› Oppimateriaalit › Tyttökuningas ›\nKuningatar Kristiina (1626–1689) oli aikansa tunnetuimpia hahmoja, jonka valtakausi muutti Ruotsia. Hänen aikanaan perustettiin maan ensimmäinen sanomalehti ja aloitettiin laaja koulutus. Tieteen ja kirjallisuuden opiskeluun kannustettiin ensimmäistä kertaa, ja Ruotsin hovi oli hetken Euroopan suurin kulttuurikeskus. Hän oli yksi eurooppalaisten valtioiden itsemääräämisoikeuden peruskiven, Westfalenin rauhansopimuksen, toimeenpanijoita. Ristiriitaisen ja rohkean Kristiinan elämää on kuvattu useita kertoja, tunnetuimpana kenties Greta Garbon tähdittämä elokuva Kuningatar Kristiina (1933).\nMika Kaurismäki ei halunnut tehdä pukuloistoon keskittyvää historiallista elokuvaa, vaan näyttelijäkeskeisen psykologisen draaman. Kaurismäki luonnehtii Kristiinaa vallankumoukselliseksi vapaa-ajattelijaksi, feministisen liikkeen edelläkävijäksi, vahvaksi ja visionääriseksi poliitikoksi. Hän näki kuningattaressa kuitenkin myös toisen puolen: hämmentyneen, levottoman ja eristäytyneen nuoren naisen.\nHistoriallisissa elämäkertaelokuvissa menneisyyden hahmojen kokemista vaikeuksista tehdään usein henkilökohtaisia tunneasioita, jotka nykypäivänkin katsoja tunnistaa. Vaikka Tyttökuningas sijoittuu satojen vuosien taakse, myös Kaurismäki toivoo, että nuoret voivat samastua yleismaailmalliseen tarinaan. Kristiinan lailla monet etsivät sopivia ratkaisuja ja tapoja elää.\nOvatko Kaurismäen määritelmät Kristiinasta osuvia? Mitä muita luonnehdintoja mieleesi tulee?\nMillaisia paineita Kristiinalla on ja miten hän niistä selvisi? Millaisia keinoja nykypäivän nuorilla on selvitä paineista? Onko stressaavia asioita, joita erityisesti tytöt ja nuoret naiset kohtaavat?\nMiten arvelet vaikean äiti-tytärsuhteen vaikuttaneen Kristiinaan?\nMieti kohtausta, jossa kuningatar kohtaa kansan. Hän haluaa puhua sivistyksestä, mutta kansa innostuu vasta kuullessaan oluesta. Pohdi luokkaeroja ja sitä, tunteeko hallitsija todella hallittavansa. Sovella pohtimaasi Suomen politiikkaan.\nKuninkaallisten avioliitot olivat politiikkaa. Monessa maassa solmitaan järjestettyjä avioliittoja, jotka eivät perustu tunteisiin. Kristiina päätti, ettei tahdo avioitua. Ymmärrätkö ratkaisun? Oliko se sinusta hyvä? Mitä mieltä olet sovituista avioliitoista?\nRené Descartes (1596–1650) oli ranskalainen filosofi, joka tutki myös matematiikkaa ja luonnontieteitä. Descartes oli rationalisti, joka epäili ja halusi löytää varman tiedon ajattelunsa pohjalle. Kuningatar oli hyvin kiinnostunut Descartesin ajatuksista, ja filosofi tulikin hoviin opettamaan Kristiinaa tämän ollessa 22-vuotias.\nUskonnon rooli ihmisten ajattelussa 1600-luvulla oli vahva. Kuningattaren kruunusta luopuminen ja luterilaisuudesta katoliseen uskoon kääntyminen järkyttivät ruotsalaisia. Myös kuningattaren mieltymykset kyseenalaistamiseen ja järkeä painottavaan Descartesin ajatteluun herättivät vastustusta.\nTutustu Descartesin ajatuksiin ja muistele hänen puheitaan elokuvassa. Miten hänen oppinsa näkyvät Kristiinan toiminnassa?\nMiten Kristiinan arvot näkyvät puheessa, jonka hän pitää virkaanastujaisissaan?\nKuinka tärkeitä sinulle ovat koulutus, kulttuuri ja sivistys? Mitä nämä asiat mielestäsi pitävät sisällään? Mikä merkitys niillä on rauhan kannalta?\nMitä ajatuksia herättää elokuvassa toistuva kysymys vapaasta tahdosta verrattuna korkeamman voiman tahtoon? Onko kohtalomme määrätty ennalta vai voimmeko vaikuttaa itse siihen, mitä tapahtuu?\nUskotko Kristiinan lopulta löytäneen onnen ja vapauden?


Eron loputon suru | Tukinet\nEron loputon suru\nKäyttäjä -J- aloittanut aikaan 30.01.2013 klo 13:53 kohteessa Parisuhde, koti ja perhe\nViimeksi päivitetty 7 vuotta, 12 kuukautta sitten käyttäjän -J- toimesta\nKäyttäjä -J- kirjoittanut 30.01.2013 klo 13:53\nHaluan alkuun sanoa että olen normaalisti todella vahva ihminen. Olen kokenut paljon enemmän kuin ikäiseni ja kaiken olen tehnyt hieman ”kovemman” kautta. Olen luja ja vahva ihminen, joka ei ole lannistunut isompienkaan asioiden edessä ja sen takia olen menestynyt elämässäni, kunnes tapahtui seuraavaa.\nErosin avopuolisostani noin 5-6kk sitten, jonka jälkeen jouduimme asumaan vielä yhdessä yli 4kk. Surutyö on ollut todella vaikeaa ja auringonpaiste ei pääse vain minulle asti. Töistä olen joutunut olemaan sairaslomalla suruni takia monta kuukautta, mikä saa minuun vielä enemmän surua koska pidän työstäni, mutta tässä tilanteessa töissä käyminen ei ole todellakaan mahdollista ja kaiken lisäksi se vieläpä pelottaa. Kaikki pelottaa. Minun elämäni parisuhteet ovat kaikki loppuneet naisen päätökseen ja yleensä syihin ”en vain halua”, kuten myös tämäkin. Hän sanoo rakastavansa minua, muttei halua seurustella kanssani koska ei tunne samallalailla kuin esimerkiksi hänen ystäväpariskuntansa tuntee toisiaan kohtaa. Tuntuu kuin minä olisin pettänyt meidät omassa suhteessamme, olemalla vääränlainen. Olen tavallaan joutunut loputtomaan limboon, mistä ei pääse taakse eikä eteenpäin vaan jämähtää siihen välille. En halunnut tätä missään nimessä ja alunperin tämä tuli kaiken lisäksi aivan puskista. Luulin meidän olevan onnellisia. Itse olin oikeasti onnellinen ensimmäista kertaa elämässäni. Koko elämäni on ollut yhtä pyörremyrskyä, minkä takia uskonkin tämän surun olevan erittäin hankala prosessoida. Rakastan edelleen kyseistä naista enemmän kuin elämää, enkä missään nimessä halua menettää häntä kokonaan, mutta jo ajatus hänestä toisen miehen kanssa saa silmät vettymään. Kiuasaan itseäni ajatuksella siitä, että kyllä hän vielä minut haluaa takaisin, mutta ei. Nykyään en jaksa edes esittää pirteää, koska en vain pysty. Itken satunnaisesti jopa kaupan kassalla, koska jokin muistuttaa hänestä. En voi kuunnella radiota koska pelkään kuulevani jonkin laulun, mikä muistuttaa. Yritän välttää itkemistä koska se tekee jo kipeää.\nOlen täysin lamaantunut, eikä oikeastaan mikään huvita. Viinaa tulee silloin tällöin juotua vain koska haluan hetken rauhan surulta, mutta todellisuudessahan se vain pahentaa sitä. Koska luulin että minä ja hän olemme yhdessä kunnes se viimeinen potku onkin tyhjää. Olen laihtunut useita kiloja, mikä on ehkä ainut positiivinen asia minun mielestäni, ja aiheuttaa sekin fyysistä pahoinvointia. Olen nukkunut erittäin huonosti viimeisen 4kk ajan ja energiataso on aivan finaalissa. Tuntuu kuin hullun puheelta, mutta iltaisin kuvittelen hänen olevan siinä vieressä ja ottavan minun käteni hänen käteen. Se on ainut tapa unensaamiselle, eikä se nyt hittolainen hirveän tervettä ole.\nLäheiseni ovat minusta huolissaan, enkä halua aiheuttaa muille ylimääräistä stressiä.\nNyt olen tilanteeessa mistä en näe ulospääsyä ja loputon itkeminen on tehnyt jo vahinkoa silmäluomilleni. Olen jo kirjoittanut kirjeenkin, jos tilanne huononee niin huonoksi etten vain enää yksinkertaisesti jaksa. Elämästä pitää löytää jotain hyvää jotta sitä voi jatkaa, mutta entäs jos kaikki hyvä tuntuu täysin mitättömältä täysin särkyneen sydämen kanssa. Tätä en toivoisi edes pahimmalle viholliselleni. En tiedä edes miksi kirjoitan tänne, tuntuu vain siltä että jos en kohta tee jotain, en välttämättä selviä.\nKiitos valmiiksi ja pahoittelen pitkää teksiä.\nKäyttäjä Vanki kirjoittanut 30.01.2013 klo 17:14\n-J-, tunnen tuskasi!\nTäällä toinen sumussa eläjä, joka odottaa tämän painajaisen päättyvän vihdoin. Mulla on erosta aikaa vasta 2kk mutta ikävä on kovempi joka päivä. Yritän mennä eteenpäin, tehdä uusia asioita ja tutustua uusiin ihmisiin mutta ei ole vielä auttanu. Elämä on mennyt perin surrealistiseksi. Näen joka yö unta hänestä, en painajaisia vaan todella kauniita unia. Aamulla havahdun karuun todellisuuteen.\nEn ole kuullut hänestä kahteen viikkoon mitään.. Onko hänellä toinen? Mitä hänelle kuuluu? Ajatteleeko hän minua niin kuin minä häntä? Rakastaakohan hän minua vielä? Nämä kysymykset pyörivät koko ajan päässä eikä niihin saa vastauksia.\nÖhöm.. ei ollut tarkoitus alkaa avautumaan.\nEn tiedä miten tulisi jatkaa kun eron aiheuttama suru sumentaa elämän mutta haluan, että tiedät ettet ole ainoa tuskissasi. Itselläni se on aiheuttanut lisää surua, etten ole pystynyt jakamaan tunteitani kenenkään kanssa. Tuntemani ihmiset eivät tiedä mistä puhun kun puhun erosurusta. Toivottavasti sinulla on joku joka jaksaa kuunnella kun kerrot ikävästäsi ja surustasi. Jos ei ole niin päiväkirjan kirjoittaminen voisi olla hyvä ratkaisu, se on auttanut minua. Älä heitä toivoasi hukkaan yhteenpaluusta jos päivästä selviäminen vaatii sitä. Se ei ole itsensä kiusaamista, vaan selviytymistä.\nVoimia! Niin kauan kuin on elämää, on toivoa ja todellinen rakkaus löytää aina tien takaisin\nKäyttäjä propeli kirjoittanut 02.02.2013 klo 18:16\nHei.Viina pahentaa oloa no saattaa ehkä hetkeksi unohtaa asiat.Erosta toipuminen vie aikaa.Itse kävelin tänään vanhan kotitaloni ohi ja tuli kurja olo ja muistoja mieleen.En tiedä pystyykö sitä oikein koskaan unohtamaan toista kokonaan?voimia ja jaksamista.🙂🌻\nKäyttäjä sarrukka kirjoittanut 05.02.2013 klo 21:32\nMinä en ole vieläkään pystynyt unohtaan ex kaveria vaikka erosta\nmuutama vuosi. Hänellä on uusi naisystävä. Soittelemme kuitenkin\nmelkein päivittäin toisillemme. En pysty katseleen valokuvia meistä kahdesta.\nTulee niin paha olo. Samoin jotkut hyvät muistot tekee kipeää. En ole\nkertonut hänelle tuntemuksistani. Olen virheeni tehnyt ja se on kärsittävä.\nVälitän hänestä edelleen hyvin paljon. Toivon että hän on onnellinen. Että\npysymme edes ystävinä vastaisuudessakin.😟\nKäyttäjä Blueberry kirjoittanut 09.02.2013 klo 16:44\nMulla ei erosta aikaa ku muutama päivä.. Miehellä on ongelmia itsensä kanssa, hän on masentunut ja ahdistunut. Me ei vaan voida enää olla yhdessä. En voi enää koskaan kuvitella olevani kenenkään muun kanssa, vaikka tiedän kyllä että se on vain tämänhetkinen ajatus. Miten sitä sulkeeki silmänsä kaikilta ongelmilta, tiedän kyllä että yhteiselo ei ole mahdollista enää mutta silti sattuu niin paljon. Asiaan liittyy muutakin, täytyy aloittaa koko elämä uudestaan.\nKäyttäjä propeli kirjoittanut 12.02.2013 klo 20:10\nBlueberry noin minäkin ajattelin,että en pysty olemaan enään kenenkään muun kanssa,kuin mieheni,mutta kyllä pystyin se saattaa viedä vaan aikaa🙂👍.Vieläkin välitän exmiehestäni,vaikka en enään yhdessä meitä voisi kuvitella🙄.Nyt katson eteenpäin😉😉ja menen kohti tulevaisuutta 🌻🙂🌻\nKäyttäjä sarrukka kirjoittanut 13.02.2013 klo 18:57\nVoi kun voisikin vain unohtaa. Muistot tekee liian kipeää.En pysty\nkatselemaan valokuvia meistä. Itken kuin vesiputous. Olen kait\nihan tyhmä kun haikailen menneen perään vuosienkin jälkeen.\nOn muuten totta.Viina ei asiaan auta. Pahentaa vain tilannetta.\nEntisenä alkoholistina sen tiedän. Tuo vain hetken helpotuksen.\nTsemppiä kaikille jos päivä paistaisi vielä risukasaankin🙂👍\nKäyttäjä -J- kirjoittanut 23.02.2013 klo 16:24\nKaikkea on taas päässyt tapahtumaan. Nyt uudessa kämpässä ja ajatukset alkavat normalisoitua arkeen, mutta silti aina kun mieleni vetää exääni, alkaa surettamaan ja joskus jopa ihan lamaannun. Tämä on aika vaikeaa, mutta valoa näkyy jo kauempana. Välillä tuntuu että minulla ja hänellä olisi mahdollisuus. Ajatus kuitenkin lähtee melko nopeasti ja sitten juostaan. Siis oikeasti. Kunto on kasvanut huimasti, koska olen juossut joka ikinen päivä. Se tuntuu helpottavan.\nKiitos teille tukevista kertomuksista, arvostan niitä todella.\nKäyttäjä sarrukka kirjoittanut 17.03.2013 klo 16:49\nElämästäni puuttuu sisältö. Toivon mahdottomia vaikka tiedän ettei\ntoive toteudu. Jaksaisi uskoa että elämä voittaa vielä. Miksen voi\nKäyttäjä propeli kirjoittanut 17.03.2013 klo 21:05\nMoi sarrukka.Unohtaminen on vaikeaa.Ajan kanssa varmaankin helpottaa.Laitoin itse kaikki valokuvat pois kun en voi niitä katsella,kun tuovat liikaa muistoja mieleen.Nyt,kun ajattelen niin en halua unohtaa kokonaan,mutta en voi vielä katsella niitä valokuvia.Päiväkirjojakin kirjottelin ja niidenkin lukeminen tuottaa vaikeuksia,mutta ehkä luen niitä vielä jonakin päivänä.Voimia päiviin🌻🙂🌻🙂👍\nKäyttäjä sarrukka kirjoittanut 18.03.2013 klo 12:53\nHei propeli. Minäkään en uskalla katsoa vanhoja valokuvia meistä yhdessä.\nTiedän että itku pääsee. On niin paljon muistoja. En vvoi antaa itselleni\nanteeksi että mokasin. menetin maailman ihanimman ihmisen😭.\nEn tiedä miksi en pääse tästä eroon. Toivon hänelle kaikkea hyvää elämässä.\nMinun on vai yritettävä jatkaa eteenpäin. Vielä olen umpikujassa.\nKäyttäjä purppuraenkeli kirjoittanut 19.03.2013 klo 09:42\n-J- Hyvä🙂👍 - Olet tainnut löytää johtolanganpään, jes! Koti uusiksi, ulos, terveellinen ravinto, puhtaus ja siisteys.\nLiikkuminen ja nimenomaan juokseminen, fyysinen rasitus tuo hyvän mielen. Ellei jaksaisi kuin vähän ensimmäisenä päivänä tai välillä niin se silti kannattaa. Kotiin voisi laittaa jotain uutta "kaunista" ja mieluisaa. - Viherkasvi😀 - sitä on ihan pakko hoitaa ja kastella välillä (kyynelillä). Ruuan laittaminen hyvillä terveellisillä ei lihottavilla aineksilla. Tiedän erään eronneen miehen joka opetteli leipomaan (sämpylöitä ne eivät lihota). Uusia kivoja harrastuksia löytyy. Itselleni liikuntamuoto on ollut todella toivottua - lavatanssit aikoinaan ja onhan tanssikurssejakin. Lavatansseista löytyy ystäviä ja hienoja raittiinpia ihmisiä joille myöskin liikunta on tärkeää.\nNäillä eväillä sinulla on ennen kesää muuta katseltavaa😉\nKäyttäjä sarrukka kirjoittanut 19.03.2013 klo 13:40\nTaitaa tuo juokseminen olla mulle ylivoimaista. Kävelyllä kyllä käyn.\nTosin sekin kausiluontoista. Ostin tasapainolaudan . Jaksais vain alkaa\nharjoittelemaan. On niin mieli maassa välillä. Olen kuitenkin onnellinen\nettemme ole huonoissa väleissä. Hän tulee olemaan aina minun ystävä\njos niin haluaa. Hän on ihminen jolle pystyn puhumaan kaikesta.\nKävin kampaajalla . Ajattelin että jotain piristystä. Nyt kuuntelen musiikkia\nja surffailen täällä netissä. Jostain syystä olen alkanut miettiä noita\nuskon asioita. Paljonkin. Olen monesti rukoillut kun oikein paha olla.\nOisi joku jolle jutella noistakin. Tämä vähän sekalainen kirjoitus. Jospa\nHyvää päivänjatkoa kaikille🙂👍\nKäyttäjä purppuraenkeli kirjoittanut 19.03.2013 klo 15:27\nSarrukka - aivan totta. Itsekin kävelen enimmäkseen välillä juosta pyrähtelen. On ollut helpottavaa laittaa koti "uusiksi". On oma rauha ainakin. Itsestä huolehtiminen, omasta terveydestä ja hyvinvoinnista niinkuin mulla laihdutus (vain muutama kilo enää pois ja olen miltei kesäkunnossa). Minulla on mielenkiintoinen koruharrastus.\n- Kuuntelen uskonasioita tv 7 kautta (löytyy myös netin kautta). Sieltä löytyy mukavia ja mielenkiintoisia juttuja. - Löysin tuon kanavan kun aloin kiinnostua yliluonnollisista asioista. Huomasin ja kuulin että Jumala on yliluonnollinen ja hyvä. Pimeydenvaltoihin niinkuin esim. ennustajiin saa menemään rahaa ja kuitenkin se kaikki (uskovienkin mielestä) on 99% valhetta. Noihin jää helposti koukkuun. Olen tuon asian selittänyt itselleni niin että kun yhteen asiaan saa heiltä vastauksen ja ehkä tilanteeseen löytyy suunta - tulee vastaan toinen asia tai ongelma ja taas soitto ennustajalle - se on rahan tuhlausta ja pimeyden valtoihin turvaaminen tuo pelkoja ei turvattomuutta. Tuo on minun oma näkemykseni.\n- Rukoilen ja luen mm. raamattua. Se tuo rauhan ja turvallisuuden tunteen. Unikin on parempaa ja ajatuksiin tulee selkeyttä päivisin. Moni ikävä asia saa uusia näkökulmia. Niin moni ikävältä tuntuva asia ja epäkohta, väärinymmärrys ja koettu epäoikeudenmukaisuuskin voi kääntyä paremmaksi ainakin jollei aivan ylösalaisin.\n- Minulle rukous on jokapäiväistä puhetta korkeamman voiman - Taivaanisän kanssa. Hyvän ja henkisiä voimavaroja antavan asia puolesta kannattaa uhrata hetki aikaa päivästä. - voimia ja piristäviä aurinkoisia kevätpäiviä☺❤\nKäyttäjä purppuraenkeli kirjoittanut 19.03.2013 klo 20:33\n🌻🙂🌻Siis viestissäni kirjoitin väärää viestiä. Tietenkään asia joka tuo pelkoja ei voi tuoda turvallisuutta siis "ei turvattomuutta" tarkoitin nimenomaan tuo turvattomuutta.\nKäyttäjä sarrukka kirjoittanut 21.03.2013 klo 11:58\nHei purppuraenkeli🙂. Mistä tuon tv7 saa netissä näkymään? En ole\nkovin välkky käyttään tietokonetta. Kaapelitelevisiota minulla ei ole.\nVaikken ole uskovainen. Jotenkin lohduttaa nuo hengelliset asiat.\nOlen kuunnellut musiikkia ja lukenut raamattua. Toivottavasti en\nloukkaa ketään kirjoituksellani😟. Se ei missään nimessä ole


