобикаляйки от двете страни двамата на нея. Когато групата отмина, момчето попита момичето:\n— Знаеш ли какво се случва, когато те прегърна?\n— Времето се сгъва, сегашната точка се среща с точката, в която съм те прегръщал за последно и животът ни продължава оттам.\n— Даа, и ако съшиеш точките и пригладиш сгънатото настрани, се получава нещо като... живот на плисета.\nДвамата останаха смълчани в прегръдката.\n— Радвам се, че дойде! — каза момчето.\n— Още като разбрах, че вашите ще идват в София, знаех с кого ще се върнат — разсмя се момичето.\n— Не смея да питам за колко време си тук.\n— Имаме два дни.\n— Два дни... — повтори той тихо и веднага след това каза бодро: — И това е нещо — пусна я, усмихна ѝ се, пооправи разрошената на върха на главата ѝ коса, вдигна сака от земята и двамата с момичето минаха по пътеката, за да се присъединят към родителите си.\n--- сцена шестстотин шестдесет и седма ---\nПо същото време, лагера\nВ столовата приборите чаткаха хармонично по тенекиената посуда. Веспасиана няколко пъти изсипа захар от стъклената захарница с метален дозатор и направи голяма кристална купчина върху макароните си. Разнесе я с лъжицата и посегна към сиренето в средата на масата. Взе си едно парченце и го натроши върху захарния слой. Прецени резултата и повтори с още едно парченце. После наръси върху сиренето още захар и загреба с лъжицата.\nТрите ѝ приятелки изгледаха действията ѝ и зачакаха. Сиана ядеше бавно, хрупайки захарта.\n— Ще ти стане лошо от толкова сладко — каза Валя.\n— Нека да ми стане — каза нацупено тя.\n— Ееее, ти пък заради една конфискувана свирка ще се самоубиеш — разкикоти се Екатерина.\nВеспасиана вдигна примирително рамене.\n— Иди и си я поискай — посъветва я Ангелина.\n— Да-да! Тя не се сеща да ми я върне, аз да ходя да ѝ се моля.\n— Ами забравила е. Те са така другарките, големи забравани — каза убедително Екатерина.\n— Забравила друг път! — бутна очилата си нагоре Сиана и продължи да яде. — Ще си я запази, да си свири с нея.\n— За какво ѝ е на Гюлмезова твоята свирка — направи физиономия Валя. — Хвърлила си е анцуга снощи, свирката е останала в джоба му и като го обуе пак, ще я намери и ще ти я върне.\n— Аз ти казвам да идеш и да си я поискаш! — настоя Ангелина.\n— Не мога! — изгледа я Веспасиана. — Неудобно ми е да ходя да си искам моите неща. Обаче сега, като отиваме към плажа, ще си купя друга. Хем друг цвят, че оная беше кафява и не ми харесваше много-много.\n— Нали сама си я избра — подсети я Екатерина.\n— Да, ама не ми харесваше.\n— Да даваш още шейсет стотинки за нещо, което вече имаш — изкриви устни Валя.\n— Имам, ама нямам! — каза сърдито Веспасиана, загреба макарони и продължи да хрупа — И на тая Гюлмезова повече няма да ѝ харесвам косата! Вече не искам да приличам на нея като порасна.\n— Ето я — дискретно обяви Ангелина, посочвайки вратата с поглед. — Събудила се е най-после.\n— С анцуга ли е? — попита с надежда Веспасиана, без да се обръща.\n— Не, с пола и дантелена блуза без ръкави.\n— Носи ли нещо? — надеждата още не угасваше.\n— Майната ѝ на свирката тогава. Ще си купя друга!\n— Може в края на лагера да ти я върне — допусна смело Екатерина.\n— Може. Таман ще имам две!\n--- сцена шестстотин шестдесет и осма ---\nВ почивната станция, малко по-късно\nТримата Спасови и двамата Делнишки, готови за плаж в късите си панталони, фланелки, рокли и сандали, със слънчеви очила и плетени кошчета, напуснаха двора на станцията и поеха по улицата.\n— На кой ли плаж са отишли Огнян и Валерия — каза притеснено Нелчето и стисна ръчичката на малкия Антон, който се опитваше да се измъкне, сочейки пъстрата барака между двете капанчета. — Не пожелаха да дойдат с нас в Албена...\n— Щях силно да се изненадам, ако бяха пожелали — разсмя се големият Антон и се наведе към момченцето: — Искаш ли да видим топките, юначе?\n— Да — извика то с подскок и този път успешно се измъкна от ръката на майка си.\nКомпанията приближи бараката и заразглежда. След минути съобразена с размерите на детето червено-бяла топка му беше предадена от продавачката и то я понесе, тичайки радостно край възрастните. Димана и Нелчето избраха единодушно флакон слънцезащитен крем, хвърлиха си по едно око в огледалцата на плота и всички поеха към паркинга.\nКапанчетата вече бяха пълни с жадни туристи, а мухите ласкаво ги приветстваха, лепнейки по запотените им вратове.\n— С нашата или с вашата? — обърна се към приятеля си другарят Спасов, когато стигнаха колите. — Или е излишно да питам.\nДругарят Делнишки му се ухили и скоро петимата пътуваха през живописния хълм над морето във форд кортината със софийски номер.\n--- сцена шестстотин шестдесет и девета ---\nБрега под Двореца\nСкалните отломъци, заливани от морето, обрасли с хлъзгави червеникаво-кафяви водорасли, като зализани с брилянтин коси, започваха от брега и влизаха на повече от сто метра навътре в наситеносинята вода. Край тях на места стърчаха ръждясали останки от конструкцията на разрушен кей, което подсилваше историческия вид на мястото. Почти към края се издигаше над водата висок и широк, леко наклонен камък, на който Огнян и Валерия бяха постлали хавлия, седяха с провесени крака и ядяха пъпеш, който момчето отделяше от кората с джобно ножче и режеше на парченца. Под тях, сред камъните, се намираше малка пясъчна лагуна, не по-голяма от вана за къпане, в светлината на която плуваха миниатюрни рибки, размотаваха се рачета, помъкнали раковини, полюшваха се свежи къдрави водорасли.