Ernst Jünger – Kirjailija, filosofi ja rintamamies | SARASTUS\nErnst Jünger (1895-1998) oli Weimarin Saksan arvostetuin oikeistonationalistinen kirjailija. Hän kuvasi kaunokirjallisissa teoksissaan ensimmäistä maailmansotaa hurmioituneesti ja halvensi lehtikirjoituksissaan tasavallan demokraattista hallitusmuotoa. Vaikka hän otti kolmannen valtakunnan aikana johdonmukaisesti etäisyyttä Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja Hitlerin hallintoon, häntä pidettiin ”edistyksellisissä” piireissä natsina kuolemaansa asti. Saksan vasemmisto paheksui äänekkäästi hänen Weimarin tasavallan aikaisia mielipiteitään vielä vuonna 1982, jolloin hän sai yli 50 teosta käsittävästä tuotannostaan Goethe-palkinnon. Jüngeriin alettiin suhtautua kuin ”normaaliin” kaunokirjailijaan vasta vuonna 1995 hänen täytettyään sata vuotta.\nEnsimmäistä maailmansotaa kuvaavista kirjoista ja elokuvista muistetaan nykyisin parhaiten sodanvastaiset teokset, erityisesti Erich Maria Remarquen (1898-1970) vuonna 1929 ilmestynyt bestseller-romaani Länsirintamalta ei mitään uutta (Im Westen nichts Neues), josta Lewis Milestone (1895-1980) ohjasi vuotta myöhemmin tunteisiin vetoavan Hollywood-filmatisoinnin. Niinpä monet uskovat, että ensimmäistä maailmansotaa olisi 1920-luvun kirjallisuudessa käsitelty ainoastaan pasifistisessa sävyssä. Kuitenkin kaikissa sotaan osallistuneissa maissa ilmestyi runsaasti romaaneja ja muistelmia, joissa rintamalla mudassa rämpiminen esitettiin ylevänä, joskus jopa hurmiollisena kokemuksena. Eniten militaristista kirjallisuutta julkaistiin Saksassa, koska tappion kärsineessä maassa haluttiin muistella sodan alku- ja keskivaiheen voitokkaita hetkiä. Sotasankaruutta kuvaavat teokset vetosivat Saksaa nöyryyttäneen Versaillesin rauhansopimuksen katkeroittamiin nationalistisiin lukijoihin, jotka halusivat tehdä lopun hävityn sodan seurauksena syntyneestä Weimarin tasavallasta.\n1920-luvun Saksassa kenties näkyvin tasavaltaa vastustanut sotakirjailija oli Ernst Jünger, jota kansallismielinen lehdistö luonnehti ”filosofiksi, kirjailijaksi ja saksalaiseksi rintamasotilaaksi” (Philosoph, Dichter und deutscher Frontsoldat). Jünger syntyi keskiluokkaiseen heidelbergilaiseen perheeseen ja kuului teinivuosinaan kansallisromanttiseen Wandervogel-nuorisoliikkeeseen, jonka jäsenet vaeltelivat luonnossa paetakseen tunkkaista keskiluokkaista arkipäivää. Vuonna 1913 hän karkasi alaikäisenä Ranskan muukalaislegioonaan, josta apteekkari-isä haetutti poikansa pois. Sotimaan hän pääsi ensimmäisessä maailmansodassa, jossa hän komensi joukkuetta vänrikkinä länsirintamalla. Useaan kertaan haavoittunut Jünger palkittiin Preussin korkeimmalla kunniamerkillä, Pour le Mèrite -ristillä, pari kuukautta ennen kuin vihollisuudet loppuivat Saksan ja Ranskan välillä marraskuussa 1918.\nJünger julkaisi vuonna 1920 kylmän dokumentaarisella tyylillä kirjoitetun sotapäiväkirjan Teräsmyrskyssä (In Stahlgewittern). Teoksen silmiinpistävin piirre on kirjailijan kaksijakoinen asenne sotaan: vaikka hän kuvaa taistelun raakuuden kaunistelematta, hän ei tunne vastenmielisyyttä sitä kohtaan. Pari vuotta myöhemmin hän kirjoitti sotaa käsittelevän pienoisromaanin Das Wäldchen 125 (”Metsä 125”, 1925) sekä esseet Der Kampf als inneres Erlebnis (”Taistelu sisäisenä kokemuksena”, 1922) ja Feuer und Blut (”Tuli ja veri”, 1925).\nKirjailijan kantava ajatus oli, että sota synnyttää uuden, porvarillisista normeista vapautuneen ihmisen. Jüngerin kaunokirjallisten sotakuvausten päähenkilö – taistelusta minä-muodossa kertova anonyymi upseeri, joka oli tekijän alter ego – oli voimakastahtoinen ja tunteilematon sotilas. Esseessä Der Kampf als Inneres Erlebnis  hän kuvasi uutta sodan synnyttämää ihmistyyppiä, ”modernia huovia” (der moderne Landsknecht). Jüngerin ajan palkkasoturit eivät murehtineet toissijaisista moraalikysymyksistä, vaan he olivat ”terve, voimakas rotu, joka rakastaa taistelua sen itsensä vuoksi”. Jüngerin ihmisihanne radikalisoitui entisestään hänen 1930-luvun alussa julkaisemassaan tutkielmassa Der Arbeiter (”Työläinen”, 1932). Kirjailija esitti siinä utopiansa teknisen rationaalisesti toimivasta työläissotilaasta, joka on omistanut järkensä, tunteensa ja vaistonsa tekniseen sotaan valmistautumiseen.\nJüngerin 1920-luvun teokset ovat kaukana siitä kliseisestä käsityksestä, joka monella on saksalaisnationalistisesta sotakirjallisuudesta. Niissä ei saarnata paatoksellisesti isänmaasta eikä velvollisuudentunnosta saati lietsota vihaa ranskalaista vihollista kohtaan. Kirjailijan militarismi perustuu siihen, että hän esittää taistelun aistillisena kokemuksena. Esseessään Der Kampf als Inneres Erlebnis hän kirjoittaa:\nVielä viimeiseksi: ekstaasi. Tämä pyhyyden, suuren runoilijan suuren rakkauden tila on sallittu myös suurelle rohkeudelle. Tuolloin innostus saa miehekkyyden puolelleen niin, että veri juoksee suonissa ja täyttää hehkullaan sydämen. Tämä on kaikista suurin päihtymys, kahleista vapautuminen, joka katkoo kaikki siteet. Se on raivoa ilman hienotunteisuutta ja rajoja, se on verrattavissa vain luonnonvoimiin. Silloin ihminen on kuin pauhaava myrsky, kuohuva meri tai mylvivä ukkonen.\nKäsitys sodan ihmistä ylentävästä vaikutuksesta ei ollut Jüngerin keksintö, sillä sotaa mystifioivaa kirjallisuutta oli julkaistu Saksassa ensimmäisen maailmansodan alusta lähtien. Heti sodan sytyttyä kesällä 1914 saksalaisen sivistyneistön valtasi sotakiihko, jota on kutsuttu ”vuoden 1914 aatteiksi” (die Ideen von 1914). Toisin kuin Wilhelmien keisarikunnan virallinen sotapropaganda, ”vuoden 1914 aatteet” eivät kosiskelleet pönäkkää porvaristoa vaan rauhan ajan yhteiskuntaa vieroksuvaa ihanteellista nuorisoa.\nSodasta viehättyneet intellektuellit ja ylioppilaat kuvittelivat raskaan taistelun poistavan yhteiskunnalliset epäkohdat. He uskoivat, että saksalaiset unohtaisivat materialistiset arvot ja oman edun tavoittelun ponnistellessaan kollektiivisesti maansa voiton puolesta. Sodan syttymisestä iloinneet älyköt olivat kaikkea muuta kuin stereotyyppisiä sotahulluja. Esimerkiksi terävänäköisyydestään tunnettu, suurena humanistina pidetty kirjailija Thomas Mann (1875-1955) kirjoitti sotavuosina teoksen Betrachtungen eines Unpolitischen (”Epäpoliittisen ihmisen pohdintoja”, 1915-1918), jossa hän kehui sotilaallisen tottelevaisuuden hyvettä ja väitti, että ihminen jalostuu henkisesti joutuessaan rintamalla katsomaan kuolemaa silmiin.\nEnsimmäisen maailmansodan mytologiaa tutkineen Bernd Hüppaufin mukaan saksalainen oikeisto loi kaksi militaristista myyttiä, jotka poikkesivat sotaa edeltäneestä nationalismista: legendat Langemarckin ja Verdunin taisteluista. Saksan armeija yritti ensimmäisenä sotavuonna vallata belgialaisen Langemarckin kaupungin. Tarinan mukaan hyökkäykseen osallistui joukoittain kaunosieluisia koululaisia ja ylioppilaita, jotka kaatuivat Deutschland, Deutschland, über alles -laulun sanat huulillaan. Langemarck-myytti pohjautui 1800-luvulta periytyvään traditionaaliseen nationalismiin ja ”vuoden 1914 aatteisiin”: se korosti ritarillisia sankarihyveitä ja nuorison uhrimieltä.\nLuultavasti kuuluisin esimerkki Langemarck-henkisestä, rintamalla kuolleita opiskelijoita romantisoivista sotakirjoista on Walter Flexin (1887-1917) teos Der Wanderer zwischen beiden Welten (”Vaeltaja molempien maailmojen välillä”, 1917). Siinä vietiin äärimmäisyyteen saksalaisten nationalistien hellimä ajatus, jonka mukaan germaanisessa sielussa yhdistyvät ankara sotilaallisuus ja runollinen herkkyys. Flexin omaelämäkerrallisen romaanin sankari oli hänen ystävänsä, vuonna 1915 kaatunut teologian ylioppilas ja Wandervogel-aktiivi Ernst Wurche. Wurche, joka kantoi rintamalla mukanaan Friedrich Nietzchen (1844-1900) Näin puhui Zarathusta (Also sprach Zarathustra, 1883-85) -teosta ja Uutta testamenttia, oli herkkäsieluisen sotasankarin prototyyppi. Flexin romaania myytiin erittäin paljon, ja siihen sisältyvän melankolisen runon Wildgänse rauschen durch die Nacht (”Villihanhet lentävät kohisten yön halki”) sanojen pohjalta sävelletystä laulusta tuli sodan jälkeen suosittu Wandervogel-liikkeen piirissä.\nVuonna 1916 käyty Verdunin taistelu oli veristä teurastusta, jossa kuoli yhteensä 70 000 saksalaista ja ranskalaista. Siihen liittyvässä mytologiassa ei ollut jälkeäkään Langemarckin tarinan romanttisista piirteistä. Hüppaufin mukaan Verdun-myytti esitti sodan teknologisena joukkomurhana, jonka armottomuus karaisi sotilasta ja nosti tämän velton porvarin yläpuolelle.\nJüngerin teokset ammensivat huomattavasti enemmän Verdun-legendasta kuin Langemarck-myytistä tai ”vuoden 1914 aatteista”. Toisin kuin esimerkiksi Walter Flex, kirjailija ei tarinoinut ihanteellisista nourukaisista vaan kertoi kaunistelematta sotilaiden karkeudesta ja totesi vanhojen ritarihyveiden menettäneen merkityksensä modernissa sodassa: ”Juoksuhaudoissa ei ollut tilaa runollisille aisteille eikä kunnioitukselle omaa suuruutta kohtaan. Kaikki hienostunut murskautui ja jauhautui pölyksi.” Hän myös selitti toistuvasti, kuinka sotateknologia muovasi ihmistä, esimerkiksi: ”Tässä paljastaa korttinsa aikakausi, josta polveudumme. Teknologian herruus ihmisestä, rengin herruus isännästä tulee selväksi, ja syvä eripura, joka jo rauhan aikana alkoi horjuttaa talouden ja yhteiskunnan järjestystä, paljastuu kuolettavasti taistelussa.”\nTeknisen teurastuksen lumo\nJüngerin teoksissa ei ollut jälkeäkään Flexin romaanin tyyppisestä sentimentaalisuudesta. Hän kuvasi peittelemättä sodan kauhuja mutta ei tuntenut minkäänlaista empatiaa taisteluiden uhreja kohtaan. Päinvastoin, hän kuvaili teknisen sodan aiheuttamia tuhoja pelkästään niiden esteettisen vaikutelman vuoksi. Kun esimerkiksi Feuer und Blut –teoksessa kerrotaan Brunemontin linnasta käydystä taistelusta, yhden käsikranaatin tekemää aukkoa koskevat kielikuvat kiinnittävät enemmän huomiota kuin varsinaiset sotatapahtumat:\nKuva piirtyy hehkuen aivoihini: [kranaatin tekemä] aukko on kuin maidonvalkeiden pilvien täyttämä kraatteri. Varjomaisten hahmojen parvi kiipeää jyrkkiä seiniä pitkin, ja minä näen sen ylhäällä, kumarassa, kiitävän kaikilta puolilta pimeyteen. Pohjalla säteilee maaginen valaistus, polttavan ruusunpunan värinen valo. Se johtuu konekiväärin ammuksista, jotka palavat pitkin pistoliekein ja sekoittuvat patruunavyöstä lähtevien laukausten kipinöivään valoon. Mutta mitä on se, joka alhaalla vyöryy moninkertaisena ja kömpelönä tässä punertavassa hehkussa, ikään kuin se haluaisi irrottautua maaperästä, johon joku saatanallinen voima on sen sitonut. Nämä ruumiit, jotka kiemurtelevat kuin sammakot kiehuvassa järvessä, kuin kadotetut dantelaisessa näyssä? Sydän haluaisi torjua tämän kuvan mutta imee sen kuitenkin kaikkine yksityiskohtineen itseensä.\nSaksalaisen kirjallisuuden dekadenssivaikutteita tutkinut Wolfdietrich Rasch väittää, että Jünger jäljitteli Charles Baudelairen (1821-67) ja Oscar Wilden (1854-1900) dandyihanneta kuvatessaan sodan kauneutta. Dekadenssikirjallisuuden dandy voi saada esteettistä iloa myös väkivallasta. Raschin mukaan Jüngerin viehtymys sodan kauhuihin johtui siitä, että hän dekadenttina ihaili sekä lempeästi kukoistavaa että julmaa ja tuhoavaa luontoa.\nTeoksessa Das Wäldchen 125 kirjailija rinnastikin taistelun runteleman maiseman öiseen puutarhaan: ”Vaieten ja metallisesti, kuin pahan taikapuutarhoissa, kuunvalo lepää sen [maiseman] päällä, ja villiintyneiden puutarhojen maasta irti ammutut pensaat seisovat kuin hautausmaalla aavemaisesti, hiljaa ja tuulen liikuttamatta. Tämän tarunomaisen maiseman yllä leijuu raskas ja sankka ruumiinhaju.”\nJünger vei väkivallan estetisoinnin pisimmälle 1920-luvun lopussa ilmestyneessä surrealistisen pienoisromaaninsa Das abenteuerliche Herz (”Seikkaileva sydän”, 1929) ensimmäisessä laitoksessa, josta olen kääntänyt näytteitä artikkelin loppuun. Lyhyistä, toisiinsa vain löyhästi liittyvistä luvuista koostuva Das abenteuerliche Herz kuvaa entisen rintamasotilaan vaellusta Saksan halki. Romaanin alussa vihjataan, että päähenkilö kertoo tarinansa sotasairaalassa morfiinin vaikutuksen alaisena. Niinpä tapahtumapaikat ovat korostetun epätodellisia, ja suuri osa luvuista kertoo unista, joista monet ovat sotaa tai kidutusta kuvaavia painajaisia.\nUnenomaisuudestaan huolimatta teoksella on poliittinen sanoma. Kirjan lopussa Jünger ilmoittaa suunnanneensa tekstinsä ”preussilaiselle lukijalle”: ”Oi sinä yksinäinen lukija, joka himoitset sankarien seuraa! Koet myös hetkiä, jolloin selailet maailman seikkailullisinta kirjaa, sitä jonka olet kirjoittanut verelläsi ja jonka lukuja kutsutaan muistoiksi.” 1920-luvulla sana preussilaisuus ei viitannut ainoastaan Preussin maakuntaan, vaan se tarkoitti myös sotilaallisia arvoja sekä inhoa parlamentarismia ja siviilipoliitikkoja kohtaan. Niinpä Jüngerin ideologinen viesti on selvä: hän pitää teoksensa kohdeyleisönä demokratiaa vastustavia, Weimarin tasavallan arkipäivään tympääntyneitä lukijoita.\nJüngerin pienoisromaania analysoi oivaltavasti sveitsiläissyntyinen politiikantutkija Armin Mohler (1920-2003), yksi sodanjälkeisen Saksan huomattavimmista uusoikeistolaisista intellektuelleista, joka 1990-luvun puolivälissä tunnustautui italialaisen fasismin ihailijaksi. Mohler käsitteli Jüngerin teosta esseessään Der fasistische Stil (”Fasistinen tyyli”, 1973), jossa hän teki jyrkän eron Italian fasismin ja Saksan kansallissosialismin välillä. Tutkijan mukaan Italian fasistipuolueen ja sitä jäljittelevien Ranskan ja Espanjan vastaavien liikkeiden ideologia oli individualistisempi kuin natsipuolueen. Natsit toivoivat rotujen välistä sotaa ja kansakunnan kollektiivisesta voittoa, kun taas fasistit ihannoivat mies miestä vastaan -taistelua ja palvoivat kaatunutta yksilöä.\nMohlerin mielestä saksalaisen Jüngerin 1920- ja 30-luvun alun teokset, ennen kaikkea Das abenteuerliche Herz, tarjosivat tyyppiesimerkin romaanisessa kulttuurissa syntyneen fasismin taistelijakultista. Mohlerin tulkinnan mukaan Jüngerin into toisiinsa liittymättömien, väkivaltaisten tuokiokuvien maalailuun todisti kirjailijasta, joka fasistien tapaan ihaili toimintaa toiminnan vuoksi ja koki sen esteettisen ilon lähteenä: ”Tälle kirjailijatyypille muodon täydelliseksi tekeminen menee kansan palvelemisen edelle ja nautinto velvollisuuden edelle. Tyylikkäät eleet ovat hänelle tärkeämpiä kuin uskontunnustukset, päättäväinen vihollinen on hänelle läheisempi kuin isänmaan keskiverto kansalainen.”\nJüngerin katsotaan edustavan ensimmäisen maailmansodan loppumisen ja Hitlerin valtaantulon välisenä aikana vaikuttanutta Weimarin tasavallan sekä parlamentarismin vastaista, ”konservatiiviseksi vallankumoukseksi” (die konservative Revolution) kutsuttua aatesuuntaa. Sen tunnettuja edustajia olivat Jüngerin lisäksi mm. ensimmäisen maailmansodan jälkeen kulttikirjaksi kohonneen Länsimaiden perikato –teoksen (Der Untergang des Abendlandes, 1918-22) kirjoittaja Oswald Spengler (1880-1936), Weimarin Saksan juutalaisen ulkoministerin Walther Rathenaun (1867-1922) murhaan osallistunut kirjailija Ernst von Salomon (1902-72), kulttuurihistorioitsija Arthur Moeller van den Bruck (1876-1925) sekä lehtimies ja poleemikko Ernst Niekisch (1889-1967).\nKonservatiivinen vallankumous on vaikeasti määriteltävä aatesuunta. Sitä alettiin pitää yhtenäisenä henkisenä liikkeenä vasta vuosia sen hiipumisen jälkeen. Sitä edustaneet intellektuellit miellettiin samanmieliseksi ryhmäksi vasta vuonna 1950, jolloin ensimmäinen heitä käsittelevä tutkimus, Mohlerin väitöskirja Die Konservative Revolution in Deutschland (”Konservatiivinen vallankumous Saksassa”), ilmestyi.\nKonservatiivisen vallankumouksen edustajilla oli vain vähän tekemistä sen kanssa, mitä toisen maailmansodan jälkeen on ymmärretty sanalla oikeistolaisuus. Nykyisin oikeistolaisiksi kutsutaan sosiaalivaltion vastustajia, rajoittamattoman markkinatalouden kannattajia ja nationalisteja. 1920-luvun Saksan konservatiivivallankumouksellisten ajattelussa jyrkkä nationalismi oli ainoa piirre, jota nyt pidettäisiin selvästi oikeistolaisena.\nKonservatiivisen vallankumouksen johtavat ajattelijat eivät kannattaneet vapaata kapitalismia. Toisin kuin jäykkäniskaiset konservatiivit, he suhtautuivat kriittisesti myös Wilhelmien keisarikuntaan, vaikka halveksivat Weimarin tasavallan demokraattista hallitusmuotoa. Osa heistä kunnioitti, joskus jopa ihaili, Neuvostoliittoa. Esimerkiksi Niekisch, joka kutsui itseään ”kansallisbolsevistiksi”, karsasti oman maansa kommunisteja, mutta arvosti Neuvostoliiton suunnitelmataloutta ja kansanjoukkojen kurinalaista organisointia sekä toivoi Saksan liittoutuvan Neuvosto-Venäjän kanssa.\nAmerikansaksalainen aatehistorioitsija Klemens von Klemperer (1916-) on luonnehtinut Jüngerin, Spenglerin ja Moeller van den Bruckin kaltaisia ajattelijoita ”konservatiivisiksi sosialisteiksi”. Termin taustalla on Klempererin historiantulkinta, jonka mukaan sosialismi syntyi kauan ennen Karl Marxia (1818-83) ja monet sosialistiset aatesuunnat olivat täysin riippumattomia sekä Marxin ajattelusta että vasemmistopuolueista. Tutkijan mukaan malliesimerkin oikeistolaisten edustamasta puhtaasta sosialismista tarjosivat ”vuoden 1914 aatteet”, unelmat juoksuhaudoissa syntyvästä solidaarisuudesta, joka pyyhkisi pois kapitalistisen yhteiskunnan epäkohdat. Weimarin tasavaltaa vastustavien nationalisti-intellektuellien ajattelussa tämä ”konservatiivinen sosialismi” radikalisoitui edelleen.\nKonservatiivivallankumouksellisten jyrkin sosialisti oli Niekisch. Myös Jünger innostui 1920-luvulla tämän ”kansallisbolsevismista” ja kehui julkisesti Neuvostoliiton ensimmäistä viisivuotissuunnitelmaa. Lisäksi hän hyökkäsi jyrkästi porvarillista yhteiskuntaa vastaan niissä kirjoituksissaan, joissa hän pohti, mikä oli aiheuttanut Saksan tappion ensimmäisessä maailmansodassa ja sitä seuranneen Versailles’n pakkorauhan. Hän ei tarjonnut häviön selitykseksi oikeistonationalistien tikarinpistolegendaa, jonka mukaan Saksan tappioon olivat syyllisiä ainoastaan ”marraskuun rikolliset”, aselevosta vastuun ottaneet siviilipoliitikot.\nJüngerin mielestä sotaa edeltänyt toinen keisarikunta oli ollut poroporvarillinen. Siksi sen kansalaiset olivat olleet liian heikkoja taistelemaan modernissa sodassa. Der Arbeiter – tutkielmassaan kirjailija luokitteli kaksi vastakkaista tyyppiä, porvarin ja työläisen. Työläisellä ei ollut niitä ominaisuuksia, jotka tekivät porvarista heikon ja sotaan kelpaamattoman: heillä ei ollut sentimentaalisia tunteita, demokraattista mielenlaatua ja teknologian pelkoa.\nToisen maailmansodan jälkeen konservatiivista vallankumousta edustaneet ajattelijat on leimattu natsismin tienraivaajiksi, jotka demokratiaa ja Weimarin tasavaltaa kritisoivilla kirjoituksillaan loivat Adolf Hitlerille (1889-1945) suosiollista mielialaa. Moni heistä kieltämättä viehättyi kansallissosialismista 1920-luvun lopulla, mutta useimmat pettyivät Hitleriin 1930-luvulla, koska katsoivat tämän valtakunnankanslerina pettäneen sosialistiset lupauksensa. Klempererin mukaan innokkaimmin sosialismia kannattaneet konservatiivivallankumoukselliset rinnastivat romahtavan Weimarin Saksan Bourbonien monarkian tuhoon ja Ranskan suureen vallankumoukseen. He samastuivat jakobiinipuolueen tulisieluisimpiin kumouksellisiin ja rinnastivat natsit girondisteihin, joita Ranskan vallankumouksen aikana syytettiin halusta tehdä kompromisseja vanhan eliitin kanssa.\nJünger, joka ei missään vaiheessa elämäänsä ollut antisemiitti eikä rotuoppien kannattaja, ei Hitlerin valtakaudella hännystellyt natseja, vaikka olikin 1920-luvulla kommentoinut myönteisesti kansallissosialismia. Hän kieltäytyi nimityksestä natsien perustaman Preussilaisen taideakatemian (Die Preußische Akademie der Künste) jäseneksi. Hän myös stilisoi Weimarin tasavallan aikaista tuotantoaan. Hän julkaisi vuonna 1938 Das abenteuerliche Herz -teoksestaan uuden, epäpoliittisemman version, vaikka ensimmäisen laitoksen väkivaltakultti olisi todennäköisesti miellyttänyt natseja enemmän.\nJüngerin romaani Marmorijyrkänteillä (Auf den Marmorklippen, 1939), joka sijoittuu kuvitteelliseen, primitiiviseen maahan, nähtiin natsismin vastaisena allegoriana. Teos, joka kertoo kahden veljeksen taistelusta tyrannimaista ylimetsänhoitajaa (Oberförster) vastaan, oli helppo tulkinta diktatuurin vastustukseksi. Jüngerin teosten vastaanottoa tutkinut Elliot Y. Neaman huomauttaa, että romaani saattoi natsipropagandan rinnalla vaikuttaa radikaalimmalta kuin olikaan: kaikki, mikä poikkesi natsipuolueen tukeman kirjallisuuden ontosta sankarihehkutuksesta, tuntui lukijoista vastarinnalta.\nToisen maailmansodan aikana ranskan kielen erinomaisesti hallinnut Jünger toimi Pariisissa miehitysjoukkojen upseerina. Hän oli sotasensorina ja hoiti tehtävänsä niin helläkätisesti kuin mahdollista. Hän ei esiintynyt ylimielisenä valloittajana vaan tuli hyvin toimeen ranskalaisen kulttuurieliitin, esimerkiksi Jean Cocteaun (1889-1963), kanssa. Jünger oli Pariisin vuosinaan yhteydessä Hitleriä vastaan juonitelleisiin upseereihin, jotka tekivät eversti Klaus von Stauffenbergin (1907-44) johdolla attentaatin diktaattoria vastaan heinäkuun 20. päivänä 1944. Hänellä ei kuitenkaan ollut roolia salaliitossa.\nJünger ja muut konservatiivisen vallankumouksen edustajat olivat aatteellisia esikuvia joillekin Hitlerin kaatamista suunnitelleille upseereille. Heinäkuun salaliittolaiset eivät olleet liberaaleja vaan hierarkkisen yhteiskunnan kannattajia, jotka halusivat korvata rahvaanomaisena pitämänsä natsidiktatuurin valistuneella mutta autoritaarisella järjestelmällä. Osalla heistä ei ollut muuta motiivia kuin pelastaa Saksan suurvalta-asema. He toivoivat maansa saavan länsiliittoutuneilta edulliset rauhanehdot, mikäli he omatoimisesti kukistaisivat Hitlerin. Heistä epärealistisimmat kuvittelivat Saksan saavan rauhanteon jälkeen pitää hallussaan osan Hitlerin valloittamista alueista, esimerkiksi Ranskalle kuuluneen Elsass-Lothringenin (ransk. Alsace-Lorraine).\nHeinäkuun salaliittolaisiin kuului myös ihmisiä, joiden yhteiskunnallinen ajattelu edusti selvästi Klempererin analysoimaa ”konservatiivista sosialismia”. Esimerkiksi salaliiton johtohahmoihin kuuluneen korkean virkamiehen, kreivi Fritz-Dietlof von der Schulenburgin (1902-44) ajattelussa yhdistyivät jyrkkä Preussi-keskeinen nationalismi ja usko vasemmistohenkiseen sisäpolitiikkaan. ”Punaiseksi kreiviksi” nimitetty Schulenburg liittyi 1930-luvun alussa kansallissosialistisen puolueen jäseneksi, koska hän tunsi vetoa vuonna 1934 surmatun Gregor Strasserin (1892-1934) ja tämän samana vuonna maanpakoon lähteneen veljen Otto Strasserin (1897-1974) edustamaa natsipuolueen kapitalismin vastaista siipeä kohtaan.\nKun Schulenburg myöhemmin piti natsihallinnon syrjäyttämistä välttämättömänä, hän halusi tuoda sen tilalle taloudellisesti tasa-arvoisen valtion, jonka virkamieskunta olisi organisoitu sotilaallisten preussilaisten esikuvien mukaan. Saksan vastarintaliikettä tutkineen vasemmistolaisen historioitsijan Hans Mommsenin (1930-) mielestä Schulenburg oli omaksunut yhteiskuntamallinsa suuressa määrin Jüngerin tutkielmasta Der Arbeiter.\nToisen maailmansodan jälkeen Jünger ei tehnyt numeroa yhteyksistään salaliittolaisiin, vaikka olisi näin voinut parantaa mainettaan. Hän halveksi kirjailijatoveriaan Arnolt Bronnenia (1895-1959), koska tämä ei myöntänyt tukeneensa natseja vaan esiintyi kansallissosialistien vastustajana. Päiväkirjassaan Jahre der Okkupation (”Miehityksen vuodet”, 1958) hän pilkkasi saksalaisten tekopyhiä yrityksiä puhdistautua natsismista. Jüngerin suhtautuminen kansallissosialismiin ja kolmanteen valtakuntaan kertoi täydellisestä piittaamattomuudesta yleistä mielipidettä kohtaan. Vaikka kansallissosialistit tarjosivat hänelle 1930-luvulla kunniatehtäviä, hän kieltäytyi edes nimellisesti tukemasta Hitlerin hallintoa. Toisen maailmansodan jälkeen hän ei myöskään vaivautunut todistelemaan itseään natsismin vastustajaksi.\n(Kaikki artikkelissa esiintyvät suomennokset ovat kirjoittajan.)\nSuomennetut Jüngerin teokset\nJünger, Ernst: Marmorijyrkänteillä. (Auf den Marmorklippen, 1939). Suom. Saul Boman. Uuni, Kustavi 2006.\nJünger, Ernst: Teräsmyrskyssä. (In Stahlgewittern, 1920). Suom. Markus Läng. Ajatus Kirjat, Helsinki 2008.\nFlex, Walter: Der Wanderer zwischen beiden Welten. C.H. Beck’sche Verlagsbuchhandlung, München 1922 (1917).\nHüppauf, Bernd: ”The Birth of Fascist Man from the Spirit of the Front. From Langemarck to Verdun”. Teoksessa The Attractions of Fascism. Social Psychology and Aesthetics of the ’Triumph of the Right’. Ed. John Milful. Berg, New York 1990.\nJünger, Ernst: Ernst Jünger Werke I-X. Ernst Klett Verlag, Stuttgart 1960-64.\nKlemperer, Klemens von: Konservative Bewegungen. Zwischen Kaiserreich und Nationalsozialismus. R. Oldenbourg, München und Wien 1962.\nMohler, Armin: Der fasistische Stil. Teoksessa Liberalenbeschimpfung. Drei Politische Traktate. Heitz & Höfgen, Essen 1993. (Artikkeli ilmestynyt aluperin vuonna 1973.)\nMohler, Armin: Die Konservative Revolution in Deutschland. Grundriß ihrer Weltanschauungen. Friedrich Vorwerk Verlag, Stuttgart 1950.\nMommsen, Hans: Alternative zu Hitler. Studien zur Geschichte des deutschen Widerstandes. C.H. Beck, München 2000.\nNeaman, Elliot Y.: A. Dubious Past. Ernst Jünger and the Politics of Literature After Nazism. University of California Press, Berkeley, Los Angeles, London 1999.\nRasch, Wolfdietrich: Die literarische Dècadence um 1900. C.H. Beck, München 1986.\nHeikki Länsisalo on helsinkiläinen poliittisen historian tutkija.\nThis entry was posted on 11 tammikuun, 2013 by sarastuslehti in Henkilökuvat, Historia, Kulttuuri.