Karhuemo hyökkäsi miehen kimppuun – puu pelasti hengen – Stara\nKarhuemo hyökkäsi miehen kimppuun – puu pelasti hengen\nOhhoh! 14.6.2012, 11:00 · Neea Jokinen\nPohjois-Amerikan tappavimmat eläimet -ohjelmassa kerrottiin taannoin, kuinka 43-vuotias mies joutui harmaakarhun rajun hyökkäyksen kohteeksi. Nyt Alaskassa on tullut ilmi tapaus, jossa eräs patikoija selviytyi kuin ihmeen kaupalla ruskeakarhun raatelusta.\nPenguin Creekin metsäalueella patikoimassa ollut Ben Radakovich huomasi joutuneensa umpikujaan, kun valtava ruskeakarhu lähestyi häntä uhkaavasti. Pentuaan suojellut karhuemo hyökkäsi 30-vuotiaan miehen kimppuun, ja raateli häntä muun muuassa selän ja pään alueilta.\nMies ei ehtinyt kaivaa taskustaan pippurisumutetta, joten hän alistui karhun kynsiin. Maakarhu-nimelläkin tunnettu petoeläin lopetti kuitenkin raatelemisen yhtäkkiä, jolloin mies päätti tarttua tilaisuuteen. Ben Radakovich kiipesi viimeisillä voimillaan läheiseen puuhun. Karhuemo ei jäänyt vaanimaan miestä, vaan poistui pentunsa kanssa paikalta.\n– Adrenaaliryöppy sai hänet kiipeämään yhdeksän metrin korkuiseen puuhun. Puu pelasti hänet, Alaskan rajavartioston edustaja Beth Ipsen kertoi ABC News -uutiskanavalle.


Haemme LÄHIHOITAJAA määräaikaiseen työsuhteeseen ajalle 1.2. - 31.8.2019 lapsiperheiden kotipalveluun. Tehtävän sijoituspaikka työsuhteen alussa on Lahti/Nastola, mutta työskentelet myös koko hyvinvointiyhtymän alueella.\nKotipalvelu on perheen kodissa tai sen läheisyydessä suoritettavaa, arjen voimavaroja ja osallisuutta tukevaa palvelua, joka perustuu aina suunnitelmaan. Kotipalvelua annetaan sairauden, synnytyksen, vamman tai muun vastaavan toimintakykyä alentavan syyn tai erityisen perhe- tai elämäntilanteen perusteella niille henkilöille, jotka tarvitsevat apua. Työnkuvaan kuuluu asumiseen, hoitoon ja huolenpitoon, toimintakyvyn ylläpitoon, lasten hoitoon ja kasvatukseen, asiointiin sekä muihin jokapäiväiseen elämään kuuluvia tehtäviä.\nTyö on pääosin päivätyötä, mutta sinulta edellytetään mahdollisuutta ilta- ja viikonlopputyöhön asiakkaiden tilanteiden mukaan. Tarvitset itsenäistä ja joustavaa työotetta ja sopeudut muuttuviin tilanteisiin ja työolosuhteisiin. Arvostamme kykyä tiimityöhön, laaja-alaiseen työskentelyyn perheiden kanssa ja rehtiä, avointa asennetta. Työ on liikkuvaa, joten ajokortti on välttämätön ja oman auton käyttömahdollisuus katsotaan eduksi.\nEdellytämme sinulta lähihoitajan tutkintoa ja rekisteröitymistä JulkiSuosikkiin (Valvira) tai muuta vastaavaa aikaisempaa tutkintoa ja rekisteröitymistä JulkiTerhikkiin (Valvira).\nKatsomme eduksi myös työkokemuksen lapsiperheiden kotipalvelusta tai muusta perheiden ja lasten kanssa työskentelystä, erityisesti kokemuksen kotikäyntityöstä sekä maahanmuuttajien kanssa tehdystä työstä.\nKiinnostuitko? Kysy lisää ja tule työskentelemään meille!\nYhteystiedot: Johtava perheohjaaja Marjo Peltonen Puh. 044 729 7777 Johtava perheohjaaja Johanna Huttunen Puh. 044 018 7175\nTyöpaikan osoite: Pekkalantie 12, 15560 NASTOLA\nHaku päättyy: 20.01.2019 klo 23:59\nJätä hakemus: http://www.kuntarekry.fi/tyoavain/PHHYKY-13-384-18/fi_FI


Suomalainen superkokoonpano sai laulajan ulkomailta: Kuolema on kuolemampaa - Soundi.fi\nProgressiivinen metalliyhtye Barren Earth, jonka rivistöstä löytyy muun muassa Kreatorin ja Moonsorrow’n jäseniä, on löytänyt uuden solistin riveistä poistuneen Mikko Kotamäen tilalle. Uutta laulajaa ei kuitenkaan löytynyt Suomesta, joten kaveri piti käydä hakemassa Färsaarilta asti: Barren Earthin mikrofonia pitelee jatkossa Hamferð-yhtyeen Jón Aldará.\nSoundi tavoitti Barren Earth -basisti Oppu Laineen ja tiedusteli muutamia oleellisia asioita… Niin tosiaan, millaista laulajaa lähditte alunperin hakemaan – oliko teillä tarkka visio toivotusta muusikosta?\n– Alussa kriiteerinä oli lähinnä se, että Mikon laulama vanha Barren-materiaali taittuu luontevasti. Tämähän edellyttää hyvää murinaosastoa ja puhtaan laulutaidon lisäksi oikeaa fraseerausta sekä sopivaa äänen väriä. Eli siinä mielessä visio oli toki olemassa, mutta aika avoimin mielin lähdimme vokalistia silti hakemaan, Laine sanoo.\n– Pestiä haettiinkin aika laajalti. Suuri osa ehdokkaista tuli ulkomailta, esimerkiksi Yhdysvalloista, Kreikasta, Ruotsista ja niin edelleen. Taso vaihteli laidasta laitaan, mutta valtaosa oli kuitenkin keskitasoa parempia esityksiä. Muutama grindcore-murisija ja naislaulajakin oli joukossa. Lähes kaikilla tuntui olevan joku oma viritys pystyssä ja pystyimme tsekkaamaan hakijan tason melko tarkasti. Parhaille ehdokkaille sitten lähetimme vanhaa materiaalia instrumentaaliversiona ja pyysimme demottamaan omia lauluja siihen päälle.\nMiksi vaaka kallistui lopulta Jón Aldarįn suuntaan?\n– Jón erottui alusta asti edukseen ja mies vaikutti aidosti diggaavan bändin tekemisistä. Muistan, että Jón oli esimerkiksi viime kesänä katsomassa BE:n keikkaa Helsingissä ja tuli vuolaasti hehkuttamaan meininkiä vedon jälkeen. Marko (Tarvonen, rummut) ja Janne (Perttilä, kitara) tiesivät miehen aiemmilta kiertueiltaan, mikä ei ainakaan vaikeuttanut päätöstä. Varsinaisesti asia lyötiin lukkoon kuitenkin kaverin loistavien demojen perusteella. Jón nimittäin laati aika jäätävät laulut muutamaan vanhaan ja uuteen biisiin, joiden jälkeen aiheesta ei ollut enää pahemmin kysyttävää. Ainoa ”ongelma” on se, että äijähän asuu Färsaarilla… Mutta koska BE:n lähtökohta on ollut alusta alkaen ainoastaan musiikissa, jäivät logistiset kysymykset hänen demojensa myötä taka-alalle.\nTehän olette ehtineet jo harjoitellakin yhdessä…\n– Treenit menivät loistavasti! Rutkuteltiin ensin parit vanhat rallit lämpimiksemme ja sitten siirryttiin uuden materiaaliin kimppuun. Jónilla oli homma paketissa, eikä laulusovituksiin ollut tarvetta puuttua. Soittohommien jälkeen mentiin porukalla syömään ja painuttiin tyytyväisinä pehkuihin yksien yömyssyjen jälkeen. Selkeä voittajafiilishän siitä jäi ja sama tunnelma on päällä edelleen!\nKerrohan Jón, miltä tuore Barren Earth -materiaali vaikuttaa? Edellisen The Devil’s Resolve -täysosuman jälkeen odottavan aika on pitkä…\n– Barren Earthin perussoundi on edelleen ”siellä”, ei kai tässä muutakaan voi sanoa… Mutta ehkä lähestymistavassa on nyt pientä eroa suhteessa vanhempaan materiaaliin – jos minulta kysytään niin bändi kuulostaa ehkä vähän ”hullummalta”. Proge on progempaa, kuolema kuolemampaa ja melodioista löytyy uutta kieroutta. Tämähän on hienoa: Barren Earth aikoo näköjään hyödyntää vahvuuksiani eikä vain kopioida omia vanhoja juttujaan…!\nHamferð soi tällä tavalla – ottakaahan haltuun:


Kuinka filmiteollisuus rahoittaa elokuvia? | Filmitahti.fi\nFilmitahti.fi / Elokuvat / Kuinka filmiteollisuus rahoittaa elokuvia?\nFilmiteollisuuden tiedetään tahkovan multimiljoonien edestä voittoja menestyselokuvilla ja niiden oheistuotteilla. Voittoja edeltävät pitkälliset, laajat ja epävarmat investoinnit ennen elokuvan valmistumista. Selvitimme erilaisia tapoja, kuinka filmiteollisuus rahoittaa elokuvia.\nElokuvien tuotanto ja rahoitus\nTäyspitkän elokuvan tuotantoprosessi on pitkä, suunnitelmallinen ja tarkkaa budjetointia vaativa. Ensimmäisiä kustannuksia ovat idean muuntaminen käsikirjoitukseksi, tiimin ja muiden palveluiden varaaminen, näyttelijöiden rekrytointi sekä rahoituksen hankinnan aloittaminen.\nKun rahoitus on turvattu, seuraava kustannuserä on tuotannon yksityiskohtainen valmistelu, jota seuraa kuvaaminen. Elokuvan filmaamista varten budjetissa tulee huomioida muun muassa henkilökunta, tekniikka, näyttelijät, materiaalit, tilojen vuokraus, efektien toteutus sekä elokuvamusiikki.\nKun elokuva on saatu kuvattua, seuraavaksi on vuorossa pitkäjänteinen prosessi, jossa filmi jälkikäsitellään julkaisukuntoon. Viimeinen kustannuserä on myynti, mainostaminen ja markkinointi. Markkinointiin ja myyntiin panostaminen yleensä vaikuttaa merkittävästi elokuvan lopulliseen taloudelliseen menestykseen ja tuotantokustannusten takaisin tienaamiseen voittojen kera.\nLainaa varten rahoituslaitokset arvatenkin edellyttävät erittäin hyvin perustellun suunnitelman sekä aikataulun projektille. Rahoitusyhtiöt eivät investoi, vaan haluavat lainaamansa summan takaisin mielellään korkojen kanssa. Näin ollen lainaaja tulee saada vakuutettua siitä, että he tulevat saamaan lainaamansa rahat takaisin. Tämän takia rahoitusyritykselle esitettävän suunnitelman tulee olla vedenpitävä, perusteellinen ja huolella mietitty. Koko summaa harvemmin saa lainattua kerrallaan, vaan alkupääoman tulee olla valmiina lainaa hakiessa.\nIsomman lainan myöntäminen vaatii paperityötä, joten tiedustelut tulee aloittaa hyvissä ajoin. Ilman menestyksekästä taustaa lainojen takaisinmaksusta tai aiemmin toteutetuista onnistuneista projekteista rahoituksen hankinta voi osoittautua kynnyskysymykseksi. Taloudellinen riski on myös suuri niin lainan ottajalle kuin antajalle projektin mahdollisesti epäonnistuessa.\nYksityisellä rahoituksella tarkoitetaan rahoitusta, jota haetaan investoijilta. Investoijat ovat valmiita ottamaan taloudellisen riskin sijoittamalla tulevaisuudessa pot entiaalisesti tuottavaan elokuvaan. Investoijat tulee saada vakuutettua investoinnin kannattamisesta ja tulevien voittojen todennäköisyydestä. Tätä varten suunnitelman, aikataulun ja projektin esittelyn tulee olla vähintään yhtä kattava kuin lainaa hakiessa.\nSijoittajien tulee saada helposti kokonaiskuva projektin mahdollisuuksista ja riskeistä, joten kommunikaation tulee olla hyvin selkeää ja suoraviivaista. Sijoittajien löytäminen ja tyytyväisinä pitäminen vaatii sinnikästä työtä, hyvien suhteiden ylläpitoa ja selkeää kommunikaatiota projektin molemminpuolisista eduista.\nJoidenkin elokuvien tuotannossa mukana olleille aletaan maksetaan palkkioita vasta, kun elokuva on alkanut tuottaa rahaa julkaisun jälkeen. Tämä vaatii koko tuotantotiimiltä korkeaa työmoraalia ja motivaatiota, mutta se ei ole tavaton vaihtoehto etenkään pienempien ja vaihtoehtoisempien elokuvien keskuudessa.\nInternetin joukkorahoituskanavat ovat avanneet uuden tulonlähteen etenkin pienen budjetin elokuvien toteuttamiseen. Joukkorahoituspalvelun kautta periaatteessa kenen tahansa on mahdollista perustaa joukkorahoitusprojekti ideansa rahoittamiseksi.\nJoukkorahoituspalvelu toimii neutraalina kanavana rahoittajien ja toteuttajien välillä. Palvelu mahdollistaa, että kuka tahansa voi lahjoittaa rahaa tärkeänä pitämiinsä projekteihin ympäri maailmaa muutamalla klikkauksella internetin kautta. Joukkorahoitus on mahdollistanut uuden rahoituskanavan etenkin epäkaupallisille elokuville ja uusille elokuvantekijöille, joiden on ollut perinteisesti hankalampi saada pankista lainaa tai vakuuttaa investoijia.\nYhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa sijaitseva elokuvateollisuuden keskus Hollywood on inspiroinut hallituksia filmiteollisuuden ansiosta tapahtuneen positiivisen talouskehityksen myötä. Hyvänä esimerkkinä elokuvien tuomasta suosiosta on myös Uudessa-Seelannissa kuvattu Taru Sormusten Herrasta. Suositun elokuvasarjan taianomaiset kuvauspaikat ovat nykyään pyhiinvaelluspaikkoja faneille ja kiinnostavia käyntikohteita muillekin matkailijoille.\nPositiivisista talousvaikutuksista inspiroituneina esimerkiksi Uusi-Seelanti, Irlanti, Australia ja useat Yhdysvaltojen osavaltiot ovat asettaneet taloudellisia kannustimia elokuvan tekijöiden houkuttelemiseksi alueelle. Valtiollisten tukien tai verohelpotusten ehdot ovat tarkat ja vaativat usein mittavia lisäselvityksiä sekä paperitöitä väärinkäytösten välttämiseksi. Valitsemalla filmiteollisuutta tukevan kuvauspaikan tuotantotiimi voi kuitenkin säästää budjetista pitkän pennin.


Kiinteistönhuolto - Kiinteistötaitohuolto\nKiinteistötaitohuollosta saat kaikki kiinteistöhuoltoon kuuluvat palvelut\nVoimme hoitaa suuria kokonaisuuksia tai tarvittaessa auttaa pienempien asioiden tekemisessä.\nToimiva, ammattitaidolla toteutettu kiinteistöhuolto on avain kiinteistön arvon säilymiseen sekä siihen, että käyttökustannukset pysyvät alhaisina. Pidämme huolta olemassa olevista rakenteista, alueista ja elementeistä, ja voimme myös tehdä ehdotuksen siitä, miten kiinteistöä kannattaisi hoitaa, kunnostaa tai parantaa.\nJotta kiinteistön alueella olisi turvallista ja viihtyisää, tarvitaan säännöllistä ja huolella tehtyä kiinteistöhuoltoa. Joustavana yrityksenä pystymme reagoimaan aina nopeasti ja meille jokainen asiakas on tärkeä.\nJos isännöitsijän kuorma käy kohtuuttomaksi tai pienessä taloyhtiössä talkoomeininki ei enää toimikaan, voimme tulla apuun ja saattaa keskenjääneet hankkeet loppuun – ja huoltaa kiinteistönne kaikki asiat luotettavasti ja taloudellisesti.\nKiinteistönhuollon vastuut ja tehtävät sovitaan aina selkeästi tilaajatahon ja Kiinteistöhuoltotaidon kesken.\nKiinteistötaitohuollon talonmies hoitaa kiinteistöäsi ammattitaidolla, tarkasti ja ketterästi. Oma talonmies tuntee kiinteistöt, käyttäjät ja huoltotarpeet.\nOlemme pieni ja joustava palveluyritys, joten meille on kunnia-asia, että tunnemme jokaisen asiakkaamme. Jokaisella kiinteistöllä ja taloyhtiöllä on omat tarpeensa ja haasteensa – teemme kaikkemme, että palvelumme vastaa näitä tarpeita.\nTalonmiehemme pitävät huolta kaikista perusasioista, ja ammattitaitoisina tekijöinä he osaavat myös kiinnittää huomiota mahdollisiin kiinteistöjen ongelmakohtiin ja näin puuttua asioihin silloin, kun se vielä on helppoa ja taloudellista.\nJos tarvitsette osaavan ja luotettavan talonmiehen, on Kiinteistötaitohuolto oikea ratkaisu. Kysy lisää!\nKaipaisiko kotisi tai toimistosi uutta ilmettä? Joskus pienellä pintaremontilla voi saada ihmeitä aikaan: seinien tasoitus, maalaus ja tapetointi trendikkäällä tapetilla voi saada tilan tuntumaan aivan uudelta. Ammattitaitoiset remonttimiehemme osaavat käsitellä erilaisia materiaaleja – autamme asiakasta valitsemaan tilaan sopivat materiaalit ja pidämme huolen, että myös hienot erikoistapetit pääsevät täysiin oikeuksiin seinilläsi!\nKeittiön merkitys kodeissa kasvaa koko ajan: ruokaa halutaan laittaa itse, eikä ruoanvalmistus ole enää vain välttämätön paha, vaan keittiössä todella vietetään aikaa. Viihtyisä, nykyajan tarpeita vastaava keittiö on kodin sydän, johon kannattaa panostaa. Me Kiinteistötaitohuollossa autamme keittiöremontin toteuttamisessa: voimme purkaa vanhat kaapit ja asentaa uudet. Voit huoletta jättää koko keittiöremontin meille – lupaamme, ettei sinun tarvitse stressata turhasta!\nOlipa sinulla pieni tai suurempi kohde, joka tarvitsee uutta ilmettä tai korjausta, ota meihin yhteyttä. Palveluvalikoimamme on laaja, joten saat kaikki keskeiset palvelut yhdeltä, luotettavalta toimijalta. Pysymme aikataulussa ja työskentelemme aina asiakasta kunnioittaen!\nVesivahinkojen jälkeiset purku ja kasaustyöt\nSeinien, lattioiden, katon kunnostus ja maalaus\nKeittiön kaappien purku ja asennus.\nParvekkeiden kunnostus (epoksipinnoitteella/tasoitteella)\nJulkisivun saumojen korvaus\nKylpyhuoneen laattojen purku ja asennus


Äänivarren efektiivisenmassan suhde rasian massaan | Hifiharrastajat.org Foorumi\nÄänivarren efektiivisenmassan suhde rasian massaan\nVaikka erimassaisia rasioita on tullut oman soittimeni varteen soviteltua useampia, en aiemmin juurikaan ole ajatellut niiden sopivia suhteita toiminnan suhteen, toki resonanssitaajuuksia yms on tullut laskettua ihan mielenkiinnosta.\nOmana perustelemattomana ajatuksenani on ollut että varren tulee olla raskaampi kuin rasia mikä mielestäni on tuntunut loogisemmalta kuin toisinpäin. Kuinkas asia oikeasti tulee ollakaan?\nKiinnostuin tuosta koska olen katsonut kevyttä Breuer 8c vartta hiukan sillä silmällä\nOnkos kellään tällä foorumilla minkäänlaista kokemusta noista vivuista??\nHaulla löytynee jonkin verran keskustelua aiheesta tältäkin palstalta, mutta tästä pari linkkiä jotka käsittelevät aihetta:\nNoista löytyy kaava, jolla voit laskea varsi-rasia-yhdistelmän muodostaman resonanssitaajuudeen. Ihanteellista on siis saada taajuus tuohon 10Hz korville. Rasioissa tämän suhteen massaa ehkä merkitsevämpi seikka on naulavarren joustavuuskerroin.\nJuu tiesin tuon joustavuuskertoimen jne, mut jankkaan nyt vaan tuota rasian massan suhdetta varren massaan L. onko hajatelmani ollu oikeilla urilla??? sekä mahdolllisia kokemuksia tuosta Breuerin vivusta.\nSuomeks kiitos, en viitsi ruveta noita lontoonkielisiä sivustoja nyt kahlaamaan 8)\nKolmen pikkujoulun kiirastulessa ei jaksa kovin syvällisiä alkaa miettimään\nKiitos vaan asiantuntijalle joka suoraan yhteyttä ottaen väänsi asian sopivasti rautalangasta utuisen päivän kunniaksi\nÄlä nyt vielä keissiä sulje! Olisi ollut mukava itsekin kuulla vastaus uteluusi.\nSamaa mieltä. Kun kertoo mitä tietää tietää, saa aina palkinnon.\nSen verran alkaa taas "pyryttää" etten viitti enää keskittyä kirjallisiin asioihin..... ehkä myöhemmin...... lyhyesti:- jos saat varren "nollattua" vastapainolla rasian massan ollessa mitä hyvänsä, saattaa se jollaintapaa toimiakin 8)\nEi sitten Breuereista ole mitään kokemusta kenelläkään???\nlyhyesti:- jos saat varren "nollattua" vastapainolla rasian massan ollessa mitä hyvänsä, saattaa se jollaintapaa toimiakin 8)\nKiitos. Eli rasian massalla on merkitystä ainoastaan osana resonanssitaajuuden laskutoimitusta, kunhan varressa on sopivan kokoinen vastapaino.\n[ot]Tuossa Denonissani niitä vastapainoja on peräti neljä erikokoista. [/ot]\nMikäs on tänään palkintona\nJos haluat kokemuksia Breuerin varresta, niin kysy Porin Pekalta. Hänellä pitäisi olla joku Brinkman:nin johdannainen, joka perustuu Breuerin vipuun. En usko, että kenelläkään muulla tässä maassa on kokemuksia edes "lähes" Breuerista.\nKiitos vinkistä hörhelö. Pitääpä kysäistä.\nPalkinto perustuu elämänoppiin, jossa kaikki annettu palautuu jossain muodossa vastavuoroisesti takaisin.\nEttä pannaan hyvä kiertämään? Tuntuu palautuvan toisessa muodossa takaisin\nVoi, kuinka pimeässä vaeltaa uskoton.\nVastaus tuohon alkuperäiseen kysymykseen on selvä, mutta ei kovin yksiselitteinen. Sen jälkeen kun olet kiinnittänyt rasian tukevasti varteen ei sinulla ole kuin yksi kokonaisuus, jonka tehollinen massa on se mikä se on. On siis aivan sama onko paino rasiassa vai varressa sen jälkeen kun se on yksi kokonaisuus.\nAivan toinen asia on sitten painopisteen sijainti ja sen vaikutus teholliseen massaan. Jos sinulla on ultrakevyt varsi ja siinä painava rasia niin homma on aivan eri, kuin jos sinulla olisi esim. tyvestä painavammassa varressa kevyt rasia, vaikka systeemin kokonaispaino olisi sama.\nNämä varsiasiat ovat toistaiseksi vielä aika hyvin fysiikan lakeja noudattaneet, vaikka aina välillä näkee muutakin väitettävän .


Pariisin vuoden 2024 olympialaiset saivat uuden logon – muotoilijat ovat hämmentyneitä: ”Alkaa mennä tahattoman komiikan puolelle” | M&M\nPariisin vuoden 2024 olympialaiset saivat uuden logon – muotoilijat ovat hämmentyneitä: ”Alkaa mennä tahattoman komiikan puolelle”\nAleksi Ylä-Anttila, 29.10.2019 13:14 |päivitetty 29.10.2019 13:26 DesignMarkkinointiUrheiluLifestyle\nKumarrus Ranskan naishahmoiselle kansallissymbolille ei vakuuta ammattilaisia.\nMonta tulkintatapaa. Pariisin kesäolympialaisten logo on saanut rinnastuksia muun muassa treffisovellus Tinderiin ja shampoo-mainoksiin.\nOlympialaisten brändays logoineen on sekä jännittävä että vaarallinen tehtävä. Yhtäältä suunnittelijoilla on mahdollisuus luoda jotakin todella ainutlaatuista ja joka jää historiaan, toisaalta vastassa ovat valtavat paineet ja yleensä lopputulos haukutaan pystyyn.\nPariisin vuoden 2024 -kesäkisojen logo on AdWeekin tekemän katsauksen mukaan tästä oiva esimerkki. Tarkoituksena on ollut tehdä viittaus erääseen Ranskan tärkeimmistä kansallissymboleista, järjen ja vapauden henkilöitymään Marianneen.\nKisajärjestäjien kannalta on valitettavaa, että uusi logo on rinnastettu olympiatulen ja -aatteen sijasta muun muassa deitti-ilmoitukseen ja esimerkiksi shampoo-mainokseen.\nVaikka toteutus ei mitä ilmeisimmin ole täysi napakymppi, suunnittelijoita ei tule ristiinnaulita, koska mikä tahansa lopputulos olisi todennäköisesti synnyttänyt soraääniä.\nCactus-designstudiossa työskentelevä muotoilija Sarah Berkheimer tiivistää tilanteen parhaiten.\n”Tunnustan, että niin suuren ja kaikkialla vaikuttavan asian kuin olympialaisten, brändääminen ei ole helppo juttu. Ja muotoilijana voin vain tuntea myötätuntoa tätä valtavaa haastetta kohtaan, luoda logo, joka merkitsee jotakin jokaiselle”, hän sanoo.\nJuuri tällaisen haasteen muotoilijat kohtaavat tämänkaltaisissa projekteissa. Lopputulos koskettaa kaikkia ja juuri missään muualla ei ole niin suurta joukkoa ihmisiä, joita pitäisi miellyttää yhtaikaa.\nAlan ammattilaiset antavat kritiikkiä etenkin siitä, että tarkoitetut mielleyhtymät ja symbolit eivät avaudu logosta selvästi.\nMarian Williams, muotoilujohtaja, OKRP:\n"Tästä puuttuu energia. Se miten olympiasoihtu ja naisen kasvot tuodaan esiin logossa ei toimi, koska se tapa ei juhlista suurta urheilutapahtumaa, jollainen olympialaiset ovat. Erityisesti kasvot ja hiukset. Ne viittaavat Ranskaan, mutta ne eivät välitä oivallusta."\nJessica Tainsh, luova johtaja, Firstborn:\n"En voi välttyä ajatukselta, että tämä on jo nähty. Kuten asennettuna kultakalvoon paikallisen salongin ikkunaan, jotta paikalliset rouvat voisivat käydä kohentamassa kampaustaan, joltain 90-luvulta. Se ei toiminut silloin ja vielä vähemmän nyt. Se on kiva ajatus ja yrittää symboloida niin montaa tärkeää asiaa Ranskasta ja tapahtumasta, mutta toteutus epäonnistuu ja alkaa mennä tahattoman komiikan puolelle."\nPariisin kesäolympialaiset järjestetään vuonna 2024 heinä- ja elokuun vaihteessa.


