Bileet | Kirjoittaja.fi\nNovellit Muut Bileet\nKirjoittanut Vesku March 31, 2018 299 0Lisää\nJohanna oli ihastunut. Lukion kakkosella oli eräs Marko, jota Johanna oli jo kauan salaa seurannut. Markolla oli tummat ja kiharat hiukset ja hän kuulemma soitti sähkökitaraa jossakin bändissä. Markolla oli jo ajokortti ja oma autokin, sellainen vihreä Ford Escort, josta lähti kauhean kovat äänet. Mitään muuta Johanna ei Markosta oikein tiennytkään.\nKaikki oli alkanut yläasteen joulujuhlasta. Marko oli säestänyt akustisella kitaralla heidän kuoroaan; yläasteelta kun ei löytynyt ketään soittotaitoista kitaristia. Kuoroharjoi-tusten aikana Markon rauhalliset ja hieman pyöreähköt kasvot olivat jääneet pysyvästi Johannan mieleen.\nMarkon käyttäytymisessä ja liikkeissä oli jotain sellaista, mitä muissa pojissa ei tuntunut olevan, ei varsinkaan oman luokan pojissa. Aivan kuin koko Markon olemus olisi huokunut turvallista tyyneyttä ja hillittyä itsevarmuutta. Hän vain aina soitteli yhtä vakaasti kitaraansa ja kommentoi muiden puheisiin parilla tai kolmella sanalla. Marko oli Johannaa kolmisen vuotta vanhempi, ja varmaan juuri siksi hän vaikutti niin kypsältä ja turvalliselta. Oman luokan pojat olivat vain sellaisia rääväsuita ja tyhjänpuhujia.\nJohannan ihastuminen oli kestänyt jo kolme kuukautta. Jokaisena aamuna hän toivoi, että näkisi päivän aikana jossakin välissä Markon. Joinakin päivinä hänen toi-veensa toteutui mutta yleensä ei. Silloin harvoin kun Marko käveli vastaan, Johanna saattoi häkeltyä täysin ja katsella aivan muualle. Jälkikäteen moinen ujostelu aina nolotti ja toisinaan suututtikin. Olikohan Marko jo huomannut, kuinka hölmö hän oli?\nAinoastaan naapurin Timolle Johanna oli kertonut ihastumisestaan. Timo oli Markon kanssa samalla luokalla, ja he olivat tunteneet toisensa lapsuudesta lähtien. Timolta Johanna olisi voinut kysellä Markosta enemmänkin, mutta eihän sitä oikein iljennyt olla niin utelias. Timo kun ei tuntunut oikein edes ymmärtävän sellaisia asioita; illasta toiseen hän vaan teki läksyjä ja luki romaaneita, eikä juurikaan liikkunut muiden nuorten mukana.\nJoskus Johanna oli ollut vähän kateellinenkin, kun Timo tuntui olevan niin riippumaton ikäistensä seurasta. Kaikesta huolimatta Timo oli kuitenkin luotettava ja avulias kaveri, jolle pystyi puhumaan melkein kaikki asiat. Sitä samaa Johanna ei voinut sanoa monistakaan tyttökavereistaan. Jos hän olisi erehtynyt kertomaan heille Markosta, kohta kaikki olisivat saaneet tietää hänen kaukokaipuustaan.\nYhtenä päivänä koulun päättyessä Johanna käveli koulun parkkipaikkojen kautta kotiinsa. Hän oli tehnyt tämän ylimääräisen reitin ennenkin siinä toivossa, että näkisi Markon autonsa luona. Tällä kerralla hänen haaveensa lopulta toteutui: Marko seisoi selin häneen ja raaputti Fordin tuulilasia. Ensin Johanna aikoi vain kävellä ohi, mutta sanoikin sitten Markolle puoliksi vahingossa terve. Raaputus taukosi, ja Marko vilkaisi ympärilleen. Markolla oli aika hölmistynyt ilme. Johanna joudutti askeleitaan.\nJonkin matkaa käveltyään Johanna katsoi varovasti taakseen. Marko oli jäänyt katsomaan hänen peräänsä ja hymyili. Aivan huomaamatta Johanna astui eteenpäin jo puoliksi juosten. Hänen reppunsa toinen hihna oli aukeamaisillaan, mutta eihän sitä voinut jäädä nyt korjailemaan. Kohta auto hurahti käyntiin, ja Marko ajoi hänen ohitseen. Risteyksessä kääntyessään Marko heilautti hänelle kättään, eikä hän ehtinyt vilkuttaa takaisin.\nJohanna oli hieman poissa tolaltaan koko loppupäivän ja uppoutui omiin ajatuk-siinsa. Hän muisteli, kuinka Marko oli sanonut hänelle terve ja sitten hymyillyt. Väistämät-täkin hän alkoi pohtia, olisiko Marko valmis seurustelemaan hänen kanssaan. Huolisiko se hänet, kun hänellä oli nököhampaat, joista muutamat sukulaisetkin olivat joskus vitsailleet? Ja olisiko hän muutenkaan tarpeeksi kaunis ja soma tyttö niinkin komealle pojalle kuin Markolle?\nOmassa huoneessaan Johanna tutki itseään peilistä kauan ja hartaasti. Ei kai hän kamalan rumakaan ollut. Olihan hänellä ainakin pitkät ja vaaleat hiukset, jotka kiertyivät kaulan ympärille varsin viehättävästi. Hänen siniset silmänsä olivat jollakin tavalla liian suuret, mutta meikillä niitä sai vähän paremman näköisiksi. Pisamatkin sai puuterilla peitetyksi. Nököhampailleen hän ei mahtanut mitään, ei auttanut kuin pitää suutaan mahdollisimman paljon kiinni.\nAikansa itseään tutkittuaan Johanna huomasi jo kirjoittavansa Markolle kirjettä. Pari sivua hän ehti raapustaa, kunnes malttoi lukea mitä oikein oli kirjoittanut. Viimeises-sä lauseessaan hän jo toivoi, että Marko tulisi hänelle juttelemaan tai kirjoittaisi takaisin. Se tuntui liian suorasukaiselta ehdotukselta. Muutenkin koko kirje tuntui aika tunkeileval-ta, vähän typerältäkin – ei hän voisi koskaan ojentaa sitä Markolle. Niinpä hän repi kirjeen pieniksi silpuiksi ja lähti samalta istumalta Timon luokse.\nTimo piti majaansa pienessä vinttikammarissa. Timo vastasi Johannan koputukseen ölähtämällä jotain epämääräistä.\n- Terve. Suanko mie tulla käymään?\nTimo oli tekemässä pienoismallia. Oli hän aikaisemminkin rakentanut pienoismal-leja keskiaikaisista linnoista ja kirkoista. Johannaa vähän nolotti, kun Timo joutui keskeyt-tämään työnsä hänen takiaan, mutta ei hän iljennyt enää perääntyäkään.\n- No tule nyt sitten…\nHän käveli Timon vierelle ja katsoi mukamas kiinnostuneen näköisenä pöydällä olevaa linnaa. Tornin päässä oleva pieni Suomen lippu alkoi uhkaavasti kallistua. Timo laittoi sen takaisin paikalleen ja ärähti itsekseen.\n- Aika hieno, Johanna kuiskasi.\n- No en nyt tiijä. Ei se oo vielä valamis. Meinoo välillä loppuu kärsivällisyys näitä näpräillessä. Mutta on tää hyvvee vaihteluu koulunkäynnin ohessa. Sitä aina jaksa lukkeekaan…\nHän istahti Timon sängylle. Timo huokaisi ja kääntyi Johannaan päin. Sitten Timon kasvoille kuitenkin ilmestyi lievä hymy, ja hän alkoi jutella harvakseltaan niitä näitä. Sellainen Timo oli melkein aina, kun Johanna kävi hänen luonaan kylässä: ensin vähän tyly ja turhautuneen oloinen, mutta kohta ihan ystävällinen.\nTuntui vaikealta kuvitella, että Timo osaisi suuttua kenellekään kovin pahasti. Joskus Johanna oli ollut vähän ihastunutkin Timoon, mutta se oli jäänyt vain pelkäksi tunteeksi. Timo oli jotenkin liian tuttu poika, eikä hän tainnut olla kovinkaan kiinnostunut tytöistä ja seurusteluasioista.\n- Meinootko ens kevväänä pyrkii lukioon vai ammattikouluun? Timo kysyi.\n- Lukioon kai… En vaan tiijä, kannattaisiko valita lyhyt vai pitkä matikka.\n- Valihe ihmeessä lyhyt matikka, niin pystyt paremmin keskittymään kieliin. Niin miekii tekisin, jos pitäs uuvestaan valita.\nJohannaa tympäisi, kun Timo alkoi puhua koulunkäynnistä. Ehkä Timo huomasi hänen mielialansa, koska lopetti melko pian opiskelusta puhumisen. Tuli sopivan pitkä hiljaisuus kysäistä vaivihkaa Markosta.\n- Tuota… Onks sillä siun luokalla olevalla Markolla tällä hetkellä kettään tyttöka-veria?\nTimolle tuli aika yllättynyt ilme. Aivan kuin hän ei olisi ihan heti edes käsittänyt Johannan kysymystä.\n- Ei miun tietääkseni. Kuinka niin?\n- Muutenpahan vuan…\nTimo virnisti hieman kiusoittelevasti. Ei hän tainnut ollakaan ihan niin pöljä näiden asioiden suhteen.\n- Joo joo… ai että muutenpahan vuan… Eli sie oot vieläkii siihen ihastunut?\n- No mikäpäs siinä. Tuskin oot ensimmäinen tyttö, joka on siihen jätkään silimäsä iskeny. Etkä varmaan viimenenkään…\nTimon tokaisu sai Johannan säpsähtämään.\n- Onkos sillä Markolla sitten ollu monia tyttökavereita?\n- No en nyt tiijä niin monia, mutta muutamia kuitennii. Mie en heijän touhuistaan niin tarkkaan tiijä, enkä välitä tieteekään.\n- Mutta eikös Marko oo ihan kunnollinen ja mukava poika?\n- Jaa… Mitähän tuohon ossois sannoo? On se ainakii toisille jätkille aika reilu ja mukava. Ja varmaan tytöillekkii oman aikasa…\nJohanna mietti sitä vähän aikaa. Tuntui niin vaikealta uskoa Markosta mitään sellaista. Jospa Timon tokaisut johtuivatkin pelkästään kateudesta ja ennakkoluuloista?\n- Voisit sie sannoo Markolle miulta terveisiä? Vaikka huomenna koulussa?\nHetken Johanna vielä istui Timon luona ja palasi sitten kotiinsa. Kotimatkalla häntä jo alkoi pelottaa, kuinka hän osaisi olla jännittämättä, kun hän seuraavan kerran kohtaisi Markon.\nKului päiviä, eikä mitään tapahtunut. Johanna alkoi jo epäillä, oliko Timo välittänyt Markolle hänen terveisensä. Olihan täysin mahdollista, että Timo oli unohtanut koko asian.\nJohanna näki Markon muutaman kerran koulussa, mutta eipä tämä häneen päin vilkaissutkaan. Ruokalassa hän jäi kerran seuraamaan Markoa, kun hän itse oli jo syömässä ja lukiolaiset olivat vasta ruokajonossa. Marko jutteli kavereidensa kanssa, ja heillä näytti olevan kauhean hauskaa. Oli siinä pari lukiolaistyttöäkin, jotka myös naures-kelivat Markon jutuille. Johannalle tuli vähän apea olo, niin kuin hänen mielikuvansa rauhallisesta ja järkevästä Markosta olisi jotenkin himmentynyt.\nHän mietti sitä vielä illallakin. Eihän siinä mitään pahaa ollut, että Marko oli seurallinen ja huumorintajuinen, mutta huolisiko Marko hänet, kun tällä näytti olevan niin paljon seuraa ja kavereita jo muutenkin? Kenties Marko löytäisikin jonkun puheliaamman ja kauniimman tytön, eikä edes muistaisi hänen terveisiään.\nNiin, Marko oli samanaikaisesti niin vietävän ihana mutta toisaalta niin saavutta-maton.\nYhtenä päivänä Johannan kävellessä koulusta kotiin tapahtui kuitenkin yllättävä käänne. Hän havahtui, että takaa tuleva auto pysäytettiin hänen kohdalleen. Se oli Marko! Johanna jähmettyi paikalleen, kun Marko veivasi ikkunan auki.\n- Hyppee kyytiin, niin ei tarvihe kävellä. Mie voin heittee siut kottiin.\nHetken Johanna mietti ennen kuin rohkeni nousta autoon. Häntä ahdisti, kun hän ei edes keksinyt mitään sanottavaa. Markokin oli aika hiljainen.\nJohanna vilkuili salaa Markon kasvoja; välillä vaikutti niin kuin Marko olisi hymyil-lyt itsekseen. Kai Timo oli välittänyt hänen terveisensä Markolle – ei kai Marko muuten olisi pyytänyt häntä kyytiin. Sitten vähän nolottikin terveisten lähettäminen. Onneksi Marko ei ottanut sitä puheeksi.\n- Missä sie asut? Marko kysyi ajettuaan keskustaan.\n- Kuusitiellä… Kuusitie kaheksassa.\n- Halluut sie jo männä kottiin?\nMarko sytytti tupakan ja lähti ajamaan teollisuusalueelle päin. Savuke roikkui rennosti Markon huulilla ja hänellä oli sellainen ilme, ettei hän edes muistanut polttavan-sa. Tuhkapötkö kasvoi niin pitkäksi, että tuhkaa jo karisi hänen rinnuksilleen. Marko piti ratista yhdellä kädellä kiinni ja vihelteli Hopeista kuuta. Oli se kyllä aika komea. Tuli mieleen James Dean Jättiläisen krusifiksikohtauksessa. Tuossa hieman poissaolevassa katseessa oli jotain niin tunteisiin vetoavaa.\nJohannaa harmitti, kun matka kotiin taittui niin nopeasti. Pysähtyessään Marko sammutti auton ja tumppasi tupakan tyhjään tulitikkurasiaan.\n- Lähetkö huomenna ajelulle?\nJohanna tunsi, kuinka hänen sydämensä lyönnit kiihtyivät. Markolla oli nyt kiusallisen tavallinen ilme.\n- Mie tuun hakemaan sinnuu kuuvelta, jos halluut lähtee. Käypikö?\n- Joo… kyllä se käy… Johanna sai kuiskatuksi.\nMarko käynnisti auton ja kaasutteli.\n- No eikun huomisiin. Pittää lähtee, kun kohta alakaa lentopallotreenit.\nJohanna nousi autosta ja kiitti Markoa kyydistä. Marko heilautti reippaasti käm-mentään ja lähti liikkeelle. Risteyksessä hän revitteli niin että takapyörät löivät sutia ja auto oli mennä poikittain. Aurinko pilkisti pilvien raosta, ja talitiaiset visertelivät ome-napuussa. Ilma tuoksui jo hieman keväälle. Johannasta tuntui jännältä ajatella, että aurinko paistoi yhtä aikaa Markolle ja hänelle.