\n— Дали хората са домъкнали скалните късове тук, за да оформят вълнолом или са се свлекли сами, когато мястото е било диво? — огледа се Валерия наоколо и си взе парченце пъпеш.\n— Хората са го направили. Да се свлече по този начин и толкова навътре... — поклати глава в отрицание Огнян. — И после са построили кея.\n— А морето го е съборило... Жалко.\n— Тук брегът непрекъснато се руши.\n— Какви ли хора са се разхождали насам в много стари времена?\n— Рибари, разбойници, пирати... Все такива романтични люде — ухили ѝ се той и ѝ подаде пъпеш на върха на ножа.\n— Даже царици... — отбеляза момичето.\n— И Калин Орела — допълни Огнян. — Филмът започва с картини от това място — посочи с ръка на юг от камъните.\n— Лелее, откога не съм ходила на кино — облиза пръсти тя и си взе ново парче пъпеш.\n— Много ли се изморяваш в болницата?\n— Повече ми е напрегнато, отколкото изморително — заобяснява Валерия. — Възлагат ми всеки ден все по-сериозни задачи. Отнасят се с мен като с равна — усмихна се доволно. — Знаеш ли колко ми е приятно това. Няма нищо общо с глупостите на ония, от първото място. Всичко е сериозно. На моменти ми е страшно, когато не знам как точно трябва да изпълня задачата. Лекарите обаче показват и обясняват подробно. Даже си мисля, че им е приятно да го правят... А на мен ми се налага вкъщи да чета съответната литература, за да бъда на ниво следващия път. Изобщо, на това му се казва да учиш в движение. Правя неща, които ще се учат далеч напред.\n— Харесва ти при бебетата, значи.\n— Прекрасни са, невинни душици. В началото всички ми се струваха еднакви — заразказва с усмивка тя. — Никаква разлика не откривах, ама никаква. Като азиатци. Но постепенно започнах да виждам чертите им. И даже характер изразяват личицата им, знаеш ли? — очите на момичето заискриха. — Много е отговорно с тях. Навсякъде е отговорно, но там сякаш най-много. От притеснение даже няколко пъти сънувах кошмари. Най-страшният от тях: някой беше влязъл през нощта и нарочно разбъркал бебетата в кошчетата, отгоре на това им разменил и номерцата. И аз носех отговорността, защото съм била нощна смяна и съм заспала... Събудих се, а сърцето ми щеше да изскочи. Не можах да се успокоя до сутринта.\n— Нощни смени ли караш вече? — удиви се момчето.\n— В понеделник вечерта ще ми е първата.\n— Лелее — вдигна вежди той и след дълга пауза каза замислено: — Пък аз къде съм още... В детската градина.\nВалерия се разсмя, вдигна ръка и го помилва по косата и лицето.\n— Съвсем си си на мястото! — дръпна пъпеша встрани и се присламчи до момчето.\nСтояха загледани във вълните, които пред тях, откъм юг, идваха бурни, а зад тях водата беше спокойна и почти гладка.\n— Искаш ли да поплуваме до вълнолома и обратно — предложи той, посочвайки на север.\n— Преядох с тоя пъпеш — отказа тя, — ще потъна като гюлле. Между другото, знаеш ли кой ще идва в София и иска да се срещнем?\n— Юрген, германеца от миналогодишната бригада в хотела. Щели да пътуват с мотори заедно с още някакъв...\n— Каквооо? — дръпна се момчето и засвятка с очи. — Кой ти каза? — попита глупаво.\n— Той. По-точно ми писа.\nОгнян сви устни и се зазяпа сърдито някъде през морето. След малко промърмори:\n— Няма отърване от тоя шваба! Как пък от две Германии и половин Европа точно на тебе намери да се лепне!\n— И ти ще се срещнеш ли с него?\n— Да не се ли? — попита тя.\n— А! Това си е твоя работа... Кой съм аз, че да ти казвам дали да се срещаш с Юрген, или да не се срещаш с Юрген.\n— Ами ето, питам те и искам мнението ти.\n— Е, щом го искаш, тогава не!\n— Благодаря — каза зарадвано момичето. — И без друго не ми се срещаше с него. Сега поне лесно ще му откажа — разсмя се.\n— И какво ще му кажеш?\n— Истината — вдигна рамене тя. — Че ти не ми разрешаваш, хихихи...\nОгнян мисли дълго със сериозна физиономия. Накрая се ухили широко, преметна ръка през раменете на момичето и каза доволно:\n--- сцена шестстотин и седемдесета ---\nБелотата на курорта, подчертавана от зеленината над него и яркосиньото небе, заслепяваше с блясъка си. Таксита спираха и тръгваха от паркинга. Тото пунктът вече приемаше предположенията на играчите. Нагиздени коне, впрегнати във файтоните, потропваха нетърпеливо и разтърсваха пискюлите на челата си, извръщайки глави след всяка преминаваща група чужденци или сдвоени велосипеди. Заради пресеченото им от капаците периферно зрение, конете силно изтегляха вратове, пръхтяха и правеха няколко стъпки на място.\n— Тпруу, е де! — предупреди облеченият като кръстник на сватба кочияш, смукна от цигарата, отпи от пластмасовата чаша кафе и продължи да обяснява на колегата си от задния файтон за овчето кисело мляко на сватята, дето му носела специално на него всеки път, като дойдела на гости. Пък тъй хубаво било млякото, гъсто и мазно, тежичко, в шепи да го пренасяш. Жена му, вещицата кльощава, хич не го обичала. Кривяла устни, миришело ѝ на овца.