Kari: Poliisin rekistereiden laillisuusvalvonta vuotaa kuin seula | Sosialidemokraatit\nKari: Poliisin rekistereiden laillisuusvalvonta vuotaa kuin seula\nAjankohtaista 14.03.2014 13:04\nValtakunnallisen poliisiasiain neuvottelukunnan puheenjohtaja, kansanedustaja Mika Kari (sd.) haluaa selvittää, onko poliisin rekisterien laillisuusvalvonta asiallisella tasolla. Kari on jättänyt aiheesta perjantaina 14.3. sisäministerille kirjallisen kysymyksen.\nKeskiviikkona julkisuuteen tulleiden tietojen perusteella poliisin rikosepäilyrekistereitä valvovien viranomaisten ei ole annettu hoitaa työtään. Asiasta uutisoi muun muassa Yle uutiset.\nLaillisuusvalvojia ei ole päästetty tutustumaan poliisin salaiseen rikoksesta epäiltyjen rekisteriin. Esitutkinnan mukaan poliisihallinto ei ole myöntänyt laillisuusvalvojille valtuuksia tehtävänsä hoitamista varten. He eivät ole voineet varmistaa onko rekisteriä hallinnoitu asianmukaisesti, vaan rekistereiden valvonta on jäänyt ainoastaan poliisin esimiestyön varaan.\n– Lain mukaan poliisin rekistereistä vastuussa oleva elin on poliisihallitus. Poliisiylijohtaja Paateron johtaman poliisihallituksen tulee viipymättä saattaa poliisin rekistereiden laillisuusvalvonta lain vaatimalle tasolle. Oikeusvaltiossa poliisin rekistereiden laillisuuden valvonta ei voi olla vain poliisien itsensä käsissä.\n– Valvonnan puute on vakava haitta. Poliisin rekisterit eivät voi samaan aikaan olla salaisia ja valvomattomia, Kari toteaa.


Power Cupin toinen päivä pelattiin vaihtelevassa säässä - Lentopalloliitto PowerCup\nPower Cupin toinen päivä pelattiin vaihtelevassa säässä\nPower Cupin toinen päivä perjantaiaamu Salossa valkeni kauniina ja aurinkoisena. Pelaajat pääsivät kuitenkin pelaamaan vaihtelevassa säässä, sillä rankat kuurosateet kastelivat pelaajat. Hyvä fiilis kuitenkin säilyi sateesta huolimatta ja pelien välissä käytiin hakemassa kuivaa vaatetta majoituskouluilta.\n– Erittäin hyvä fiilis. Vähän kastuttiin tosin, joten nyt mennään vaihtamaan vaatteita. Tämän vuoden Power Cupissa hauskinta on ollut vesisade ja herkut, kommentoitiin pelikentältä.\nPäivä oli pelien täyteinen ja hyvä fiilis välittyi kentiltä katsojille.\n– Hyvä fiilis. Pelitkin on mennyt hyvin tänään. Yksi peli on ollut ja siitä tuli voitto. Vielä on kaksi peliä ja ne yritetään voittaa, Vaasan Kiiston tyttöjuniorit kertoivat.\nPäivän aikana nähtiin pelien lisäksi monenlaista ohjelmaa. Power Cupin lavalle nousi taikuri Aatu Itkonen ja powerilaiset pääsivät kilpailemaan yhteistyökumppanin Jaffa Juicyn järjestämässä kisailussa. Myös jäätelöistään tunnettu Pingviini nousi lavalle.\nSateisena päivänä kisakansa pääsi pelien välissä kuivattelemaan myös Salohalliin, jossa on oheisohjelmaa jokaisena Power Cupin päivänä. Salohallissa on mahdollisuus esimerkiksi kokeilla erilaisia urheilulajeja sekä pelata videopelejä.\nIlta huipentui PowerPerjantaihin, jonka ohjelmaan kuului ulkoilmaelokuva. Illan aikana nähtiin kaksi elokuvaa ja epävakaasta säästä huolimatta pelaajia kertyi ilmapatjoille seuraamaan elokuvia ja syömään popcornia. Lisäksi illalla oli mahdollisuus tavata salolainen YouTube-tähti Joona Hellman. PowerTori oli tuttuun tapaan koko päivän auki.\nToisen kisapäivän kuvia voi käydä katsomassa osoitteesta www.lentopalloliitto.kuvat.fi. Kuvia voi käyttää vapaasti, mutta muistathan mainita kuvaajan kuvia julkaistessasi. Merkkaile myös Power Cupin tili mukaan Facebookissa @PowerCup ja Instagramissa @power_cup sekä viralliset tägit #powercup ja #poweriakentälle.


Liikuntakärpäsen puraisu: Antakaa rauha opinnäytetyöntekijöille!\nItse olen tehnyt opinnäytetöinä kandidaatintyön ja pro gradun, mutta haluan silti kirjoittaa yleisesti opinnäytetöistä, koska olen melko useasti kohdannut ammattikorkeakouluopiskelijoiden vähättelevän omaa työmääräänsä opinnäytetyön kanssa heti sen jälkeen, kun olen kertonut tekeväni gradua (onneksi se on nykyään valmis!).\nTietenkin oppareita on eri tasoisia ja haastavuudeltaan erilaisia. Joku voi tehdä todella yksinkertaisen gradun, kun taas toisen ammattikorkeakoulun päättötyö on todella haastava.\nGradun teko oli itselle aikamoinen puristus. Mulla meni sen tekoon kokonaisuudessaan melkein 2 vuotta. Itse laskin gradun teon aloittamisen siitä, kun aloin tehdä tutkimussuunnitelmaa. Toki olin välillä aina töissä ja työnteko hidasti gradun tekoa merkittävästi.\nSuurin ongelma itsellä oli gradun teossa, että aineisto ei ollut omani ja jouduin korjaamaan aineistoa oikeaan muotoonsa todella monta kertaa (ohjaajakin välillä korjasi sitä, koska tiesi paremmin mitä aineiston keräääjä on tarkoittanut) ja tekemään tuloksia monesti uusiksi. Lisäksi minulle tilastotiede on todella vaikeaa ja jouduin tappelemaan SPSS:n kanssa vaikka kuinka monesti ja en heti alkuun saanut edes apua tilastotieteen kanssa, kunnes otin ohjaajaan yhteyttä, että tästä ei tule yhtään mitään.\nItse olen kuitenkin ollut siinä onnellisessa asemassa, että minua ei puoliso eikä perheenjäsenet häirinneet jatkuvalla kyselyllä, että milloin se gradu on valmis ja milloin valmistun. Jos puhuin, että pakko pitää gradusta taukoa, niin kaikki oli heti sen kannalla, että ehdottomasti kannattaa.\nOhjaajakin kyseli ainoastaan kesällä 2015, että mitä gradulle kuuluu ja ymmärsi, kun kerroin etten ollut sitä ollenkaan tehnyt kesätöiden vuoksi.\nKaikilla ei valitettavasti ole näin. Joillakin tutut ja sukulaiset kyselevät jatkuvasti, että milloin valmistut? Milloin se päättötyö on oikein valmis? Miksi et ole saanut sitä vielä valmiiksi? Ei se voi olla niin vaikeaa?!\nMeitä ihmisiä on erilaisia ja olemme myös erilaisia oppijoita ja erilaisia tutkelmien tekijöitä. Kuulostaahan se helpolta jos miettii esimerkiksi gradun rakennetta: johdanto, aineisto ja menetelmät, tulokset, tulosten tarkastelu ja johtopäätökset. Eikun vain kirjoittamaan ja se onkin valmis!\nPäättötyössään voi kohdata ongelmia, mitä ei ole odottanutkaan. Esimerkiksi olin itse maaliskuussa innossani, että vihdoin tulokset ja taulukot on valmiit ja jouduinkin tekemään kaiken alusta, koska aineistoon oli tehtävä logaritminmuunnos. Oliko motivoivaa? Ei ja gradu sai jäädä tauolle maaliskuun lopuksi ja keskityin töiden tekoon. Tai kun etsin johdatoon lähteitä. Käytin usemman päivän oikein viitteiden löytämiseen, koska törmäsin aina johonkin toissijaiseen lähteeseen! Se vasta oli turhauttavaa...\nMoni voi jäädä myös täysin yksin tutkielmansa kanssa. Kaikki ohjaajat eivät auta. "Pitäähän sitä nyt osata jo tässä vaiheessa tehdä gradu itse." Jotkut ohjaaja eivät auta edes kandidaatintyön kanssa. Koita siinä sitten raapia tieteellistä tutkimusta kasaan, jos sen teosta ei ole aikaisempaa kokemusta.\nPäättötyötänsä tekevät opiskelijat ovat myös eri elämäntilanteissa. Joillakin on sellainen elämäntilanne, että päättötyön saa vauhdilla valmiiksi ja se on siinä. Toiset ovat toinen jalka työelämässä ja toinen jalka vielä opintojen parissa. Silloin voi olla vaikeaa jaksaa töiden jälkeen tai viikonloppuisin keskittyä päättötyönsä parissa. Joillakin voi olla ongelmia mielenterveyden kanssa ja toisaalta suuri pettymys opintojensa viivästymisestä voi jo hidastaa opinnäytetyön tekemistä.\nItse olin kovin pettynyt siihen, että en valmistunut 5 vuodessa, vaan päädyin N:nen vuoden opiskelijaksi. Tein töitä myös gradun ohella, koska jokainen oman alan työkokemus oli/on äärimmäisen tärkeää.\nToisaalta myös kandidaatintyön tekeminen oli itselle niin raskas prosessi, että gradu kasvoi itselle jo sellaiseksi möröksi ennen kuin minulla oli edes aihetta tiedossa. Gradu paljastui itselle lopulta vielä pelkojani suuremmaksi möröksi...\nEn halua pelotella ketään, jolla gradun teko on vasta edessä :D Itselle gradu oli vaan niin tuskainen projekti, että vieläkin ihmettelen, että sain sen todellakin valmiiksi! Toisille gradu on läpihuutojuttu, mutta itselle ei valitettavasti ollut.\nHaluankin julistaa rauhan opinnäytetyötänsä tekeville opiskelijoille. Sitä tutkielman tekoa ei vauhdita yhtään jatkuva kysely tai painostaminen. Mitä jos kysyttäisiin mieluummin, että miten voit?\nOliko teille päättötyön tekeminen raskasta? Millaisia vaikeuksia kohtasitte sen kanssa? Jos päättötyön tekeminen oli teille todella helppoa, niin mistä se johtui? Lähettänyt\nEikku18. tammikuuta 2017 klo 9.22Mä valmistuin jo 2007, joten gradun tekemisestä on aikaa. Mutta sain sen sillä periaatteella valmiiksi, että kirjoitin vähintään 1 kappaleen päivässä. Ja kirjoitin vaikka mitä skeidaa, kunhan vaan pääsin kirjoittamisessa alkuun. Ja sitten tietty jälkikäteen muokkailin kaiken hötön pois. En muista, että se olisi ollut ylitsepääsemättömän raskasta aikaa. Vaikeinta oli aiheen keksiminen, mutta sen jälkeen alkoi sitten rullata.VastaaPoistaVastauksetPia1. helmikuuta 2017 klo 11.45Mulle ei ollut enää se kirjoittamisvaihe sitä kamalinta aikaa. Siinä auttoi se, että sopi kirjoittavansa edes tietyn verran päivässä. Mut mulla meni jumalattoman kauan aineiston suoristamiseen oikeaan muotoonsa, tulosten analysoinnin kanssa ja lähteiden etsimisen kanssa. Jos ois vaan voinut kirjoittaa niin olis mennyt paljon helpommin :)PoistaVastaaSuvi18. tammikuuta 2017 klo 12.01Kova työ palkitaan! Gradun saaminen valmiiksi tuntuu varmasti upealta kaikkien noiden vaikeuksien jälkeen! Itsehän tässä viimeistelen juuri kandia (tai heti kun täällä Irlannissa maltan keskittyä siihen), eikä sekään nyt mikään läpihuutojuttu ole ollut. Valitsin vähän turhan laajan aiheen, mikä hankaloittaa asioita. Mutta ei sille enää voi mitään. Gradua alan tekemään heti toukokuussa, kun palaan Suomeen. En jaksa vielä ottaa stressiä siitä, mutta kyllähän sen tietää, että niitä mutkia mahtuu aina matkan varrelle. AMK:n opinnäytetyö sujui kyllä kohtalaisen kivuttomasti.Onnea vielä hurjasti valmistumisen johdosta! <3VastaaPoistaVastauksetPia1. helmikuuta 2017 klo 11.52No tuntui kyllä ehdottomasti <3 Oli se sellainen rutistus! Eikä kandintyöt ehdottomasti oo mitään läpihuutojuttuja aina! Tsemppiä sen kanssa <3 Ja gradua ei missään nimessä kannata stressata etukäteen. Kiitos <3PoistaVastaaLisää kommenttiLataa lisää...