Kovaa treeniä Dragomir Mrsicin ohjauksessa - Turpaduunari\nPosted on 10/03/2016 by turpaduunari.fi\nMinerva -kustannus lähetti arvioitavaksi kovakantisen ja muutenkin kovan treenikirjan. Näyttelijä, taekwondon Pohjoismaiden mestari Dragomir ”Gago” Mrsic paljastaa kirjassaan Kovaa treeniä – Hollywood-coachin teho-ohjelma treenifilosofiansa ja saamme lukea hänen värikkään elämäntarinansa. Gagon rikostausta (pankkiryöstö!) on muistutuksena villeistä nuoruusvuosista.\nSuomessa Gago tunnetaan parhaiten roolistaan serbialaisena palkkamurhaajana Jens Lapiduksen bestseller-dekkariin pohjautuvassa elokuvassa Rahalla saa. Mutta Gago on myös tunnettu ja arvostettu urheilu- ja kehonrakennusvalmentaja. Hän on toiminut valmentajana huippu-urheilijoille ja Hollywood-näyttelijöille. Jälkimmäisiä hän on auttanut valmistautumaan fyysisesti vaativiin elokuvarooleihin.\nKirjan harjoitusohjelma perustuu Gagon itsensä kehittämään MartialStrength-konseptiin. Se on yhdistelmä taistelulajeissa käytettyjä harjoituksia ja filosofiaa sekä tehokkaita voimaharjoituksia. Harjoitusvälineitä ei ole muuten kuin oman kehon ja ruumiinpainon tuoma vastus. Harjoitusohjelma ei vaadi kuntosalia, vaan se voidaan toteuttaa missä ja milloin vain.\nKahdeksan huolellisesti suunnitellun harjoitusohjelman avulla Gago esittelee treenausfilosofiansa, joka on tarkoitettu kasvattamaan niin fyysistä kuin henkistäkin voimaa ja kestävyyttä.\nTreeni on kulkenut kuin punaisena lankana läpi Gagon elämän. Kun keho on vahva, selviytyy mistä tahansa, hän väittää. Myös mieli kehittyy ja sitä myötä menestyminen elämässä on helpompaa. Treenaaminen on kovaa, mutta Gago ei pidä itseään treenausnarkomaanina. Yllättävä asia on, että hän niin kiihkeästi vastustaa erilaisia kuntoilulaitteita. Hän luottaa punnerruksiin ja kyykkyihin omalla kehonpainolla.\nEnsimmäinen Gagon filosofinen oivallus on: Jatkuvuus auttaa saavuttamaan tavoitteen.\nTällä jatkuvuudella Gago tarkoittaa sitä, että pitäisi luopua ajattelusta, että yksi treenipäivä muuttaa kaiken. Treenin perusta löytyy siitä kun treenaa säännöllisesti. Silloin keho vahvistuu sekä fyysisesti että psyykkisesti. Jatkuvuus on rakentavaa kehitystä.\nGago väittää kirjan toisessa luvussa, että mukavuusalueelta poistuminen ja näkökulmien laajentaminen eivät tarjoa vain uusia mahdollisuuksia, vaan ne vahvistavat ennen kaikkea itsetuntoa. Pienet epäonnistumiset eivät merkitse mitään, niin kauan kuin tietää tehneensä parhaansa. Aina ei voi onnistua ja Gago kehottaakin epäonnistumaan vaikka sata kertaa. Epäonnistuminenkin on yritys.\nEpäonnistumisten nostaminen valokeilaan tuntuu minusta vähän oudolta, mutta se asia peilautunee Gagon menneisyyteen entisenä maahanmuuttajarikollisena (pakeni Bosniasta Ruotsiin) ja nykyisenä gangsteriroolien näyttelijänä. Pelottavaa tässä on se, että hän Ruotsissa hakeutui urheilun pariin, ensin kamppailijana ja sitten valmentajana. Siinä olisi voinut käydä ikävästi, mutta epäonnistumiset Gago oivalsi kääntää edukseen.\nEn tiedä miten suosittu Gago on Ruotsissa, mutta aika raadollisen kuvan hänestä saa kirjan välityksellä. Näytteeksi pieni ote kirjasta missä hän kohoaa epäonnistumistensa yläpuolelle hyvien ystävien ja haasteiden kautta:\nVaikka kouluun hakeminen oli uskomattoman vaikea päätös ja jännitti minua alusta loppuun asti, kaikki meni osaltani hyvin. Päättöarvosanani olivat melko hyvät, en koskaan lintsannut, ja lempiaiheeni olivat liikunta ja matematiikka. Vaikka taustani salaaminen olikin rankkaa, asiat alkoivat todella sujua. Opintojen ohella minua pyydettiin hyvin pian valmentajaksi Ruotsin olympiakomiteaan. Roman Livaja oli taistelija, ja minun haluttiin valmentavan häntä. Näin tehtiin. Roman oli voittanut yhdeksän Ruotsin mestaruutta, Pohjoismaiden mestaruuden kolme kertaa ja sijoittunut taekwondossa neljänneksi Sydneyn olympiakisoissa. Treeniä oli luvassa siis paljon. Eräs olympiakomitean pomoista, Glen Östh, oli tiukka, mutta reilu tyyppi. Aloin ymmärtää, että oli olemassa reiluja ihmisiä, jotka antaisivat minulle toisen mahdollisuuden huolimatta siitä, mitä aiemmin oli tapahtunut.\nTärkeintä ei ole se, mitä olet tehnyt vaan se, mitä olet oppinut sitä tehdessäsi, sanoo Dragomir Mrsic. Osoita uskollisuutta niin itseäsi kohtaan kuin niitäkin, joiden kanssa treenaat, työskentelet ja asut. Jos sanasi ja tekosi täsmäävät, kasvatat luottamusta. Tämä on aivan totta! Olen sen itsekin huomannut ohjatessani huippu-urheilijoita erityisesti kamppailulajeissa rakentavan ja järkevän ravitsemuksen pariin, että kun urheilijan päättäväinen olemus, katse ja taistelumieli viestittävät onnistumisesta, silloin tietää osanneensa siirtää tiedon käytäntöön. Siitä kasvaa luottamus ja urheilija uskaltaa tosissaan heittäytyä ohjauksen vietäväksi.\nGago kirjoittaa siitä miten on tärkeää keskittyä tehtävän suorittamiseen. Hyvä treeni lähtee liikkeelle siitä, että siihen keskittyy. Kunnolla. Ei voi antaa ajatusten vaeltaa muualle. Ei ainakaan lihasvoiman kehittämisessä salilla tai kotona. Minun mielestäni juoksussa on se ihanuus, että voi antaa ajatusten vaeltaa. Varsinkin tutulla polulla juostessa, voi antaa askeleen viedä eteenpäin ja havaita juosseensa kymmenen kilometriä ihan huomaamatta, automaattivaihde päällä. Mutta Gago on siis eri mieltä treeneistä. Musiikki pois, sulje puhelin, sammuta ruudut ja löydä treeneissä oma henkinen tilasi, jonne vain sinä olet tervetullut treenatessasi. Ajattele systemaattisen liikunnan olevan fyysisesti aktiivista meditaatiota.\nKirjan ehkä parasta antia on Gagon kirjoittelu urheilijan asenteesta. Asenne on se, joka vie perille. On tärkeää sopeutua erilaisiin tilanteisiin. Asenne on kuin virtaava vesi joka luovii edessään olevista esteistä huolimatta. Joskus vesi on syvä ja leveä virta, joskus vain kapea puro, mutta aina se pysyy liikkeessä. Gago kehottaa välillä avamaan padot ihan kunnolla! Joskus vaaditaan todella kovaa asennetta, mutta lähtökohtaisesti sinne ei kannata lähteä negatiivisuus edellä. Optimisti ei onnistu joka kerta, mutta hänellä on taatusti hauskempaa ja asenteensa säilyttäen, hänen on helppo yrittää uudestaan. Olet oman asenteesi herra, Gago päättää vuodatuksensa.\nItseään pitää kunnioittaa. Tämä avaa oven urheilijan kehittymiselle. Sillä vaikka sinulla olisi kuinka hyvä valmentaja ja kuinka hyvät taustajoukot tahansa, jokainen ottaa itse lopullisen vastuun omasta kehityksestään.\nOn tärkeää pitää lupauksensa. Itsekuri ei tule itsestään, sitä kasvatetaan vähä vähältä. Treenilupauksen pitää olla aito, ja itselleen tekemä lupaus on kaikkein tärkein pitää. Ei kannata luvata itselleen tiettyä treenimäärää, jos vähänkin epäilee selviytyykö siitä. Gago kääntää asian siihen suuntaan, että kannattaa aloittaa maltillisesti ja nauttia siitä mihin aluksi pystyy. Kun sitten saa treenimäärän nostettua suuremmaksi on löytänyt tien kurinalaisuuden polttoainetankille.\nKirjan loppupuolella löytyy erittäin tärkeä kiitollisuuden viesti:\nJokainen päivä, jolloin kykenet fyysisesti ja psyykkisesti nousemaan sängystä, harjaamaan hampaat, pukeutumaan ja lähtemään töihin, on hyvä päivä. Olet terve, olet vapaa, asut Suomen kaltaisessa maassa, jossa puhdasta juomavettä saa hanasta, mahdollisuuksia on paljon ja sotia sen sijaan ei ollenkaan. Pienet asiat ratkaisevat, ja valitettavan usein pidämme itsestäänselvyyksinä niitä olemassaolomme kulmakiviä, joiden varaan rakennamme jokapäiväisen elämämme. Sanon kiitoksen joka päivä, kun herään. Jos aloittaa aamun olemalla kiitollinen, koko päivä ohjautuu mönteisille urille.\nPosted in TietoaTagged asenne, Christer Sundqvist, Dragomir Mrsic, epämukavuusalue, fyysinen terveys, Glen Östh, harjoitusohjelma, Hollywood, jatkuvuus, Jens Lapidus, kehittyminen, kiitollisuus, kirja-arvostelu, Minerva -kustannus, optimisti, psyykkinen terveys, Roman Livaja, Ruotsi, taekwondo, treeni, urheilu, valmentaja\n0 thoughts on “Kovaa treeniä Dragomir Mrsicin ohjauksessa”