\n— Пък ти на какво ѝ миришеш, Станчо... — смееше се гръмко другият, смигна на колегата си и потупа коня си.\nСтанчо хвърли цигарата на земята, стъпка я и заяви:\n— На германките е важно на какво, на германките.\n— Добре че не придирят много — захили се другият и допълни: — За разлика от наште кикимори.\nДвамата заклатиха глави одобрително.\nКонете също заклатиха глави, изпръхтяха и изтеглиха вратове към групичка от трима млади мъже и три млади жени по бански, шапки с периферии и слънчеви очила.\n— Горките животни — каза намръщено Невена Добромирова, когато групичката им отмина файтоните. — Пискюлите им закриват очите до половината, капаците им ограничават кръгозора... Какво изобщо виждат?\n— Движат се само благодарение на богатата си фантазия — обясни вещо приятелката ѝ Теодора.\n— Не стига че ги държат в робство, ами и ги качулят като кукери — продължаваше да се възмущава Невена.\n— Бунт! Бунт! Бунт! Свобода за конете! — вдигна юмрук нагоре и заскандира Теодора.\nМладежите свиха по алеята и скоро нагазиха в мекия, дълбок пясък на плажа. Пресякоха го напречно, потопиха крака във вълните и тръгнаха по дължината му, край чадърите, спасителните постове и навалелите като градушка чуждестранни гости на курорта.\nТеодора, Райна и Невена вървяха най-отпред, следвани в колона от Кирчо Мискета, Витан и инженер Радослав Пасков.\n— Уф, настъпих мида и май се порязах — спря Невена и сбърчи нос.\n— Я да видя? — вдигна стъпалото ѝ за преглед Ради. — Малко си се резнала, ще му наложим тютюн.\n— Теодора ще ти забърка мехлем в аптеката, нали е специалист — обеща Мискета от името на момичето и го изгледа с обожание. — Нали?\n— Тютюн ще свърши работа — потвърди вещо Теодора, след като разгледа порязаното. — А солената вода още по-добра работа ще свърши.\nТоку пред тях двегодишно момченце хвърляше червено-бяла плажна топка във вълните, те му я връщаха, а то с бурна радост повтаряше упражнението под зоркия поглед на баща си.\n— Я! Другаря директор! — извика радостно Ради Пасков и се приближи до мъжа. — Здравейте, другарю директор — подаде му ръка, а другарят Спасов я разтърси сърдечно с широка, приятелска усмивка на лицето.\nТеодора и Райна се заковаха на място и зяпнаха любопитно мъжа. Мискета и Витан се присъединиха към Ради и също се ръкуваха. Невена Добромирова застана до приятелките си и само поздрави, без да се приближава.\nПрегърнал топката, малкият Антон притича до баща си и се ухили с малките си бели зъбчета.\n— И вие ли на плаж? — попита Ради Пасков.\n— Ами да — отвърна другарят директор и се обърна към седящите наблизо Нелчето, Димана и другаря Делнишки, който надуваше дюшек със сива гумена помпичка с форма на полусфера. — Колеги от завода — обясни им Спасов и постави ръка на рамото на Ради. — Младата смяна — уточни с ведра усмивка.\n— Здравейте! — вдигна ръка към тях Ради, същото направиха Витан, Мискета и Невена.\n— Здравейте! — отвърна им с мила усмивка Нелчето.\nДругарят Делнишки им кимна приветливо, Димана също поклати глава за поздрав.\n— Ние сме на една вила за събота и неделя — заобяснява Ради.\n— Ние сме в почивната станция на завода — обясни му на свой ред другарят Спасов, — но предпочитаме албенския плаж, по-просторно е.\n— И ние сме тръгнали да си намерим по-широко местенце... — посочи с глава някъде напред Пасков, където свършваха чадърите и плажът се ширеше широк, свободен, бял и приветлив. — А за довечера ще берем миди при скалите... — сподели му по детски радостно.\n— Внимавайте като се гмуркате! — вдигна пръст и каза със сериозен тон другарят Спасов.\n— Ще внимаваме! Е, приятна почивка! — пожела младежът след краткия диалог и махна за довиждане към двете жени и другаря Делнишки.\n— Благодаря! И на вас — сърдечно пожела директорът Спасов.\nМомчетата тръгнаха напред. Невена подбутна заровените си в мокрия пясък приятелки и им каза тихичко:\n— Абе хайде тръгвайте бе!\nТеодора и Райна тръгнаха след момчетата. След стотина метра Теодора се спря, обърна се и загледа Невена.\n— Какво ме зяпаш като отровена! — вдигна крак онази и заразглежда порязаното си стъпало.\n— Невено! — каза тържествено Теодора.\n— Мила ми Невено... Извинявай, задето досега се подигравах на чувствата ти към твоя директор. Аз си го представях дърт, надут, посивял чичко с бакенбарди и съсухрено лице, пък той... — направи замечтана физиономия, вдигнала поглед към небето: — Пък той слънце ма!\nРайна подкрепи мнението на приятелката си с одобрително поклащане на глава.\n— Я вървете напред и стига сте дрънкали глупости! — скара им се Невена с глас, издаващ вътрешния ѝ триумф. — Нямате капка свян! Зяпахте човека като гъски!\nТрите ускориха ход, за да настигнат момчетата. Теодора отново спря и попита:\n— Коя от двете мадами е жена му? Не! Чакай! Не ми казвай, аз ще позная. Тъмнокосата сицилианка. Нали? От километри си личи по ревнивия поглед.\n— Сбърка! — отвърна ѝ Невена. — Русата е жена му.\n— Така ли? — извика Теодора, искрено изненадана. — Хм! Сигурна ли си?\nНевена не отговори, само я изгледа.