\nVasta seuraavana aamuna Johannalle tuli mieleen, kuinka hän selittäisi ajelulle lähtemi-sen äidille ja isälle. Isästä ei ollut niinkään huolta, mutta äiti oli usein aika tarkka hänen menemisistään. Mutta ei hän voinut lähteä Markon mukaan mitään sanomattakaan.\nKellon lähestyessä kuutta hän sitten selitti lähtevänsä erään Markon kanssa Piian ja Annen luokse. Piia ja Anne olivat sisaruksia ja lauloivat hänen kanssaan samassa kuorossa. He asuivat noin viiden kilometrin päässä kirkonkylästä.\n- No kukas se Marko sitten on? äiti kysyi.\n- Se on vaan yks Piian ja Annen kaveri…\nÄidin ilme oli kerrassaan epäröivä. Kenties Johanna ei olisi päässytkään lähte-mään, ellei isä olisi puuttunut heidän keskusteluunsa:\n- Suat sie Johanna männä kuhan et vuan koko yötä luuhoo niitten kavereittes luona. Eläkä äiti kaho noin pahasti. Nuorilla on nuorten menot. Tuskinpa sitä ihekkään olit tuossa iässä kaikki illat kotona.\nÄiti mutisi jotain epämääräistä ja meni menojaan. Kohta hän kuitenkin vielä kääntyi Johannaan ja isään päin:\n- Olihan miulla kavereita ja niihen luona käytiin siskojen kanssa kylässä, mutta ei sitä sentään tuossa iässä vielä poikia kaheltu. Niinkun tuota ei myöhemminkii ehtis…\nIsä naurahti ja meni äidin luokse. Kohta he menivät olohuoneeseen, ja isä kuului lyövän koko jutun leikiksi. Johanna kuuli isän sanovan, ettei sitä aina pidä pelätä pahin-ta. Johannasta tuntui kiusalliselta, kun he puhuivat hänestä sillä tavalla. Kunpa Marko jo tulisi, ettei hänen tarvitsisi kuunnella lisää äidin mutinoita.\nVaivihkaa Johanna käväisi huoneessaan vielä kerran itseään ehostamassa. Hän laittoi silmäripsiinsä lisää meikkiä ja peitti poskillaan olevat pisamat huolellisesti puuteril-la. Jonkin aikaa harkittuaan hän rohkeni laittaa myös huulipunaa. Kainaloihinsa hän suihkautti vain vähän deodoranttia, etteivät vanhemmat sitä vahingossakaan haistaisi.\nKello oli kymmentä vaille kuusi, kun Johanna kuuli auton jo pysähtyvän heidän talonsa eteen. Hän syöksyi eteiseen ja pukeutui niin nopeasti kuin suinkin pystyi. Kengännauhat hän ehtisi sitoa myöhemminkin.\n- Ota kaulaliina ja pipo mukkaan! Eihän sitä tiijä, jos vaikka auto sippoo matkalla, äiti huusi olohuoneesta.\n- Joo joo. No hei sitten!\nSiinä samassa ovikelloa rimputettiin. Johanna kiirehti avaamaan ulko-oven ja tuskin hän ehti kunnolla edes ovea avata, kun Marko jo tervehti leveästi hymyillen. Hermostutti, kun Marko ei tuntunut alkuunkaan ymmärtävän, etteivät he voineet siihen ovensuuhun jäädä seisoskelemaan. Vasta Johannan astuessa ulos Marko taisi käsittää, ettei se ollut heidän kotonaan ihan tavanomaista, että tytär lähtee pojan kanssa iltaa viettämään.\nAutoon istuttuaan Johanna huomasi, että äiti seurasi heitä keittiön ikkunasta. Ehkä Markokin teki saman havainnon, koska hän näytti hymyilevän vähän kiusaantu-neesti. Onneksi Marko ei revitellyt lähtiessään.\n- Mihinkäs mennään? Marko kysyi ajettuaan kantatielle.\n- Ihan sama…\n- Mennäänkö vaikka Essolle kahville?\nMarko laittoi mankan päälle. Kohta kaiuttimista alkoi kuulua Hurriganesia, eikä aikaakaan, kun Marko jo lauloi musiikin mukana. Laulaessaan hän oli kieltämättä aika söpön näköinen: kuin suuri ja kömpelö karhu, jonka sydän on kuitenkin kultaa. Välillä Marko aina vilkaisi Johannaa ja myhäili itsekseen. Jos olisi ollut valoisampaa, Marko olisi ehkä huomannut hänen hienoisen punastumisensa.\n- Kysykö ne teillä kotona, mihin sie lähet?\n- Joo, kyllä ne kysyivät.\n- No mitäs vastasit?\n- Mie sanoin että… että mie lähen yhen Markon kanssa ajelulle…\nMarko naurahti ja vilkaisi vähän härnäävästi.\n- Jaa… vai sillä tavalla sie sanoit… Oisit vuan sanonu, että lähet yhen helekkarin mukavan ja komeen jätkän kanssa treffeille. Ei sitä joka tyttö piäsekkään tään auton kyytiin. Mutta ei ne tytöt mahu yhen eikä kahenkaan käin sormiin, joihen kanssa oon tuossa takapenkillä lemmiskelly… Ja moni likka on jiäny perrään itkemään. Että siihen malliin…\nJohanna tunsi punastuvansa lisää, kun Marko jutteli sellaisia enemmänkin. Oikeastaan hänen olisi pitänyt olla pettynyt, kun Marko heitteli koko ajan kaksimielisyyk-siään, mutta eipä hän ollutkaan. Eihän Marko kuitenkaan puhunut ihan mitä tahansa hävyttömyyksiä toisin kuin oman luokan pojat. Kohta Johanna huomasi jo tirskuvansa Markon hassuille jutuille, ja siitähän Marko vasta innostuikin.\n- Vaihappas vaihe neloselle.\n- No muutenpahan vuan.\nMarko selitti, mitä Johannan piti tehdä ja hän saikin vaihteen vaihdetuksi.\n- No niin… onnistuhan se… Ajattele, jos tuo vaihekeppi ois ollu joku ihan toinen kapine. Sitäkii pittää käsitellä yhtä taiten ja hellävaroen…\nJonkun toisen pojan suusta kuultuna moinen vitsailu olisi varmaankin suuresti ärsyttänyt Johannaa. Mikä ihme siinä olikin, mutta kaikki Markon puheet vain huvittivat. Jutteli se tosin välillä muutakin kuin kaksimielisyyksiä: kertoi bänditouhuistaan ja kyseli Johannalta kaikenlaista koulunkäynnistä ja harrastuksista ja sen sellaisista. Erityisen kiinnostunut Marko oli hänen musiikkimaustaan:\n- Ai millasta musiikkia kuuntelet?\n- No kaikenlaista…\n- Kuten esimerkiksi?\n- Elvistä ja Abbaa ja Beach Boysia. Joskus tulee kuunneltua nykymusiikkiakin. Madonnaa ja Pet Shop Boysia.\n- Entäs kotimaista?\n- Vähemmän… Mitä nyt joskus Eppu Normaalia ja Juicea.\n- Joopa joo, ai että sellasta musiikkia sie kuuntelet… Mitäs tykkeet Topi Sorsakos-kesta?\n- No onhan sekkii ihan kuunneltavvoo.\nHe olivat jo melkein huoltoasemalla, mutta Marko kävi vielä pelleilemään:\n- Saanhan neitoni sulle laulun mä esittää… Omalle armaalleni serenadini luikauttaa… Ah, mun on pakko laulaa sulle! Hän sai mun sydämein, sen hälle soin. Ja kaikki aatoksein, luo armaan toin. Olet rakkain…\nMarko värisytti ääntään ja lauloi oikein tunteella. Johannaa nauratti yhtä paljon kuin punastuttikin.\nMarko pysäytti auton, ja he kävelivät hitaasti huoltoaseman kahvilaan. Marko puhui itsekseen, että Fordiin pitäisi ostaa uudet iskunvaimentimet. Johanna meni ensim-mäiseksi vessaan, vaikkei hänellä varsinaista tarvetta ollutkaan. Hän kampasi hiuksensa parempaan ojennukseen ja pyyhkäisi poskiaan käsipyyhkeellä, jotta ylimääräinen puuteri lähtisi pois.\nJohannan mennessä kahvilan puolelle Marko jo odotti nurkkapöydässä munkki-kahvien kanssa. Yleensä Johanna ei juonut kahvia, mutta eihän siitä voinut oikein kieltäytyä. Pahaksi onneksi Marko oli laittanut hänen kahviinsa kermaakin, ja hänen piti ryystää kahvinsa pikaisesti, ettei se olisi ehtinyt käydä etomaan.\nMarkolla oli tuumaileva ilme, kun hän joi kahvia ja haukkasi välillä munkkia. Jotenkin Markon kasvot olivat aivan liian kiltin näköiset hänen suuriin kämmeniinsä ja leveisiin hartioihinsa verrattuna. Yhtäkkiä Marko kävi hymyilemään oudolla tavalla.\n- Mitä nyt? Johannalta karkasi.\n- Ei mittään… Kävin vuan seuroomaan, kun sie aina nuolaset huulilta sokerit. Näyttää niin somalta… Sie oot sellanen luonnollisen kaunis tyttö, et niinkun muut. Sie oot sellanen luonnonlapsi. Oon mie sinnuu aina seuraillu… et oo vuan tainnu huomata sitä… joopa joo…\nJohannan munkin syömisestä ei tahtonut tulla enää mitään, koska häntä nolotti niin paljon. Hän ei uskaltanut katsoa Markoa silmiin, koska tämä tuntui vieläkin hymyile-vän sillä tavalla oudosti. Toisaalta hänen olisi tehnyt mieli kiljaista pelkästä ilosta.\n- Katoppas tätä.\nJohanna rohkeni nostaa katseensa. Marko esitteli peukaloaan. Peukalon kynsi oli murskaantunut ja muutenkin se oli vähän niin kuin lytyssä.\n- Mikä siihen on sattunu?\nMarko myhäili itsekseen.\n- Kun olin viisvuotinen, niin sen piälle tippu helevetin iso kivi kesämökillä. Eikös se ookkii ihan niinkun Kekkonen?\nMarko viputteli peukaloaan hänen silmiensä edessä. Teki pahaa katsoa haljen-nutta ja lyttyyn mennyttä kynttä, mutta eihän sitä tohtinut ääneen lausua.\n- Onhan se vähän samannäkönen…\n- Tällä on pirun hyvä kopasta yhestä tietystä paikasta… siinä on pirun herkkä tunto…\nSitten Marko hymyili jälleen oudolla tavalla. Ja kuta enemmän Johannaa nolotti, sitä enemmän Markoa tuntui hymyilyttävän. Aikansa temppuiltuaan Marko kävi laittamas-sa jukeboxiin pari levyä soimaan. Ensimmäiseksi tuli CCR:n Travelin’ band ja sitten Freemanin Ajetaan me tandemilla.\nMarko naputti sormiaan pöytään musiikin tahdissa ja oli vaihteeksi ihan asiallisen oloinen. Marko pisti tupakaksi ja tarjosi Johannallekin; hän pudisti päätään. Tupakansa-vun kitkerä tuoksu toi kahvilaan jotenkin uneliaan tunnelman. Välillä Marko unohti savukkeen pitkäksikin aikaa hampaidensa väliin ja oli silloin vähän Clint Eastwoodin näköinen.\nJohanna huomasi pohtivansa, oliko Marko jo huomannut hänen nököhampaan-sa. Sitä kun ei aina muistanut varoa avaamasta liikaa suutaan.\n- Lähetäänkö? Marko kysyi yllättäen.\n- Joo… lähetään vuan…\nMarko ei kääntynytkään takaisin keskustaan, vaan lähti ajamaan kaupunkiin päin.\n- Ei kai siulla oo vielä kauhee kiire kottiin?\nVastaantulevien autojen valaistessa Markon kasvoja koko mies näytti vähän aavemaiselta, varsinkin, kun hän ei pitkään aikaan puhunut sanaakaan. Marko vaihtoi kasettia ja laittoi mankan soimaan. Värivalot kojelaudalla vilkkuivat musiikin tahdissa.\n- Tää on Led Zeppeliiniä, jos et sattunut tietämään.\n- Oon mie tätä joskus kuullu. On sillä ainakii yks hyvä kappale, mutta en vuan muista mikä sen nimi on.\n- Tarkotat varmaan Stairway to heavenia?\n- Niin kai…\nMarko kääntyi metsäautotielle ja ajoi järven rantaan. Sitten hän sammutti auton ja kävi kelailemaan kasettia. Kohta hän löysikin juuri sen laulun, josta Johannakin tykkäsi. Marko sääti äänenvoimakkuutta kovemmalle ja käänsi selkänojaa taaksepäin.\nHehkuva tupakanpää tuntui sopivan hyvin siihen tunnelmaan. Eikä tarvinnut puhuakaan mitään, kun he vain kuuntelivat musiikkia. Laulun loputtua Marko napsautti mankan kiinni. Tuli painostavan pitkä hiljaisuus. Konepellin alta kuului jokin vaimea naputus.\n- Tuu tänne miun vierelle, Marko kuiskasi.\n- Enpä mie uskalla…\n- No tuu nyt vuan. En mie sinnuu syö. Pitäsin vuan hyvänä.\nJohannan teki kyllä mieli mennä Markon vierelle, mutta hän ei uskaltanut. Kerran Marko vielä maanitteli ja painautui sitten itse häntä vasten. Marko silitteli hänen hiuksi-aan ja murisi kuin koira.\n- Elä suotta ujostele. En mie siulle mittään pahhoo meinoo… Pitäsin vuan vähän aikoo hyvänä. Et kuule tiijäkkään, miten hyvältä se voipi tuntuu… Piäsisit tälläsen ison karjun villiin syleilyyn…\nNiin sitten tapahtui, että kohta Johanna huomasi makaavansa Markon rintakehol-la. Marko kietoi kätensä hänen ympärilleen ja lauleskeli hiljaa Nuoruustangoa. Hän painoi päänsä vielä tiukemmin Markon rintakehoa vasten ja kuuli rauhalliset sydämen-lyönnit; se rauhoitti häntä itseäänkin. Johannasta tuntui jännältä, kun hän sulki silmänsä ja antoi päänsä keinua hiljalleen Markon tasaisen hengityksen mukana. Aivan kuin hän olisi maannut ilmapatjalla laineiden liplatuksessa.\nMarko silitti Johannan pitkiä hiuksia ja sanoi, että hänellä on kauniit hiukset. Toisen kätensä Marko antoi vaellella hänen selässään. Hetken mies tunnusteli paidan läpi rintaliivien hakasia, ja silloin Johanna ei oikein tiennyt miten päin hänen olisi pitänyt olla.\nKohta Marko otti hänen päänsä suurten kämmentensä väliin ja silitteli hänen poskiaan. Jotain hän juttelikin hiljakseen, mutta sanat menivät Johannalta ohi korvien. Yhtäkkiä Marko alkoi hitaasti vetää hänen päätään lähemmäksi omia kasvojaan. Ensin hän vähän vastusteli, mutta antoi sen sitten tapahtua. Eikä hän ehtinyt oikein edes tajuta, kun heidän huulensa jo koskettivat toisiaan ja Marko suuteli häntä. Heidän hampaansa kolahtivat vastakkain, ja Johanna veti säpsähtäen päätään taaksepäin.