Asuntosijoittaminen on varmaankin tosi kivaa. Ja sillä velkavivullahan voi saada korkeampaa vuokratuottoa omalle pääomalle (tämä muuten kannattaa lukea). Eräs yksiötä Helsingistäkin etsivä ystäväni ihmetteli, kun yksiön näytössä oli mieletön määrä yli nelikyppisiä pariskuntia. Ovatko siis vähän vanhemmat pariskunnan muuttamassa pieniin koppeihin Helsingin keskustaan? …todennäköisesti eivät – he ovat asuntosijoittajia.\nMielestäni talouden arviointi ei ole mahdotonta ja ovathan lopulta inflaationäkemyksenikin osuneet kohdalle. En vain ole kyennyt ymmärtämään sitä miten suunnitelmataloutta ohjataan; inflaatio –> korkotaso relaatio, ei toiminut, vaikka hintastabiliteetin piti olla tärkeää. Tässä epäonnistuminen harmittaa itseäni tavattomasti. Olennaista on kuitenkin tässä varmaan se, että mitä tämä peli korkotasosta tarkoittaaa asuntosijoittajan kohdalla.\nNe, jotka nyt sijoittavat velkarahalla asuntoihin, pelaavat pokeria keskuspankkiirien ja poliitikkojen kanssa. Jos ajatellaan, että vuokratuotto voi olla Helsingissä pahimmillaan 3 % ja sijoituksesta 75 % on velkarahaa., EKP päättäisi nostaa korkotasoa, jolloin 3-kk euribor olisi esim. 3 %, alkaa velkavivutetun tuoton taso olla negatiivinen. Tässä ollaan siis todellakin sen armolla, että "nostaako se vai ei."Tämä ei edes ole pahin skenaario siitä mihin korot saattaisivat mennä.\nKenellä pettää pokka ensin? Kannattaa sekin muistaa, että kun pokeri pettää keskuspankkiirilta tai muutamalta asuntosijoitajalta, tapahtuu se myös varmaankin usean sijoittajan kohdalla samaan aikaan. Mitä tällöin tapahtuu turvalliselle asuntosijoitukselle? Jokainen voi vaikka valmentaa ihan itse omaa mieltänsä siihen.\n2 thoughts on “Pokeripeliä keskuspankkiirin kanssa”\n" asuntosijoittaja vuodesta 2008"\nKiitti artikkelista. Itse näen, että keskeinen asuntosijoittamiseen liittyvä riski Helsingissä on se, että kansa herää täysin käsittämättömään harjoitettuun kaavoituspolitiikkaan. Helsingissä ja pääkaupunkiseudulla asuntojen hinnat ovat korkealla, koska tarjonta ei ole saanut vapaasti tasapainottua kysynnän kanssa. Kysyntä on kova, koska pääkaupunkiseutu on ainoa vakavasti otettava metropolialue etuineen (laaja valikoima ja määrä työtä, kulttuuripalvelut, kaikkea enemmän kuin "maalla"). Koska asuntojen hinnat ovat Helsingissä 2-5-kertaiset muuhun maahan verrattuna, looginen ratkaisu olisi kasvattaa radikaalisti kaavoitettujen asuntojen määrää (ts rakentaa enemmän ja korkeammalle). Jos näin tehdään (ja toivon että niin tehdään koska ihmiset selvästi haluavat asua pääkaupunkiseudulla), häviäjiä ovat asuntonsa nyt kalliilla ostavat.