\n— Гледай ти! Можех да се закълна, че е сицилианката. Затова разгледах само нея, русата я пропуснах.\n— Да се върнем, ако искаш, да я доразгледаш — каза Невена.\n— Я върви! — стресна ѝ се вече сериозно оная.\n— Ами тогава сицилианката каква му е? — не спираше приятелката.\n— Откъде да знам — отвърна с досада Невена.\n— Хм, хм. Много странно! Имам вътрешното усещане, че там има някаква силна връзка... Да знаеш. Убедена съм. Тази жена ни гледаше така, сякаш се готвим да ѝ изгребем компота с вилица.\n— Ех, Теодоро, виждаш някого за тридесет секунди и в следващия момент вече се печата биографичен роман, базиран на усещанията ти. Стига си дрънкала! Ясно? — каза предупредително Добромирова.\n— Аз ти казвам, там има нещо... съдбовно — завъртя очи, хвърляйки зелени светлинки Теодора.\n— Оффф — сбърчи нос Невена и закуцука, отбягвайки да стъпва на порязаното.\n--- сцена шестстотин седемдесет и първа ---\nКъсно същия ден, лагера\nСлънцето беше слязло зад хълмовете. Четирите приятелки седяха върху екватора на металното земно кълбо катерушка и си люлееха краката, приказвайки една през друга:\n— Сега сандалите ми са на нос Хорн, в Африка.\n— Нос Хорн е в Южна Америка.\n— Жул Верн, с „Фарът на края на света“.\n— Ми кой е на Африка носът?\n— Добра надежда... май.\n— Уф, все ги бъркам.\n— Аз отивам в Антарктида да си уловя пингвини и да си ги отглеждам вкъщи на топло, стига са зъзнали там.\n— Аз отивам на Северния полюс с ледоразбивач.\n— Аз ще си хвана маймуна в Конго.\n— Знаете ли, че има женско име Маймуна в някои държави.\n— Да-да, има.\n— Има бе...\nВеспасиана се беше качила най-горе.\n— Малее, как ме е страх от високото — държеше се здраво за металните тръби.\n— Ми кво прайш там!\n— Искам да изсвиря силно с новата си жълта свирка — каза тя и се разхили. — Пък да дойде другарката Гюлмезова да ми я вземе. Ейиии — загледа се някъде над покривите на къщите, — чувате ли музиката?\n— Нощем се чува още по-добре. От Албена чак.\n— Да бе, от Албена...\n— Ресторантска музика, много обичам. Чухте ли я? От Албена идва, ви казвам.\n— Ти що не каза на вашите, като дойдоха тази вечер, че Гюлмезова ти е взела свирката и не ти я връща? — попита Екатерина.\n— Да, че да им бях обяснила и защо ми я взе ли?\n— Хихихи, защото ѝ изсвири зад гърба, след като те беше предупредила, хихихихи...\nТрите се разсмяха за сметка на Веспасиана. Тя се направи, че не се интересува и се върна на темата за музиката:\n— Някой ден искам да обиколя всичките албенски ресторанти с ресторантска музика.\n— Не знам, ама страшно ми харесва! Като в някакъв филм!\n--- сцена шестстотин седемдесет и втора ---\nПо същото време, някъде из вилите над Албена\nКасетофонът свиреше от перваза на прозореца на скромна двуетажна виличка, варосана, с дървени капаци и дървен парапет на терасата. Под дърветата пред нея, сред зелените храсти, на дървена маса двете приятелки Невена и Райна режеха домати и лук, топяха сафрид в брашно и го подреждаха в тигана със сгорещено олио, цвърчащ върху стар, олющен примус. Теодора грижливо лакираше ноктите си край тях.\n— Ей сега идвам, само минутка — задуха по пръстите си тя.\n— Не ни трябваш засега — успокои я Невена, — ти ще раздигнеш накрая масата.\n— Става — съгласи се и замаха яростно с ръце фармацевтката.\n— Отивам да сложа бира в камерата на хладилника — съобщи Невена, — Радко я обича съвсем ледена. Като се върнат с мидите, да се зарадва.\n— Донеси насам по една за нас — поръча Райна.\nНевена се върна с три бутилки, отвори ги и връчи на всяка по една.\n— Наздраве, наздраве...\n— Пък при твоя директор, Невено, и сицилианката сто на сто има някаква история. И ако искаш да знаеш, аз като имам предчувствие за нещо, винаги излиза вярно!\n— Айде пак почна — възмути се Добромирова, остави бирата и заобръща сафрида в тигана. — Станах пишман, задето изобщо ви казах за него. По-добре да си бях отрязала езика.\n— Наистина! — настоя фармацевтката и се зае да затвърди червения цвят на ноктите си с втори слой лак. — Много ясно ги виждам някои неща. Дарба, какво да се прави.\n— Като си такава познавачка, отвори си приемна. Ще се скъсат да идват при тебе! Известната гадателка Теодора от първа аптека. Предчувствия за любов, за здраве, за късмет... Ще се стълпят от цялата страна хора, ще се завият опашки от гарата до аптеката. Ще им правиш отвари, да ги успокояваш, след като им познаеш.\n— Аууу, ние ще идваме с предимство — даде заявка Райна.\n— Хммм — поклати глава Теодора и отдалечи ръката си, огледа постигнатото и отново бръкна с четчицата в шишенцето. — Подигравате се вие, но не знаете какви дни ни чакат. Може и приемна да си отворя.\n— Ааааа, виждаш и бъдещето, значи... — заклатиха глави Невена и Райна. — Е, може, нещо като моите модни предчувствия — допълни първата.\n— Аха, виждам! И настоящето виждам — каза Теодора и кимна към тигана: — Олиото гори.\n— Хийиии... — стресна се Невена и бързо затвори тигана с капак. — Пфу, да му се не види!\n— Ехеееейии, ще запалите хълма бе — чуха се откъм портичката гласовете на момчетата. — Чак долу мирише.\n— Ааа, не е от нас — оправда се Невена. — Нашето олио току-що се запали.\nТримата тръшнаха на масата две найлонови пазарски мрежи, пълни с големи черни миди.