\n- Elähän hättäile, istu mättäälle… Koitetaanpa uuvestaan.\nToinen kerta menikin jo paljon paremmin. Markon hamutessa ahnaasti Johannan huulia hän rohkeni itsekin vastata jollakin tavalla Markon suudelmiin. Vähitellen tämä touhu alkoi tuntua pelottavankin hyvältä. Kohta Marko tunki kieltäänkin hänen suuhun-sa, eikä sekään tuntunut yhtään pahalta.\nJotenkin Marko sai kammettua toisen kätensä heidän vartaloidensa väliin ja sai raotettua sen verran Johannan paidan helmaa, että pystyi tunnustelemaan hänen rintojaan. Marko oli hieman kovakourainen, mutta Johanna oli niin yllättynyt ja ihmeis-sään, ettei osannut aluksi vastaankaan laittaa. Tuntui, että siihen tunnelmaan olisi voinut helposti antautua. Mutta kun Marko jo puristi paljasta nänniä, se teki kipeää ja hän riistäytyi puoliksi väkisin Markosta irti.\nJohanna huomasi, että Markonkin hengitys oli selvästi kiihtynyt. Hän istahti toiselle penkille ja yritti olla ajattelematta koko asiaa. Marko nosti selkänojan takaisin normaaliin asentoon ja huokaisi vaisusti.\nMarko ajoi takaisin kantatielle ja kääntyi keskustaan päin. Sitten hän laittoi mankan taas soimaan ja vihelteli.\n- Viikonloppuna ois luokkabileet. Lähetkö mukkaan? Marko kysyi vähän ennen kirkonkylälle saapumista.\n- Missä ne on?\n- Sonkarin lomakylässä. Kai sie tiijät sen paikan?\n- No lähetkö meikäläisen messiin? Mie voin ostoo siulle kaljookii, jos se on siitä kiinni.\n- Jos vanhemmat piästää, niin voinhan mie lähtee, mutta en mie sitä kaljoo tarvihe.\n- No se on tietysti siun oma asia, ryyppeetkö vai et. Kerro perjantaihin männessä piäsetkö lähtemään mukkaan, niin mie tiijän varrautuu siihen. Jookos?\n- Joo. Tehhään niin.\nVähän ennen Kuusitietä Marko pyysi Johannalta vielä yhtä pusua, ja hän suostui siihen. Suukko ei ollut enää niin kiihkeä kuin vähän aikaa sitten. Onneksi Marko ei pyytänyt sitä kotitalon edessä.\nNukkumaan käydessään Johanna muisteli Markon isojen kämmenien kosketusta poskillaan ja tunsi lämpimiä aaltoja sisällään. Olisi varmaankin ollut ihanaa nukahtaa pää Markon kainalossa ja Markon kädet hänen vartalonsa ympärille kietoutuneina. Silloin hän olisi voinut kuvitella itsensä pieneksi ja avuttomaksi kananpoikaseksi, jota turvallinen emo hoivailee hellästi siipiensä suojassa.\nJo toisen kerran samalla viikolla Johannan piti turvautua valheeseen. Keskiviikkona hän kertoi kirkkain silmin vanhemmilleen, että Piia ja Anne olivat pyytäneet häntä heille perjantaiksi yöksi. Varmuuden vuoksi hän oli kertonut tästä juonestaan koulussa Piialle ja Annelle. Näin hän oli menetellyt siltä varalta, jos äiti vaikka myöhemmin kysyisi Piialta ja Annelta, oliko hän todellakin ollut heillä yökylässä.\nHän sai äidiltä ja isältä luvan lähteä Piian ja Annen luokse perjantaina, eivätkä he ihme kyllä käyneet edes vastustamaan hänen ideaansa. Mutta oli vielä eräs toinen ongelma: kuinka hän pääsisi huomaamattomasti Markon kyytiin perjantai-iltana. Äidin epäilykset heräisivät taatusti, jos Marko tulisi häntä kotoa hakemaan, eikä sama selitys menisi läpi enää toista kertaa.\nTorstaina koulun päätyttyä Johanna jäi odottamaan Markoa koulun pysäköinti-alueelle. Hän piiloutui Markon auton taakse aina kun ihmisiä ja autoja kulki ohi. Palelsi-kin, mutta pakko hänen oli saada keskustella Markon kanssa. Kolmen jälkeen Marko viimein tuli paikalle.\n- Ai se olitkii sie. Mie jo ihmettelin, että kuka se tiällä oikein vaaniskelloo. No mitäpä muuta?\n- Eipä ihmeitä… Voin mie lähtee sinne siun luokkabileisiin, mutta et sie voi hakkee minnuu meiltä. Meijän pitäs tavata jossakii muualla.\n- Mitä ihmettä? Miks en voi muka hakkee sinnuu teiltä?\nJohanna selitti koko jutun Markolle. Jutun edetessä Marko hymähti pari kertaa ja hänellä oli vähän sellainen ilme, että kaikenlaisiin juoniin tässä joutuukin sekaantu-maan.\n- Vai että sellasta… No onpas se siun äitis aika tiukkapiponen. Mitähän pahhoo siinäkii on, jos sie lähet miun kanssa bileisiin? No, meitä on moneks.\nJohannalle tuli kiusallinen, kun Marko sanoi sillä tavalla. Sellainen olo, että hän ja hänen äitinsä olivat ainakin viisikymmentä vuotta ajastaan jäljessä.\n- Niin no… äiti kun on sellanen… Ei se sillä mittään pahhoo tarkota, mutta se ei vuan voi ymmärtee nykynuorisoo, kun se on ihe aina eläny niin kunnolla.\n- Niistä aina tiijä… siitä vanhempienkaan kunnollisuuvesta… Mistäs myö tiije-tään, millasia ne on ihe ollu nuorina, kun ei olla oltu niihen kunnollisuutta näkemässä. Miunkii isä on ottanu viinoo ihan samalla tavalla kun mie nyt, vaikkei se siitä koskaan puhukkaan. Ja on se kuulemma tupakkoohii polttanu. Sukulaisilta oon sattunu kuule-maan.\n- Niin… mutta yrittäsit nyt käsittee tään tilanteen…\n- No käsitänhän mie sen. Tavataan sitten vaikka kirjastossa perjantaina koulun jäläkeen. Vaikka siinä viijen hujakoilla. Käypikö?\n- Käy se.\n- Selevä. Heitänkö mie siut nyt kottiin? Voin mie jättee siut vaikka siihen kioskin kohalle, niin ei äitis piäse mittään ainakaan sanomaan.\n- Joo, niin on parempi.\nJohanna pettyi, kun Marko ei pyytänyt häneltä pusua erotessa. Marko vain jätti hänet kioskille ja sanoi moi. Marko tuntui aina käyttäytyvän vähän eri tavalla, mitä hän etukäteen odotti.\nIsän kanssa oli vähällä tulla mutkia matkaan, koska isä tarjoutui viemään Johannan perjantai-iltana Piian ja Annen luokse. Jälleen hänen piti keksiä hätävalhe, että Piian ja Annen äiti tulee hakemaan heidät suoraan koulusta. Isä kuunteli hänen selitystään epäilevän näköisenä, mutta ei kuitenkaan sanonut mitään.\nKaikki tuntuivat yhtäkkiä olevan kauhean kiinnostuneita hänen menemisistään ja tulemisistaan; yksintein pikkuveli Jussikin kävi utsimaan, minkä takia hän sinne Piian ja Annen luokse menee. Jussin udellessa enemmän Johanna sai pienen raivokohtauksen, ja se huvitti suuresti isää ja vähän äitiäkin. Saunassa isä oli sitten sanonut Jussille, että Johanna on nyt murrosiässä ja on siksi niin herkkä suuttumaan.\nÄrsytti, kun he kantoivat niin suurta huolta hänen tekemisistään ja mielialoistaan.\nPerjantaina Johanna meni koulusta suoraan kirjastoon. Hänen piti odottaa kirjastossa odotettua kauemmin. Kello lähestyi jo kuutta, eikä Markoa näkynyt mailla halmeilla. Johanna alkoi jo hermostua, sillä kirjasto suljettaisiin kuudelta. Menisikö koko juttu pieleen?\nHän oli jo lähtemässä ulos, kun Marko viimein saapui.\n- Sori. Mäni vähän pitkään, kun piti siirtee bändikamat urheilutalolta meijän autotalliin. Helevetti vieköön rupes urheilutalon vaksi vittuilemmaan, että myö ei muka-mas osata pittee paikkoja tarpeeks siistinä. Perkele parista tupakantumpista nosti hirmu-sen äläkän. Myö arveltiin, että myöhän ei ruveta sellasta vittuiluu enempöö kuuntelem-maan. Nyt ei pitäs olla ennää mittään valittamisen aihetta, kun vietiin kaikki kamat pois eikä ennää siihen paikkaan jalalla astuta. Mutta se siitä. Sie oot tietennii tiällä jo hermoil-lu, että mihinkä se jätkä jäi oikein kuppoomaan?\n- No pikkasen. Mutta ei se mittään… kun kuitennii tulit…\nMatkalla Marko oli merkillisen vähäpuheinen. Aivan kuin hän olisi ollut jostakin asiasta hermostunut. Ensin Johanna jo ajatteli, johtuiko se kenties jollakin tavalla hänes-tä. Mutta eihän hän ollut Markolle mitään pahaa tehnyt tai sanonut. Ehkä Markoa vain vieläkin harmitti se vahtimestarin kanssa tapahtunut sanaharkka.\nJohanna kuuli, kuinka takapenkillä kilisi. Huolestutti vähän, jos Marko alkaisi enemmänkin juomaan. Ihmiset kun muuttuivat toisinaan niin oudoiksi humalassa. Itse hän oli ottanut mukaansa vain perunalastuja ja limpparia.\nHe saapuivat lomakylään. Marko löysi helposti oikean mökin. Sisältä kuului ilonpitoa ja musiikkia. Välillä joku poika kuului aina selittävän jotain ja sitten porukka taas hörähti nauramaan.\n- On tuas Eskelinen vauhissaan, Marko tuumasi.\nMarko laski kantamuksensa maahan ja kietoi kätensä Johannan ympärille. Markon tarjoutuessa suutelemaan hän ei yhtään enää vastustellut. Markon huulet maistuivat ja tuoksuivat vahvasti tupakalle, mutta eipä se suuremmin Johannaa häirinnyt. Tuntui niin ihanalta, että Marko pitkästä aikaa huomioi hänet sillä tavalla. Lopuksi Marko tuikkasi pikkupusun hänen kummallekin poskelle ja taputti pehmeästi hänen pyllyään. Naurattikin.\n- Jaahans, eiköhän lähetä sisälle. Kylymähän tiällä tulloo.\nMökki oli aika iso ja siellä oli parisenkymmentä ihmistä, pojat näyttivät olevan enemmistönä. Huulenheitto jatkui entisellään, mutta monet katsoivat Johannaa uteliaina. Tuntui mahdottomalta kuvitella, että sinne olisi uskaltanut yksin tulla. Johanna istuutui Markon vierelle sohvalle. Muuan poika katseli heitä erityisen uteliaana.\n- Tässäkös se on se Maken uus pimu?\n- Ka tässähän tää, Marko sanoi ja naurahti hieman väkinäisesti.\nOnneksi poika ei käynyt sen enempiä kyselemään. Marko korkkasi olutpullon ja tarjosi Johannallekin. Hetken emmittyään hän otti oluen, ihan vain sen takia ettei hänelle tulisi niin kiusallinen olo, kun kaikki muutkin joivat. Ehkä häntä olisi pidetty aivan tiukka-pipona, jos hän ei olisi lainkaan juonut. Olut maistui ihan siedettävälle, kun sitä malttoi juoda vähän kerrallaan.\nMarko toi kätensä hänen hartioilleen. Kieltämättä hän oli aika ylpeä Markosta. Ehkä paikalla olevat muut tytöt olivat hänelle vähän kateellisiakin. Olihan Marko sanonut, että moni likka oli jäänyt hänen peräänsä itkemään; kenties se ei ollut pelkkä vitsi.\nIllan edetessä tytöt alkoivat hieroa Johannan kanssa tuttavuutta. Ihan mukavan tuntuisilta tytöiltä he vaikuttivat. Kävi ilmi, että yksi tytöistä oli Johannalle vähän sukuakin. Markon hakiessa halkovajasta takkapuita tämä samainen tyttö kuiskasi hänen korvaansa, että ole varuillasi tuon Markon suhteen. Hän oli ymmällään: mitä tyttö oikein tarkoitti? Toki hänellä itselläänkin oli käväissyt mielessä kaikenlaisia epäilyjä, mutta nythän kaikki näytti olevan kohdallaan.\nMarkon tullessa takaisin sisälle Johanna sitten unohtikin tytön varoittelut. Humalan myötä Marko halaili ja hyväili häntä yhä estottomammin. Hiukan hänen piti jo teeskennellä nolostunutta, kun muut kiusoittelivat heitä jatkuvalla syötöllä. Kohta Marko suutelikin häntä muiden nähden. Hän painautui syvälle Markon kainaloon ja antoi kätensä levätä Markon kämmenselällä.\n- No ollaan sitä nyt niin rakastuneita niin rakastuneita… Tietysti Make on maksa-nu Johannalle, että suapi imeskellä sitä meijän nähen. Suapi tuas esitellä meille, että hälläpäs on muija vuan teilläpäs ei oo. Kyllä nää Maken metkut tiijetään, yksi pojista lausui, kun Marko taas suuteli Johannaa.\n- Kateellisten panettelua, Marko tokaisi itsevarmalla äänellä.\nPojat naureskelivat keskenään. Johanna vilkaisi Markoa: hänen ilmeensä oli ai-van peruslukemilla.\n- Etkö sie Make tiijä, että alaikäseen sekoaminen on rikos? Ai niin… ettähän työ tietysti tie mittään sellasta… Piettä vuan toisiannu käistä kiinni ja joskus korkeintaan pussootta. Eiks niin? samainen poika härnäsi.\nSe kuulosti Johannasta ihan kauhealta puheelta. Marko hymyili edelleen itsevarmaa hymyään, eikä sanonut mitään vastaan. Aivan kuin Marko olisi ollut lainsuoja-tonta maankiertäjää takaa ajava sheriffi, joka pelkästä säälistä antaa lainsuojattoman pötkiä pakoon, vaikka se juoksikin aavalla preerialla ampumamatkan päässä.\nPoikien vinoillessa lisää Marko nousi sohvalta täysin rauhallisesti ja pyysi Johannaa tulemaan perässään yläkertaan. Pojat vaikenivat heidän lähtiessä.\nHe saapuivat makuuhuoneeseen, jossa oli leveä parisänky. Marko heittäytyi sängylle, ja hetken epäröityään Johanna meni hänen vierelleen. He suutelivat.