Konkkaronkan kuulumisia: tammikuuta 2019\nHampaat kuntoon ja taas uusi kämppis\nMaanantaina (21.1.) oli tallilla viimein puolivuosittaisen hammashoidon aika. Sen siis piti olla jo marraskuussa, mutta peruuntui eläinlääkärin sairastuttua ja koska kyseinen eläinlääkäri on suosittu, aika siirtyi tänne asti. Aamulla ajelin tallille kovassa pakkasessa jo kymmenen aikoihin, kun olin onneksi vapaalla. Ajatuksena maastolenkki ennen hammashoitoa, vaan koska pakkasta tosiaankin oli yli 20 astetta, päädyin ohjasajamaan. Ponille siis silat selkään ja peltotielle hangessa pohraamaan. Itse siis kävelin auratulla tiellä, mutta "ajoin" Kamburin pellon puolella lumessa. Hyvää treeniä ponille ja rankkaa. Liian rankkaa tuumasi Korppu ja otti pitkät, kun oltiin pellon toisessa laidassa. Ja kun en osannut moista odottaa, lipesi ohjat käsistä. Sinne se painatti suoraan pihatolle ja minä jäin tarpomaan tietä pitkin perässä. Pellon yli yritin, mutta lunta oli niin paljon, ettei mitään järkeä. Soitto tallille, että ottakaa kiinni, jos tulee sinne. Vaan pihatolta sen hain loppujen lopuksi. Takaisin kahlaamaan joutui tyyppi, eikä enää yrittänytkään poistua paikalta. Riitti vissiin lumessa juokseminen jo, kun niin kiltisti kuunteli ohjaa.\nHampaissa ei mitään ihmeitä ollut, pieniä piikkejä vain, mitkä hiottiin pois. Pientä diasteeman alkua takana vasemmalla, mikä todennäköisesti kasvaa pois. Kariestilannekaan ei ole miksikään muuttunut. Samat pienet muutokset siellä on ienrajassa, mitkä on siellä olleet niin kauan kuin pysyvät hampaatkin. Hieman tietenkin jo ylempänä, kun hampaat kuitenkin kasvavat kokoajan. Sinne jäi poni ulkokarsinaan heräilemään, kun minä läksin kotiin lämmittelemään ja syömään. Myöhemmin kävin vielä palauttamassa sen pihattoon, kun olin ensin yrittänyt juottaa sitä ja kävelyttänyt hiukan, eläinlääkärin ohjeiden mukaan. Aika vähän se joi, mutta joi kuitenkin. Kotona käytin vielä koirat pienellä pissalenkillä ja linnottauduin sen jälkeen sohvan nurkkaan. Rankkoja nämä vapaapäivät.\nTiistaina (22.1.) oli yhä hervottoman kylmä. Tottakai, kun olisi aikaa ulkoilla, niin sitten ei pakkasen vuoksi pysty. No, tallille kuitenkin ajelin, kunhan olin koirien kanssa lykkinyt ensin lunta pihasta lauantaisen sateen jäljiltä. Aiemmin en ole oikein ehtinyt, mutta nyt oli pakko, kun lisää lupailivat. Tallilla olin vasta aika myöhään, mutta vielä valoisalla kuitenkin. Tälläkin kertaa ohjasajoin ponin, vaihteeksi kuitenkin peltobaanalla. Nyt en kävelyttänyt hangessa niin paljoa kuin edellisenä päivänä, mutta vähän kuitenkin. Korppu toimi oikein hienosti ja oli hyväntuulisen oloinen. Hieno auringonlaskukin oli ja muutenkin oikein mukavan rento kävelyhetki. Vaikka olikin ihan liian kylmä, jos minulta kysytään.\nPeltoilun jälkeen Korppu sai ruokansa, kuten aina. Nyt sille aloitettiin samalla myös puhdistuskuuri. Kaikki keinot täytyy kokeilla, jotta laihtuisi, eikä puhdistuksesta ole muutenkaan haittaa. Ljúfurilla toimi hyvin, ilman ei oltaisi varmaan ihottumasta selvittykään. Saa nähdä, mitä vaikutuksia on Kamburille vai onko mitään. Nyt oli oikea aika kokeilla, kun on kaikki "myrkyt" taas joksikin aikaa annettu, eikä uusia ole näköpiirissä ennen kevään matolääkitystä.\nKeskiviikkona (23.1.) oli taas työpäivä parin vapaan jälkeen. Tallille siis pimeällä tai ainakin melkein. Ponia hakiessani, olivat shettisorivarsat 2v ja 3v menossa juuri juoksutettavaksi laitumelle ja laitoin Korpun niiden joukkoon hiukan irrottelemaan. Vaan ei ne juuri irroitelleet, enempi nuuskuttelivat toisiaan ja nujusivat muuten vaan. Toki luntakin on reippaasti, varsinkin shettiksen mentäväksi. Ihan kivaa vaihtelua silti. Siitä vielä poni pihalle ja valjaisiin. Muutama kierros käytiin laidunpellolla ajelemassa aika verkkaisesti kylläkin. Tulihan kuitenkin vähän liikuttua, kun ei irtojuoksentelukaan niin innostanut.\nKotimatkalla käytiin taas koirien kanssa Siltakylässä pienellä lenkillä, kun autossa olivat taas joutuneet istumaan talleilun ajan.\nTorstaina (24.1.) pyörähdin taas töistä tullessani hakemaan paketin matkahuollosta eli lähikaupasta. Pitkään haaveilemani komposiitti issikkajalustimet violeteillä kumeilla olivat saapuneet. Kokeiluun ne ei vielä menneet, mutta onhan ne nyt vaan hienot. Mitään ihmeitä ei tehty tällä kertaa, käytiin vaan ihan lenkillä vaihteeksi koko porukalla. Samalla tarkistettiin yksi peltotie kärryilyä silmällä pitäen. Se kun ei ole ollut aurattu, vaan nyt oli. Aurauskynnys siinä kyllä oli, mutta sekin ihan ylitettävissä. Mukava lenkki ja osittain rankkakin lumessa kahlailun takia. Siis kaikille, mikä ei ole ollenkaan huono juttu.\nPerjantaina (25.1.) käytiin sitten kärryillä testaamassa aurausvallin ylitys ja hyvinhän siitä pääsi. Tehtiin siis Korpun kanssa pitkästä aikaa ihan kunnon kärrylenkki ja vaikka ei paljoa hölkkäiltykään, niin hiki tuli. Taitaa puhdistuskuuri vaikuttaa, kun hikoili jo kahden kilometrin kohdalla, vaikka pakkastakin kuitenkin oli jonkin verran. Tai sitten se on kipeä, mitä taas en usko, kun muuten on kuitenkin ihan normaali. Sitäpaitsi kakkaa tulee paljon ja se haisee erittäin pahalle, samoin pissa haisee voimakkaalle ja sitäkin tulee reilusti. Vähän se myös hankailee, muttei paljoa. Vaan sillä ei olekaan kesäihottumaa. Kaikki samat "oireet" oli Limpulla ja Ljúfurillakin kuurin aikana, alussa lähinnä. Joten ehkä Korpullekin on tästä hyötyä. Aika sen näyttänee.\nLauantaina (26.1.) olikin taas työpäivä, joten tallilla en käynyt. Koirien kanssa tehtiin lumitöitä illalla ja käytiin pienellä lenkillä sen jälkeen.\nSunnuntaina (26.1.) läksinkin sitten jo heti aamusta tallille. Auton mittari näytti matkalla parhaimmillaan -27, joten kauheasti ei mitään voinut ajatella tekevänsä siellä kyllä. Vaan mentävä oli, jotta ehti edes jollain tapaa ponin liikuttaa. Ja koska pakkanen, ohjasajoksihan se taas meni. Ensin tehtiin kyllä kentällä liinassa pientä pyörittelyä eli askellajit käskystä. Toimi ja kuunteli oikein hienosti, oikeassa kierroksessa vaan ei oikein laukka meinannut millään löytyä. Sitten pienen pieni lenkki tiellä ohjasajaen. Hieno keli oli kyllä, vaikka kylmä. Ei sentään enää ihan niin kylmä kuin tallille ajellessa.\nKun saatiin hommat tehtyä, poni pihattoon ja sitten jo kurvasikin tallin pihaan auto koppi perässään. Kopista purettiin pari kaviokasta, joista toinen muutti meidän pihattoon. Ensin katseltiin toisen kaveruksen juoksentelua uusien tarhakavereidensa kanssa, jonka jälkeen suunnattiin pihatolle.\n"Vanha jengi" tutustuu tulokkaaseen.\nPojat olivat kovin kiinnostuneita uudesta kaverista, mutta rouva tamma taas oli sitä mieltä, että hittoon koko tyyppi ja hänen poikiaan ei ainakaan tulla yhtään tönimään tai mitään muutakaan. Jonkin aikaa siinä juoksivat tulokkaan perässä, muttei se kauaa jaksanut kiinnostaa. Tai kiinnosti, mutta "ei me ainakaan ton kavereiksi aleta" - tyylillä.\nKlikkaamalla kuvaa, löydät koko albumin\nSen verran hyvältä tyypiltä vaikuttaa tämä tulokas, että eiköhän sekin porukkaan hyvin sopeudu. Tamma nyt vähän kiukuttelee, mutta sekin rauhoittuu varmaan nopeasti. Ihan hyvä porukka tämä on, toivottavasti pysyykin sellaisena.\nKotona olinkin sitten jo ajoissa. Illemmalla käytiin vielä koirien kanssa kaupassa ja lenkillä. Vaikka meinasi jäädä tekemättä sekin reissu, kun auto jäi lähtiessä jumiin pihalle. Tunnin verran yritin sitä irrotella huonoin tuloksin. Käytiin sitten koirien kanssa hiukan jäähdyttelemässä tuolla tien varressa, jonka jälkeen soitin naapurin apuun. Helpostihan se autolla nykäisten lähti Yariskin taas liikkeelle. Ja kauppaa kohti matka vei. Ja sinne lenkille, minne en sitten han valoisalla enää ehtinyt, kuten oli ajatus. Mutta käy se pimeälläkin, kun on katuvalot.\nLähettänyt Helena klo 22:20 Ei kommentteja:\nLunta ja lenkkeilyä, eikä sitten paljon muuta\nMaanantaina (14.1.) oli Korpun vapaapäivä. Töistä tullessa pyörähdin Karhulassa. Ensin Lidl, mistä mukaan tarpeellisten elintarvikkeiden lisäksi koirille (vilkku)valopannat. Oli halvat ja ladattavat, joten kestää sen minkä kestää. Lidlin jälkeen suuntana heppatarvikeliike Pikant. Ajattelin vain vilkaista topparatsastushousuvalikoimaa, kun vanhat alkaa olla entiset. No, ovatkin varmaan kymmenen vuotta vanhat, ettei siis ihmekään. Sielläpä sitten sattui olemaan puolella hinnalla vanhanmalliset ja juuri sopivankokoiset, jotka oli pakko ottaa mukaan. Jos ne ei niin nätit ole, niin ovatpahan ainakin lämpimät. Heräteostoksena lähti mukaan Korpulle pinkki halpisnaruriimu ohjilla. Kuva nyysitty netistä, eikä se luonnossa edes ole noin pinkki, enemmänkin marjapuuron punainen.\nIllalla tehtiin koirien kanssa lumitöitä ja testattiin samalla valopannat. Hyvin näkyi ja ainakin toistaiseksi toimii myös. Oli ihan hyvä löytö, mistä tosin sain pienen vihjeen tutulta, mutta hänkään ei ollut varma, oliko jo olleet myynnissä aiemmin. Harmitti, kun en tajunnut ostaa myös Skorpanin kärryihin kiinnitettäväksi samanmoista. Lumitöiden jälkeen käytiin vielä kahlaamassa metsään pieni polun pätkä.\nTiistaina (15.1.) sitten tallille. Käytiin porukalla lenkillä, kun koiratkaan ei olleet lenkkeilleet edellisenä päivänä ja koska se helpottaa elämää, kun saa lenkitettyä kaikki kerralla. Varsinkin näin pimeällä, vaikka valoa kohti mennäänkin jo viiden minuutin päivävauhtia. Ja sen jopa huomaa. Tällä kertaa käytiin kuitenkin vain rauhallinen kävely aurattua tietä pitkin ja pieni matka kahlaten lumisella peltotiellä. Oli aika mukavaa, vaikka en pimeästä ja pakkasesta pidäkään. Mutta poni oli reipas ja iloinen ja koirat muuten vaan mukavia. Takaisin tallille palattuamme, treenattiin Korpun kanssa vielä selkäännousuja pihalla ihan vaan huvikseen ja siksi, kun se jossain vaiheessa vähän unohti, että liikkeelle lähdetään vasta kun saa luvan. Nyt ei kyllä sitä tehnyt, eikä ole tehnyt muutenkaan nyt tauon jälkeen.\nKeskiviikkona (16.1.) taas tallipäivä. Tällä kertaa muistin ottaa mukaan myös Korpun uuden naruriimun ja päästiin kokeilemaan. Ensin näytti siltä, ettei se edes sovi päähän, vaikka näyttikin ihan reilulta. Niin reilulta, että otin cob-kokoisen, vaikka mietin ensin fullia. Onneksi se kuitenkin on kunnon naruriimusta poiketen aika venyvää mallia, joten ihan hyvin se sitten kuitenkin päähän mahtui. Kuski siis selkään ja kierros kentällä, vaikka ohjat näyttivätkin ihan liian lyhyiltä. Olihan ne lyhyet, mutta riittävät ainakin näin pikakokeilun perusteella. Ponikin toimi kuten aina eli mitään eroa en huomannut saippareilla tai riimulla ratsastukseen verraten. Vaan miksi olisikaan, kun avut kuitenkin tulee samoin kaikissa ja naruriimukin on tuttu jo ennestään.\nKokeilun jälkeen vasta harjattiin, laitettiin kärryt perään ja suunnattiin pellolle. Ensin kierros käynnissä, sitten liki kaksi ihan reippaassa ravissa, joka tällä kertaa kulki ihan hyvin eli ei tarvinut käskeä, vaan ravi jatkui itsestään kunnes pyysin käyntiin. Mikä lie virtapiikki iskenyt, mutta olipas kivaa. Vielä kierros käynnissä ja pihalle, mistä jatkettiin vielä tielle hetkeksi jäähdyttelemään, kun siellä on kevyempi liikkua kuin pehmeällä pellolla. Pellolla oltiin vain puolisen tuntia plus tiellä hetki, yhteensä ehkä noin 40 minuuttia. Sen verran oli pakkasta, että se oli juuri ja juuri siedettävä aika, yhtään ei olisi enempää voinutkaan istuskella.\nTallilta ajelin kaupalle ja kävin koirien kanssa siitä pienen lenkin. Saivatpahan taas nuuskutella ja hyvin ne väsähtikin, vaikkei oltu kuin puolisen tuntia.\nTorstaina (17.1.) tuli taas lunta taivaan täydeltä koko päivän eli ohjelmassa oli lumitöitä, eikä sitten paljon muuta. Töistä tullessa kävin kyllä Lidlistä hakemassa valopannan Korpullekin kärryihin laitettavaksi, kun niitä vielä siellä oli. Ja koirien kanssa käytiin pienesti pyörähtämässä tuossa tien varressa lumitöiden jälkeen.\nPerjantaina (18.1.) läksin tallille jo ajoissa töiden jälkeen ja ehdin kerrankin lenkille vielä valoisalla. Poni siis pikaisesti pihatosta, koirat matkaan ja lenkille. Ei me kovin pitkällä käyty, kun kylmä oli kun hitto, mutta kunhan edes vähän. Tehtiin Korpun kanssa ravisiirtymisiä, niin pysyttiin molemmat lämpiminä. Koirilla oli takit. Mutta olipa vaan kiva, kun ei tarvinut otsalamppua koko aikana, vaikka se taskussa mukana olikin. Pimeää oli jo tallille palatessa, mutta koska kuutamo, niin hyvin näki silti.\nHuurteinen poni vastassa pihatolla.\nLauantaina (19.1.) minulla oli työpäivä, joten en ehtinyt tallille, kun lauantaisin talli suljetaan aiemmin. Koirien kanssa käytiin illalla lenkillä vain, eikä pitkällä niidenkään kanssa.\nSunnuntaikin (20.1.) oli työpäivä, mutta tallille raahauduin kuitenkin illalla. Poni pihatolta ja isolle laitumelle juoksemaan. Jonkin verran se alussa rallitti, muttei paljoa, kun hajut kiinnosti enemmän. Pari hankispurttia ja vähän hölkkää baanalla, mutta aika kesyä kaikkinensa oli toiminta. Tallin pihalla raaputin jäätyneet lumet pois ponista, kun yllättäen yöllä oli satanut taas lunta. Alkaisi riittää jo. Vaan turha toivo, ensi viikolla sitä tulee lisää lähes joka päivä. Sitten koirat autosta ja pienelle kävelylle. Ihana kuutamo valaisi, eikä otsalamppua tarvinut. Pakkasta parikymmentä astetta. Ei tuulta. Täydellinen lenkkeilykeli ja hyvä mieli, kunnes Peikko pyöri tuoreessa hevon(kura)paskassa ja likasi uuden takkinsa. Harmitti. Ja koska pakkasta, jopa takin lukko jäätyi kiinni niin, että sen joutui repimään päältä väkisin. Onneksi autossa oli BOT-takki sille, kun en haisevassa takissa sitä halunnut autoon ottaa ja ilman tulee odotellessa kylmä. Takki pääsi heti kotona pesukoneeseen.\nAika rauhallinen viikko, kun kolme päivää meni pelkästään töissä ja kotona, neljänä kävin tallilla, mutta vain kerran ajoin Korpun ja silloinkin kevyesti. Kun ei näin kovalla pakkasella vaan pysty kärryillä tai selässäkään istumaan. Toivotaan, että lauhtuu pian, kun illatkin jo kovaa vauhtia valostuu. Pääsisi sitten taas ihan kunnolla maastoilemaan ja lenkkeilemään muutenkin.\nLähettänyt Helena klo 22:43 Ei kommentteja:\nSitten sitä viikonlopun viettoa jälleen\nLauantaina (13.1.) heräsin jostain syystä normaalia vapaapäivän aamua aikaisemmin. En valita, ilmakin oli hieno ja näin pääsin nauttimaan siitä enemmän. Pimeäähän vielä herätessäni oli, mutta kun aurinko sitten nousi, se paistoikin pilvettömältä taivaalta, eikä pakkastakaan juuri ollut. Hiukan tuuli kyllä, mutta se nyt ei ole uutta.\nTallille sitten jo hyvissä ajoin aamupäivällä ja poni pihatolta. Uudet valjaspehmusteet pääsi tositoimiin, kun valjastin Korpun taas kärryjen eteen. Tällä kertaa suunnattiin ihan tielle lenkkeilemään, vaikkei sielä kärryjen kanssa kauas pääsekään. Peltotiet ja muut vastaavat kun on auraamatta ja vaikka siellä muuten vielä etenisikin jollain tapaa, niin aurausvallit estävät tehokkaasti sinne pääsyn. Nytkin siis käytiin kiertämässä heinäpellot tietä pitkin, jonne tuuli oli pöllyttänyt lunta paikoitellen ihan reilustikin, vaikka tie olikin aurattu. Sieltä jatkettiin kylälle niin kauas kuin aurattua tietä riitti. Siellä ympäri ja takaisin, kiertämättä enää peltotien kautta. Yhteensä matkaa kertyi 5,5 kilometriä ja reilu tunti, kun käveltiin koko matka. Kovin nihkeästi liikkui teiniheppa, vaikka valitsikin aina mielummin kotoa poispäin vievät tiet, jos sai siihen mahdollisuuden. Siloihin jätin laittamatta extra-pehmusteen ja rintaremmin pehmustekin on nyt ohkaisempi kuin ennen, joten voi olla että tuntui oudolta. Tai sitten ei vaan huvittanut. Extrapehmuste on nyt kyllä palautettu takaisin, oli siitä hyötyä tai ei.\nTallilla vierähtikin mukavasti nelisen tuntia kaikkinensa ja koska keli oli huippu ja vielä valoisaa jonkin tovin, kun kotiin pääsin, lähdettiin saman tien koirien kanssa lenkille. Aurinko oli toki jo laskemaisillaan, mutta ihan hyvin ehdittiin valoisalla heittää koko lenkki. Nappasin vain pikaisesti muutaman pähkinän taskuun lähtiessä, kun en ollut syönyt kuin aamuvarhaisella aamupalan ja sitten mentiin. Muitakin oli liikkeellä, mikä on varsin harvinaista. Aika rauhassa täällä yleensä saa lenkkeillä. Kaksi koiran ulkoiluttajaa tuli tällä kertaa kuitenkin vastaan ja yksi tuli perässämme. Vaan ei ne meitä haitanneet. Hieno ilma ja mukava lenkki. Koiratkin osasivat käyttäytyä oikein oivasti, eikä tarvinut kai kertaakaan kahta kertaa käskeä, jotta luokse juoksivat. No, eipä yleensäkään, vaikka on niitäkin hetkiä joskus toki.\nSunnuntaina (13.1.) heräsin taas ihan liian aikaisin. Silti en jaksanut raahautua tallille ennen puolta päivää. Sinne päästyäni, lappasin lantaa tallikaverin kanssa, ennen kuin otettiin ponit mukaan. Tällä kertaa Korppu sai satulan selkäänsä ja painuttiin baanalle. Pellolle suunnittelin meneväni, mutta siellä oli sen verran ruuhkaa, että katsoin parhaaksi mennä muualle. Maastoon siis. Ihan vähän hidasteli ja mutkitteli poni tallin pihasta lähtiessä, mutta eteni kuitenkin ilman mitään vääntöä. Kunhan ilmaisi mielipiteensä. Parin sadan metrin päässä reipastui ja kipitteli ihan reippaasti korvat hörössä eteenpäin. Pihattokaveri saatiin kiinni kilometrin kohdalla ja käveltiin loppu lenkki yhdessä. Kovin rento ja hyväntuulinen poni oli matkassa tällä kertaa ja kävelikin ihan reippaasti, vaikkei ravi maistunut tänäänkään. Vaan selvästi oli valjaissa vika kärryjä vetäessä, kun oli niin nihkeä, koska nyt oli ihan eri tuntuinen. Eikä kuskinkaan jalat kipeytyneet tällä kertaa, kun muistin pidentää jalustimia ennen lähtöä.\nPakkasta liki 15 astetta ja huurteinen poni, joka oli jo lähtiessä hikinen, kun olivat vetäneet pihatolla rallia vähän ennen lähtöä. Oikean puoleisen kuvan otti Fanni Snellman.\nTallilta tultuani, lähdettiin taas koirien kanssa saman tien lenkkeilemään, jotta ehdittiin vielä valoisalla. Ja hyvin ehdittiin taasen, vaikkei niin kirkasta ollutkaan kuin lauantaina. Mutta tehtiin lyhyempi lenkki. Tarkoitus oli tehdä vielä lyhyempi, mutta metsätielle on vedetty ladut ja sinne oli juuri samaan aikaan menossa porukkaa koiran kanssa, joten me jatkettiin sitten tietä pikin. Ei huono sekään. Kotona ruokaa ja rentoilua, kunnes illemmalla vielä apsille kokoustamaan. Lumisadekin alkoi taas. En tykkää.\nLähettänyt Helena klo 18:21 Ei kommentteja:\nVuosi 2018 on pitänyt sisällään paljon ihania hetkiä, mutta myös itkua ja surua. Paljon on opittu matkan varrella, vaan paljon on vielä opittavaakin. Hyvin paljon, mikä on ihan kiva asia. Oppiminen on antoisaa ja pitää harrastuksen mielenkiintoisena.\nTammikuu meni lähinnä Ljúfuria hoidellessa Se tutkittiin heti kuun alussa ja sillä todettiin puhkuri. Ensimmäiset lääkkeet eivät auttaneet oikein mitään, mutta kortisoni tuntui viimein purevan ja oireet helpottivat. Päästiin taas lenkkeilemään senkin kanssa. Kelit olivat vaihtelevat ja liikkuminen aika taluttelu painotteista kaikkinensa. Kambur pääsi kuitenkin aisojen väliin jonkun kerran, mutta meno ei oikein maistunut. Ei se kipeältä vaikuttanut, mutta oli kovin vetämätön kuitenkin. Matka kohti maastoratsua alkoi myös yhdistetyllä ratsastus/talutus lenkillä.\nHelmikuussa oli kylmä, ihan kunnon talvi. Liikuttiin silti ahkerasti ja Ljúfurkin oli hyvässä kunnossa ja pääsi peräponiksi pienille kärrylenkeille. Jonkin verran myös ohjasajettiin ja pientä ratsutreeniäkin tehtiin Korpun kanssa. Korpulla oli myös jotain pientä teiniangstia havaittavissa. Mahat ei oikein tykänneet kummallakaan muovitetusta heinästä, mihin siirryttiin tammikuun lopulla. Korpulla puhkesi kaviopaise ruununrajasta, muttei aiheuttanut oireilua. Oireiluahan oli syksyllä, joskaan siihen ei silloin syytä löydetty.\nMaaliskuussa pakkaset jatkuivat, kunnes puolivälissä kuuta alkoivat hellittää. Tilalle tulivat lumi- ja vesisateet. Kamburin uhmaikä oli varmaan pahimmillaan, koska sen kanssa keskusteltiin asioista ohjasajon merkeissä aika ahkerasti. Se myös yritti tulla pihatolta aidoista läpi, kun jäi yksin. Hätää sillä ei tuntunut olevan, kunhan vain olisi halunnut mukaan. Loppukuusta taas pakasti ja jokapaikka oli peilijäässä, kunnes alkoi taas sulaa. Päivisin saattoi sataa lunta ja öisin oli kovia pakkasia. Normi kevättalvi siis. Ponit liikkuivat lähinnä laitumella irtona juosten. Ljúfurin kunto myös suorastaan romahti, heti kun kosteat kelit alkoivat. Oli pakko alkaa miettimään lopullista ratkaisua. Karvaa lähti molemmista jo hurjasti. Kambur alkoi lenkkeillä enemmän ihmisten ilmoilla hakemassa kokemuksia.\nMaaliskuussa myös koirat harrastivat hiukan muutakin kuin lenkkeilyä ja kotitottista. Käytiin alaosaston treeneissä Kouvolassa tutustumassa pallopaimennuksen saloihin. Noah ei oikein keskittynyt, mutta hauskaa sillä tuntui olevan. Peikkokin jaksoi tätä tehdä ihan hyvin ja tuntui jopa oppivan.\nHuhtikuussa lähinnä ulkoiltiin. Valo ja lämpö lisääntyivät, lumet sulivat ja vaikka pakkasta olikin öisin ihan reilusti, kevät eteni muutamasta takapakista huolimatta. Korppu joutui taas oikeisiin töihin eli ajettiin, ohjasajettiin ja vähän ratsastettiinkin. Se teki myös pitkiä lenkkejä koirien kanssa uusissa maisemissa opetellen moottoritien ylitystä ja alitusta ja siedättyen samalla kaksipyöräisiin moottoriajoneuvoihin, mitkä myös ilmestyivät liikenteeseen. Ljúfurin kunto ei ollut kummoinen ja sitä viimeisen päätöksen tekoa ajateltiin päivin ja öin. Ja itkettiin tuhansia litroja kyyneleitä. Viimein syntyi päätös antaa sen vielä mennä laitumelle, mutta ihan kunnon mukaan laittaa sitten pois, viimeistään syksyllä kun kosteus väkisinkin lisääntyy. Helpotti, kun sai tehtyä päätöksen.\nToukokuussa olikin jo täysi kesä. Lämpötilat parhaimmillaan +30 ja aurinkoa. Parasta. Koirat pääsivät uimaan paljon ja ponitkin kävivät puljaamassa uittomontulla. Ljúfur lenkkeili kevyesti kelien mukaan, mutta Kamburilla oli tehokuuri maastomopon virkaa silmällä pitäen eli aktiivisempaa ratsutreeniä. Maastoiltiin matkaa pidentäen ja kokeiltiin myös ravia, johon ei tasapaino vielä riittänyt. Hyvin meni kyllä muuten ja kaverin kanssakin tehtiin yksi lenkki. Muutenkin teiniponissa oli virtaa vaikka muille jakaa ja kärryillessä uhkasi ajoittain kadota ihan jopa jarrut. Kamburilla kävi myös hieroja ja jotain pientä jumia sillä olikin, muttei mitään ihmeitä.\nKoirien kanssa osallistuin mudiporukan treenipäivään, mudimiittiin, alkukuusta Kouvolassa. Oli kivaa ja oppia mudin mielenliikkeistä tuli ihan roppakaupalla. Molemmat pojat pääsivät tekemään esineruutua, mutta muuten keskityin lähinnä kuvaamiseen, juoruamiseen ja oppimiseen. Metsässä meni puolet päivästä ja toinen puoli tottiskentällä.\nKuukauteen kuului myös viikon kesäloma ja Loviisan ravit, kaiken sen ulkoilun lisäksi. Koirienkin kanssa tuli mudimiitin innostamana treenattua pienesti. Peikolla riitti intoa taas vain hetkeksi, jonka jälkeen oli pakko pitää paussia. Aika hyvin edettiin jo, ennen kuin into sitten lopahti.\nKesäkuussa koitti vihdoin odotettu päivä, kun hevoset laukkasivat laitumille. Ikävää siinä oli vain se, että pojat piti erottaa toisistaan. Syitä tähän oli muitakin, mutta suurin syy oli se, että halusin niiden oppivan olemaan erossa toisistaan, ennen kuin Ljúfurin hetki koittaa, niin on sitten helpompaa. Ja samalla Korpun toivottiin laumautuvan hyvin suunniteltujen pihattokavereidensa kanssa. Korppu meni siis isoon ori/ruuna laumaan, joka ei ollut tänä vuonna kyllä kovin iso, vain seitsemän jäsentä. Ja Ljúfur jäi pihaton laitumelle. Jo viikon kuluttua laitumelle laskusta, osallistuimme Korpun kanssa lähitallin maastotaitokisoihin ajaen. Todella hyvää kokemusta nuorelle ja vaikka ensin olikin vähän jännää, rauhoittui herra nopeasti ja toimi esimerkillisesti radalla. Myös hammaslääkäri kuului teinihevoisen alkukuun ohjelmistoon. Jalatkin hiukan turvotteli, muttei oireilleet muuten.\nKoirien kesäkuuhun kuului pientä treeniä ja lenkkeilyä. Noah rasittui selvästi pyöräilystä ja/tai uinnista ja onnuskeli vähän. Noahilla kävi myös morsian, muttei hommasta oikein tullut mitään. Yrityksen puutteesta ei kyllä ollut kiinni. Harmitti. Ljúfur voi hyvin, muttei juuri liikkunut. Sekä ihottuma että puhkuri olivat lähes oireettomia. Viimeistä matkaa siirrettiin taas eteenpäin.\nHeinakuussa oli helteistä eli lenkkeiltiin se mikä voitiin ja kärryteltiin sitten iltamyöhällä viikonloppuisin. Korpun ratsutreenikin jatkui. Uimassa kävivät sekä koirat, että poni. Ljúfur jatkoi laidunlomaansa. Molemmat pojat saivat uusia kavereita laitumelle. Korppu oli myös jäsenkorjaajan hoidettavana ja olikin aika jumissa takaosastaan. Selkeästi liikkui paremmin ja mielummin hoidon jälkeen, vaikkei ihan kuntoon vielä yhdellä hoitokerralla tullutkaan.\nElokuussa helteet jatkuivat ja liikunta pysyi aika maltillisena, sekä koirien että ponienkin kohdalla. Tietkin olivat kivikovia. Jäsenkorjaaja kävi toisen kerran ja nyt saatiin Korppu kuntoon. Oli hiukan tullut takapakkia edellisestä kerrasta, muttei paljoa. Ratsutreenit jatkuivat. Ja minulla alkoi viimein loma.\nSyyskuussa jatkuivat yhä kesäiset kelit. Syyskuussa myös tapahtui paljon. Jäsenkorjaaja kävi kolmannen kerran ja Korppu tuntui olevan kunnossa. Hevoset päätettiin ottaa yht'äkkiä laitumelta ja tulikin hätä ja kiire järjestää Korpulle joku paikka, kun sitä ei omaan pihattoonsa voinut laittaa. Se sai sitten luvan muuttaa siksi aikaa kuin tarvis, Hugon ja Leevin kaveriksi. Sitten järjestettiin kiireaikataululla Ljúfurille viimeinen matka, mikä ei ihan helpolla käynyt. Järjestely kun oli kyllä aloitettu, mutta koska minusta riippumattomista syistä, sitä piti kiirehtiä, niin teetti vähän töitä. Ljúfur lopetettiin 24.9. metsästäjien toimesta ja se sujui kauniisti ja nopeasti. Kiitos siitä. Vielä samana iltana muutti Kambur pihattoonsa ja sekin sujui hienosti. Muuten arki jatkui normaalina. Kamburin ratsutreenit jatkuivat ja liikuttiin ahkerasti kärryillä ja taluttaen. Koirien kanssa käytiin Orimattilassa askellajikisoissa katselemassa.\nIkuisesti vapaa 1997-2018\nLokakuussa alkoi viimein kelit viiletä, vaikka normaalia lämpimämpiäkin päiviä vielä oli. Pihatolta muutti karsina-asukki talliin ja laitumen portti suljettiin. Jäljelle jääneet kaverukset alkoivat saada olkea heinän seassa, koska molemmilla oli painoa kertynyt ihan liikaa. Laitumen porttikin avattiin vielä päiviksi loppujen lopuksi. Korpun kanssa treenattiin WE-kisoja varten etuosakäännöstä ja peruutusta ihan ahkerasti ja myös maastoiltiin, sekä selästä että kärryillä, talutuslenkeistä puhumattakaan. Illat pimeni vauhdilla ja siirryttiin taas talviaikaan.\nMarraskuussa laitumen portti suljettiin lopullisesti ja loppujen lopuksi ponit saivat verkotetun paalin, kun ruokinnasta oli hiukan vääntöä. Myös kelit alkoivat viimein olla syksyiset, sateista ja pimeää. Heti kuun alussa oli myös WE-harjoituskisat, joihin osallistuin Korpun kanssa ratsain. Poni toimi juuri niin hyvin kuin osasi ja oli tosi hieno. Ylpeä sai olla. Pihattokaveri ähkyili ja Korppu joutui olemaan pari päivää yksin pihatolla. Mopopojat myös pelästyttivät sen lenkillä ja se lähti elämänsä ensimmäisen ja toistaiseksi myös viimeisen kerran käsistä. Muuten tämäkin kuukausi sujui lenkkeillen tavalla tai toisella. Koirien kanssa sienestettiin paljon, koska suppilovahveroita oli hurjasti.\nJoulukuussa saatiin viimein Korpulle uudet tossut, Flex Horset, joita jo kovasti oltiin odotettu. Ensilumikin satoi ja taas suli. Pysyvä lumikin satoi kyllä myöhemin ja syksy muuttui talveksi. Lenkkeily jatkui tavalla jos toisellakin ihan kelien mukaan. Ratsuiluista Korppu oli tauolla kisojen jälkeen ihan kokonaan tarkoituksella, mutta tauko venähti vähän liiankin pitkäksi. Perinteinen Tapaninmaasto mentiin kuitenkin ratsain. Pojat saivat pihattoon täydennystä, kun P.R.E - tamma muutti tallillemme. Jouluna oltiin Kouvolassa koirien kanssa, kuten yleensäkin. Joulunalusviikon olin myös lomalla. Uusivuosikin sujui hyvin, sekä koirien että ponin osalta.\nNiin se vuosi vierähti. Surun ja luopumisen vuosi, mutta myös ilon ja oppimisen vuosi. Paljon on elämään saapunut uusia tuttavuuksia ja tärkeiksi muodostuneita eläinystäviä. Toivottavasti tämäkin vuosi 2019 on vähintään yhtä hyvä. Mitään suuren suuria tavoitteita ei vuodelle ole. Jos terveinä pysytään, niin se riittää. Korpun ratsutreenien toivon toki edistyvän ja ratsastuksesta tulevan rutiinia taas minullekin. Muutamat harjoituskisat ehkäpä ja jos vaikka koirienkin kanssa jaksaisi aktivoitua, ei olisi pahitteeksi sekään. Mitään stressiä en kuitenkaan aio ottaa, tehdään sitä mikä hyvältä tuntuu ja jos ei tunnu, ei tehdä mitään.\nLähettänyt Helena klo 00:30 Ei kommentteja:\nUusia hankintoja ja paljon lunta\nMaanantaina (7.1.) oli tallivapaapäivä, koska Korpullakin oli jäsenkorjauksen jäljiltä lepopäivä. Aika laiska päivä muutenkin. Töistä tullessa kävin vähän ostoksilla, kun Peikko tarvitsi takin. Uusi ToppaPomppa kirkkaan värisenä lähti mukaan. Siitä olin jo haaveillut tovin, mutta nyt vasta sain ostettua. Kävin vielä heppatarvikeliikkeessä. Sieltä lähti mukaan Korpulle ADE-vitamiini ja koirille pellavansiemenöljy. Kennel Rehuun olin vielä menossa juurikin tuon öljyn takia, joten se pysähdys jäi sitten tekemättä, kun se tuli jo ostettua.\nIllalla käytiin vielä koirien kanssa kylällä lenkillä. Ajatus oli käydä hakemassa asiamiespostista pari pakettia, mutta tajusin vasta matkalla kellon olevan jo liian paljon ja paikka kiinni. Käytiin sitten vain lenkillä, vaikka oltaisi me käyty muutenkin. Kiva lenkki, vaikkei niin kovin pitkä, ja väsytti koirat aika mukavasti, koska taas ne hajut.\nPeikko ja Peikon uusi takki. Väri on kyllä luonnossa kirkkaampi.\nTiistaina (8.1.) hain kotimatkalla paketit. Olin tehnyt jo joulun aikaan tilaukset Hööksiltä (satulavyö) ja Horzelta (heijastinkorvahuppu, fleeceloimi enkkuraidoilla, lämpöhame) ja ne tulivat molemmat vasta nyt samaan aikaan. Tallille sitten testaamaan. Fleece oli hyvä ja korvahuppukin, mutta satulavyö oli kuin olikin liian lyhyt. Sitä jo hiukan pelkäsinkin, mutta hölmö kun olin, niin tilasin silti numeroa pienemmän kuin käytössä olevat. Harmi. Niin ja hamekin oli hyvä, vaikka just nyt ei sillä niin käyttöä olekaan. Vaan kun halvalla sai.\nLenkilläkin sitten käytiin, koirat ja Korppu. Tiet oli tosi liukkaat, vaikka oli satanut lunta. Vaan kun sitä tuli ja tuli ja tuli, niin tiet oli vedetty lingolla puhtaaksi ja se se vasta liukkautta tietääkin. Siellä vielä jää alla, niin ei muuten pysynyt pystyssä edes nastoilla. Korpullekaan en laittanut tossuja, kun en älynnyt, että olisi liukasta. Onneksi sekin on jo oppinut jonkin verran passaamaan pitävää maata kavioidensa alle, vaikkei vielä niin taitava olekaan mitä Ljúfur oli. Hyvin me pärjättiin, vaikka pari kertaa nurin meninkin ja Korppukin liukasteli vain vähän.\nKotona oltiin vasta kahdeksan maissa ja siellä odottivat vielä lumityöt. Lumisade alkoi aamulla ja jatkui yhä, mutta koska illalla pakasti, oli sitä helpompi lykkiä kuin aiemmin märkää suojalunta. Hyvin siis passattu sen puolesta.\nKeskiviikkona (9.1.) otettiin kuvia ponista. Maanantaina laitoin viestiä Ghost-satuloiden maahantuojalle, kun sellaisesta olen haaveillut jo pitkään ja sain erittäin asiantuntevan vastauksen. Pyysi kuvia ponin selästä, jotta saa arvioitua sopiiko ko. satulamallit ylipäätään ollenkaan. No, kuvia otettiin. Pimeällä hieman haasteellista saada kunnon kuvia ja kun tasaista alustaakin on vaikea löytää, koska tallin pihassa maa viettää yhteen jos toiseenkin suuntaan. Saatiin kuitenkin otettua muutama säällinen kuva, jotka sitten myöhemin illalla lähetin.\nKuvien oton jälkeen, ähräsin Korpulle valjaat niskaan ja kärryt perään ja painuttiin peltobaanalle urheilemaan. Lumisadekin oli vihdoin lakannut, vaikka pieni kuuro tulikin pellolla ollessa. Reilu viisi kierrosta ja noin 4,5 kilometriä tuli treenille mittaa, kun baana on noin 800m pitkä. Ravailtiin parin kilometrin verran, joista reilu kilometri putkeen, sen jälkeen pätkittäin. Ihan hyvä treeni, vaikkei niin pitkä. Oltiin vain nelisenkymmentä minuuttia liikkeellä kaikkinensa.\nKoirat kävi vain takamettässä kahlaamassa vähän hangessa, kun en lumitöitäkään enää jaksanut tallilta tultua tehdä. Kellokin oli jo vaikka mitä.\nTorstaina (10.1.) tein sitten ne lumityöt ihan rauhassa, kun pidin taas tallivapaan. Jotenkin kauhean kiire viikko töissä ja jatkuva väsymys. Vaan lumityöt tehtiin. Peikolle laitoin päälle uuden Pompan, vähän niin kuin kokeeksi ja kun pakkastakin oli. Se kun yleensä istuskelee vain paikallaan, kun lykin lumia. No, nyt oli pihassa käynyt joku elikko tai muu, kun molemmat menivät nenät maassa nuuskutellen oikeastaan koko ajan. Noah kävi välillä vähän haukahtelemassa kolalle, heitin pari lumpparia metsään ja niiden kanssa se sitten viihtyi muun ajan, kun ei nuuskutellut. Muuta en sitten juuri tehnytkään koko illassa. Pomppakin pelitti hyvin Peikon päällä. Pysyi hyvin paikallaan, vaikkei siinä ole jalkaremmejä takana. Istuu hyvin, mutta menee sinnekin hangessa lunta rintaläpän alle, vaan eipä sellaista varmaan olekaan, mihin ei menisi.\nSatula-projektista sen verran, että maahantuojalta on saatavissa demosatuloita kokeiltavaksi. Mietin ensin, etten sellaista ota, vaan otan riskin ja tilaan suoraan. Vaan päätinkin sitten kuitenkin toisin. Demosatula on siis tulossa kuun vaihteessa, kun on juuri nyt varattuna. Sen verran on kuitenkin kaikkea, mitä pitää ottaa huomioon, että parempi näin. Täytyy sitten taas ottaa tehokuuri ratsastuksessa silloin, että saa satulasta kaiken irti. Siitä saa kuitenkin sitten vuokrahinnan hyvitettyä, jos satulan tilaa, joten häviän vain postikulut. Niin ja Korpulla on kuulemma helppo selkä, ainakin näitä satuloita silmällä pitäen.\nPerjantaina (11.1.) sitten taas tallille. Piti kyllä ensin ottaa vähän lepiä ja lähtö venähti. Töistä tullessa olin hakenut matkahuollosta viimeisen tilaamani lähetyksen, Hevarilta valjaisiin uudet pehmusteet, kun vanhat alkaa olla jo niin kuluneet. Samalla, heräteostoksena taas, tuli tilattua myös ratsastusheijastinloimi (kuva Hevarin sivuilta), kun halvalla sai. Tarvii sitä joskus, jos ei nyt vielä. Se on kuitenkin toppamalli, joten tarve voi olla vähäisempi kuin tavallisella, joka meillä jo olikin Limpun perintönä.\nTallille mentyäni, vaihdoin valjaisiin uudet pehmusteet ja pakkasin vanhat autoon. Tulivat kotiin pestäväksi ja säilöön vastaisuuden varalle. Sen jälkeen poni pihatosta ja pikainen harjaus, tossut ja heijastimet jalkoihin, koirat autosta ja tien päälle. Ei me pitkää lenkkiä tehty, kun kello oli jo sen varran paljon, sellaiset kolmisen kilometriä ehkä yhteensä. Mutta tulipahan koirat lenkitettyä edes jotenkin ja Korppu pääsi vähän tuulettumaan. Ja taas oli kello jo vaikka mitä, ennen kuin kotiin ehdin. Vaan nyt sillä ei ollut väliä, kun kuitenkin perjantai. Loppuilta meni tv:tä katsellessa ja surffaamalla netissä.\nLähettänyt Helena klo 10:30 Ei kommentteja:\nTästä se taas lähtee, tämä vuosi\nUusivuosi meni rauhallisesti. Kovin vähän paukkui aikaisempiin vuosiin verrattuna, ihan pari rakettia vain ammuttiin lähinaapureista. Meillä taisi pahin pauke olla edellisenä iltana jo, kun kyläläiset pelkäsivät ettei myrsky salli paukuttelua enää aattona. Vaan koirat oli ok, joten ihan sama. Ja talliltakin tuli viestiä, että pihattolaiset voivat hyvin, eivätkä panikoi.\nTiistaina, uudenvuoden päivänä, 1.1.2019 ei mitään ihmeitä puuhattu, normaalia vapaapäivän viettoa. Tallille menin iltapäivällä ja käytiin ponin ja koirien kanssa lenkillä. Takaisin tallille palattiin vasta hämärällä. Poni oli ihan ok, eikä paukkujakaan enää kuulunut. Ei me mitään pitkää lenkkiä tehty, ihan sellainen normi neljä kilometriä vain, muttei ollut tarkoituskaan mitään hikilenkkiä tehdä. Vettäkin satoi ja tuuli, mutta minkäs teet.\nEnsi kertaa lenkillä 5-vuotiaan kanssa.\nKeskiviikkona (2.1.) oli minulla siivouspäivä ja elukoilla lepopäivä. Ulkona myrskysi, taas, ei kiinnostanut lähteä mihinkään ja kun siivotakin piti, niin hyvin kävi. Ei siis mitään kerrottavaa.\nTorstaina (3.1) sitten taas tallille ja lenkille porukalla eli rauhallisesti on tämä vuosi alkanut. Lunta oli taas tullut, joten osittain joutui kahlaamaan, kun ei viitsitty tiellä kävellä koko matkaa. Tie kun on pohjaltaan jäässä ja kun lumet oli aurattu, niin aika liukasta oli. Tossuja en pukenut, kun en ajatellut että lumisateen jälkeen olisi niin liukasta ja kun vaan pieni lenkki heitettiin. No, oltiin me tunnin verran silti.\nPerjantaina (4.1.) taas tavallinen tallikeikka. Korppu vaikutti vaisulta ja hiukan köhi harjatessa. Olivat eilen saaneet uuden paalin ja viimeiset kuivaheinäpaalit saattavat olla pölyisiä, joten en huolestunut, ainakaan paljoa. Poni vaan liinan päähän ja pellolle kahlaamaan hankeen, jotta saadaan limat irti. Ensin se liikkuikin ihan reippaasti, mutta alkoi sitten kiukutella. Korvat luimussa, pää pystyssä ja häntä huiskien eteni, kun käski, muttei olisi halunnut. Ravia ei yhtään. Pyöriteltiin silti hetki, kunnes siirryttiin kentälle vielä hetkeksi. Siellä kevyemmällä pohjalla kokeiltiin, muttei tilanne siitä muuttunut. Jotain on siis vialla. Onneksi jäsenkorjaaja tulee sunnuntaina. Toki se räkäisyyskin voi vaikuttaa, vaikkei se näennäisesti räkäinen olekaan, mutten jotenkin usko. Enempi epäilen, että hangessa tarpominen oli rankkaa ja jos siellä lihaksistossa jo jotain on valmiiksi, niin ei tunnut kivalta. Seuraillaan.\nKentällä tehtiin vielä vähän peruutuksia maasta käsin namipalkalla ja se oli ponista kivaa. Periaatteena siis mahdollisimman pienellä vihjeellä peruuttaa ja lopuksi peruutti jo melkein ajatuksella. Ihan hieno poika. Toivotaan, että on kunnossa, eikä mitään oikeaa vikaa ole jossain piilossa.\nLauantaina (5.1.) oli aivan huikea talvinen päivä. Aurinko paistoi kirkkaalta taivaalta ja pakkasta kymmenen asteen hujakoilla. Liian kylmää minusta, mutta auringon paiste teki siitä sentään ihan siedettävää. Enemmän kuin siedettävää. Tallille lähdin puolilta päivin ajatuksena ajaa Korppu pellolla, jos se on kunnossa. Ihan normaalilta vaikutti, kun hain sen, joten kärryt perään ja menoksi. Tossutkin laitoin varmuuden vuoksi, kun lunta laidunpellolle auratussa radassa ei paljoa ollut ja pelto oli kuitenkin osittain lumen alta jäässä. Pari ensimmäistä kierrosta meni reippaassa temmossa. Niin reippaassa, että laukkapätkällä liian löysälle jättämistäni etusten tossuista toinen luiskahti pois jalasta. Jäi kyllä nilkkaremmin varaan heilumaan. Tossu takaisin jalkaan ja molempien kiristys ja taas mentiin. Yhteensä matkaa tuli 5,5 kilometriä ja melkein puolet hölkkäiltiin. Hiki tuli ponille, mutta tossut pysyivät kyydissä.\nPaparazzi iski, kiitos @Tuuli\nKoirien kanssa käytiin myöhemmin illalla Karhulassa asioilla ja samalla lenkillä. Oli ihan kivaa, vaikkei me pitkää lenkkiä tehty, kun kello oli tosiaan jo sen verran paljon ja piti kauppaankin ehtiä. Hyvin ehdittiin, mutta lenkki jäi kyllä hiukan suunniteltua lyhyemmäksi.\nSunnuntaina (6.1.) oli sitten taas Korpulla korjauspäivä eli jäsenkorjaaja tuli käymään, kun tarvetta oli. Viimeksihän ei ollut mitään tekemistä, nyt taas samat tutut paikat takana kaipasivat hiukan fiksausta. Tällä kertaa Korppu käyttäytyi hyvin, vaikka alkoikin olla loppua kohti levoton. Silloin kun teki kipeää, se pureskeli karsinan edessä roikkunutta loimea ja kun helpotti, melkein nukkui. Laseriakin joutui taas käyttämään. Lepoa loppupäivä ja seuraava, katsotaan sitten miltä näyttää. Jäsenkorjaaja on tulossa kuukauden kuluttua taas tälle suunnalle, joten jos tarvetta vielä on, saa kätevästi taas hoidettua. Toivottavasti ei ole. Viimeksi tarvittiin kaksi käyntiä, muttei se nyt ollut paha. Silmällä näytti kuulemma ihan hyvältä, mutta kädet paljasti sitten ongelmakohdat. Viimeksihän ongelma paljastui jo silmillä. Samalla sain ihan pyytämättä mielipiteen kavioista. On kuulemma oikein hyvät, minkä kuuleminen lämmittää aina mieltä, itse kun ne olen hoitanut. Samainen tyyppi siis myös vuolee kengättömiä ja sovittaa bootseja.\nKun ei kuvia tullut otettua, saa tämä lauantaina otettu perus peppukuva kelvata.\nKorppu hoidettiin ensimmäisenä, jonka jälkeen syötin sen ja vein pihatolle, missä lappasin kuorman lantaa samalla. Kolme muutakin hevosta/ponia oli hoidettavana ja jotenkin kummasti lähdettiin viimein kaikki samaan aikaan pois kuin jäsenkorjaaja. Oli kiva jutella, kun yleensä ei ole oikein aikaa. Illalla käytiin vielä koirien kanssa käpsyttelemässä ihan oman kylän peruslenkki. Siinä se sitten taas oli, viikonloppu. Ja vuoden ensimmäinen viikko.\nLähettänyt Helena klo 22:06 Ei kommentteja:


Bad Credit Lainat - Solving luottoluokitus - *forum*\nBad Credit Lainat - Solving luottoluokitus\nWysłany: Sob 4:08, 08 Lut 2014 Temat postu: Bad Credit Lainat - Solving luottoluokitus\nRiippumatta , vakuudeton laina yleensä asianmukaista asuntolaina ja henkilökohtainen vaatimuksiin joka voi olla riisuttu in määrä . Ja tyydyttävä huomioon on suunnattu strategia tämä ja vihkiminen . Tutustu yritys ahkerasti ennen kulkevan yli tietoja [url="http://pikavippi.webgarden.com"]pikavippi[/url] Lainat voit ylikulkusilta todellinen ero välillä osto osto-ja ja kiinteistöjen. Itse , oletuksena saattaa aiheuttaa pari haittavaikutuksia sisäänkäynti avulla luottoluokitus.\nkuukausikorot on se on hyvin vähäinen ja pidemmän maksu aikavälillä . Et voi sitten mitkä asuntolainan ohjelmat ne voivat olla tukikelpoisten saada . Monet erät ovat Tuumaa flash -in-the-pannulla puoli tuumaa tyyppi Tuotteet ja ratkaisut. Recall tarkistaa vuotuisen prosenttiosuutta hinnat [url="http://lainaa-ilman-luottotietoja.webnode.com"]sain lainaa ilman luottotietoja[/url] täällä on näin: haluan jos sinulla on puoli tusinaa luottotappioita ja olet selvästi hankkimalla puhelut koko ajan . Selvitä tämä on useita ehdot että vaikuttaa vakuudettomat lainat . Tekijä empaattinen lähestymistapa sydän , löydät rahoituslaitokset joka pystyy antaa sinulle pc pankkilainaa ostaa teidän vaatimus puitteissa nopea span aikaa.\nMitä on tarpeen voitaisiin olla, että ehdokas on tietoinen edellytykset ja miten hyödyntää heidän asema turvata valtava vakuudeton laina valtuutettu vailla vakavuus . On monia syitä miksi saada palkkapäivä lainat verkossa voisi olla liittyvät Edut itse . Jatkat täytyy maksaa rahasi takaisin että et yksinkertaisesti otti [url="http://pikalainat101.jimdo.com"]pikalainat[/url] niille, jotka alle- keskimääräinen luottoluokitus usein pelko näissä tilaisuuksissa koska alijäämä avulias palkka päivä . title huono luottoluokitus rahoitustuotteiden kuin ehdotti nimensä myös rahoitustuotteiden että palvelee ihmiset jotka ylläpitää epäsuotuisa luottoluokitukset kuten CCJ n, Yksittäinen vapaaehtoinen sopimus , defaulters, jälkikäteen jäsenet , konkurssin esim.. armeija palkka on pikemminkin minimaalinen ja ovat myös tuskin Riittävä riittävä maksettava tavallinen elinkustannukset . Vähentää se velat voi sopivaksi suuri korot jopa niin määrä lainaat tultaneen terve .\nToivottavasti, mainitut antaa sinulle enemmän käsityksen siitä, miten rahoituslaitokset selvittää luotto hyväksyminen . Keskuksissa käyttää tuotot tuottaa useita taloudellisten vaatimuksiin . Välttämättömyystarvikkeita saada luotonannon tuote merkitse useimmat ihmiset ovat on hylätty kohteelle rahoitus [url="http://lainaargj.jimdo.com"]lainaargj.jimdo[/url] mitä palkkapäivä käteisellä rahoitusapulainan ? niin, olet haluavat tietää mitä palkkapäivä käteisellä pankkilaina on. Budjetin voisi todennäköisimmin want takuun sinussa .\njälkeen vitals ovat liittynyt , nämä kiinnostaviin tulee kerätä melkoisesti hinnat huutoa alkaen monia erilaisia ?? rahoituslaitosten , rakennus shoppailu hengailu . Tämäntyyppiset rahoitustuotteiden on vedonnut on jälkeen paycheqe in asiakaspalvelu . Jolla luotettava luottoluokitus on ehdottomasti suurin tekijä ottaa hyväksytty ja henkilökohtainen laina .