\n— Да напалим огънчето — зае се Витан.\n— Тенекията е ей там — указа мястото Мискета.\n— Биричката изстина ли? — попита Радко.\n— Преди малко сложих в камерата — обясни Невена. — Иначе е хладна.\n— Благодаря ти — целуна я по бузата той, — ама не можем да чакаме. Жадни сме!\n— Дааа — потвърдиха и останалите момчета.\nМомичетата им преотстъпиха своите бири и компанията се зае дружно да довърши вечерята.\nСветлината на деня се стопи изведнъж и електричеството я смени, пръскайки точиците си край морето и по хълмовете над него.\nСкоро върху тенекията над огъня мидите запукаха, издигайки малки пушечета при отварянето си.\n— Какъв аромат... — възкликна някой, докато шестимата стояха мълчаливо, втренчени в процеса.\n— Теодоро, гадаеш ли на мидени изпарения?\nКрай на осемдесет и втора серия\n1. Първото аудио е изрезки и сглобки от песента La terre tournera sans nous на Alain Barrière\n2. Второто аудио е песента City Girls на J. J. Cale\n3. Лагера в Кранево /в бившето училище, сега кметство/\n4. Камъните под Двореца


Хофенхайм - Лудогорец на живо 07.12.2017 - Футболни прогнози\nХофенхайм – Лудогорец на живо 07.12.2017\nЛудогорец гостува на Хофенхайм в последен мач за двата тима от груповата фаза на Лига Европа. Срещата е тази вечер от 20:00 ч. на стадион „Райн-Некар-Арена“.\nДомакините са без шанс за класиране на 1/16-финалите, след като са на последно място с актив от четири точки, с точно толкова по-малко от втория Лудогорец. Точно поради тази причина изглежда, че Хофенахйм са отписали срещата. Наставникът Юлиан Нагелсман възнамерява да шанс на резерви и юноши в предстоящия двубой с Лудогорец. Все пак това може да изненада гостите, които нямат много информация за тези футболисти и не са ги виждали в игрова обстановка, докато състезателите ще бъдат надъхани да се докажат.\nТимът на Лудогорец обаче е играл срещу много по-големи отбори в Европа в последните години и не трябва да се притеснява от предстоящия си съперник в този му вид. Въпреки че разградчани загубиха от Истанбул Бб с 1:2 в последния мач и в две поредни срещи нямат победа, то те трябва да излязат с високо самочувствие на „Райн-Некар-Арена“.\nДо момента Лудогорец записа една победа над Брага с 2:1 и равенство 0:0 срещу Истанбул ББ в своите две гостувания. „Орлите“ се надяват да останат непобедени далеч от дома и така да се класират на 1/16-финалите в Лига Европа. В състава на тима няма никакви проблеми и Димитър Димитров ще може да разчита на най-добрите си футболисти. След като „зелените“ веднъж победиха немския тим при положение, че тогава Хофенхайм бе с голяма част от своите титуляри, то очаквам отново българският шампион да бъде краен победител след променения състав, в който ще бъдат домакините.\nЛудогорец – Истанбул ББ на живо 23.11.2017\nМилсами – Лудогорец на живо, 21.07.2015\nЛудогорец-Базел на живо 23.11.2016\nЛудогорец – Витоша на живо 27.11.2017\nЛудогорец – Черно море на живо, 03.10.2015


Авто Offnews | ПОСЛЕДНА ПРОМЯНА 20 август 2015 в 13:1926420\nФантазията на дизайнерите в Rolls-Royce е доказано безгранична. Поредното доказателство е новият Phantom Nautica, поредният модел, произведен в една единствена бройка. Типичният аристократичен дух присъства с пълна сила в линиите на това бижу, напомнящо на луксозна яхта, левитираща над асфалта.\nВъншното решение е в два цвята - основен Orchid White и Arabian Blue, който покрива покрива машината от линията на вратите нагоре. Тънка, светлосиня линия вкарва детайл с изографисано лого с котва за "мобилната яхта".\nИнтериорът е решен в тапицерия Tudor Oak с инкрустации на Boxwood. Великолепното лого с котва присъства и тук, в изящните дървени детайли. Седалките са с фината кожа Forest Fall с орнаменти Navy Blue за още по-морско усещане. Най-докосващият детайл е специалният компас, интегриран в таблото.\n14 декември 2015 в 12:15


Етичната комисия на ВСС: Не е укоримо магистрат да има влог в банка - NOVA\nЕтичната комисия на ВСС: Не е укоримо магистрат да има влог в банка\nСъздава се медийна истерия около списъците на КТБ, коментира председателят на комисията\nЕтичната комисия към ВСС не намира по никакъв начин за укоримо магистрат да има влог, депозит или някакви взаимоотношения, с която и да е търговска банка, заяви председателят на комисията Ясен Тодоров.\nПрокурор твърди, че данните за сметките му в КТБ са грешни\nМинистърът на финансите иска разсекретяване на доклада за КТБ\n„Смятаме, че се създава медийна истерия, най-вече по отношение на влоговете на магистратите. В КТБ влогове са имали не само магистрати. Нямаме представа колко пари има вложени в тази банка, но със сигурност не магистратите са имали най-много там”, каза още Тодоров.\nДнес в Комисията бяха обсъдени списъците с влоговете в КТБ, в които фигурират имена на настоящи, бивши магистрати и техни съпрузи и родини. „Комисията ще изиска от синдиците на КТБ оригиналните списъци. След това ще видим от този списък кои са действащи магистрати и ще предоставим тази информация на Сметната палата и ще ги помолим да направят проверка за съответствие на подаваните от тези магистрати декларации”, заяви Тодоров.