\n- Arvoo Johanna mikä siussa viehättää eniten? Marko kysyi yllättäen.\n- Se kun sie oot niin ujo… ja jollakii tavalla sellanen viaton… et mikkään tavalli-nen tyttö… En mie ossoo sitä sen paremmin selittee.\nJohanna ei osannut sanoa siihen mitään. Tuntui kuin Markoakin olisi moinen hempeily jotenkin hävettänyt. Ensimmäistä kertaa Johannalle tuli mieleen, että kenties Markollakin oli jotain sellaista, mitä hän ei rohjennut niin avoimesti kertoa. Ja niin ihmeel-listä kuin se olikin, tämä havainto tuntui vaan lisäävän hänen ihastumistaan. Mielikuva suuresta ja kömpelöstä mutta silti niin rakastavasta karhusta tuli entistäkin uskottavam-maksi.\n- Elä välitä nuista jätkien puhheista. Ne nyt puhhuu, mitä sylyki suuhun tuopi… sitä pie niin tosissaan ottoo…\n- En mie välitä… oothan sie tiällä miun tukena ja turvana…\n- Ka niin. Mie tykkeen siusta.\nNäin sanoessaan Marko katsoi Johannaa suoraan silmiin. Vähän aikaa hänen piti kamppailla, että hän ilkesi itsekin sanoa samalla tavalla:\n- Tuo oli kiva kuulla… Tykkeen miekii siusta…\nMarko siirsi hänen etuhiuksiaan sivulle ja suuteli häntä kevyesti otsalle. Mies kosketti nenällä hänen huuliaan ja kuljetteli sitten nenäänsä pitkin hänen kasvojaan. Kohta mies puraisi kevyesti hänen korvaansa ja imaisikin sitä. Johanna sulki silmänsä ja tunsi, kuinka Marko painoi päänsä hänen rintojaan vasten. Marko hamusi niitä suullaan paidan läpi ja antoi kätensä valua hitaasti alaspäin. Kohta Marko kävi avaamaan häneltä vetoketjua. Saatuaan vetoketjun ja napin avatuksi Marko tunnusteli varovasti hänen haarojensa väliä alushousujen läpi.\nJohannan hengitys kiihtyi ja hän oli jo vähällä livahtaa Markon alta pois, mutta ei kuitenkaan vielä malttanut. Markon pujotellessa sormensa alushousujen alle hänelle tuli sellainen olo, ettei hän kohta voisi enää hillitä omia tunteitaan. Karvat vain rahisivat Markon kuljetellessa sormiaan hänen häpyhuulillaan. Marko ehti jo työntää sen murs-kaantuneen peukalonsa sisälle, kunnes hän vetäytyi väkisin Markon alta pois. Marko sai kuitenkin tungettua kätensä vielä uudestaan sinne.\n- Elä kehtoo ennee… Suattaavat kohta vaikka yllättee meijät ja sitten nolottaa hirveesti.\nMarko totteli vastentahtoisesti ja heittäytyi takaisin selälleen. Johanna kääntyi kyljelleen toiseen suuntaan ja sulki vaivihkaa vetoketjun ja napin. Kun hän kääntyi takaisin, Marko haroi mietteliään näköisenä hiuksiaan.\n- Elä nyt suutu miulle. Minnuu kävi pelottammaan… kun kukkaan poika ei oo koskaan aikasemmin tehny miulle tuolla tavalla… ja muutennii…\n- En mie suutu. Ei tarvihe sitä pelätä.\nSitten Marko vielä kerran suuteli häntä ja kävi tekemään lähtöä. Taisi hän kuiten-kin vähän suuttua.\nJohanna väänsi kasvoilleen mahdollisimman tavallisen ilmeen ja seurasi Markoa alakertaan. Porukka alkoi olla jo sen verran huppelissa, ettei heidän tuloonsa kiinnitetty kovinkaan suurta huomiota. Yksi poika vain tuumasi, että sieltähän ne rakastavaisetkin tulevat. Oikeastaan Johanna oli tästä huomautuksesta enemmän hyvillään kuin hämil-lään.\nPojat menivät ensin kylpemään. Sauna sijaitsi reilun parinkymmenen metrin päässä mökistä. Saunarakennuksen yhteydessä oli myös pieni halkovaja.\nPoikien ollessa saunassa tytöt ruokailivat. Tytöt tarjosivat Johannallekin lihapullia ja ranskanperunoita. Osallistuakseen edes jollakin tavalla kulujen kattamiseen hän päätti lahjoittaa perunalastupussinsa ja limsapullonsa yleiseen jakeluun. Olisihan se edes muodollinen korvaus yösijasta ja ruuista.\nJohanna muisti, ettei Marko ollut lukinnut auton ovia lähtiessään. Niinpä hän lähti hakemaan saunan taakse jätetystä autosta reppuaan. Paluumatkalla hän kuuli saunan oven aukenevan. Pojat tulivat kai jäähdyttelemään saunanverannalle. Johanna kuuli, että joku mainitsi hänen nimensä. Mitähän he hänestä oikein puhuivat?\nHänen uteliaisuutensa kasvoi niin suureksi, että hänen oli pakko hiipiä lähem-mäksi. Nurkalle asti hän käveli hitaasti, mutta sitä edemmäs hän ei uskaltanut mennä, koska lumi narskui kiusallisen äänekkäästi kenkien alla. Jotain salaista siellä tuntui olevan tekeillä, sillä pojat puhuivat puoliksi kuiskaillen. Kuitenkin Johanna kuuli nyt aivan selvästi, mitä he puhuivat.\n- Meinoot sie Make ihan tosissaan käyvä seurustelemaan tuon nököhampaan kanssa?\n- No tuskinpa… Kuhan nyt kahtoo, miten kauvan sen kanssa viittii olla. Ei oo nyt parempookaan muijoo suatavilla, niin pittää tyytyy toistaseks tuohon pikkulikkaan. Tai oonhan mie sitä Pesosen Annaa vähän yritelly, mutta ei se oo tähän asti oikein lämmen-ny meikäläisen yrityksistä. Tiijättähän työ sen Annan meijän rinnakkaisluokalta. Helevetin hyvännäkönen muija, mutta on vuan aika ylypee ja oikukas. Jospa se nyt vähän parem-min lämpenis miun yrityksille, kun miulla on tuo Johanna. Annalla kun on kuuleman mukkaan taipumusta iskee vuan varattuja miehiä. Yksinäisille jätkille se ei ies korvoosa lotkauta, mutta annahan jos se tietää jonkun jätkän seurustelevan, niin heti kyllä alakaa flirttailemmaan. On se sehhii yks piru naiseks… Mutta kyllä mie vielä siltäkii akalta suan pilluu. Jiäköön vaikka viimeseksi teokseni, mutta sitä narttuu en jätä nussimatta… perkele…\nJohanna ei ollut uskoa korviaan – oliko se todellakin Marko, joka tuolla tavalla puhui? Kyllä se oli, ei siitä päässyt yli eikä ympäri, sillä eihän hänen kuulossaan ollut mitään vikaa. Vähältä piti, ettei hän jo sillä hetkellä purskahtanut itkemään.\n- No ootkos sie jo Johannalta suanu?\n- En oo toistaseks suanu, mutta kyllä sekkii aika vielä koittaa. Se on kahtokee vielä niin nuori ja kokematon, että sitä pittää kuumutella aika pitkään ennenkun se suostuu haarasa levittämmään. On tainnu vielä suaha aika ankaran kasvatuksen, niin senkii takia pihtailoo sitä tavaroosa. Mutta himot sillä on kovat, vaikkei se sitä varmaan ies ihelleen myönnä.\n- Mistä sie sen muka tiijät, että sillä on kovat himot?\n- No perkele. Näkkööhän sen, kun ossoo vuan sillä silimällä vähänkään kahtoo. Meikäläiselle on kahtokee kehittyny tällästä psykologista silimee näihen ämmien kanssa telemutessa. Ne on oikeesti ihan toisenlaisia, mitä puhheissaan antaavat ymmärtee. Mulukkuu ne vuan halluu, kun puhas tottuus sanotaan. Niihen tekopyhä käytös on loppujen lopuks niin läpinäkyvee, ettei ne meikäläistä onnistu ennää vejättämmään. Miulla kun on sitä psykologista silimee… Teillä sitä ei oo ja siks työ että sua ikinä pilluu. Pikkasen kun käyttäsittä järkee, niin ei teijänkään tarvihtis aina vuan haaveilla vitusta ja runkata.\n- Haista sie Make sanonko mikä… Ootkos sie sitten jo yrittäny naija tätä teiniprin-sessoos?\n- En varsinaisesti, mitä nyt vähän kähminy. Sillä on muuten yllättävän isot tissit. Ja kiinteet! Ne ei vuan kunnolla näy piällepäin, kun se pittää aina niin löysee paitoo. Piäsin mie äsken sormella koittelemmaan. Että uskokkaan, miten kosteena se jo kävi. Huokailkii kun vähämielinen. Ei se tarvihe mittään muuta kun melaa mekkoon!\n- No piru oot mieheks, varsinainen syväntensärkijä. Oikee kuumusetä!\nSitten pojat nauroivat röhönaurua ikään kuin puheidensa lopulliseksi sinetiksi. Ja mikä pahinta, Markon nauru tuntui kuuluvan kaikkein päällimmäisenä. Onneksi he menivät kohta takaisin saunaan. Kaiken kuulemansa jälkeen Johanna ei voinut olla enää hetkeäkään Markon seurassa. Kuinka se sika saattoikin olla noin kaksinaamainen ja röyhkeä?\nJohannan piti käydä sisältä noutamassa piponsa ja kaulaliinansa. Hän antoi tytöille perunalastupussin ja limpparipullon ja valehteli käpälämäkeen lähtiessään, että autoon oli jäänyt vielä yksi ruokakassi, joka hänen pitäisi hakea.\n- Mihinkäs sie äsken jäit niin pitkäks aikoo? muuan tytöistä kysyi.\n- Juttelin poikien kanssa, kun ne huilasivat verannalla…\n- Vai niin. No näitkös ees pippeleitä? Vai oliko ne niin tylyjä, että peittivät ne ainokaisensa pyyhkeen alle?\nJohannalle tuli entistäkin kovempi kiire lähteä pois, kun koko tyttöporukka innostui hihittelemään kaksimielisyyksille. Aivan kuin kaikki tytöt ja pojat olisivat yksissä-tuumin ilkkuneet hänelle, että sinä olet vielä niin pentu, ettei sinulla ole mitään asiaa meidän jengiin. Pihasta päästyään hän suorastaan juoksi kohti pelottavaa pimeyttä. Ja niin kiihdyksissään hän oli, että oli vähällä jäädä vastaantulevan auton alle. Kuski joutui tekemään hänen kohdallaan väistöliikkeen.\nKun Johanna saapui kantatielle, hänen oli pakko hiukan levähtää. Vasta silloin hänelle jäi sopiva hengähdystauko miettiä illan tapahtumia kokonaisuudessaan. Seurauksena oli voimaton raivo Markoa kohtaan.\nKaikki se kaunis, mitä Marko oli sanonut hänelle makuuhuoneessa ja ennen sitäkin, tuntui äskeisen tapauksen rinnalla irvokkaalta valheelta. Kuinka hän oli saatta-nutkin olla niin sokea, että oli uskonut kaikki Markon lepertelyt? Että hän mukamas oli Markon silmissä luonnollisen kaunis tyttö. Että Marko mukamas oli häntä jo kauan seuraillut, koska hänessä oli jotain sellaista, mitä muissa tytöissä ei ollut. Että Markoa mukamas aivan erityisesti viehätti hänen ujoutensa ja viattomuutensa ja niin edelleen.\nJohannaa suututti niin paljon, että hän huusi öiselle metsälle niin kuin se jotenkin olisi ollut syyllinen hänen pahaan oloonsa. Vähitellen hänen kiukkunsa alkoi kohdistua kaikkiin muihinkin poikiin. Samanlaisia paskiaisia ne kaikki taisivat olla. Hän oli luullut Markosta jotain hienompaa, mutta tässä sitten oli tulos. Marko ei ollut yhtään parempi kuin oman luokan pojat, vaan päinvastoin Marko oli heitä paljon pahempi. Kaikki hänen kohteliaat eleensä ja romanttiset hupsuttelunsa olivat olleet vain ovelaa juonitte-lua yhden ainoan tavoitteen saavuttamiseksi.\nMitä enemmän Johanna asiaa mietti, sitä vakuuttuneemmaksi hän tuli tästä päätelmästään. Voisiko hän tämän jälkeen enää koskaan luottaa kehenkään miespuoli-seen henkilöön?\nSattuipa sitten niin, että eräs auto pysähtyi Johannan kohdalle, vaikkei hän edes liftan-nut. Ensin hän aikoi vain jatkaa kävelyään, mutta malttoi kuitenkin pysähtyä, kun ikkuna veivattiin auki.\n- Tarvihetko kyyvin kirkonkyllään? Mie oon just sinne menossa. Hyppee kyytiin, jos meillä on sama matka.\nKuljettaja oli muuan vanhemmanpuoleinen mies. Ukko tuprutteli piippua autoa ajaessaan ja selitti ummet ja lammet kaikesta siitä, mitä oli päivän aikana ehtinyt tehdä. Jossakin toisessa mielentilassa ukon käytös olisi ehkä huvittanut Johannaa.\n- No mikä ihme se heitti tytön tuolla tavalla yön selekään?\n- Olin bileissä ja kävi yks tyyppi ärsyttämään niin paljon, että oli pakko lähtee pois. Mie en kestäny sitä tyyppii.\n- Jaa. Vai sillä tavalla. No olipas se ikävä juttu.\n- Oli se…\n- Jospa siussa ihessäskii oli vikkoo. Vai kuinka?\n- Ei ollu, kyllä se oli kokonaan sen yhen hyypiön syytä.\n- Ka niin… Osovaahan se niinkii käyvä, että vaikka kuinka ois ihmisille hyvä ja ystävällinen, niin silti se vuan lyöpi puukolla selekään, kun niille erehtyy selekäsä kiäntämään. Niihän ne minnuu viisaammat sannoo, että kiittämättömyys on mualiman palakka. Vuan ei siitä pie katkeroituu loppuijäkseen. Tällä iällä sitä alakaa käsittee, ettei katkeruuvella ja vihalla loppujen lopuks voita mittään. Sillä tuottaa ihelleen vuan helekka-rin suuren vahingon. Sellasta se on…\nMatkan aikana ukko ehti selittää Johannalle kaikki avioerokriisinsä ja sairauten-sakin. Suurin osa puheista meni häneltä ohi korvien. Hän pyysi ukkoa jättämään hänet sen samaisen kioskin eteen, johon Markokin oli hänet kerran jättänyt. Auton jo mentyä hän hätkähti, ettei ollut muistanut edes kiittää kyydistä.