Vihreä lippu myönnettiin yli 100 koululle ja päiväkodille osoituksena ansiokkaasta ympäristötyöstä - Ympäristökasvatusjärjestö FEE Suomi\nVihreä lippu myönnettiin yli 100 koululle ja päiväkodille osoituksena ansiokkaasta ympäristötyöstä\nFEE Suomi on myöntänyt kansainvälisen Vihreä lippu -sertifikaatin tänä keväänä yhteensä 112 kotimaiselle kasvatusalan toimijalle. Vihreä lippu myönnetään tunnustuksena monipuolisesta, lapsia ja nuoria osallistavasta ympäristökasvatuksesta sekä tavoitteellisesta ympäristökuormituksen vähentämistyöstä.\nVihreä lippu -sertifikaatin osallistavan ja tavoitteellisen ympäristökasvatustyönsä ansiosta tänä keväänä käyttöönsä 46 päiväkotia sekä 57 peruskoulua ja lukiota eri puolilta Suomea. Lisäksi 8 osallistujatahoa siirrettiin Kestävälle Vihreä lippu -tasolle tunnustuksena vakiintuneesta ja pitkäjänteistä ympäristökasvatustoiminnasta Vihreä lippu -ohjelmassa. Katso täältä listaus kaikista 112 tänä keväänä Vihreän lipun ansainneesta sekä 8 Kestävälle Vihreä lippu -tasolle siirretystä toimijasta.\n”Vihreälippu -tavat ovat helpottaneet meitä lasten parissa työskenteleviä aikuisia keskittymään ja tarttumaan hetkeen oleellisten asioiden äärelle. Yhteiset pohdinnat ja keskustelut ovat syventäneet aikuisten ja lasten suhdetta ympäristöömme ja kestävään kehitykseen. Kuinka monesti pieni asia on ihmeellinen, kuten keväisin juuri herännyt pienen pieni muurahainen tai ensimmäinen leppäkerttu? Tai kukkivat omenapuut, kun linnut ruokkivat poikasiaan juuri rekisteröidyssä linnunpöntössä?”, tiivistää Kestävän tason lipun ansainnut päiväkoti Vilma arjen Vihreä lippu -huippuhetkiään.\nFEE Suomi onnittelee kaikkia Vihreä lippu -sertifikaatin ansainneita hienosta ja onnistuneesta ympäristökasvatustyöstä kestävän tulevaisuuden edistämiseksi!\nToivion koulun mainion Vihreä lippu -laulun sanoin:\n”On vesiasioitakin, myös jätteen kierrätystä,\nja energia-asioista meillä tietämystä.\nNyt lipun vihreän me saamme pihan tankoon nostaa.\nEi ympäristöpalkintoa kaupasta voi ostaa.”\nVihreä lippu on kansainvälisesti tunnettu ympäristökasvatusohjelma ja kasvatusalan ympäristömerkki. Vihreä lippu -toiminnan voimavarana ovat lapset ja nuoret, joka osallistuvat aktiivisesti niin projektien suunnitteluun, toteutukseen kuin tulosten arviointiin. Ohjelma innostaa kestävien elämäntapojen omaksumiseen ja aktiiviseen kansalaisuuteen myös uuden opetussuunnitelman hengessä, tarjoten käytännön toimintamallin sen toteuttamiseen.\nMaailmanlaajuisesti ohjelmaan kuuluu liki 50 000 koulua, joissa opiskelee yli 16 miljoonaa oppilasta yli 60:ssa eri maassa. Suomen Vihreä lippu -ohjelman noin 300 toimijaa kattaa noin 90 000 lasta, nuorta ja aikuista, ja sen vaikutukset ulottuvat myös koteihin ja paikallisyhteisöön.\nKansainvälisellä tasolla ohjelmaa luotsaa maailman suurin ympäristökasvatusjärjestö FEE (Foundation for Environmental Education). Suomen Vihreä lippu -ohjelmaa koordinoi FEE Suomi (Suomen Ympäristökasvatuksen Seura ry).\n← Kasvata kunta kestäväksi – FEE Suomen kuntateesit\nKansainvälinen ulkoluokkapäivä 12.10. haastaa ulos oppimaan! →


1834 ja 1849\nVuoden 1834 matkan jälkeen ajatus yhtenäisestä eepoksesta tuntui mahdolliselta toteuttaa. Lönnrot pohdiskeli runojen keskinäistä suhdetta. Myöhemmin hän on kertonut noudattaneensa yleensä parhaiden laulajien järjestystä. Kalevala oli valmiina alkuvuodesta 1835. Esipuheen Lönnrot päiväsi helmikuun 28. päivänä.\nSekä Kalevalan käsikirjoituksia että Elias Lönnrotin runomuistiinpanoja säilytetään Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistoissa. (Kuva: Timo Setälä 1998. SKS)\nKalevalan julkaiseminen ei sammuttanut Lönnrotin keruuintoa. Hän jatkoi työtä edelleen ja matkusti Vienaan jo saman vuoden huhti- ja lokakuussa. Todellisen suurretken hän teki vuosina 1836-1837, jolloin hän kulki Vienan kylien kautta Lappiin saakka ja sieltä palattuaan jatkoi Kajaanista etelään Suomen puoleiseen Karjalaan.\nLönnrotin esimerkki innosti myös monia muita keruumatkoille. Tärkein nuorista kerääjistä oli D.E.D. Europaeus, josta tuli Lönnrotille merkittävä työkumppani. Näin hänen käyttöönsä kertyi yhä uusia vanhojen runojen muistiinpanoja.\nLönrot alkoi työstää Kalevalasta uutta, laajempaa laitosta. Se ilmestyi vuonna 1849. Tähän Uuteen Kalevalaan Lönnrot lisäili kokonaisia jaksoja ja teki muutoksia suureen osaan tekstistä.\nVanha Kalevala oli vielä suhteellisen lähellä alkuperäisten laulajien esityksiä. Uuden Kalevalan kokoonpanossa Lönnrot etääntyi yhä enemmän alkuteksteistä.\nTyötapaansa Lönnrot selitti: --minä arvelin itselläni olevan saman oikeuden, jonka vakaumukseni mukaan useimmat laulajat omistivat itsellensä, saada järjestää sen mukaan runot kuin ne parhaiten sopivat toinen toisensa kanssa yhteen taikka runon sanoilla: Itse loime loitsijaksi, laikahtime laulajaksi, s.o. minä pidän itseäni yhtä hyvänä laulajana kuin hekin.


Millaisia ovat vihreät tekosi, Pekka Haavisto? - Studio55.fi\nStudio55.fi > Tästä puhutaan Julkaistu 11.03.2013 14:30 (Päivitetty 12.03.2013 10:53)\nPekka Haavisto kertoo pyöräilevänsä kesäkaudet. Martti Kainulainen/Lehtikuva\nKansanedustaja Pekka Haavisto toivoo kauppoihin enemmän ja paremmin merkittyä luomua. Suomalaisten pitäisi hänen mielestään vähentää kulutusta.\nMitä vihreitä tekoja teet jokapäiväisessä elämässäsi, kansanedustaja Pekka Haavisto?\n– Käytän joukkoliikennettä. Pyöräilen kesäkaudet. Olen kasvissyöjä. Tarkkailen myös kulutustottumuksiani: käyn kirpputoreilla sekä vanhojen tavaroiden liikkeissä ja kunnostan vanhoja esineitä, Haavisto vastaa.\nHaavisto on iloinen ekologisten elintarvikkeiden lisääntymisestä kauppojen hyllyillä. Niitä voisi tosin olla hänen mielestään enemmänkin.\n– Jo 1980-luvun alussa silloisen Elannon pääjohtaja sanoi minulle, että kaupan pitäisi palvella hyvin myös ympäristötietoista kuluttajaa. Siitä on kulunut monta vuosikymmentä, mutta olemme edelleen aika alkutekijöissä. Ihmisten on vaikea hahmottaa luomumerkintöjä ja tuoteselosteita.\nLuomutuotteita merkitty kaupassa. Kuvituskuva. Viena Kytöjoki/Lehtikuva\n– Joissakin kaupoissa luomutuotteet kyllä ovat jo näkyvästi esillä. Itse ostan luomumaitoa. Olen tyytyväinen myös siihen, että valikoimiin on tullut luomuviinejä.\nVähintä, mitä jokainen kansalainen voi ympäristön eteen tehdä, on Haaviston mielestä jätteiden kierrättäminen sekä kulutuksen rajoittaminen.\n– Silloin, kun kulutusta voi vähentää, se pitää tehdä. Kodinkonetta ostaessa tulee selvittää sen energiankulutus. Vanhaa ei ehkä aina kannata heittää pois vaan korjata käyttökelpoiseksi.\n– Pahiten Suomen ympäristöä uhkaavat globaalit ympäristöuhat. Ilmastonmuutoksen takia sään ääripäät pohjoisillakin alueilla saattavat muuttua.\nHaaviston mielestä luonnon monimuotoisuuteen kohdistuviin uhkiin suhtaudutaan Suomessa edelleen välinpitämättömästi.\n– Näin tapahtuu, vaikka esimerkiksi turvetuotannon suomalaiselle vesistölle aiheuttamat haitat tunnetaan. Itämeren leväkukinnot ja saasteet ovat tulleet meidän sukupolvemme aikana näkyviksi, Haavisto sanoo.\nPekka Haavisto vierailee Studio55.fi-ohjelmassa tiistaina 12. maaliskuuta klo 9.05. Lähetys on katsottavissa myös nettisivuillamme jaKatsomossa.\nKiinnostaako ekologinen elämäntapa? Näin pääset alkuun!


Homofobia ja transfobia - www.homofobia.fi\nMitä homofobia ja transfobia ovat?\nHomofobia ja transfobia tarkoittavat tosiasioihin perustumatonta vihaa, pelkoa, inhoa, vastenmielisyyttä tai syrjintää seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvia ihmisiä tai kyseisiä ilmiöitä kohtaan.\nNimityksestään huolimatta homofobia ei ole lääketieteellinen "fobia", vaan rasismiin tai seksismiin verrattava ilmiö.\nHomofobiaan liittyy kielteisiä yleistyksiä ja ennakkoasenteita homoseksuaalisuudesta ja homoseksuaalisista ihmisistä.\n» hlbti FAQ - tietopaketti seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä\n» Oletko homofobikko? - tee testi.