Елизабет Втора: Налага се да променим навиците си! (Вижте още) - Разкрития.ком\nНачало Любопитни Елизабет Втора: Налага се да променим навиците си! (Вижте още)\nЕлизабет Втора: Налага се да променим навиците си! (Вижте още)\nMary Lou+ 21 март 2020 0 коментара\nЕлизабет Втора и принц Филип се изолираха в Ундзор\nЕлизабет Втора и принц Филип се изолираха в Уиндзор. След като стана ясно, че принц Хари и Меган Маркъл са под карантина в Канада, както и че принц Уилям и Кейт Мидълтън се грижат за децата и тяхното домашно образование и кралица Елизабет Втора коментира как се справя с живота в изолация.\nТя потвърди, че живее в сложна ситуация, която е такава и за целия свят. Елизабет Втора потвърди и че заради заплахата от коронавирус по-рано се отправила към замъка Уиндзор. Днес официалното съобщение на кралицата се появи и в социалните мрежи.\n„Ние с Филип разбираме, че много семейства и отделни граждани във Великобритания и по света навлизат в период на сериозно безпокойство и несигурност. На всички ни се налага да променим навиците и ежедневните дейности в полза на обществото, в което живеем и най-вече заради безопасността на най-уязвимите“, пише в обръщението на кралицата. „Мога да ви уверя, че аз и моето семейство сме готови да дадем своя принос“, пише още Елизабет Втора.\nОфициалното съобщение от кралицата бе публикувано и в акаунта на принц Уилям и Кейт Мидълтън в социалната мрежа Инстаграм.\nЕлизабет Втора призова всички да променят навиците си сн. Уикимедия\nЕлизабет Втора отмени и всички планирани пролетни събития, а заедно с нея в резиденцията в Уиндзор отиде и домашният й любимец, който носи името Канди. Принц Филип също е напуснал Сандригам, за да се събере със съпругата си и е пристигнал в имението с хеликоптер, пише tialoto.bg.\nЕтикети: new, Елизабет Втора, Кейт Мидълтън, коронавирус, Меган и Хари, Меган Маркъл, принц Уилям, принц Филип, Принц Хари


Мадуро заплаши САЩ и Колумбия: Ще съжалявате до края на живота си - BG VOICE\nПрезидентът на Венецуела Николас Мадуро заяви вчера, че властите на Колумбия и САЩ ще съжаляват, ако предприемат действия срещу политическия елит на страната му, предаде ТАСС.\n„Ако докоснете дори един лидер на нашата страна, ще съжалявате за това до края на живота си. Казвам това на олигархията на Богота, на колумбийската олигархия, казвам това и на американския империализъм“, заяви Мадуро в реч в Каракас, излъчена по националната телевизия.\nТой призова властите на Колумбия и САЩ „да престанат да подценяват“ Венецуела.\nВ четвъртък Вашингтон обяви награда от 15 милиона долара за информация, която да помогне за арестуването и/или признаването за виновен на венецуелския президент Николас Мадуро, както и награда от 10 милиона долара за аналогична информация за други представители на властта в Боливарската република.\nСАЩ също така повдигнаха обвинения за наркотероризъм срещу Мадуро и други представители на властта в страната.\nОще по тематаВенецуелаКолумбияНиколас МадуроСАЩ


10 удобства, които да търсите при закупуване на дом - ✔ - Smart Home Making | Издание: 2020\n10 удобства, които да търсите при закупуване на дом\nСега, когато пролетта е тук, купуването и продажбата на домове е цел на много от вас, които чакат търпеливо цялата зима, за да започнат търсенето на дома ви. Независимо дали това е първият ви дом или сте ветеран, има удобства, които трябва да имате предвид, когато търсите да купите дом. Докато много хора могат да се справят и да направят една къща да изглежда добре, помнете, че веднъж вещите са взети с тях, къщата ще остане. Ето защо погледнете тези 10 удобства, когато обмисляте да купите жилище, за да ви уверя, че ще получите полезна инвестиция.\n1. Вижте кухненските уреди: Една от най-скъпите части на домовете са уредите. Възрастта, грижите и състоянието на кухненските уреди в дома ще имат пряко въздействие върху това дали ще трябва да купите нови, или ако те ще трябва да бъдат обслужвани по всяко време скоро. Продължете ... отворете хладилника!\n2. Покрития и материали: След като разберете ценовия диапазон, знаете какви са завършванията в ценовата ви точка. По-евтиният дом ще използва винилова настилка, долен край килим и евентуални пластмасови ламинатни броячи в кухнята и ваните. Докато домовете с по-висок клас могат да използват по-гъвкави настилки като плочки и дърво, както и твърди повърхности в кухни като гранит или шисти. Знаейки какво се очаква в ценовата ви категория, ще ви помогне да определите дали дома, в който се намирате, е сделка или не.\n3. Обърнете внимание на тавана: Таванът е разяснително място за показване на водни петна от възможни течове и пукнатини от структурни повреди. Обърнете внимание на пукнатини в гипсокартон, стени и където таванът отговаря на стената за предупредителни знаци.\n4. Открити площи на дома: Не забравяйте да погледнете на покрива, улуци, надолу и да проверите външното състояние на дома. Особено по-стари къщи, опитайте се да разберете от вашия недвижим имот или предишния собственик на жилище, когато са били извършени поддръжката или замяната в миналото.\n5. Погледнете квартала: Да, къщата ви е важна, но трябва да се има предвид и безопасността, местоположението и близостта до няколко удобства. Проучете близките училища, ако имате деца, както и време за пътуване до работа, магазини и как е разположено кварталът. Чувствайте се също толкова удобно с вашия квартал като вашата къща.