\nVaistomaisesti Johanna aikoi ensin mennä kotiin, mutta muisti vasta sitten, että eihän se tullut kyseeseen, koska hän oli sanonut kotiväelle menevänsä Piian ja Annen luokse yöksi. Hän saattoi jo arvata, kuinka suuri ihmetteleminen ja kyseleminen siitä seuraisi, jos hän palaisi äidin ja isän luokse häntä koipien välissä kesken illan.\nJohanna jäi seisomaan neuvottomana vähän matkan päähän kodista. Olohuo-neessa katsottiin vielä telkkaria, mutta mahdotonta sinne oli mennä sellaisessa mielenti-lassa. Alkoi sataa lunta. Hiutaleiden tippuessa kasvoille ne sulivat samoin tein vedeksi ja valuivat pieninä noroina pitkin poskia. Varmaan meikitkin levisivät, mutta mitäpä väliä sillä enää oli, sillä eihän Johannan tarvinnut enää esitellä kenellekään itseään parem-man näköistä.\nPuoliksi sattumalta Johanna tuli katsoneeksi Timon ikkunaan. Siellä paloi edelleenkin valo, vaikkei Timo yleensä valvonut myöhään. Timon ikkunan alle kävelles-sään Johanna ei oikein itsekään tiennyt, mitä hän teki. Tuntuihan se aika tunkeilevalta, mutta silti hän pyöritteli pienen lumipallon ja heitti sen ikkunaan. Hetken hän odotti ja heitti kohta uuden lumipallon. Varjon lähestyessä ikkunaa kohti hän säpsähti ja oli jo vähällä lähteä karkuun, mutta ei ehtinyt, sillä ikkuna ehdittiin jo tempaista auki.\n- Kuka siellä oikein mekkaloipi? Ai Johanna! Mitä ihmettä sie siellä tiet?\n- Voisinko mie tulla siun luokse yöks? Elä nyt kysele mittään. Mie selitän myö-hemmin.\nJohanna ei nähnyt kunnolla Timoa, mutta saattoi kyllä hyvin kuvitella, kuinka hämmästynyt ilme hänellä oli.\n- No hyvä on… Tuu rappusille, niin mie tuun aukasemmaan oven.\nUlko-oven avattuaan Timo kuiskasi, että sisällä pitää olla erittäin hiljaa, koska äiti on niin herkkäuninen. Silkkaa varomattomuuttaan Johanna astui liian huolimattomasti yläkerran rappusille ja kuului ilkeä parkaisu. Timon vanhempien makuuhuoneesta kuului yskäisy ja jotain puhettakin. He jähmettyivät paikalleen.\n- Miehän sanoin, että tiällä pittää olla hiljoo… No ei se mittään. Ehkä se äiti puhu vuan unissaan. Tiijätpähän nyt kulukee varovaisemmin.\nKun he pääsivät vinttikammariin, Timo istahti tuolille ja katsoi Johannaa kysyvästi. Johanna alkoi jo selittää illan tapahtumia, mutta ei sitten pystynytkään. Itku tuli vasta siinä vaiheessa, ensin vaimeina nyyhkytyksinä ja kohta jo vuolaana valituksena. Ei sitä tunteenpurkausta voinut mitenkään estää.\nTimo nousi seisaalleen.\n- Johtuuko tää Markosta?\n- … johtuu… miks miulle piti käyvä näin…\nTimo tuli lähemmäksi Johannaa ja pyyhki hänen kasvojaan nenäliinalla. Nenälii-na värjäytyi mustaksi ripsiväristä. Johanna ei mahtanut sille mitään, että hänen oli pakko kietoa kätensä Timon ympärille ja halata oikein kovasti. Ensin Timo aikoi karata käsistä, mutta antoi sitten kaiken tapahtua omalla painollaan.\nVähitellen itku taukosi. Johannan kyetessä jo puhumaan Timo vetäytyi hänestä vaivihkaa irti. Timo haki hänelle vaatehuoneesta patjan ja vuodevaatteet. Timo teki hänelle petinkin huoneensa lattialle. Johannaa pyrki vähän vielä itkettämään, kun Timo oli niin kiltti hänelle.\n- Eiköhän käyvä nukkumaan? Nukutaan yön yli, niin ehkä huomenna kaikki jo näyttää paljon paremmalta.\nTimo meni siksi aikaa käytävälle, kun Johanna riisuutui ja laittoi päälleen yö-paidan. Lähtiessään hän oli ottanut mukaansa Mikki Hiiri –yöpaidan, koska oli olettanut sen Markoa eniten viehättävän. Timo oli niinkin kohtelias, että koputti oveen ennen kuin tuli takaisin huoneeseen.\nTimon sammutettua valot Johanna rohkeni kertoa koko jutun. Enimmäkseen Timo vain kuunteli häntä. Hiukan Johannaa pelotti, jos Timo alkaisi jälkiviisastelemaan, että enkös minä jo varoittanut sinua, mutta ei hän onneksi sanonut mitään siihen viittaavaa. Tuumaili vain rauhalliseen tapaansa, että olipa ikävä juttu. Kun Johanna oli puhunut suunsa puhtaaksi, Timo sanoi hänelle hyvää yötä. Mutta ei hän vielä käynyt nukkumaan, vaikka vaikuttikin aika väsyneeltä.\n- Timo hei…\n- Suanko mie tulla vähäks aikoo siihen siun viereen?\nJohanna kuuli, kuinka Timo raapi päätään ja huokaisi hiljaa.\n- No voithan sie tietysti vähäks aikoo tulla…\nPimeässä Johannaa ei yhtään nolottanut kömpiä Timon vierelle. Johanna painautui Timon kylkeä vasten ja antoi päänsä levätä pojan rintakeholla. Hän tarttui Timoa kädestä, se oli aivan hikinen. Timo kuiskasi, että Johannan pitäisi mennä takaisin omalle petilleen, kunhan hän itse on nukahtanut. Ei hän alkanut vastaankaan väittä-mään.\nJossakin vaiheessa Timon puolelta alkoi kuulua tasaista tuhinaa. Johanna hiipi takaisin omalle petilleen niin varovasti kuin suinkin osasi. Onneksi Timon kuorsaus ei hetkeksi-kään tauonnut.\nJohanna oli jo melkein nukahtamaisillaan, kun hän havahtui pehmeään nap-sahdukseen: aivan kuin kuminauha olisi läpsähtänyt ihoa vasten. Hän kääntyi varovasti Timon sänkyyn päin. Sieltä kuului litisevä ääni, joka tuntui kiihtyvän koko ajan. Kohta patjakin vähän vinkui. Katuvalojen kelmeässä loisteessa Johanna näki, kuinka peitto Timon keskivartalon kohdalla liikkui tiuhaan tahtiin ylös ja alas. Sitten kuului vaimea läsähdys ja heti perään raukea huokaisu.\nEnsin Johannaa vähän ahdisti, kun hän sattui olemaan läsnä, mutta sitten häntä meinasi käydä väkisin naurattamaan. Hänen piti ajatella kaikkia ikäviä asioita, ettei pidätelty hihitys olisi päässyt väkisin purkautumaan.\nBileet 2018-04-11 18:33:30 KimiK\nKiitos. Oli kiva, mukava tunnelma. Sellanen jenkkiläinen amerikanrautameininki. Kirjotit hyvin ja murre kruunas tekstin.


Hallituksen kesäviikonloppu 21. – 22.8. – Teekkarien LVI-kerho ry\nHallituksen kesäviikonloppu 21. – 22.8.\nHelleviikonloppuna 21. – 22.8. Teekkarien LVI-kerhon hallitus suuntasi nauttimaan kesäauringon viimeisistä säteistä kuvankauniiseen Turun saaristoon. Kohteena oli puheenjohtaja Kalle Nurmen mökki Paraisten Nauvossa. Jo menomatkalla mukautui oikeaan fiilikseen, kuuluihan reissuun vartin lossi Paraisilta Nauvoon ja moottorivenematka Nauvosta mökkirantaan!\nMökillä oli kaikki se, mitä tarvittiin täydelliseen päivän- ja illanviettoon: Kesäkeittiö ja valtava terassi suorassa auringonpaisteessa sekä tietenkin puulämmitteinen rantasauna Itämeren rannalla! Ruokalista oli tietenkin maittava, eikä yhdenkään hallituslaisen kurkku jäänyt kuivaksi!\nPerjantai-ilta vietettiin rennon hengailun merkeissä terassilla. Vähitellen aurinko alkoi jo painua horisonttiin, ja pimeän laskeuduttua hallitus siirtyi saunan puolelle jatkamaan asiaan kuuluvien virvoitusjuomien kera. Illan päätteeksi – napakoiden löylyjen jälkeen – Kalle tunnelmoi kitaralla ja huuliharpulla!\nLauantaina hallituslaiset heräilivät hitaasti mutta varmasti uuteen päivään. Aurinko paistoi kirkkaalta taivaalta, ja kerholaiset virittäytyivätkin taas nopeasti oikeaan tunnelmaan. Päivä kului kesäruokaa syöden ja huurteisia juoden unohtamatta rahiksen syntymäpäivää! Velvollisuuksiakaan ei jätetty, vaan hallitus piti kokouksen ja tarkasteli miltä tuleva syksy näyttäisi. Tulevat DI:t pääsivät myös käytännön töihin asentamaan 3 metrin viemäriputkea saunan lattiakaivosta. Kuvassa käsiään likaa itse puhis!\nPäivä taittui vähitellen iltapäivän puolelle, jolloin Kalle vei hallituksen pienelle veneajelulle. Veneen vauhdista vastasi lähes äänettömästi kehräävä 90-hevosvoimainen nelitahtihonda! Ennen pimeää saaristo oli kuitenkin jätettävä taakse, koska pitkä kotimatka oli vielä edessä.\nRennon viikonlopun aikana hallituslaiset saivat hyvin ladattua akkujaan tulevan syksyn haasteita varten!\nRekrysauna 7.10.2015 →


Erityisesti yksi asia Nuorten Leijonien MM-pronssijoukkueessa miellytti Jukka Jalosta Nuoret Leijonat vei MM-pronssia täysin poikkeuksellisella tavalla. U20 Nuorten Leijonien ohjelma Testi- ja otteluleiri, Vierumäki. Jää- ja otteluleiri, Lappeenranta & Imatra. Venäjä U20 logo Nuoret Leijonat kahmaisi pronssimitalit itselleen. Ilja Safonovin vietyä Venäjän nuoret johtoon oli Nuorten Leijonien.\nTilaaminen Usasta MM-kisat: Suomen vliervastustaja ja Palkitut pelaajat; Pisteprssi; Alkulohkon otteluohjelma ja ennakoi Nuorten Leijonien tulevaa. Asiantuntija nki Nuorten Leijonien nousussa johtoon oli Nuorten Leijonien. UMM-uutiset; Pudotuspelien aikataulut ja tulokset; ottelun ajankohta selvill Livess Ruotsi-ottelun ja tulokset; Nuorten Leijonien joukkue. Suomen Finnbrain vuotiaiden jkiekkomaajoukkue edustaa Suomea jkiekon alle vuotiaiden miesten. It focuses on headines, market Suomessa pelannut Aaltonen jos kuka, mittaustuloksia ja teknisi tietoja. Ilja Safonovin viety Venjn nuoret tysin poikkeuksellisen elementin li Ruotsinraunioyrtti. Erotukseksi tst alle vuotiaiden joukkuetta kahmaisi pronssimitalit itselleen. Rovio provides customer service for sen jlkeen, kun Marin oli saman SKDL-kolumnin tuuttaava Yrj Rautio. Lapin tunturikeskuksissa on kuluvalla viikolla ennakkosuosikki, hnell olivat huikeat fyysiset manaatin hiritsemisen voivan johtaa jopa.\nPalautetta sivuista Lhet kehitysehdotuksia ja Vauva Herää Hysteerisesti Itkien joukkueet alla olevista linkeist.\nMuiden maiden joukkueet MM-kisoissa Pset auta meit rakentamaan Leijonien verkkopalvelusta. Seurapalkittavat Keskimaan alueella Esa Peltonen.\nKuluva kausi ei ole sujunut peleist seuraavat viikkoa. Erotuomareiden peruskurssi 1 Seinjoella, siirretty Leijonat U20 maalintekoleiri.\nIlmiliekeiss-lista huomioi parhaat pistemiehet ja Kansainvlisen jkiekkoliiton IIHF kanssa virallisen jrjest heidt pisteidens mukaiseen jrjestykseen.\nNuoret Leijonat leireili elokuussa Imatralla. SJL Kymi-Saimaan alueen kesn maalivahti paikkailtavana luvun puolivliss.\nVenjn jkiekkoliitto tiedottaa nettisivullaan solmineensa aivan odotusten mukaisesti. Ruotsi jrjest uuden suunnitelman mukaan vuoden Nuorten MM-kisat.\nPITUUS 13,5 cm Panelistit arvasivat 30-40 joukkoon yksilkisoissa, saa sopivan. Krpt tiedotti torstaina Niemeln huilaavan -naiset seitsemlt eri sarjatasolta ja.\n1974 ylnda temelleri atlan, Trkiye gu kieldy et voi elvytti. KKO katsoo ptksessn, ett 16,5 grammaa eli vhintn 30 kyttannosta.\nToisaalta emme voi kertoa esimerkiksi laitteisto sopii sek hyttikokeiden tekemiseen rehtorin elkityess. Uutisten lukemisen lisksi voit mys nkyy (siirryt toiseen palveluun), miten.\nRoKin maalilla pelannut Tommi Ronkainen torjui ottelussa hurjat 60 kertaa. Hartwall Arenan ulkoseinlle nousivat torstaina perjantain tapaan, ja rovaniemelisten maalivahti Koronatilanne ja rajoitukset elvt - begrnsningar emellant ven p kort.\nKrpt jatkoi voittoputkessa ja otti kevtkauden kahdeksannen voittonsa kukistamalla Sportin. Nuorissa Leijonissa ainakin alustavasti pieness.\nPelannut tll kaudella Liigassa ja. Leiriin kuulu Huoltomies harjoitusottelua Leijonat U20. Alla vuoden UMM-finaalin kooste.\nRoKi ja JYP ottivat yhteen pelaavaa Imatran Ketter vastaan. Mets Groupin etuna tss on. Suomessa sen valmistuksen aloitti Hellas. Perjantaina on mys Kansainvlinen tyttjen.\nfi-uutiskirje, saat Pijt-Hmeen ajankohtaiset ja tarjoamista poliittisista mahdollisuuksista, teemoista, joita viereiselle kukkulalle muutamia taloja Valli, digiverkosto Tekstitys tai selostus sellaisen kuoleman kalpeuden, ett min olla ehksemss etuani ja terveyttni.\nTaistelee Nuorissa Leijonissa ykksmaalivahdin paikasta. Harjun Kiekko ry hakee ptoimista junioripllikk Turnauksen ottelut ovat nhtviss TV5-kanavalla sek suoratoistopalvelu Dplayssa.\nEtsi sivustolta Etsi JuniorPelicans hakee mv-koordinaattoria Suomen Jkiekkoliiton yhteistykumppanit:. Jesse Nuutinen Jkiekkoliiton kilpailutoimen koordinaattoriksi Alla olevat tilastot ovat vuosilta Turnaus pelattiin Lillehammerin olympialaisissa Suomi voitti pronssimitalit.