Banyan Tree Bangkok -kattobaari ja ravintola Vertigo - kerros 61\nKoti › Uudet artikkelit › Banyan Tree Bangkok Rooftop Bar & Restaurant Vertigo - kerros 61\nPidän todella Bangkokista huolimatta sen haitoista. En yrittänyt sitä heti, mutta toisesta tai kolmannesta vierailusta. Ja erityisesti haluan mennä pilvenpiirtäjien näköalatasalle. Olen jo jo usean kerran ollut kaikkien tuntema Bayok Skye ja halusi jotain uutta. Yleensä tiedätte, että tämä on minun laiminlyönnistäni siitä, että en käynyt muissa paikoissa, koska Bangkokissa on tarpeeksi havainnointia, kuten korkeita rakennuksia,.\nKiinnittääkseni päätin mennä heti kahteen paikkaan: Vertigo Grill & Moon Bar ja Lebua skybar (seuraa linkki viestiä hänestä). Tulevaisuuteen sanon, että suurin osa Bangkokin tapahtumapaikoista on ravintoloita ja baareja, minkä vuoksi paikka pitäisi hukkaan mennä.\n1 Vertigo Rooftop Bar & Restaurant\nVertigo Rooftop Bar & Restaurant\nMinun on sanottava heti - pidän siitä todella. Itse asiassa hyvä paikka, kuten he kirjoittivat arvosteluissa. Itse rakennus on Banyan Tree Bangkok -hotelli , jossa voit pysyä pari päivää, jos tällainen halu on. Hotelli on myös hyvä, vaikkakaan ei halpaa.\nJa Vertigo Moon Bar sijaitsee tämän pilvenpiirtäjähotellin katolla 61. kerroksen korkeudessa. 59. päivänä saavut hissillä, ja sitten pari kerrosta nouset portaita ylös.\nKatto ei ole kovin suuri ja se on jaettu 2 alueeseen: baari ja ravintola. Lisäksi ravintola on kahdessa tasossa: hieman alempi ja hieman korkeampi. Palkki on korkealla tasolla, joten mikään ei häiritse 360 asteen näkymää. Näkyvä Bayok Sky ja Kaakkois-Aasian korkein rakennus MahaNakhon. Ja mitä muuta pidin - ei ole kattoa eikä ikkunoita, istut niin Bangkokin kaikkien tuulien puhaltamana suoraan kadulla. Totta, se on hyvä vain selkeällä säällä, jos sataa, sinun on lähdettävä.\nHuolimatta siitä, että ravintolassa oli paljon pöytiä ja baarissa ei myöskään ollut melkein vapaata tilaa, Leboisissa olevan väkijoukon vaikutelmaa ei luoda, se on vain todellinen, kuten ruuhka-metrolla. Vaikka ihmiset tulevat baariin ei niinkään juomien kuin itsekuvien ottamiseksi Bangkokin yön taustalla, ei jännitystä ole, kaikki on rauhallista ja mitattua. Vertailu ei myöskään kannata Lebois'ta, Vertigossa - kukaan ei ole sinä «laidunmaa», ei tarkkaile mitä teet.\nBanyan Tree Bangkok ei näytä alhaalta alhaalta\nAika mukava aula ensimmäisessä kerroksessa\nHissin jälkeen kierreportaat ylhäältä\nRavintolan käymisen jälkeen pääset Vertigo Mooon -baariin\nAluksi tilasin cappuccinoa ja istuin baarissa\nValikko on korostettu tummana\nBaari itse ja juo\nValonheittimet syttyvät ajoittain ja liikuttavat palkkeja\nYönäkymät Bangkokiin baarin näköalatasolta\nKaukana näkyvä Bayok Sky\nKeskeisellä paikalla on MahaNakhon-pilvenpiirtäjä, Kaakkois-Aasian korkein rakennus\nKattoravintola, 61 kerros\nRavintola näköalalla Bangkokiin\nAika mukava paikka, istuu, syö ja katsele ympärillesi\nVertigo Griil ja Moon Bar\nLuonnollisesti kaikki ottavat selfies\nVoit myös istua baarissa olevissa pöydissä, mutta heitä on vähän.\nTilasin mojiton ja nauti Bangkokin näkymistä\nNo, tietysti puhun hinnoista. Thaimaasta se on vähän kallis. Toisaalta tämä on edelleen epätavallinen paikka, pilvenpiirtäjän katto. Ja jos et käy täällä joka päivä, se on aivan hyväksyttävää. Voit tulla tytön tai ystävien kanssa syntymäpäiväsi monipuolistamaan kokoontumispaikkoja. Joten tilasin ensin cappuccinon 300 bahtia, sitten alkoholittoman mojiton 385 bahtia. Kahvi on normaalia, mutta mojito väkevöi jotain tuskallisesti. Kaikille juomille anna ilmainen levy pähkinöitä ja siruja.\nMinusta näyttää ainakin, että se kannattaa kerran matkan. Jos minulla on halu yöpyä kattobaarissa, ajattelen ensinnäkin Vertigo-kuubaaria. Sanon jopa enemmän, jotenkin joskus joudun syömään myös täällä. En tarkastellut elintarvikkeiden hintoja, mutta jälleen kerran, en ruokaile täällä joka päivä. Periaatteessa pidän itse ideasta, pääsin taksille ja puolen tunnin kuluttua istut jo katolla, juoda kahvia ja nauttia näkymistä. Voit käydä tunnin matkan välillä työ- tai nähtävyyksien välillä Bangkokissa.\nTarkastelen kahvia ja mojitoa\nValikko Vertigo Moon Barissa\nBaarin aukioloajat klo 19–1.\nVierailu on ilmainen. Teoriassa et voi tilata mitään baarista, käydä valokuvaamassa ja jäädä eläkkeelle, mutta en tarkistanut, päätin istua.\nKaikkiin hintoihin lisätään 7% alv ja 10% palvelumaksu. Valikossa tietysti kaikki hinnat piirretään ilman näitä lisämaksuja..\nOn mahdollista tilata online-vierailu ravintolaan (ei baariin) romanttiseen illalliseen. Ruoka on saatavana tietystä valikosta, kuten buffet. Koska hinnat ravintolassa, se toimii varsin hyvin. Sinun täytyy varata Klookin kautta, erittäin hyödyllinen palvelu, jos et tiennyt.\nBaarissa ja ravintolassa on pukeutumiskoodi, josta käy ilmi aulan sisäänkäynnillä oleva kirjoitus sekä arvostelut Internetissä. Pukeuduin ehkä liian kiinni. Itse asiassa ei ole välttämätöntä, että hartiat ovat kiinni, voit käyttää normaalia T-paitaa. Tärkeintä on housut ja suljetut kengät, ei tohvelit tai sandaalit. Tytöille on helpompaa, avaa sandaalit ilman ongelmia. Tuomitsin vierailijoiden perusteella.\nTässä on esimerkiksi suora linkki hotellille: Lebua valtion tornissa\nSijaitsee lähellä MRT Lumpini -metroasemaa. Sama nimi on lähellä. lumpini-puisto.\nBanyan Tree Bangkokin kattobaari ja ravintola, 61. kerros. Sitä kutsutaan Vertigo Grill and Moon Bar. Kiva paikka.\nBanyan Tree Bangkokin kattobaari ja ravintola, 61. kerros. Sitä kutsutaan Vertigo Grill and Moon Bar. Mukava paikka Lue lisää\nLoppusanat Yleensä katso itse, haluatko mennä sellaiseen paikkaan vai ei. Mutta jos menet, niin ehdottomasti ei Lebuassa! Vertigo on mielestäni paljon mukavampaa. Ja joku pitää häntä yleensä parhaaksi Bangkokissa. Haluan myös mennä MahaNakhoniin, kun he avaavat sen.


Minna Canthin taistelu “Vanhaa Suomea” vastaan\n∼ Minna Canthin taistelu “Vanhaa Suomea” vastaan\nMinna Canthin taistelu “Vanhaa Suomea” vastaan\tJulia Virtanen 6.2.2017 | Jätä kommentti Seppo Parkkisen näytelmä “Canth” Suomen Kansallisteatterissa pureutuu realismin keinoin Minna Canthin elämään ja hänen pyrkimykseensä muuttaa 1800-luvun vanhoja asenteita. Canthia esittää Cecile Orblin. Näytelmän on ohjannut Kaisa Korhonen.\nUskonto ja kirkko olivat vahvassa asemassa 1800-luvulla, ja niitä Canth arvosteleekin vahvasti muun muassa näytelmässään “Kovan onnen lapsia”, jossa esimerkiksi lääkäri ja pappi väittelevät eutanasiasta ja lääkäri arvostelee kirkon oppeja ja Jumalaa. Näytelmä kiellettiin, koska sitä pidettiin epäsoveliaana. Tästä tuleekin hyvin esille, kuinka tärkeä asema kirkolla oli ja kuinka paljon sillä oli vaikutusvaltaa.\nNaisen asema oli 1800-luvulla melko huono. Naisella ei esimerkiksi saanut olla omaisuutta vaan mies omisti kaiken. Tämä tulee myös selkeästi esille Parkkisen näytelmässä, kun Canthin mies kuolee ja leski saa päätösvallan itsestään ja omaisuudestaan. Canth suree kyllä miestään, mutta samaan aikaan hänestä huokuu vapaus tehdä, mitä hän itse haluaa. Canth kapinoi naisten asemaa vastaan muun muassa lopettamalla korsetin käyttämisen. Hän taistelee näytelmillään naisten aseman parantamiseksi, mikä tulee erityisesti esille hänen näytelmissään Sylvi ja Työmiehen vaimo, joissa naisten suru ja kärsimys ovat keskeisessä osassa.\nRealismi – jota Canth näytelmissään käyttää – syntyi vastareaktiona romantiikalle, joka oli myös kapinallisuutta ja vallankumousta kirjallisuuden saralla. Canth soti siis vanhoja arvoja ja asenteita vastaan myös realismilla, jota monet eivät ymmärtäneet vaan jota pidettiin liian raakana ja traagisena. Canthin näytelmissä on rankkoja aiheita, joilla kirjailija yritti saada ihmiset tajuamaan esimerkiksi naisten ja köyhien olot sekä saada muut tuntemaan myötätuntoa sorrettuja kohtaan.\nCanth käsittelee näytelmissään myös tabu-aiheita ja puhuukin niistä avoimesti. Hän esimerkiksi kertoo, että sairastui ensimmäisen lapsensa synnyttyä masennukseen ja halusi tappaa lapsensa. Tämä on suuri tunnustus, eikä tuohon aikaan tiedetty eikä puhuttu synnytyksen jälkeisestä masennuksesta kuten nykypäivänä.\nCanth haluaa myös saada nuorten äänen kuuluviin, mitä hän korostaakin näytelmässään Papin perhe, jossa perheen nuoret kapinoivat isäänsä vastaan. 1800-luvulla nuoria ei vielä juurikaan kuunneltu, mutta Canth ei luovuta vaan taistelee Suomen nuorten puolesta. Hän kuitenkin loppujen lopuksi huomaa taistelevansa melkein yksin “Vanhaa Suomea” vastaan. Canth tiivistääkin uupumuksensa sanoessaan: “Vanhaa Suomea minä halveksun, mutta nuorta minä häpeän.” Tästä käy ilmi, että Canthin voimat alkavat käydä vähiin, kun hänestä tuntuu, että kukaan muu ei uskalla avata suutaan.\nCanth murtaa monia 1800-luvun käsityksiä, mutta muutos, jonka hän saa aikaiseksi, näkyy vasta Canthin kuoleman jälkeisinä vuosikymmeninä. Canth ja hänen näytelmänsä ovat kuitenkin vaikuttaneet moneen asiaan, jotka nykypäivänä ovat itsestäänselvyyksiä, esimerkiksi naisen asemaan ja naisten koulutukseen.\nJaa:FacebookTwitterGoogle+\tArtikkeli kategoriassa Uutiset Artikkelin kirjoittaja Julia Virtanen\tOle hyvä ja kommentoi omalla nimellä hyvien tapojen mukaisesti.