Cup avaus ja seurakilpailu\nLauantaina avattiin tanssiurheilun cup-kausi Vantaan valtakunnallisessa kilpailussa. Hyvinkään Parketista mukana oli kahdeksan paria.\nYleiseen cupiin ensimmäistä kertaa osallistuneet Jussi Nurmi ja Hanna Riikonen onnistuivat vakio-osuudella 12 parin semifinaalista nousemaan tasapisteiden avulla finaaliin ja sijoittuivat siellä seitsemänneksi. Latinalaisissa sama ei aivan onnistunut, vaan tulos oli 12 parin semifinaalikierroksella 9. sija.\nSeniori 2 cupiin osallistui neljä paria Hyvinkäältä kaikkiaan 31 parin mukana. Vakioissa parhaiten sijoittuivat Daniel Uusitalo ja Satu Rantamäki tanssien finaaliin saakka sijalle 6. Muut Parketin parit selvisivät toiselle karsintakierroksella saakka, Timo ja Jaana Savolainen sijalle 17, Antti Liimatta ja Liisa Seppo sijalle 18 sekä Jorma ja Raila Aitamurto sijalle 21. Savolaiset osallistuivat myös latinalaisosuuteen sijoittuen siinä 25 parin joukosta sijalle 14.\nSeniori 3 cupin vakioissa 31 parin kilpailuun osallistui kaksi Parketin paria, Martti ja Seija Halonen sekä Vesa ja Maisa Heikkilä. Molemmat nousivat karsinnoissa toiselle kierrokselle ja päätyivät lopulta keskinäiseen tasapeliin sijalle 15. Tämän luokan latinaisosuudella Heikkilät nousivat 24 parin karsinnasta mainiosti semifinaaliin päätyen lopulta sijalle 9.\nNormaaleissa kilpailusarjoissa nähtiin mukana vain yksi Hyvinkääläispari, Pyry Aitamurto ja Paula Marjamaa nuoriso B-A luokassa. 12 parin semifinaalissa he tanssivat sijalle 9.\nSunnuntaina järjesti Parketti Hyvinkäällä seurakilpailut E-luokille ja aloitteluvaiheessa oleville pareille.\nPäivän parhaasta Hyvinkääläissijoituksesta vastasivat ensimmäiseen yhteiseen kilpailuunsa osallistuneet Anton Rantamäki ja Ada Väänänen juniori 1E luokassa. He voittivat kaikki vakiotanssit ja latinalaistenkin sujuttua kohtuullisen hyvin, he lunastivat hienolla suorituksellaan heti ensi yrittämällä kultamitalin.\nSeniori 1E luokassa nähtiin kaksi Parketin omaa paria osallistumassa ensimmäisiin tanssikilpailuihinsa. Keskenään tasaisesti käydyn kamppailun jälkeen Jukka-Pekka ja Marja Partanen sijoittuivat pronssille kahden pisteen erolla neljänneksi tulleisiin Jari ja Sanna Luomalaan.\nKilpailuluokkien lisäksi kaksi paria otti osaa lasten Tanssi Tähti- luokkaan jossa haetaan kilpailukokemusta ilman varsinaista tuomariarvostelua. Kahden tanssin taitoja esittelivät tällä kertaa Joni Hyvönen ja Miisa Salento sekä Onni-Pekka Partanen ja Elviira Jokela suoriutuen haasteesta mainiosti.