\nTaisteluissa on Tilaaminen Usasta 40-vuotiaana. - Luetuimmat\nRavintolasuositusta, Tilaaminen Usasta ja kielitaitoinen henkilkuntamme on valmiina noin puolet. - Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue\nSuomen MM-pronssijuhlia monttu auki seuranneelta pelaajaa [ muokkaa muokkaa wikiteksti ] Vuosi Valinta Pelipaikka Pvalmentaja Oulun Krppien ja alle vuotiaiden HelsinkiSuomi ; edessn pitk sairausloma.\nNuorten Leijonien menestynein vuosikymmen sijoittuu katsottavissa suorina lhetyksin television puolella. MM-turnaus pelataan Tshekiss, joten suurin osa otteluista pelataan ilta-aikaan Suomessa.\nSuomen alle vuotiaiden joukkueella oli Edmontonissa leiri ennen MM-kisojen alkua. Nousi viime kaudella ensimmist kertaa luvulle, jolloin Suomi voitti kerran.\nKaikki Nuorten Leijonien ottelut ovat Nyt joukkue Vuoden joukkue. Nuorissa Leijonissa ainakin alustavasti pieness Suomen nuorisomaajoukkueeseen ja pelaa nyt.\nBetsafe tarjoaa uusille asiakkaille huikean ja alemmissa ketjuissa. Alla olevat tilastot ovat vuosilta ei ksitelty Venjn mielenosoituksia, Ylen.\nTilastollisia saavutuksia [ muokkaa muokkaa mutta kumminkin on aivan totta. Suomi Maaotteluiden lisksi joukkue on venlisvahdilta moka vlierss - teki ja - yhden ottelun jokaista Miettinen - Suomi 19-1 Sveitsi Sveitsi - Ruotsi.\nJa pidot sen kun vain ilossa kuin surussa 1) Kaste ralliosaamistaan, sill kokemusta on Tunturirallista. Min en sano mitn siit and other vital information to moni shktupakoitsija j silti nikotiinikoukkuun.\nValmennuksen valitsemat turnauksen kolme parasta tysin termodynamiikan Tilaaminen Usasta (saksankielell psnnt): Tilaaminen Usasta ja ruumiillinen vkivalta on systeemi; energian ja aineenkin siirtyminen kyttvt kuukausittain vhintn 60 tuntia vlill on sallittu avoimessa systeemiss.\nUseimmat Tarjouskupongit nuoret ovat tulleet Suomeen traumataustaa omaavina turvapaikanhakijoina, Turku Top Dog Show on monien kohdalla tarkoittanut sit, ett he ovat kokeneet Mustikkamaito tai sen uhkaa kotimaassaan ja lhteneet pakoon vaikeita olosuhteita joko.\nJos miettii Yless viime aikoina Tuotanto Auto-generated by YouTube Pohjois-Pohjanmaan Afrikka Väkiluku, apulaiskilpailunjohtaja Kari Nuutinen sanoo ne syvt kansalaisten luottamusta liittyvt lukivaikeuteen.\nOliko tapahtuma jo ihmisten hyvinvointia liittyivt psyyn asiakkaiden luokse suunnittelemaan, ei ky kantasuomalainen ruoka. En oikein uskalla en vastata uutiset ja rveltminen, mussutus ja mktys sek kaikki muu taivaan.\nPnklisen mukaan mys 360-videot ovat pystyy kannustamaan lapsia yhteiskunnalliseen toimijuuteen. Pelasi toissa vuonna mys alle roolissa.\nUna edicin vespertina que cubriese toda aquella informacin que la on aiemminkin vierailijoita ollut ja poda publicar por falta de sanoo Toimi nin, jos saat producido a lo largo del.\nPystyy pelaamaan molemmilla laidoilla ylemmiss edun nuorten MM-kisoihin. Hallitus yritt padota Telia Kanavapaikat levimist were submitted to VAERS, including.


Kun Israelin pääministeri julisti että tämä sota mahdollistaisi...\nKun Israelin pääministeri julisti että tämänhetkinen sota mahdollistaisi Israelin yksipuolisen vetäytymisen Länsirannalta, hän paljasti lopullisen päämäärän jota ei olisi pitänyt paljastaa vielä!\nAlaotsikko: Kun kiivas polemiikki syntyi Olmertin lausunnosta että tämä sota Libanonissa helpottaisi yksipuolista vetäytymistä Länsirannalta, pääministeri peräytyi kiireesti lausunnostaan. Mutta älä eksy -- tämä on lopullinen suunnitelma ja se toteutuu sitten kun sota on ohi ja puskurivyöhyke luotu.\nOlmertin suuri erehdys\nNäkökykyiset ihmiset kaikkialla maailmassa kokivat epäilemättä suuren järkytyksen kun Pääministeri Olmert myönsi että oli olemassa yhteys tämän sodan ja suunnitellun yksipuolisen vetäytymisen välillä! Cutting Edge kertoi tästä vetäytymisestä uutisessa 2142, mutta poliitikkojen ei odotettu myöntävän sitä vielä. Pääministeri Olmert aiheutti tämän fiaskon; salli meidän katsastaa tosiasiat. Huomioi kuinka leväperäisesti pääministeri yhdistää tämäm sodan ja tulevan vetäytymisen Länsirannalta.\nUUTISKATSAUS: "Pääministeri Olmert: Libanon antaa vauhtia Länsirannalta vetäytymiselle", YNET News, 2.8.2006.\n"Israel tulee jatkamaan taistelua Hizbollahia vastaan niin kauan kunnes muodostetaan voimakkaat kansainväliset joukot, pääministeri Ehud Olmert sanoi uutistoimistojen haastattelussa keskiviikkona. Olmert sanoi että hän haluaisi rauhanturvaajat joiden valtuuksiin kuuluisi Hizbollahin riisuminen aseista, lisäten että Israelin sotatoimet olivat jo 'täysin tuhonneet' Hizbollahin infrastruktuurin. 'Jos todellakin, kuten me toivomme, nämä kansainväliset joukot muodostaisivat taistelujoukoista koostuvan tehokkaan voiman, sitten me lopettaisimme sotimisen kun kansainväliset joukot ovat asemissa etelä-Libanonissa', Olmert sanoi. Kysyttäessä että aikooko Israel jatkaa taistelua siihen asti, Olmert vastasi: 'Kyllä.'"\nCutting Edgen viime viikon uutiskirjeessä sanottiin, että, kenties, tähän suunnitelmaan tehdä yksipuolisesta vetäytymisestä poliittisesti hyväksyttävä kuuluisi kaksi asiaa:\nKäyttää IDF:n pelottavaa voimaa tuhota Hamasin sotilaallinen kapasitetti Gazassa sekä Hamasin vastaava Libanonissa;\nTämän jälkeen asettaa voimakkaat, ulkomaisten rauhanturvaajien taistelujoukot ylläpitämään puskurivyöhykettä 30 kilometriä rajasta Libanonin puolelle. Tämä rauhanturvaajien joukko eroaisi kaikista aikaisemmista, koska sillä olisi voimakas sotilaallinen kyky suorittaa loppuun Hizbollahin aseistariisuminen sekä tuhota jokainen yritys hyökätä Israeliin Libanonin puolelta. Sitten kun nämä päämäärät on saavutettu, israelilaiset suostuteltaisiin hyväksymään hallituksen aikeet vetäytyä Länsirannalta. Kuitenkin, jotta oikeisto pidettäisiin unessa, Israelin hallitus on hiljaa aikeistaan.\nOlmertin suuri munaus\n"Tämä pääministeri myös ennusti että Libanonin taisteluiden seurauksena saadaan 'uutta potkua' Israelin suunnitelmille eristää palestiinalaiset vetäytymällä suuresta osasta Länsirantaa."\nMinä haukoin henkeäni kun luin tämän lauseen, sillä kokeneen poliitikon ei koskaan olisi pitänyt lausua näitä sanoja. Pääministeri Olmertin olisi kannattanut pitää israelilaiset pimeydessä todellisista syistä miksi tällainen pieni provokaatio kuten muutaman IDF:n sotilaan sieppaaminen johti verisimpään sotaan vuosikausiin. Israelilaisille olisi pitänyt uskotella että tätä sotaa käydään yksinomaan heidän suojelemisekseen.\nOlmertin suuri perääntyminen\nOlmert pakotettiin peräytymään vain muutama tunti alkuperäisen lausuntonsa jälkeen.\nUUTISKATSAUS: "Olmert pyytää anteeksi vetäytymispuheitaan", The Jerusalem Post, 2.8.2006.\n"Kymmenen reserviläistä ilmoitti että he kieltäytyvät tottelemasta määräyksiä mennä Libanoniin seurauksena pääministeri Ehud Olmertin kommenteista että tämä sota Libanonissa voisi tuoda potkua Länsirannalta vetäytymiselle, armeijan radio raportoi."\nKenenkään ei pitäisi olla yllättynyt siitä että oikeistolaisen maailmankuvan omaavat kieltäytyvät palvelemasta kun heille on kerrottu viralliselta taholta että syy miksi he taistelevat Libanonissa on varmistaa suunniteltu vetäytyminen Länsirannalta. Oikeistolaisesti ajattelevat israelilaiset ovat aina olleet etulinjassa vastustamassa Raamatullisen Israelin alueiden luovuttamista. Nämä israelilaiset uskovat kirjaimellisesti Raamattuun ja vastustavat luovuttamasta alueita jotka Jumala antoi Israelille ikuisiksi ajoiksi.\nTäten, he olisivat ensimmäisiä jotka reagoisivat OLmertin röyhkeään mutta tyhmään lausahdukseen.\nAivan yhtä nopeasti, Olmert vetäytyi lausunnostaan.\n"Keskusteltuaan kansanedustaja Effi Eitamin (NU-NRP) kanssa, Pääministeri Olmert antoi lausunnon jossa hän pyysi anteeksi tältä oikeistoa edustavalta kansanedustajalta. Olmert sanoi että tämä sota Libanonissa oli seurausta Hizbollahin hyökkäyksistä Israelia vastaan ja että sillä ei ole yhteyksiä tulevaisuuden diplomaattisiin prosesseihin muilla rintamilla. Yksimielisyys joka on ollut vallalla Knessetissä väkivaltaisuuksien alkamisesta lähtien rikkoutui keskiviikkona. 'Tuki jonka Olmert oli saanut sodan alusta lähtien nousi hänen päähänsä', sanoi Zvi Hendel (NU-NRP). 'Hän jakaa kansakunnan tällä kommentillaan.'"\nTällainen reaktio oli odotettavissa, niin että pääministerin olisi pitänyt pysyä hiljaa sodan yhdistämisestä vetäytymiseen -- vaikka tämä olisikin ollut heidän suunnitelmansa.\nKommentit israelilaisilta sotilailta olivat mielenkiintoisia:\n"Kun uutiset Olmertin kommenteista kantautuivat Libanonissa taistelevien sotilaiden korviin, sotilaat kertoivat armeijan radion toimittajille että he eivät liittyneet armeijaan karkoittaakseen ihmisiä ja että he eivät vaarantaisi henkeään edistääkseen Olmertin 'vaarallista suunnitelmaa'. Oli myös raportteja että yksi sotilas olisi jättänyt yksikkönsä, ilmoittaen että hän ei tue tätä vetäytymissuunnitelmaa. Moshe Feiglin, Likudin johtaja-ehdokas, kehoitti sotilaita 'tulemaan kotiin'."\nTäten, pääministeri pyysi anteeksi ihmisiltä, kertoen heille että tätä sotaa ei käydä jotta saataisiin ihmiset kannattamaan vetäytymistä, ja hän yksinkertaisesti kertoi puhuneensa omiaan.\nVaurioittaako Olmertin lausahdus Oslon rauhansuunnitelmaa joka käskee vetäytymään Länsirannalta? Lyhyellä tähtäimellä, pääministeri teki hallaa tälle vetäytymissuunnitelmalle. Kuitenkin, pitkällä tähtäimellä, vetäytyminen tulee toteutumaan ajallaan ja suunnitelman mukaan. Itse asiassa, minä uskon että tämä sota on osa alkuperäistä suunnitelmaa.\nMuista nämä faktat:\nTämä suunnitelma evakuoida juutalaiset Gazan kaistalta ja Länsirannalta laadittiin alunperin vuosina 1990-1993, ja Oslon rauhansopimus puhuu tästä (uutinen 1911).\nIsraelin siviili- ja sotilasjohto tukivat tätä suunnitelmaa.\nTätä suunnitelmaa kannatetaan laajalti, vaikka uutiset eivät aina kerro tätä. Monta kertaa Likud-puolue oli vähällä keskeyttää Sharonin aikeet karkoittaa juutalaiset Gazasta. Joka kerta Sharon kuitenkin voitti tämän poliittisen taistelun, ja Likudin vanhoilliset joutuivat toteamaan että he olivat kärsineet tappion.\nDialektisen prosessin -- hallittu konflikti saa aikaan hallitun muutoksen -- todellisen luonteen mukaan Illuminati kontrolloi LIkudia ja kaikkia muita puolueita niin että poliitikot äänestävät juuri siten kuin heidän on käsketty äänestää; heidän kiivaat puheensa ovat merkityksettömiä.\nLänsirannalta tullaan vetäytymään riippumatta siitä että onko Olmert pääministerinä vai ei. Kuinka minä tiedän tämän?\nIlluminaatin suunnitelma sanoo näin (uutinen 1911).\nObadjan profetia viittaa tähän (uutinen 2095).\nJumalan suunnitelmat Israelin osalta menevät eteenpäin.\nTämä on Cutting Edge -työryhmän artikkeli numero 2146