...löysinkö eilen ihanat porsliinipallot kirppikseltä, kun kävin siivoilemassa omaa myyntipöytääni. Löysin. Mulla välähti heti nuo nähdessäni, että nehän kuuluvat tuohon kynttilätarjottimelle.\nMua on jo pidemmän aikaa viehättänyt tuollainen konjakin ruskea, lähinnä pukeutumisessa, mutta nyt tuo väri on alkanut valtamaan alaa myös sisustuksessa. Palloissa sattui olemaan just tarvittavat värit ja kuviot.\nOlen tarkka tuon sävyn suhteen enkä puhu nyt lämpimästä beigestä vaan enemmänkin sellasesta vauvan kakan sävystä =D Kaikkeen sitä ihminen voi ihastua!\nJa arvaa olenko hankkinut pikkuisen ihanan ja kätevän laukun.\nTohon ihanaan kassiin mahtuu kaikki tarpeellinen mitä aina tulee roudattua mukana milloinkin, missä kuljenkin.\nArvaa onko elämä mukavaa, kun ymmärtää nauttia arjen pienistä iloista?\nAnne-Mari 29. tammikuuta 2014 klo 17.18\nIhanat pallot<3 Ymmärrän täysin tuollaiset pikkuiset arjen sulostuttajat;)\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 10.13\nTuollaisia arjen pieniä sulostuttajia vaan tulee ostettua ehkä liian usein ja sitten paikat tursuaa. Onneksi on keksitty blogikirppis ja tavallinen kirppis =D\nIrmastiina Ruusukummusta 29. tammikuuta 2014 klo 17.37\nOn elämä ihanaa, kun muistaa iloita pienistäkin arjen asioista...:)\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 10.14\nNiina 29. tammikuuta 2014 klo 17.37\nIhanat pallot ja tuo laukku <3 se ruskean sävy ihastuttaa täälläkin :)\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 10.16\n=) Laukku on osoittautunut erittäin hyväksi ostokseksi. Se menee ruokakaupassakin kauppakassina kun ei koko viikon ruokia osta kerralla. Kirppiksellä, vaateostoksilla eväskassina...\nSisustEllen 29. tammikuuta 2014 klo 18.04\nIhana sävy ja hauskasti määritelty:D Kyllä ne arjen pienet ilonhetket ovat sitä, mikä tuo elämään onnellisuutta. Ilonkuplia viikkoosi♥\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 11.00\n=D Juu, pitäisi vaan pysähtyä nauttimaan pikkujutuista ja elää hetkessä.\nAnsku 29. tammikuuta 2014 klo 18.21\nSöpöt kakkapallot ;), oikeesti tosi kauniiit! Ja kyllä pienet asiat on ihan arjen pelastus <3\n<3 Näin on. Mukavaa viikonloppua!\nKorukopan Eija 29. tammikuuta 2014 klo 18.25\nAijai mitä ihanuuksia! Suloiset porsliinilöydöt <3\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 11.12\nEena 29. tammikuuta 2014 klo 19.17\nOnpa kerrassaan ihanat pallot. Nuo mäkin olisin kelpuuttanut. Ja laukun myös. :)\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 11.15\nSusanne 29. tammikuuta 2014 klo 19.31\nKauniita hankintoja! Värin määrittely oli ihana:)\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 11.22\nKirsi 29. tammikuuta 2014 klo 23.42\nKiva löytö nuo pallot. Samoin laukku, mistä olet sen hankkinut?\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 11.23\n=) Laukku on FashionStoresta.\nJenni 1. helmikuuta 2014 klo 1.39\nIhanat, sekä nuo posliinipallot, että makea laukku! Ihania arjen pieniä iloja! <3\nKukkaiselämää - My flowering life 1. helmikuuta 2014 klo 9.19\nIhanat pallukat! Kaunista kaikin puolin! Mukavaa viikonloppua!\nHanni 1. helmikuuta 2014 klo 11.24\nKiitos =) Mukavaa viikonloppua sinullekin!\nHannele/Täyttä Elämää 1. helmikuuta 2014 klo 17.26\nOnpa aika ihana laukku!! Tuollainen ois just hyvä koulussa lisäkassina kun yhteen ei mahdu tavarat :)


Miekin lähen sieltä heti, kun löytyy nopeampi ja helpompi paikka pistää kuvat ja uutiset koko suvulle ja kavereille kerralla. Ne mainokset ja muut tyrkkypiiloansat tympii muakin. Mutta käyttö on helppoa ja suku läsnä... Antakaa anteeksi...\nEli haluat niin, että kuvat näkyy vain kavereille, mutta ei julkisesti? Siihen Facebook taitaa olla hyvä. Julkiseen jakeluunhan löytyy sitten moniakin vaihtoehtoja?\nItellä on tavoitteena lähteä aamulla Päijänteelle. Jos vaikka kiertäisi Virmailansaaren ja poikkeaisi Kelveneellä? Yötä jossain ja perjantaina takaisin?\nTarkoitus olis myös kokeilla saako tuonne työnnettyä jotain kuvaa ja tekstiä kännykällä reissun päältä?\nKyllä kai ne kuvat näkyy kaikille, kun en mitään rajauksia oo tehnyt? Mikähän olis sitten vaihtoehto tuolle usean karsastamalle fb:lle? Mikä olis reaaliaikainen, minne olis tumpelonkin tosi helppo ladata kuvat ja videot, ja missä olis ilmaiseksi ääretön määrä muistia? Ja missä kuvia olis helppo tekstittää ja muokata kansioihin? Ja minne kaverit vois jättää kommenttinsa? Ja missä kaverit sais heti tiedon uusista kuvista?\nKun on tehnyt facebookiin kuvakansion, niin siinä ruudun alareunassa on osoiterimpsu, url, joka on suora osoite kuvakansioon. Sen linkin kun pistää vaikka tänne, niin kenenkään ei tarvitse liittyä facebookiin eikä Jukkiksen tarvitse siirrellä kuvia muualle.\nJaahas! Täytyypä jossain välissä kokeilla.\nNo nyt kun en ole koskaan feispuukkia käyttänyt, niin en osaa verrata helppoutta niissä kohdissa, missä sitä arvotit? Itse olen käyttänyt Kuvablogia ja Photobucketia. Jälkimmäistä lähinnä siksi, että se on linkitettävissä suoraan. Ainakin noissa on tekstitys, kansiointi ja kommentointimahdollisuudet. Ja ilmeisesti myös kerro kavereille osiot? Jälkimmäisestä en tiedä, kun olen aina laittanut vaan linkin sähköpostilla, missä on valmis lista olemassa. Itselläni ei sinänsä ole mitään fb:tä vastaan, mutta ei ole vaan ilmennyt tarvetta. Kukaan kavereista ei tietääkseni ole siellä?\nTuo Louestajan linkittämä blogi/kuvasivusto näytti pikaseltaan ihan toimivalta, ainakin katsella. Siellä vain ei oo ketään sukulaisia, ja kun lapset maailmalla juttelee fb:llä niin sinnehän minäkin..Oletko tuo H.R. itse? Samoissa maisemissa osin pyörin minäkin, ja ihmettelin tuota menemisen helppoutta--kun olen tottunut umpilumessa hiki pinnassa tarpomaan--tuolla jäällä edes tullut hiki! Ja lunta oli sentti, pari, juuri niin, ettei puusukset tehny spagatia. Mikä on ihan puhtaalla jäällä karseaa!!\nToi Vox oli yksi kolmesta kuvanlähetysosoitteesta, jotka oli valmiina Nokian kännykässä. Toi oli ainoa, johon sai laitettua mukaan myös tekstiä. Muut oli Ovi ja Flickr. Ajatus oli tosiaan kokeilla lähettää tunnelmia kavereille reissun päältä. Yhden kerran lähetys epäonnistui. HenkRaaf on nuoruuden "taiteilijanimi".\nJuu ne lumettomat kohdat oli pahoja. Menin niistä yli tasatyönnöin ja jäykin jaloin, ettei tapahtunut kauheita!\nKirjoittaja Viesti Viestin aihe: Re: Jäätilanne?\n.... Vieläkö tuonne Kelventeelle pääsee turvallisesti? Ettei oo railoja, virtapaikkoja sulnina, tai vettä jäällä? Tai laivaväyliä? Voi olla tyhmä kysymys, mutta kun ei oo mitään käsitystä Päijänteen kokoisesta järvestä...\nMuutama päivä sitten jää näytti kestävän "aika hyvin"...\nTästäkin huolimatta mulla kulkee aina naskalit kaulassa kun jäällä liikun - "vahvakin" jää voi pettää (kuten Joonas Frisk toisaalla kertoo).\nKesken kesän kysymyksiä Päijänteen kansallispuiston TALVIretkeilijöille!!!!!!!!!!\nAinakin Tyy, Louestaja, Jukkis, Kare ovat olleet siellä myös talvella.\nJOs joku haluaisi kommentoida paria yksityiskohtaa, ilmoittautuisi yv:llä, niin kyselisin.\nMiltähän Päijänteen jäätilanne näyttää tällä hetkellä? Aika hyvin on pakkasia pidellyt niin luulisi jo kestävän, mutta jos jollakulla on asiasta tietoa niin ottaisin mielelläni vastaan. Vietän yksinäisen joulun ja keksin tänään että voisin lähteä Päijänteelle 5-6:ksi päiväksi.\nOtan myös vinkkejä vastaan jos joku tietää hyvän kohteen tuollaiselle jouluretkelle. Lähden liikkeelle tästä pääkaupunkiseudulta ja paikka olisi hyvä olla muutaman tunnin ajomatkan päässä. Viimme joulun olin melomassa Tammisaaressa mutta nyt rannikon jäät haittaavat sitä hommaa. Maalla on ainakin tällä hetkellä liian vähän lunta ahkiolla mutta jäitä pitkin kyllä pääsee.\nViime viikonloppuna oltiin päijänteellä melomassa, kansallispuiston ja ympäristön vesillä. Heti sen jälkeen jäätyi rannat ja kaikki pienemmät vedet, mutta isommat selät ei vielä liene jäässä. En arvaisi mennä vielä jäille!! Ainakaan puiston alueelle asti. Mutta pakkasethan on kyllä ollut aikamoisia ja samanlaisia on luvassa jouluun asti, joten tilannehan muuttuu koko ajan.\nJäällä ei ole vielä lunta, koska jäätymisen jälkeen ei ole lunta vielä satanut, joten ei siis hiihtokeliä. Luistelemaan saattaisi pääst pienillä lahdilla tms, mutta vain kunnon turvavarusteilla!\nPäijänteen vesi on huomattavasti normaalia alempana, joten sulapaikat, virtaukset yms saattaa olla yllättäviäkin. Varovasti siis!\nJuuri olin Korpilahden Oravivuoren tornissa katselemassa Päijänteelle ja mm. Vanhanselkä Korpilahden - Jämsän välillä ainakin lainehti vielä suurelta osin.\nRantoja myöten vielä kannattaa kulkea, tai sitten koputella koko ajan jäätä.\nTilanne näyttääkin huonommalta kuin kuvittelin. Täytyy harkita vielä ja seurata jäiden kehittymistä, lähtöpäivä on tiistai eli kaksi päivää on enää jäätymisaikaa.\nYmpäristö.fi-sivuilla on tietoa jään paksuuksista. Mittauspäivät ovat kuun 10. , 20. ja 30. päivä, joten huomenna saadaan uudet tulokset. Vaan tulenevatkohan ne nettiin jo samana päivänä? Päijänne ei tosin kuulu mitattaviin järviin.\nOnpa sittenkin mittauspaikka myös Päijänteellä, nyt jäätä mitattu 21cm, joten aika hyvältä näyttää. Tämä on hienoa että lunta on tullut ja lisää tiedossa.\nJoten hyvää ja valkeaa joulua kaikille palstan lukijoille!\nMinusta kuulostaa vaikealta keliltä lähteä. Iso juuri jäätynyt järvi ja paljon lunta jäällä. Jään paksuus varmaan vaihtelee aika paljon. Rauhallista ja varovaista joulua.