\n6. Ъпгрейди срещу стандартни удобства: Ако купувате съвсем нов дом от строител, знайте какви са ъпгрейдите спрямо стандартните удобства, когато търсите жилища. Повечето модели домове ще имат доста ъпгрейди, за да покажат домовете в тяхното "най-високо качество" състояние. Докато подобренията не означават, че домът е построен по-добре или по-зле от домовете с по-малко подобрения. Още веднъж тази информация ще ви помогне да бъдете информиран купувач на жилища. Не позволявайте на себе си да купувате по-скъп дом, отколкото сте предвидили в бюджета заради надграждане. Знаейки ценовата ви точка, ще ви дисциплинираме.\n7. Бани: Подобно на кухнята, погледнете в санитарните възли за баня, душ / вана, за да видите какво състояние са тези удобства. За по-стари къщи, ако знаете, че ще трябва да направите ремоделиране или обновяване в бъдеще, трябва да сте готови да знаете тази реалност, когато гледате вкъщи, а не след като се придвижите.\n8. Основни системи: Обърнете внимание на отоплението / климатизатора, нагревателя за топла вода и други големи системи в къщата, когато търсите жилища. Тези системи могат да бъдат скъпи, ако останат в разочарование твърде дълго. Въпреки че може да не се налага да ги разглеждате, докато не се установите в една конкретна къща, добре е да запазите контролния си списък.\n9. Допълнителни удобства на собственика: За препродажба домове, много собственици вече са подобрили дома си сами. От добавяне на плувен басейн и палуба в задния двор, за корониране и вградени шкафове в хола. Повечето собственици на жилища ще заявят какви ъпгрейди са вложили в къщата и каква е приблизителната цена, която е била да се надстрои. Използвайте тази информация, когато сравнявате подобни имоти в подобен квартал, град и т.н.\n10. Потърсете хартия: Особено, когато купувате дома за препродажба, потърсете хартия или списък с постъпления и / или документи за ремонти, ъпгрейди и услуги, добавени към дома през годините. Подобно на покупката на употребявана кола, колкото по-информирани сте, толкова по-идеален ще бъде купуването на жилище от този човек. Удобствата в дома могат да бъдат привлекателни, но ако собственикът не може да ви каже кой го е подобрил и кога, може да искате да преминете към следващата къща.\nТърсенето на нов дом може да бъде вълнуващо, а понякога и нервно придвижване! Въпреки че може да бъде и двете, търсенето на дом е съществена част от живота и вярвате или не, това е най-добрата инвестиция, която можете да направите някога. Решете кои удобства трябва да имате и кои предпочитате, но не е нужно да имате. Използвайте този 10 списъка с удобства, за да ви помогнем да знаете какво да търсите, когато търсите идеалния дом.\nСкъпи читатели вече сте започнали да търсите следващия си дом? Какви удобства търсите първо?\nИзключително гъвкав и удобен Lean + Laze Lounger\nИзключителни спални мебели Bellissimo\nМодерна резиденция Намира се в Солт Лейк Сити, Юта\nТриетажна къща от Пиер Хеббелинк\n18 Идеи за красиви бебешки стаи от Kidsfactory\nЕнергия и изкуство в една прекрасна съвременна къща в басейна\nМагическо показване на светлината в Милано: Пеперудите на Chiara Lampugnani\nПортланд Начало Ремодели Мастърс Прегледи\nИзтънчен и подробно ориентиран дом в Мелбърн\nИзбиране на осветена ретро трапезария светлина висулка\nКак да проектираме перфектното четене на кът с малко пространство\nСъздаване на идеалното забавно открито начало тази есен\nМалки пространства, голямо влияние на стила\nКак да направите своя собствена тераса градина


Написана от nixanbal 06 ноември 2019\nВИДЕО: Ревю на MLS MAIC\nНаписана от nixanbal 04 ноември 2019\nСлед като ви запознах с гръцката марка MLS чрез два нейни смартфона от ниския ценови сегмент, сега е време за нещо по-сериозно от съвсем друга продуктова категория. Това е домашният гласов асистент MLS MAIC, който може да се управлява на български език.\nВИДЕО: Разопаковане на Sony WF-1000XM3\nНаписана от nixanbal 21 октомври 2019\nСамо музика. Нищо друго. Това обещават Sony с новите си безжични слушалки със сложното име WF-1000XM3 и го доставят с пълна сила. Освен премиум дизайн и дълъг живот на батерията, този модел гарантира и най-добрата система за шумоизолация в индустрията.\nВИДЕО: 5 НЕЩА за Huawei Watch GT 2\nНаписана от nixanbal 18 октомври 2019\nТова е Huawei Watch GT 2. Новият смартчасовник на компанията, която залага на собствената си операционна система Lite OS за този тип устройства и въпреки че поне на този етап не вклюючва куп приложения, новият модел идва с впечатляващ живот на батерията и с някои важни нови екстри.\nВ следващото видео ще ви разкажа за първата си среща с Huawei Watch GT 2 и 5 важни неща, които трябва да знаете за него.\nНаписана от nixanbal 01 октомври 2019\nНаписана от nixanbal 13 септември 2019\nВИДЕО: Премиера на Samsung Galaxy A90 5G\nНаписана от nixanbal 09 септември 2019\nОбявеният преди няколко дни Galaxy A90 5G е най-достъпният смартфон с 5G модем на Samsung и едно от най-достъпните такива устройства на пазара изобщо. На изложението IFA 2019 в Берлин имах възможността да се докосна до него, а във видеото горе ви предлагам и преглед на част от акцентите в характеристиките му.\nНаписана от nixanbal 07 септември 2019\nВИДЕО: Премиера на LG G8X ThinQ\nНаписана от nixanbal 06 септември 2019\nНа изложението IFA 2019 в Берлин LG също представи нови продукти, сред които новия си флагман при смартфоните - LG G8X ThinQ. Както подсказва и името, той не е огромен скок пред предходния модел, но пък се опитва да се отличи от масовите устройства чрез възможността за добавяне на втори дисплей.