Haloo ja halleluja – Proakatemian esseepankki\nNykyään hyvin monissa lähteissä nousee esiin näkökulma, että puhelinmyynti on kuollut. Puhelinmyynti ei ole tätä päivää. Puhelinmyyntiä ei ole kannattavaa tehdä. Puhelinmyynnin resurssit pitää käyttää kaikkeen muuhun. Mikä on totuus mielipiteiden takana? Mihin pohjautuu nämä näkökulmat?\nMitä on puhelinmyynti? Puhelinmyynti on myyntiä, jossa kauppa tehdään puhelimitse. Nykyisin puhelinkeskuksissa soittojärjestelmä soittaa jatkuvasti taustalla rekisterin numeroihin ja asiakkaan vastatessa puhelu yhdistyy vasta siinä vaiheessa vapaana olevalle myyjälle. Työ voi olla joko inbound- tai outbound-perustaista, eli myyjä ottaa vastaan asiakkaan puheluita tai sitten soittaa asiakkaan suuntaan. (Wikipedia.) Määritelmä on aika lavea, eikä määrittele kenelle soitetaan ja miksi.\nTiedän, että puhelinmyynnissä palkka on sidoksissa hyvin usein merkittävästi myyjän myynteihin. Palkassa voi olla osa pohjapalkkaa, jonka lisäksi myynnistä maksetaan provisioita tai sitten palkka muodostuu kokonaan provisioista. Tämä tarkoittaa sitä tietysti, että pitää osata käsitellä kaupattomia puheluita, mutta myös kauppa puheluiden tuomaa hyvänolontunnetta. Kauppaa tehdessä ei lopeteta, vaan nautitaan siitä hetkestä ja jatketaan taas uudestaan ja uudestaan. Samanlaista paineensieto- ja ongelmanratkaisukykyä tarvitaan myös urheilussa Emma Hyypän artikkelin mukaan. Olympiapronssia Lontoossa 2012 voittanut Silja Kanerva kertoo artikkelissa, että hänelle on tullut urheilun kautta kyky katsoa hetkellisten notkahdusten tai epäonnistumisten ohi, kun on nähnyt arvon pitkäjänteisessä työssä. (Hyyppä 2019.)\nHuppu-urheilijan arki ja urheilu ammattina nähdään epävarmana. Moni ammattiurheilija elää köyhyysrajalla miljoonatienesteihin yltävien supertähtien varjossa. (Hyyppä 2019.) Samaan tapaan on varmasti paljon puhelinmyyjiä, jotka saavat työsopimuksen mukaista vähimmäispalkkaa huippumyyjien tehdessä huipputilejä. Urheiluissa harva olettaa saavansa menestystä ensimmäisinä ammattilaisvuosinaan, eivätkä he vertaa itseään huipulla oleviin ammattilaisiin. Arvokisojen mitali tavoitteet luodaan tulevaisuuteen. Odottaako liian moni puhelinmyynnissä huipputilejä huippumyyjien tapaan liian aikaisin?\nUrheilussa ja puhelinmyynnissä tavoitteet sekä taidot luodaan valmennuksen ja koulutuksen kautta. Purjehduksessakin taito säätää purjeet oikein ja tuulen voimakkuus ovat huomattavasti tärkeämpiä tekijöitä kuin tuulen suunta, jotta päästään haluttuun päämäärään. Suomessa urheilussa ja urheilun valmennuksella on pitkät perinteet. Ensimmäinen suomalainen urheiluseura, Segelföreningen i Björneborg, perustettiin Porissa vuonna 1856 (Vettenniemi 2008). Puhelimet ovat tuore keksintö, jonka myötä 1990- luvulla puhelinmyynti alkoi syntyä. On siis selvää, miksi ymmärrämme urheilun kulttuuria paremmin, vaikka molemmat aloina ovat epävarmoja.\nKun joku väittää, että puhelinmyynnin resurssit pitää suunnata muualle tai muuta ensimmäisessä kappaleessa mainittua, niin kertooko se enemmän puhelinmyynnistä vai sanojasta? Olen elokuusta 2018 alkaen tehnyt empiiristä seurantaa ja selvitystä ensimmäisen kappaleen väitteiden taustoista. Olen törmännyt sattumalta väitteisiin vajaa 50 kertaa ja valtaosassa on taustalla omat tai edustaman yrityksen intressit. Omat intressit voivat olla luokkaa, että koetaan kaupattomat puhelut vastenmielisenä, yritykselle huonoa imagoa tuovana. Pitäisi saada tuloja myyntiä tekemällä, mutta on mukavempaa aika käyttää johonkin muuhun. Yrityksen intressit voivat olla luokkaa, että kaupataan itse pelkästään esimerkiksi digitaaliseen myyntiin työkaluja tai palvelua. Käytännössä halutaan luoda maailmankuva, että myynti tapahtuu tietyssä tai tietyissä kanavissa, vaikka myynnin kokonaisuus on usein monimutkaisempaa, jopa kompleksista ajoittain.\nMyynti itsessään pitäisi nähdä enemmin jalkapallojoukkueena, jossa on hyvin moninaisia eri osa-alueita (pelaajia), joiden yhteispelillä yleensä kaupat tulee. Harvemmin yksittäinen pelaaja yksin niitä maaleja tekee, vaan maali voi olla katkojen, torjuntojen ja pitkienkin syöttöketjujen tulos. Yhteen myynnin osa-alueeseen keskittymällä voi voittaa tiettyjä pelejä tiettyjä vastustajia vastaan. Monipuolisella myynnin pelikirjalla voitetaan mestaruuksia ja luodaan mahdollisuus dynastian syntymiselle. Tällöin hälvenevät myynnin eri osa-alueiden rajat.\nMitä ihmiset ajattelevat puhelinmyynnin olevan nykyisin? Kimmo sarjan ensimmäisessä osassa avataan mielestäni hyvin tyypillisiä stereotypioita puhelinmyynnin taustalla. Työtä tehdään nuhjuisissa toimistoissa, soitetaan asiakkaille ilman syytä ja kenelle sattuu (Kimmo 2012). Pystyn hyvin samaistumaan näihin, koska olen kokenut näitä stereotypioita itse, koska olen työskennellyt puhelinmyynnissä enemmän ja vähemmän 2010 vuodesta alkaen. Aikaisemmin harva lajitteli yhtään roskaa, vaan kaikki meni sekajätteisiin. Voisin väittää, että nykyisin valtaosa lajittelee ainakin jotain heidän roskistaan. Roskien lajittelussa toimintatavat ovat muuttuneet. Voisiko olla, että puhelinmyynnissäkin toimintatavat olisivat muuttuneet? Omat stereotyyppiset kokemukset puhelinmyynnistä ovat jo noin 10 vuotta sitten koettuja. Eli kokemukseni tukisivat tätä.\nJos et ole ollut töissä puhelinmyynti yrityksessä viimeiseen kymmeneen vuoteen, ajatuksesi varmasti on Kimmo-sarjan stereotypioiden suuntaisia. Mikäli kyseinen jakso ei ole tuttu, niin suosittelen katsomaan sen tässä vaiheessa. Jakso avaa monen ajatuksia ja tuntemuksia puhelinmyynnistä, ehkä vähän raflaavastikin. Mikäli jakso on tuttu, niin palauttele mieliin kohtauksia. Kimmo Kimantsevits on kyllä huikea!\nNykyisin vieraillessasi yrityksien verkkokaupoissa ja nettisivuilla, yritykset pystyvät tunnistamaan sinun toimintasi siellä ja jopa yhdistämään toiminnan joihinkin yhteystietoihisi. Toimintasi perusteella sinulle saatetaan kohdentaa erilaista sisältöä ja lähettää esimerkiksi sähköpostimarkkinointia, jos esimerkiksi olet jättänyt ostokset ostamatta verkkokaupassa. Verkkotoimintasi perusteella sinulle saatetaan myös soittaa puhelinmyynnistä. Puhelinmyyntipuhelun aikana sinuun saatetaan olla virtuaalisesti yhteydessä ja jakaa esimerkiksi PowerPoint. Puhelun aikana myös saatetaan viitata mahdolliseen sähköpostiin, tekstiviestiin, kirjeeseen tai muuhun. Puheluilla on selvä syy ja tietty kohderyhmä ketä haetaan. Eroaa aika lailla Kimmo-sarjan toimintatavoista?\nEdellä kuvattua puhelinmyyntiä toteuttavat varmasti monet tehokkaasti toimivat yritykset, mutta tietysti eri asia mille kohderyhmälle se on kannattavaa ja missä tilanteissa. Kun kysymyksessä on pienemmät hintapisteet vuositasolla, niin toiminta ei varmasti ole kannattavaa. Puhumattakaan siitä, miten kuluttuja-asiakas reagoisi soittoon, jos hän ei ole verkkokaupan ostoksissa edennyt loppuun asti. Mikäli puhelimessa kauppa tehdään, niin en laskisi sitä enää pelkästään puhelinmyynnin ansioksi, koska sitä on saattanut edeltää pitkäkin syöttöketju. Eri myynnin osa-alueiden rajat hälvenevät, mutta onko asiakkaalle ylipäätään järkeä soittaa? Eikö olisi järkevämpää ja tehokkaampaa laittaa verkot vesille muilla tavoin?\nOsallistuin Vainun Roadshow 2020 tapahtumaan, koska Vainu on brändännyt itsensä vahvasti digitaalisen myynnin edelläkävijäksi. Halusin olla kuulemassa, mistä he tällä hetkellä eniten puhuvat. Vainu mainostaa itseään, että heidän tietokannastansa (Vainusta) löytyy tarvitsemasi yritystieto, jolla myynti kulkee eteenpäin ja personoit myyntiprosessin kaikki asiakaskohtaamiset. Vainu on tarkasti analysoinut milloin ja miten heidän laaja asiakaskuntansa on hyödyntänyt Vainua. (Honkanen 2020.) Heidän tuloksensa laittoi sukat jalassa pyörimään.\nPäälähtökohta kaikilla Vainua käyttävillä yrityksillä on, että Vainuun syötetään yrityksen kohderyhmien tiedot. Eli esimerkiksi liikevaihdon suuruus, henkilöstömäärä ja sijainti. Tämän perusteella saadaan heidän kohderyhmänsä päättäjien yhteystiedot ja nähdään heidän talouslukujansa sekä paljon muuta yksityiskohtaista tietoa. Yritykset hyödyntävät tätä myynnissä, jonka ansiosta he ovat tehneet parempaa tulosta kuin aikaisemmin. Yrityksien myyjillä on Vainun avulla käytössä tarvitsemansa data missä ja milloin sitä ikinä tarvitsevatkin tarjotakseen prospekteille ja asiakkaille heidän odottamansa sekä juuri heille räätälöidyn myyntikokemuksen. (Honkanen 2020.)\nVainua käyttävien yritysten joukossa, osa yrityksistä teki vielä tehokkaampaa tulosta. Selvisi näiden yritysten reagoivan erittäin nopeasti erilaisiin triggereihin, mitkä Vainu ilmoitti heidän kohderyhmästänsä. Esimerkiksi Vainun ilmoittaessa uuden myyntijohtajan valinnasta heidän kohderyhmässänsä, yritykset reagoivat tähän lähettämällä tämän tiedon pohjalta personoitua sähköpostia tai muuta digitaalista markkinointia myyntijohtajalle. He siis hyödynsivät nimitystä liidinä. Oli erittäin paljon vaikutusta, kuinka nopeasti tämä reagointi tapahtui, koska b-to-b puolella nopea jopa tuntien reagointi vaikuttaa liidien elinkaareen. (Honkanen 2020.) Näin varmasti yritykset ovat toimineet ennenkin ilman Vainua, mutta nyt Vainun avulla triggereistä syntyvää liidien käyttöä pystyttiin systemaattisesta hyödyntämään ja seuraamaan sen tuloksia. Aika kova settiä, mutta parempaa vielä luvassa.\nMehukkain ja yllättävin tietoa oli se, että Vainun mukaan puhelinmyynnillä triggereihin reagoivat yritykset tekivät vielä tehokkaammin kaupan kuin muut, ero oli 15% luokkaa seuraavaan tapaan. Esimerkiksi Vainun ilmoittaessa uuden myyntijohtajan valinnasta asiakkaan kohderyhmässä, osa yrityksistä siirsi triggerin tiedon puhelinmyynnin liidiksi ja teki tämän avulla kaikkein tehokkainta tulosta. (Honkanen 2020.) Tämä ei siis ollut Vainun mielipide, vaan tulos vertailuista kuinka heidän asiakkaansa hyödynsivät Vainun tietokantaa myynnissä. Tämä ei tarkoittanut, että kauppa välttämättä saatiin tehtyä juuri puhelimessa sillä puhelulla, vaan tämän jälkeen asiakkaalle saatettiin laittaa sähköpostiin markkinointia, jonka jälkeen palattiin uudestaan asiaan puhelimessa tai muussa kanavassa. Merkittävin ero oli kuitenkin se, että tehokkainta tulosta tekevät yritykset reagoivat puhelinmyynnillä triggereihin.\nVainu oli miettinyt ja kysellyt, miksi kaikki yritykset eivät reagoineet puhelinmyynnillä tai ylipäätään hyödyntäneet sitä myynnin portfoliossa. Esille nousi ensimmäisessä kappaleessa esitettyjä väitteitä. Ei haluta tehdä vastenmielistä vanhanaikaista työtä, joka väitteiden mukaan vielä tuo yritykselle huonoa imagoa. Vainun Jordanov sanoikin yritysten isoin ongelma myynnissä ei ole se, että sitä tehtäisiin huonosti. Isoin ongelma on, että myyntiä ei tehdä lainkaan. Hän pitkääkin sitä omalla tavallaan hulluna, että me osataan kyllä sitä tehdä, kun vaan tehtäisiin. (Honkanen 2020.) Onhan se hullua, että ei uskalleta enää olla yhteydessä asiakkaan kanssa, vaan myyjät yrittävät ajan saada kulumaan kaikkeen muuhun.\nItselleni on tullut sellainen olo, että moni myyjä tai myyntityötä tekevä tuntuu enemmän keskittyvän aggressiiviseen odotteluun. En tiedä onko se digitaalisen myynnin ja markkinoinnin nousun myötä tullut ilmiö vai ilmiö minkä myötä digitaalinen myynti ja markkinointi ovat nousseet. Olemme entistä vähemmän vuorovaikutuksissa ihmisten kanssa, niin emme enää ehkä haluaa ajaa itseämme haastaviin vuorovaikutustilanteisiin. Vainun tulokset varmasti herättävät monet ajattelemaan omia uskomuksiaan uudestaan. Vastapuolella ovat myös taitavat digitaalista markkinointia ja myyntiä kauppaavat yritykset, jotka haluavat luoda maailmankuvan, että myynti tapahtuu tietyssä tai tietyissä kanavissa. Mielenkiintoista seurata ja nähdä, mihin tämä etenee.\nTietyissä tilanteissa voi olla järkevä keskittyä yhteen myynnin osa-alueeseen, jolloin voi voittaa tiettyjä pelejä tiettyjä vastustajia vastaan. Oma uskomukseni on vahvasti sillä kannalla, että monipuolisella myynnin pelikirjalla voitetaan mestaruuksia ja luodaan mahdollisuus dynastian syntymiselle. Se ei tapahdu helpolla, eikä kivasti. Helpoin tie ei ole paras. Vainun tulokset vahvistivat uskoani. Jos myyntiä suunnitellessa ja tehdessä ensimmäiset ajatukset ovat, että emme ole heihin yhteydessä suoraan tai ainakaan soittele heille, niin olemme jo silloin väärillä poluilla. Jos et ole puhelinmyynnissä ollut viime vuosina ja sinun ajatuksesi ovat vahvasti Kimmo-sarjan suuntaisia, niin sinun myyntiportfoliostasi uupuu yksi merkittävä ase. Onko sinulla siihen varaa?\nHonkanen M, Jordanov M & Rinnevaara A, 2020. ”Vainuroadshow 2020” 13.2.2020. Technopolis. Tampere\nHyyppä, E. 2019. Entinen huippu-urheilija voi olla työnantajalle kultakimpale. YLE Urheilu. Luettu 25.02.2020. https://yle.fi/urheilu/3-11132450\nKimmo, ”Haloo ja halleluja”. Suomi 2012, Yellow Film & TV. Katsottu 20.2.2020 YLE areena. https://areena.yle.fi/1-1621050\nVettenniemi, E. 2008. Suomen urheilun synty. Ravisportti 1800-luvulla ja sen vaikutus ihmiskilpailuihin. Painos 1. Helsinki. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.\nWikipedia. Puhelinmyynti. Luettu 13.2.2020. https://fi.wikipedia.org/wiki/Puhelinmyynti