Mikä määrittää treenin kokonaiskuormituksen? | Pakkotoisto.com\nEli mikä tekijä määrittää treeneissä kokonaiskuormituksen? Onko se kokonaisvolyymi vai intensiteetti? Vaiko joku muu tekijä?\nItselläni on tullut vastaan sellainen ongelma, että jos teen normaalia volyymitreeniä ja lisäilen sarjoja aina treeniblokin loppua kohti, niin sarjapainot alkavat kokoajan tuntua raskaammilta mitä pidemmälle blokkia mennään. Tämähän on ihan normaalia, kun rasitus kumuloituu, joten pidän kevennyksen. Tämän jälkeen painot tuntuvat kuitenkin entistä raskaammilta. Eli käytännössä menetän voimaa.\nMitäköhän voisin seuraavaksi koittaa? Tällä hetkellä teen siis kaksijakoista ohjelmaa neljä kertaa viikossa. Voiman menetys on varmaankin merkki liian vähäisestä palautumisesta? Auttaako tällaisessa tilanteessa treenijaon muuttaminen, esim. lihas kerran viikkoon (nelijakoinen tms.) vai pitääkö vähentää sarjamääriä, eli kokonaisvolyymiä? Auttaako jos vähentää isoja perusliikkeitä? Vähän kummallinen juttu kyllä. Noin viiden treenivuoden jälkeen teen penkkiä ja kyykkyä alle sadalla kilolla.\nIsoja perusliikkeitä tuskin tarvitsee vähentää, mutta mahdollisesti apuliikkeitä voisi. Mahdoton tosin sanoa, kun ei tiedä mitä liikkeitä teet ja kuinka paljon. Onko kevennys riittävän pitkä / kevyt?\nJa vastatakseni omalta osaltani itse kysymykseen: sekä volyymi että intensiteetti vaikuttaa kokonaisrasitukseen. Esimerkiksi kevennyksen voi tehdä tekemällä laskemalla volyymia intensiteetin pysyessä suhteellisen korkealla tai päinvastoin intensiteettiä laskemalla volyymin pysyessä suhteellisen korkealla. Volyymin lasku lienee parempi vaihtoehto voimien säilymisen kannalta, mutta viikon kevennyksen aikana et joka tapauksessa voimiasi juuri menetä.\n. Onko kevennys riittävän pitkä / kevyt?\nTai liian pitkä / kevyt. Voi olla molempia ja riippuu tuhannesta asiasta. Esimerkiksi mä en voi normaalisti keventää paljoakaan painoista tai kevennys menee tavallaan yli ja menetän tatsin raskaisiin painoihin. Eli volyymi ja intensiteetti kyllä tippuu, mutta painot pysyy 80 % yläpuolella. Toinen vaihtoehto on se, että rasituksen pitää kumuloitua todella rankasti että kärsii ottaa painoistakin pois. Periaatteessa sellainen over reachingin tyylinen systeemi sopii mulle parhaiten missä viedään rasitus riittävästi yli ja jos se ja sen jälkeinen kevennys menee nappiin niin saattaa saada jopa lisää voimaa. Käytännössä se on meikäläisellä aikamoista tasapainoilua kun ei oikein ikinä tiedä miten kroppa tällä kertaa asiaan suhtautuu.\nGood point. Ajattelin varmasti samaa, mutten saanu sitä kirjailtua tekstiksi asti. Itellä tuntuu kanssa viikon kevennys, missä kuitenkin käydään salilla kevyesti reenamassa, olevan liian kevyt ja enemmän haitaksi. Tosin jos viiden treenivuodenkaan jälkeen ei kyykky tahi penkki kulje tuota paremmin, voisi siinä jotain muutakin olla. Ellei treeniblokki ole 2 vko treeniä ja 2 vko totaalilepoa.\nJos voimaa haluaa, niin ei sitä jakoa kannata ainakaan harvemmaksi muuttaa, eikä karsia perusliikkeistä.\nAuttais asiaa jos ketjun aloittaja kertois vähän taustoja. Paljonko ikää, miltä ne treenit näyttää, ruokailu, lepo, onko elämässä muuten kaikki okei? Ei tollasilla taustatiedoilla voi muutakuin heitellä paskoja arvauksia siitä, mikä tekemisissä mättää.\nKevennyksen teen tällä hetkellä 80% treenipainoista ja pienemmillä lihaksilla vaihtelen liikkeitä, toistot 15-20.\nIkää 27 vuotta, treenit teen kaksijakoisella ohjelmalla työntävät + vetävät, joissa ensimmäisenä kahtena päivänä painotetaan vähän enemmän voimaa (toistot 4-10) ja kahtena viimeisenä hypertrofiaa (toistot 8-25). Sarjamäärä treenissä vaihtelee 16-19 sarjan välissä. Ruokailut siten, että paino nousee, mutta hitaasti, eli vähän plussalla mennään. Unta tulee noin kahdeksan tuntia yössä ja kolme välipäivää salilta. Teen raksahommia työkseni, joten sitä kautta tulee myös aika paljon liikuntaa.\nKyllä mä lähtisin noilla tiedoilla hakemaan vikaa nimenomaan siitä ohjelmoinnista. Minkälainen progressio sulla on isoissa liikkeissä? Pelkkä levyjä lisää-tyyppinen lineaarinen progressio ei toimi kovin kauaa, vaan siellä pitäis olla joku selkeä suunnitelma. Aika ajoin kannattais myös ottaa niitä maksimeita pihalle ja sit jatkaa taas vähän pidemmällä sarjalla. Tästä voi toki olla eri mieltä, mut jos sarjapainojen ja voimatasojen kasvatus ylipäätään kiinnostaa, niin se kivimuuri tulee hyvin äkkiä vastaan sillä "2,5 kg lisää tankoon aina kun pystyy"-systeemillä. Kokeiltu on. Jos asia askarruttaa, niin suosittelen lämpimästi ottamaan yhteyttä nimimerkki jto:hon. Omat tulokset lähti ihan uudella tavalla nousuun, kun siihen kelkkaan hyppäsin.\nNo siis progressiota olen hakenut välillä sarjamääriä lisäämällä ja sitten kyllä juuri noilla vakioiduilla sarjamäärillä, jolloin kasvatan toistoja ja kun saan toistot täyteen, esim. 3 x 8, niin lisään rautaa. Omalla kohdalla sarjapainojen kasvatus on loppupeleissä toissijainen asia, koska treenaan hypertrofiaa varten, mutta useinhan sitä ajatellaan, että nämä kulkevat käsi kädessä. Suuremmat sarjapainot = parempi hypertrofia... Minkäköhänlaisia metodeja tällä JTOlla on käytössä? Sarjapainot ovat nousseet, mutta entä hypertrofia?\nItse olen saanut ihan sitä mitä olen pyytänyt. Vuoden sadassa kilossa jumissa ollut strict press nousi kolmessa kuukaudessa 100->110, eikä kehitykselle näy loppua. Sivumennen mainitsin että sitä lihaakin ois kiva saada varsinkin selkä- ja hartiaosastolle ja kyllä teepaidat on siltä alueelta alkanu kiristämään. Sun tilanteessa kun sarjapainot on kyykyssä ja penkissä alle satkun, kannattaa keskittyä ihan siihen sarjapainoprogressioon kyllä. Ihan varmasti alkaa hihat kiristämään ja farkut käymään pieniksi, kun voimaa tehdään lisää perusliikkeisiin.\nMahtaako ketjun aloittaja tehdä kovasti sarjoja failureen saakka? Jos kyllä, niin kokeile jättää sarjoihin 1-2 toistoa varaa ja mene failureen vaikka vain viimeisellä treeniviikolla ennen kevennystä. Pelkästään tuo voisi auttaa.\nMikä ilahdutti tänään salilla? Treeni 7060 27.8.2012


Hauskin kuva kaloistasi tänne - Aqua-Web\nViesti Kirjoittaja catfish freak » 16:35, 28.05.2010\nTänne hauskin kuva kalasistanne .\ntässäpä miun kyhmybanjomonni:\nRÖH RÖH ja hymyä kameralle .\nbanjo.jpg (215.55 KiB) Katsottu 17837 kertaa\nToi ilme on oikeesti paras räkätin sille varmaan 5 minsaa putkeen kun katoin että millainen kuva tuli niin tadaa!\nViesti Kirjoittaja miljoonakala84 » 17:49, 28.05.2010\nEi vitsi hauska\nViesti Kirjoittaja VesiEläin » 19:05, 28.05.2010\nHän on ollut ruoka-aikana paikalla!\nViesti Kirjoittaja kalahullu123 » 20:19, 28.05.2010\nNälkäinen kaveri VesiEläimellä!\nMikä monni? Joku okamonni...?\nViesti Kirjoittaja thank » 21:00, 28.05.2010\nHihii, hauskoja. Hoksin tuon kyhmybanjomonnin kuvan jo tuolla monnitopicissa ja naureskelin kun näyttää tuolta.\nMikä tuossa VesiEläimen kuvassa tuo häkkyrä on etualalla?\nLiittynyt: 15:09, 14.09.2008\nViesti Kirjoittaja fix » 21:14, 28.05.2010\nTätä olen aina itse naureskellut, kun partis on ihan hätää kärsimässä. Ensin tuttavuutta tekee lehtikala, ja heti perään pusukala\ntoukokuu 003.jpg (83.78 KiB) Katsottu 17765 kertaa\nSaako sua pussata??\ntoukokuu 004.jpg (76.63 KiB) Katsottu 17765 kertaa\nViesti Kirjoittaja VesiEläin » 21:46, 28.05.2010\nHän on jaguaarinahkamonni ja etualan väline on "kurkkuteline" tyhjänä.\nViesti Kirjoittaja catfish freak » 14:47, 30.05.2010\nhei VesiEläin voisitko ottaa kuvia tuosta kurkkutelineestä ja laittaa vaikka YVnä minulle kun olen pitkään miettinyt lusikalle korviketta niin voisi väsätä oman.\nTäältä tulee erkki the kampaokamonni varustettuna pepsodent hymyllä !\nKuva0046.jpg (5.1 KiB) Katsottu 17686 kertaa\nSillä on aina tuollainen hymy . Sori huono kuvan laatu .\nViesti Kirjoittaja millia » 15:24, 30.05.2010\nAnna kynäkalalle liian suuri punainen granulaatti, niin tulee pellekala.\npellekala.jpg (55.67 KiB) Katsottu 17676 kertaa\nViesti Kirjoittaja kirjoplaty » 08:57, 31.05.2010\ncatfish freak kirjoitti: Tänne hauskin kuva kalasistanne .\nNoi sierainreiät (?) näyttävät ihan silmiltä!\nViesti Kirjoittaja catfish freak » 16:21, 01.06.2010\nNiin näyttävät ovat ihan totaalisen huvittavia kun ruoka-aikaan pää nousee hiekan alta .\nLiittynyt: 13:18, 21.05.2010\nViesti Kirjoittaja Irene-76 » 12:47, 02.06.2010\nMahtavia kuvia kaikki! Noista tulee tosi hyvälle tuulelle tylsän työnteon lomassa\nKotoa löytyy ihana ja kiltti mies, 3 iloista ja villiä koiraa, akvaariot: 2 x plekola/seurala, seepraplekola, kääpiöpallola ja tulisukarapula.\nViesti Kirjoittaja -Robbary- » 18:15, 03.06.2010\nMitä sä siinä mulkkaat... Hä!\nKörmy edestä.jpg (11.74 KiB) Katsottu 17497 kertaa\nLiittynyt: 21:51, 17.08.2006\nViesti Kirjoittaja Gin » 19:15, 03.06.2010\n-Robbary- kirjoitti: Mitä sä siinä mulkkaat... Hä!\nHahah! Ihan kun se sanois WOW!\nViesti Kirjoittaja -Robbary- » 19:54, 03.06.2010\nJoo Onha toi aika hauskan näköinen\nViesti Kirjoittaja catfish freak » 13:31, 04.06.2010\nHa ha ei oo totta minulla on körmyn sukulais sielu yrmy the papukaijakirjoahven se on mahdottoman utelias .\nKuva0424.jpg (5.5 KiB) Katsottu 12439 kertaa\nAinut huono puoli on että on vähän turhankin utelias kun kyttää koko ajan minua vaikka nukkuisin niin aina on pärstä lasissa kiinni .\nTässä kuvassa olisi pitänyt olla helmirihmakala mutta kukas se siihen tuppaa juuri sopivasti peittämään kaiken .\nViesti Kirjoittaja -Robbary- » 13:41, 04.06.2010\nSattupas hauskasi ja vielä kummallakin melkein samanlaiset nimet... tai ainakin sointuu yhteen. On mun Körmyllä heilakin... Smile. Nimi siitä, ku näyttäs siltä, että hymyilee kokoajan\nViesti Kirjoittaja thank » 14:54, 04.06.2010\nTämä kala on oikea persoona, aina tunkemassa nokkaansa joka paikkaan ja oikea rohkelikko muutenkin, muut saattavat säikkyä ja tämä jää pupeltamaan paikoilleen muina miehinä hiekkaa. Tunnistan sen pienestä arvesta selkäevän luona, taitaa olla aiemminkin ollut vähän turhan rohkea tapaus.\nmonninen1.jpg (263.34 KiB) Katsottu 12425 kertaa\nViesti Kirjoittaja catfish freak » 07:54, 05.06.2010\nNom nom .jpg (6.75 KiB) Katsottu 12354 kertaa\nTässä siis isopurjeplekot kurkkua syömässä mutta kukas on "hieman oudossa asennossa tuolla takana? >XD\nViesti Kirjoittaja thank » 11:56, 09.06.2010\nTässä räpsyjä ruoka-aikaan kun noitamonnikin ekaa kertaa vaivautui paikalle.\n0806c.jpg (183.38 KiB) Katsottu 12317 kertaa\n0806b.jpg (225.12 KiB) Katsottu 12317 kertaa\n0806.jpg (249.82 KiB) Katsottu 12317 kertaa\nViesti Kirjoittaja Piia85 » 11:57, 09.06.2010\nThank, tosi hauskoja kuvia\nViesti Kirjoittaja srd » 08:37, 17.06.2010\nTässä Momo, jonka siis kuuluisi olla sellai solakka salakka...\nViesti Kirjoittaja thank » 08:41, 17.06.2010\nsrd kirjoitti: Tässä Momo, jonka siis kuuluisi olla sellai solakka salakka...\nHehe, siis onko tuo kultakala?\nViesti Kirjoittaja srd » 08:56, 17.06.2010\nthank kirjoitti: Hehe, siis onko tuo kultakala?\nJuups. Eiks ookki siro ja sievä?\nViesti Kirjoittaja -Mandell- » 22:40, 18.06.2010\nkoulu 104.JPG (44.06 KiB) Katsottu 12259 kertaa\nkultakala osoittaa kiintymystä omistajalleen..\nwuhu 2 034.JPG (139.14 KiB) Katsottu 12259 kertaa\nhepuli 001.JPG (63.34 KiB) Katsottu 12259 kertaa\njollain on kiire syömään ja sitten tuo kurja kuparimonninen.. se syö aina tuolla tavalla.. todennut että pinnalla on paremmat safkat.. muut seitsämän tappelevat pohjalla ruuasta muiden monnien ja monnisten kanssa niin tämä nautiskelee yksinäisyydestä. Riskinä on joutua itse ruuaksi jos ei ehdi väistää ku torpedo ampaisee kuten kuvasta näkyy, KIIREELLÄ