Путин: Честито, Фон дер Лайен! - 【Новини от света】• актуална информация, теми и новости | ФАКТИ.БГ\nРуският президент поздрави новия председател на Европейската комисия\nПубликувана: 17 Юли, 2019 15:43\nПутин опрости получаването на гражданство за украинци 17 Юли, 2019 21:19\nРуският президент Владимир Путин изпрати поздравителна телеграма до Урсула фон дер Лайен за избирането ѝ за председател на Европейската комисия.\nБраво така трябва да се поздравява. А и него\nго вълнува кои му пази задния двор\nВладимир Путин "знае правилата на играта"..! Да не кажем, че съвременните правила в ЕС и в бъдеще ще бъдат "писани" до голяма степен от Русия..! Хубаво е, когато лидерите се "разбират"..!\nДа видим пък това Лай.ен какви ще ги забърка, след меркелските.\nПутин е велик управник и отличен стратег, западът и ЕС да се учат от него !\nТая е човек на Путин-защото каза че е против миграцията на амуджите и за суверенни европейски дьржави-без влияние от САЩ...-путиниска е тая да знаете...\nНе че праи просто политическата куртоазия го изисква. Така се прави в цивилизацията. А иначе гаранция умира от кеф. Хфащам бас че и зад океана много се кефят. Ни РФ ни САЩ в момента не се нуждаят от силен играч на политическата сцена. Не случайно Вова я бъзга тъничко за международната и известност и за добрите й постижения на политическата сцена\nВярваш ли в това което си написал. Русия е държава от третия свят.\nРусия когато заголи банана Това означава че Европейският съюз и САЩ са наведени с смъкнати гащи!\nКогато съм "ял попарата" лично и имам известен опит - да вярвам..! Не подценявайте Русия - няма да ви "излезе сметката"..!\nТо с едно честито на лйнен не става !\nИзвикай й ги лично от танка пред Райстага !\n3 министерства, приятелю, Семейното, Работното и Военното.\nМоже да се сработят с германката на чист немски език. Путин е германофил за незапознатите, живял е дълги години там и доста често изпитва носталгия към немската бира и синьо сирене за мезе. Русофобите са рожби създадени от русофилите в България. Русофилите са глупави и много надути човечета, които масово превръщат обикновените българи около себе си в русофоби, спорейки с тях за неща от които не разбират и особено за Русия. Това се случва навсякъде - в метрото, в интернет, на работното място, в магазина, по местоживеене… Те са хора с доста по-малък капацитет на мозъците си от обикновените българи и няма да се учудя, ако имаме вече и някой чист руснак от нашата общност в България, намразил Русия заради тях. Моята дъщеря никога няма да бъде русофилка, ще следва в Русия и ще бъде рускиня, колкото се може по-далече от България, и от русофилите от България.


Определение на пантеон - Какво е това, смисъл и понятие\nПантеонът е дума, която произлиза от латинската дума Panthĕon , тъй като се нарича храм, който в древния Рим е бил посветен на всички богове . Следователно днес концепцията се използва за наименование на погребален паметник, където няколко души са погребани, въпреки че може да се използва и като синоним на гробище в някои нации.\nЗаслужава да се отбележи, че в резултат на първоначалния си смисъл Пантеонът обикновено се свързва с т. Нар. Пантеон на Агрипа , храм с кръгов вид, който се намира в Рим и който е известен просто като Пантеона . Това строителство е открито през 27-та година и е подновено между 123 и 125 години .\nРотондата е известна още като този пантеон, който ежегодно посещава много туристи, които не пропускат възможността да се възхищават на място. По-специално сред нейните елементи или най-значими аспекти са куполът, полусферичен, който има окулус с диаметър 9 метра, или пронаос, който се характеризира със своите осем колони.\nПантеонът на Париж , от друга страна, е паметник, разположен в Латинския квартал . Неговото строителство започва през 1764 г. и в момента се помещава в останките на личности като Волтер , Жан-Жак Русо , Виктор Юго , Жан Жарес и Емил Зола .\nТози споменат парижки паметник се характеризира, наред с други неща, с това, че е една от първите неокласически сгради в страната. И всичко това, без да забравяме, че в допълнение към гореспоменатите герои също почиват в него други важни фигури в световната история, като химията на Мария Кюри, Луи Брайл, които са измислили системата за четене на слепия, която носи неговото име, или политикът Жан Яреш.\nМадрид , от своя страна, е Пантеонът на прочутите мъже , сграда от неовизантийски стил, която се намира в района Ретиро , и Пантеона на царете , която е запазена в манастира Ел Ескориал .\nВ гореспоменатия първи мадридски пантеон трябва да подчертаем, че има останки от велики фигури в историята на Испания, като например политиците Хосе Каналеяс, Пракексес Матео Сагаста или Антонио Кановас дел Кастило. Погребалните паметници, които са установени в техните гробници, се възхваляват от художествената красота, която притежават, както и от ценността на известния Паметник на свободата, който е мавзолеят на скулпторите Сабино Медина, Пончано Понцано и Федерико Апаричи.\nНационалният пантеон на Венецуела в Каракас (построен през 1874 г. ) и националният пантеон на героите (разположен в Парагвайския град Асунсион ) са други паметници от този тип.\nВ сърцето на уругвайската столица се намира този споменат пантеон, който се счита за автентично художествено бижу за богатството и стойността, което притежава както от архитектурна, така и от културна гледна точка.\nКато синоним на гробището терминът пантеон се използва в Мексико и други американски страни. Например: "Мълчанието на пантеона ме кара да се тревожа" , "Казват, че през нощта в пантеона се случват странни неща" .\nНакрая Пантеонът може да бъде множеството на всички богове на една митология или религия и множеството от най-високите фигури на дисциплината : "Емануел Гинобили вече е влязъл в пантеона на спортните идоли на Аржентина" .