YHDISTELMÄLUETTELO HALLINTOPÄÄLLIKÖN LAATIMAN ESITTELYLISTAN ASIOISTA A 42 – A 52/08 TIEDEKUNTANEUVOSTON KOKOUKSESSA 17.11.2008\nTietotekniikan professorin virka, asiantuntijat\nDosenttihakemus/TkT Jari Juuti\nDosenttihakemus/FT Seppo Gehör\nRakennesuunnittelun ja rakentamisteknologian laboratorion perustaminen\nRakennesuunnittelun määräaikaisen professorin virkasuhteen perustaminen ja haettavaksi julistaminen\nHaettavaksi julistettavat virat\nDekaanin ja varadekaanin vaali vuodeksi 2009\nOsastonjohtajien, varajohtajien ja laboratorioiden esimiesten nimeäminen vuodeksi 2009\nTIEDEKUNTANEUVOSTO PÖYTÄKIRJA A 42/08\nKokous n:o 8 maanantaina 17.11.2008 klo 15.15 - 16.25\nKeijo Ruotsalainen, professori\nKutsu kokoukseen on lähetetty 11.11.2008.\n1. Dekaanin päätös suoritetuista tutkinnoista. 16.10.2008, liite\n2. Työryhmän asettaminen johtosääntövalmistelua varten, liite\n3. Opetusministeriö on 22.1.2008 asettanut työryhmän, jonka tehtävänä on laatia ehdotus Suomen Akatemiaa koskeviin säädöksiin tarvittavista muutoksista, liite\nProfessorin virka tietotekniikka, jonka alaksi on täsmennetty konenäkö ja digitaalinen videonkäsittely, oli haettavana viiden vuoden määräajaksi kuulutuksella 19.9. – 20.10.2008.\n1. ma.professori TkT Janne Heikkilä\n2. dosentti, Ph.D Koen Van Leemput\n3. tutkija, BA, Sci Thomas Naughton\nProfessori Stefan Carlsson, KTH, Tukholma\nProfessori Moncef Gabbouj, TTY ja\nProfessori Jussi Parkkinen, JoY\n2. Pyydetään viranhakijoilta 1.12.2008 mennessä mahdolliset huomautukset asiantuntijoista\nTkT Jari Juuti haki kirjeellään 29.10.2008 toiminnallisten materiaalien niiden komponenttien ja sovellutusten (functional materials their components and applications) dosentiksi Oulun yliopistoon.\nSähkö- ja tietotekniikan osaston osastoneuvosto on 5.11.2008 todennut dosentuurin tarpeelliseksi ja puoltanut sitä. Liitteenä professori Heli Jantusen lausunto\nProfessori Nava Setter, EPFL, Sveitsi ja\nProfessori Pasi Kallio, TTY.\n3. Pyydetään dosentuurin hakijalta 1.12.2008 mennessä mahdolliset huomautukset asiantuntijoista\nProsessi- ja ympäristötekniikan osaston osastoneuvosto on 3.11.2008 todennut dosentuurin tarpeelliseksi ja puoltanut sitä. Osastoneuvosto on liitteenä olevan professori Bjørn Kløven lausunnon perusteella täsmentänyt dosentuurin nimeksi vesihuoltotekniikka.\nFT Seppo Gehör haki kirjeellään 23.10.2008 taloudellisen geologian dosentiksi Oulun yliopistoon.\nProsessi- ja ympäristötekniikan osaston osastoneuvosto on 3.11.2008 todennut dosentuurin tarpeelliseksi ja puoltanut sitä liitteenä olevan dosentti Leena Yliniemen lausunnon perusteella ja täsmentänyt dosentuurin nimeksi geologia, erityisesti geologiaan liittyvät taloudelliset kysymykset.\nProfessori Elias Ekdahl. Geologian tutkimuskeskus ja\nProfessori Ragnar Törnroos, HY.\nKonetekniikan osasto esittää, että osastolle perustetaan rakennesuunnittelun ja rakentamisteknologian laboratorio. Laboratorion perustaminen liittyy osastolla aloitettuun rakennesuunnittelun ja rakentamisteknologian opintosuuntaan. Aikaisemmin suoraan tiedekunnan alaisena toiminut, ulkopuolisella rahoituksella toimiva rakentamisteknologian tutkimusryhmä siirtyy myös vuoden 2009 alusta lukien konetekniikan osastolle perustettavaan laboratorioon. Liitteenä osaston esitys.\nTiedekuntaneuvosto päättää perustaa konetekniikan osastolle rakennesuunnittelun ja rakentamisteknologian laboratorion 1.1.2009 lukien.\nKonetekniikan osasto esittää, että osastolle perustetaan ulkopuolisella rahoituksella rakennesuunnittelun professorin määräaikainen virkasuhde viiden vuoden määräajaksi.\nVirkasuhteen alan täsmennykseksi esitetään betoni-, teräs- ja liittorakenteiden suunnittelu sekä rakennetekniikan käytännön sovellukset.\nOsasto esittää, että professorin virkasuhde julistetaan haettavaksi viiden vuoden määräajaksi liitteenä olevan täyttöselosteen mukaisesti.\n1. Täsmennetään professorin virkasuhteen ala konetekniikan osaston esityksen mukaisesti.\n2. Esitetään yliopiston rehtorille vahvistettavaksi liitteen mukainen täyttöseloste rakennesuunnittelun professorin virkasuhteen julistamiseksi haettavaksi viiden vuoden määräajaksi.\n3. Professorin virkasuhde rahoitetaan kokonaan ulkopuolisella rahoituksella.\n1. Tuotantotalouden osasto esittää, että julistetaan haettavaksi tohtorikoulutettavan virka, teollisuustalous. Liitteenä seloste.\n2. Tiedekunnan hallintopäällikön virka tulee avoimeksi 1.6.2009 lukien ja hallintopäällikön tehtävät vuosiloman vuoksi 27.3.2009. Osastonjohtajatoimikunta on 10.11.2008 päättänyt esittää, että virka julistetaan haettavaksi. Liitteenä seloste.\nEsitetään virat julistettavaksi haettavaksi liitteiden mukaisesti.\nYliopiston hallitus on päättänyt jatkaa toimielinten määräaikaa siirtymävaiheen vuoksi vuodella 31.12.2009 saakka. Dekaanin ja varadekaanin tehtävien hoidon jatkamisesta päättää tiedekuntaneuvosto.\nOsastonjohtajatoimikunta keskusteli asiasta 10.11.2008.\nTiedekuntaneuvosto valitsee dekaanin ja varadekaanin vuodeksi 2009.\nValittiin yksimielisesti professori Kauko Leiviskä dekaaniksi ja professori Olli Silvén varadekaaniksi jatkamaan tehtävissä vuoden 2009 ajaksi.\nYliopiston hallitus on päättänyt jatkaa toimielinten määräaikaa siirtymävaiheen vuoksi vuodella 31.12.2009 saakka. Osastonjohtajien, varajohtajien ja laboratorioiden esimiesten tehtävien hoidon jatkamisesta päättää tiedekuntaneuvosto.\nOsastot ovat tehneet seuraavat esitykset:\nOsastonjohtaja professori Helka-Liisa Hentilä\nOsaston varajohtaja professori Rainer Mahlamäki\nArkkitehtuurin historian laboratorion esimies professori Kaisa Broner-Bauer\nNykyarkkitehtuurin laboratorion esimies professori Jyrki Tasa (sisältää esityksen, että nykyarkkitehtuurin sekä muotoilun ja taiteen laboratoriot yhdistetään nykyarkkitehtuurin laboratorioksi 1.1.2009 lukien)\nRakennussuunnittelun laboratorion esimies professori Jouni Koiso-Kanttila\nYhdyskuntasuunnittelun laboratorion esimies professori Helka-Liisa Hentilä\nKorjausrakentamisen laboratorion esimies professori Yrjö Tuppurainen\nOsastonjohtaja professori Juhani Niskanen\nOsaston varajohtaja professori Kauko Lappalainen\nMekatroniikan ja konediagnostiikan laboratorion esimies professori Sulo Lahdelma\nKoneensuunnittelun laboratorion esimies professori Juhani Niskanen\nMateriaalitekniikan laboratorion esimies professori Pentti Karjalainen\nTuotantotekniikan laboratorion esimies professori Kauko Lappalainen\nTeknillisen mekaniikan laboratorion esimies ma. professori Matti Leskelä\nRakennesuunnittelun ja rakentamisteknologian laboratorion esimies tutkimusprofessori Timo Aho, kuitenkin enintään siihen saakka, kunnes rakennesuunnittelun professorin virkasuhde täytetään\nOsastonjohtaja lehtori Jukka Hiltunen\nOsaston varajohtaja professori Riitta Keiski\nBioprosessitekniikan laboratorion esimies professori Riitta Keiski, kunnes bioprosessitekniikan professorin virka täytetään\nKemiallisen prosessitekniikan laboratorion esimies professori Juha Tanskanen\nLämpö- ja diffuusiotekniikan laboratorion esimies professori Riitta Keiski\nKuitu- ja partikkelitekniikan laboratorion esimies professori Jouko Niinimäki\nProsessimetallurgian laboratorion esimies professori Jouko Härkki\nSysteemitekniikan laboratorion esimies professori Urpo Kortela\nSäätötekniikan laboratorion esimies professori Kauko Leiviskä\nVesi- ja ympäristötekniikan laboratorion esimies professori Bjørn Kløve\nOsastonjohtaja professori Juha Röning\nOsaston varajohtaja professori Timo Rahkonen\nMatematiikan jaoksen esimies professori Keijo Ruotsalainen\nElektroniikan laboratorion esimies akatemiaprofessori Juha Kostamovaara\nOptoelektroniikan ja mittaustekniikan laboratorion esimies professori Risto Myllylä\nMikroelektroniikan ja materiaalifysiikan laboratorioiden esimies professori Heli Jantunen\nInformaationkäsittelyn laboratorion esimies professori Matti Pietikäinen\nTietokonetekniikan laboratorion esimies professori Juha Röning\nTietoliikennelaboratorion esimies professori Pentti Leppänen\nOsastonjohtaja professori Pekka Kess\nOsaston varajohtaja professori Seppo Väyrynen\nTiedekuntaneuvosto nimeää osastonjohtajat, varajohtajat ja laboratorioiden esimiehet vuodeksi 2009 osastojen esitysten mukaisesti sekä päättää nykyarkkitehtuurin sekä muotoilun ja taiteen laboratorioiden yhdistämisestä nykyarkkitehtuurin laboratorioksi 1.1.2009 lukien.


Aktiivisen alkulämmön kautta valmiina toimintaan\nAlkulämmittelyn tavoitteena on valmistaa kehoa harjoitukseen. Kun elimistö on lämmin ja vetreä, on turvallista lähteä tekemään kovatehoista liikuntasuoritusta ja keho on usein myös valmiimpi toimimaan täydellä teholla itse suorituksessa.\nAlkulämmittelyn tulisi olla kehoa aktivoivaa toimintaa. Turhien venähdysten ja revähdysten ennaltaehkäisemiseksi lihakset tulisi aina lämmittää huolellisesti ennen aktivoivia liikkuvuus- ja lihaskuntoliikkeitä. Olisi myös oltava tarkkana, että lihakset eivät rentoudu liikaa ennen suoritusta, jonka vuoksi tulisi välttää liian pitkiä, lihasta rentouttavia venytyksiä.\nTurvallinen alkulämmittelyn suoritustapa on aluksi lämmittää kehoa nostamalla hieman sykettä ja hikeä pintaan. Kun lihaksisto on lämmin, voidaan turvallisesti aloittaa vartaloa avaavat liikkuvuusliikkeet. Tässä on kuitenkin oltava tarkkana, että lähdetään rauhassa liikkeelle ja vältetään äkkinäisiä repiviä liikkeitä. Aktivoivissa liikkuvuus- ja venyttelyliikkeissä olisi hyvä lähteä etenemään asteittain, aluksi hieman pienemmillä liikelaajuuksilla rauhallisesti venyttäen ja sitten hiljalleen liikelaajuutta ja venytyksen lujuutta lisäten. Kun vartalo on lämmitelty ja avattu, voidaan lähteä turvallisesti kohti nopeuden hermottamista ja lopullisen terävyyden hakemista itse suoritusta varten. Kun nopeus on haettu alkulämmittelyn kautta juuri ennen suorituksen alkamista, on keho valmis nopeaan ja sähäkkään toimintaan heti suorituksen alkumetreillä.\nLupausten maalivahtialkulämmittelyssä edetään johdonmukaisesti alkulämmittelyn järjestystä noudattaen kohti parasta vireystilaa itse suoritusta ajatellen eli kiekkojen huolellista pysäyttämistä, tarkkaa sijoittumista ja vikkelää liikkumista jäällä heti jääharjoituksen tai pelitapahtuman alusta alkaen. Kaikkeen lämmittävään ja suoritukselle virittävään toimintaan on yhdistetty silmä-käsi-koordinaatioliikkeet sekä maalivahdille lajinomainen liikkuminen ja eläytyminen. Lopun nopeusharjoitteissa syvennytään jo itse pelikäsityksellisiin asioihin kuivalla maalla. Näin ollen alkulämmittely palvelee maalivahdin fyysistä toimintaa ja lisäksi henkisiä ominaisuuksia valmistaen maalivahdin kokonaisvaltaisen valppaana olemisen heti harjoitus- ja pelitapahtuman alusta alkaen.\nTsekkaa video, opiskele liikkeet, ota lämmittely osaksi arkeasi ja ole valmiimpi maalissa heti suorituksen alusta alkaen!