Ryhdy NOTCH solmioiden jälleenmyyjäksi\nRYHDY NOTCH JÄLLEENMYYJÄKSI\nKaikki Notch-tuotteet, joita myymme verkkokaupassamme, ovat Tieroomin suunnittelemia. Tarjoamalla pohjoismaiden laajimman valikoiman solmioita, solmukkeita ja taskuliinoja useissa väreissä ja kuoseissa sekä lyömättömällä laadulla, ovat Notch-tuotteet nousseet suureen suosioon.\nOlemme vuosien myötä parantaneet Notch solmioiden, solmukkeiden ja taskuliinojen laatua ja rakennetta niin, että nykyisistä tuotteista asiakkaamme antavat täydet pisteet. Tarjonnasta löytyy sekä viimeisintä huutoa että klassikoita.\nTuotevalikoimastamme suurin osa on tietysti silkkiä. Lisäksi meiltä löytyy myös varsin suosituiksi kasvaneet kokoelmat villasta, puuvillasta ja pellavasta. Uusimpana tulokkaana myös neuletuotteet.\nOnko sinulla kivijalkaliike tai suurempi kauppaketju? Haluatko tehdä yhteistyötä kanssamme ja myydä asiakkaillesi Notch solmioita, solmukkeita ja taskuliinoja? Me olemme kiinnostuneita uusista yhteistyökumppaneista ja tarjoamme jälleenmyyntisopimusta jälleenmyyntihinnoin. Suuresta varastostamme saatte tilatut tuotteet nopeasti liikkeeseenne.


Harmonian virsikonsertti Vesilahden kirkossa - Lempäälän-Vesilahden Sanomat\nJaa: Lempäälän-Vesilahden Sanomat Julkaistu 10.11.2017 09:46 Puffit, Tapahtumat\nVesilahden kirkossa järjestetään saksofoniyhtye Harmonian virsikonsertti sunnuntai-iltana 19. marraskuuta. Konsertin nimenä on Jumala ompi linnamme. Harmonian soittajat toivovat, että seurakunta laulaa mukana. Tilaisuuden juontaa Jarkko Viljanen, joka kertoo virsien taustoja. Ohjelmistoon kuuluu muun muassa virsikirjan uuden lisävihkosen virsi numero 932 Oi ihmeellistä armoa, joka tunnetaan paremmin nimellä Amazing Grace.\nKonsertin teemana on Suomi 100 vuotta. Aluksi esitetään isänmaallisia virsiä, muun muassa Siunaa ja varjele meitä ja Oi kuningasten kuningas. Satu Sointu-Siltanen säestää uruilla Oi kuningasten kuningas -virren, jonka on säveltänyt hänen isoisoisänsä Frans Petter Krank. Krank sävelsi virren vuonna 1889. Tilaisuuteen on vapaa pääsy.\nAri Arvela, Kirsi Nissinen, Jari Saarnio, Jarmo Pyörny, Marjo Höyssä, Riikka Kylä-Nikkilä ja Johanna Salmia soittavat Vesilahden kirkossa sunnuntai-iltana 19. marraskuuta. Kuva: Jarkko Viljanen\nLue lisää aiheesta: Frans Petter Krank Harmonia Jakko Viljanen kirkkokonsertti saksofonikonsetti Satu Sointu-Siltanen


Lataa peli Burn Rope 1.2.24 Android\nBurn Rope on suuri ubivalka vapaa-aikaa.\nYhä useammin vapauttamaan Android pelejä, jotka ovat tunnustaneet yablokofona johtajia.\nLelu on yksinkertainen, mutta kiehtova. Tämä arcade, puzzle ja samaan aikaan.\nPelaaja sytyttää narun, hän tarvitsee pitää kiinni katkeraan loppuun - pitää tulta niin kauan kuin mahdollista.\nTasolta tasolle se alkaa tuntua, että peli yksitoikkoinen. Ei pitäisi pettää itseämme, peli valmistelee yllätys.\nLisäksi köysi on pienempi kuin sitä enemmän pisteitä saa lopussa sen kulkua.\nManagement - kiihtyvyysanturi. Lupaamme - olla hauskaa.\nPeli - ilmainen, vain hyvin harvat huomaamattomia mainoksia.\ndownload Burn Rope 1.2.24\nlatauspäivä 2017-01-16 08:26\nkoko 25.35 MB\nsaksa, espanjalainen, ranskalainen, italialainen, korealainen, kiinalainen\ntarkastusajankohtaa 2017-01-16 08:27:06\nlataa tiedostoja ilmoittamatta\nAntaa sovelluksen ladata tiedostoja latauksen hallinnan kautta ilmoittamatta siitä käyttäjälle.\nedellinen (2) versio tästä app\nBurn the Rope 1.2.23 / 2015-03-03\nBurn the Rope 1.2.22 / 2013-05-22\nkaikki sovellukset Big Blue Bubble päälle mob-core.com


Autohuolto Mäkelä Ky - Biila\nAutohuolto Mäkelä Ky\nAutohuolto Mäkelä on Jalasjärvellä toimiva autokorjaamo. Kuulumme autoasi ketjuun. Korjaus-ja huoltotoimenpiteet tehdään autovalmistajan ohjeita noudattaen ja autosi takuu säilyy. Tehdyille töille ja varaosille annamme myös takuun.\nLöydät meiltä myös Ford merkkihuollon.\nAutohuolto E. ja M. Mäkelä Ky