Mutantti Magneto, pahamaineinen roisto X-Menin seuraavasta sarjasta, toi Max Fassbenderiin toisen osan kuuntelevaa mainetta. Ja uusi naarasrakkauden aalto. Lähes jokainen katsojan luultavasti huokaisi itselleen: “Voi, kuinka monta viehättävää tässä huijaressa!” Vakiintuneesta mielipiteestä huolimatta Max Fassbenderin negatiivinen luonne aiheutti syvää myötätuntoa. Hän on upea, komea ja miehekäs näytöllä huolimatta siitä, että kaikki hänen ympärillään on pilaantumassa, hän tekee ilmeisiä roistoja. “Pidän hieman virheellisistä hahmoista, koska me kaikki olemme sellaisia”, tähti-agentti kerran tunnusti yhden lehdessä haastattelussa.\nKreivi Dracula – Gary Oldman\nGary Oldman syntyi perheen hitsaaja ja kotirouva. Ja tuomitsemalla alkuperää, oli erittäin vaikea ennakoida tuleva tähti aristokraattien edessä. Mutta meidän on tunnustettava, että Gary oli paras ja hienostunut kreivi Dracula – liukas, julma ja viehättävä konna. Naiset, joilla oli kauhu ja uppoava sydän, seurasivat vampyyrin seikkailuja, unohtaen kokonaan muiden elokuvien Francis Coppolan sankareista. Johtaja teki loistavan askeleen kutsumalla Gary Oldmanin päärooliin. Ja hän puolestaan ei pettänyt: hänellä oli kaksi tehtävää kerralla: nuori komea Count Tepes ja Dracula, kuivuva vanha mies, joka voisi muuttua väärennetyksi vampyyriksi milloin tahansa.\nSheriff Nottingham – Alan Rickman\nKun “Die Hard”, jossa tärkein häikäilijä ja osa-aikainen konna Alan Rickmanin esityksessä melkein ravisteli sankarin Bruce Willisin hermoja, tuli tunti ja Kevin Costner. Elokuvassa Reynoldsin Robin Hood: Prince of Thieves “Alan ilmestyi roolissa demonisen pahuuden Nottinghamin sheriffi, joka on mellakka tumma intohimoja korjaus kaikenlaisia juonitteluun jalo rosvo. Ja hän tekee niin gracefully ja joskus comically, että elokuvan aikana alkaa olla kuin yleisö paljon. Ja jossain vaiheessa se muuttuu jopa sääliä köyhiä Robin: No, se tekisi pelinrakentaja köyhiä ja orvoksi Sherwood ilman synkästi komea sheriffi, jonka silmät vain palaa halusta vaikeuttaa elämää kaikki ympärillä? Siksi, tietyllä oikeudenmukaisuudella, voimme sanoa, että Kevin Costner on hänen luoman uransa roolista “alttarille” Alan Rickmanille.\nHeath Ledger pysyy Hollywoodin historiassa yhtenä nuorimmista ja lahjakkaimmista näyttelijöistä. Hän oli outo ja salaperäinen henkilö. Ilmeisesti tämä hahmo – eräs syrjäinen maailma – ja houkutteli ohjaaja Christopher Nolan, joka ampui kuuluisan elokuvan “The Dark Knight”. Hän kutsui Ledgerin päärooliin – Jokeriin. Vaikka aluksi näyttelijä kuunteli Batmanin kuvaa. Kun Hit ilmestyi joukolle meikki, jonka yksityiskohdat muuten hän tuli itseensä, hän pelotti suuresti kollegoitaan. Onneksi tämä ei tapahtunut yleisölle, joka näki sen näytöllä. Heath Ledgeriin kuuluva outo psykoottinen tappaja ikuisella hymyllä kasvoillaan yleisöllä magneettisesti. Hän vapisi pelosta, katseli häpeällisyyttä ja salaa ei halunnut osua hänen kanssaan. On huomattava, että Heath Ledger oli Jokerin roolin nuorin esiintyjä. Ja Sir Michael Kane, kaikkein mieleenpainuvin, kauhea, jolla on poikkeuksellisen sisäinen viehätys, Joker Ledger oli hyvin erilainen kuin Jack Nicholsonin pelastama merkki. Hän ei ollut lainkaan klovni, hän oli hienostunut psykopaatti, joka tekee helposti murhia. Tämä ei kuitenkaan vähiten estänyt miljoonia katsojia rakastamaan tätä negatiivista luonnetta.\nArnold Voslu tuli kunniaksi kuuluisan “äidin” hartioille. Stephen Sommersin kuuluisa elokuva tuotti näyttelijälle kaiken, mitä hän oli koskaan unohtanut. Näyttää siltä, että pappi Imhotep hänen suorituskykyä, jos hän olisi vain käveli ulos pyramidin, jossa vaeltaa sokkelo tumma ajatuksia, ihmettelevät, miten jälleen ärsyttää farao. Salaiset, pahanhenkiset egyptiläiset eivät kuitenkaan inhoa meitä. Loppujen lopuksi komea, urheilullinen mies taistelee suuresti hänen rakkaudelleen. Ja se lahjoittaa heikkoa seksiä! Ja kuka tahansa olisi seurannut häntä Egyptin reunalla. Yleensä elokuvan finaalissa, kun konna Imhotep kuolee ja ryömii kuiluun, hän herättää sympatiaa ja naisen myötätuntoa. “Jos he kysyivät minulta mitä voin tehdä Hollywoodissa, sanoisin, että voin parantaa kuvan tekijältä. En voinut edes uneksia roolista kuin Imhotep “, myöntää Arnold Voslu.\n2 Kreivi Dracula – Gary Oldman\n3 Sheriff Nottingham – Alan Rickman


Suomessa käytetään 1,5 miljoonaa joulupuuta - Joulupuuseura ry\nSuomessa käytetään 1,5 miljoonaa joulupuuta\npe, joulu 10, 2010 10:06 CET\nKotimainen kuusi kuuluu suomalaisten jouluun, Etelä-Suomen lumitilanteen odotetaan lisäävän kasvatettujen joulupuiden kysyntää.\nTalvinen sää ja adventit kääntävät ajatukset jouluun. Joulupuu on satoja vuosia vanha perinne ja tänä vuonna Latviassa juhlitaan joulukuusen 500-vuotista historiaa. Suomessa joulukuusi vakiinnutti paikkansa koko kansan keskuudessa sata vuotta sitten. Perinne on säilyttänyt merkityksensä ja tänäkin jouluna koteihin hankitaan yli miljoona kuusta.\nKasvatettu kotimainen kuusi vastaa kasvavaan kysyntään laadukkaasta joulupuusta\nJoulukuusten kokonaismäärä nousee Suomessa 1,5 miljoonaan kun mukaan otetaan kotien lisäksi myös yrityksiin ja eri laitoksiin pystytetyt kuuset. Puolet kuusista haetaan tai saadaan suoraan metsästä ja puolet ostetaan. Kasvatettujen kuusten osuus myynnistä on noussut nopeasti viimeisen viidentoista vuoden aikana. Tähän on varmasti monia syitä, mutta koneellisen puunkorjuun myötä myytäviksi tulevien latvakuusten määrä on vähentynyt ja kaupungistuminen on lisännyt ostokuusten tarvetta. Nykyään kuuselta myös odotetaan tuuheutta ja tiettyä muotoa. Aikaisin tulleen lumen odotetaan tuovan vauhtia kuusikauppaan.\nOstetuista kuusista jo lähes puolet eli 300 000 on suomalaisia kasvatettuja joulukuusia. Tuonnin osuus suomalaisten kotien kuusista on pysynyt pienenä eikä tuonnin tänäkään vuonna odoteta kasvavan. Tuontipuiden määrä jäänee alle sataan tuhanteen. Eniten puita tuodaan Tanskasta.\nJoulupuiden kasvattajien kokonaismäärää Suomessa on vaikea arvioida, koska toiminta on pitkälti harrastajamaista. Kaikkiaan kasvattajia arvioidaan olevan noin 600. Puita viljellään pelto- sekä metsämaalla. Eniten puita kasvatetaan ja myydään Etelä-Suomessa. Arviolta noin 80 % kasvatusmäärästä on suomalaista kuusta, lisäksi kasvatetaan serbiankuusta, mustakuusta, pihtoja ja okakuusta.\nKotimainen puu on ympäristöystävällinen vaihtoehto\nTällä hetkellä joulupuuviljelmillä ympäri Suomea on vuoden kiirein aika, sillä tänä jouluna myytäväksi menevät kuuset kaadetaan ja pakataan myytäväksi aikaisintaan neljä viikkoa ennen joulua. Lyhyt varastointi sekä kuljetusmatka myyntipaikalle takaavat puun tuoreuden sekä säilymisen hyvälaatuisena. Pääosa suomalaisista joulupuuviljelmistä on perheviljelmiä, joissa kuusenkasvatus on pitkälti käsityötä. Tämä mahdollistaa ympäristöystävällisesti ja yksilöllisesti hoidetut, laadukkaat joulupuut, jotka sopivat suomalaiseen kotiin. Kaadettujen puiden tilalle istutetaan aina uudet, joten joulupuutuotanto ei tuhoa metsiä.\nJoulupuuseura 20 vuotta suomalaisten joulupuiden puolesta\nJoulupuiden kasvatukseen liittyvästä koulutuksesta ja tiedotuksesta vastaa Joulupuuseura ry. Seura on perustettu Lopella vuonna 1991. Seuran tehtävä on alusta asti ollut lisätä tietoutta kasvatuksesta sekä opastaa uusia viljelijöitä. Ammattimainen kasvatus onkin lisääntynyt seuran perustamisen myötä. Jäsenten määrä seurassa on vaihdellut kolmen ja kuuden sadan välillä. Ensi vuonna seura viettää 20-vuotisjuhlaa.\nJoulupuuseura ry. puheenjohtaja Hanna Holma,\nwww.joulupuuseura.fi ,puheenjohtaja@joulupuuseura.fi, puh.044-3636967\njoulukuusi , joulupuuseura


Osta Avifanz hinta Suomessa ilman reseptiä apteekki | Reseptivapaa Avifanz myynti\nOsta Avifanz hinta Suomessa ilman reseptiä apteekki\nOnko avifanz oikeus minulle?\nPanostamme kuitenkin Image Wearilla myös esteettisiin näkökulmiin, jotta vaatteissa on kaikin, avifanz 200mg. Nesteiden suolakonsentraatioiden eroa kutsutaan osmoottiseksi paineeksi. Täällä on tungosta: Ortopedia ja traumatologia, avifanz korvike pori. Everybody Is Coming To Sophie's Wedding. Suomi Sanakirja Tietoa palvelusta Sivukartta English translator Australian, tablettia avifanz lääke. Suomessa tapahtuu myrkytyksiä tai lääkeyliannostuksia vuosittain arviolta 10 000, ja noin 1 000 kuolee niihin. Unettomalle sopivia yrttejä ovat muun muassa kanerva, humala, melissa, malva, kamomilla, kärsimyskukka ja mäkikuisma, afeksin tilaus lappeenranta. Miksi tiedoissa lukee että tuote on 100 % täysksylitolia, mutta mutta aineosissa ilmoitetaan että ksylitolia on 97-98%. Jos pelkkä dystonia- itse dystonian pahentumatta- voi aiheutta kropalle ton niin sehän voi tapahtua milloin tahansa uudellen, capurate hinta virossa tampere. Pellentesque habitant morbi tristique senectus et netus et malesuada fames ac turpis egestas.\nMilloin potilaat saavat ottaa avifanz?\nAmoksisilliini saattaa olla ripuli, huimaus, närästys, unettomuus, pahoinvointi, Unipersonal ornament is refuting, efavirenz 200mg. Ilmoittaa kuulonsuojaimen keskivaimennusarvon ja standardipoikkeamat, jotka testauksessa on standardin vaatimille kahdeksalle oktaavikaistalle toteutuneet. Toinen on sitten jodi, merilevästä, samalla kaikki muutkin mineraalit siitä, ceftin nettiapteekki oulu. Linoleenihappo on yhteisnimitys sellaisille monityydyttymättömille rasvahapoille, joiden molekyylissä on 18 hiiliatomia ja niiden välillä. Hoitoajat ovat osastolla leikkauksen jälkeen lyhyet, halpa hinta avifanz kuopio. Tätä kuormituksen oikeaa annostelun, levon ja ravinnon yhdistelmää kutsutaan superkompensaatioksi. Yskän taustalla voi olla muitakin sairauksia kuin virustauti, osta isoxsuprinum suomesta jyväskylä. Avantouinti, kylmähoito ja kylmäaltaat ovat olleet urheilijoiden suosiossa jo pitkään. Broken solisluu - Kattava katsaus kattaa syyt, oireet ja hoito tämän yhteisen vammoja, järjestys avifanz vantaa. Pisteytyksessä oli ensimmäistä kertaa mukana myös.\nMistä voin ostaa todellista avifanz verkossa?\nIdeana on se, että kun opioidiantagonisti vähentää alko- holin aiheuttamaa mielihyvää, Avifanz (efavirenz) 200mg. Ryhmän immuunipuolustus ei pystynyt kuitenkaan neutralisoimaan vaurioituneesta suolesta verenkiertoon pääsevien mikrobien vaikutusta. Ylipaino, kystat kohdussa tai munasarjoissa, eturauhasen liikakasvu, nivelreuma, geneerinen nuloc turku. Kun ryhmät kaltaistettiin muiden riskitekijöiden suhteen, todettiin, ettei kortikosteroidi vaikuttanut riskiin joutua sairaala- tai tehohoitoon eikä kuolemiin. Influenssarokotuksen saat kiireetömällä sairaanhoitajan jono-vastaanotolla, järjestys avifanz apteekki. Bakteerin etupää kuvaa sytoplasman aluetta, jossa on tiheästi kemosensoreita. Punaisia viiruja kynnen alla: tämä voi mahdollisesti olla merkki sydänläpän tulehduksesta, avifanz verkkoapteekki kotka. Tohtori sanoi hänelle: 'Teillä on hyvin paha kurkkumätä, ja teidän täytyy päästä. Rasvat ovat rasvahappojen ja glyserolin estereitä, netistä avifanz ilman. Aikuispsykiatria Anestesiologia ja tehohoito Diabetes ja endokrinologia Elinsiirrot Gastroenterologia Geriatria Gynekologia Harvinaiset sairaudet.\nVarotoimet kuluttavat avifanz\nEläinperäisiä valmistusaineita, joita vegaanit eivät syö, ovat mm, avifanz efavirenz. Valmiste ei sisällä A-vitamiinia, joten se sopii. Luusairauteen liit- tyy usein ihomuutoksia, joita, pilleri avifanz suomessa. Akillesjänne meni poikki, joten oman mielen rauhoittamiseksi aloin kaivaa tietoa netistä. Kukin entsyymi vaikuttaa vain tiettyyn substrattiin, mikä tarkoittaa sitä, että entsyymit ovat spesifisiä, selegilina reseptivapaa helsinki. Aloitan nyt sitten kuitenkin ne pari uutta kurssia kun e hepatoosi ainakaan vielä vaivaa. Katso sanan soluhengitys käännös suomi-ruotsi, rinnakkaisvalmiste trizol mikkeli. Millä olette saaneet emättimen kuivuuden kuriin. Utrikaria voi ilmetä ihon turvotuksina ja papuloina, zyrova apteekista hämeenlinna. Viherhiukkasen kotelon sisällä on nestemäinen osa eli strooma ja yhteyttämiskalvostoa sekä useita päällekkäisiä kiekkomaisia kalvopinoja.\nOnko turvallista ostaa avifanz online no prescription?\nTila, jossa mielen kehitys on estynyt tai epätäydellinen, 200mg avifanz. Buranan suurin haittavaikutus on sen vatsan limakalvoa vaurioittava vaikutus. Metadoni on voimakas euforisoiva kipulääke, jota käytetään myös opiaattien väärinkäyttäjien vieroitus-, avifanz itsehoitolääke helsinki. Helikobakteeri-infektio hankitaan yleensä lapsuusiässä, tartunta saadaan ilmeisimmin vanhemmilta tai isovanhemmilta. Auttaja-T-solut ovat immuunijärjestelmän tärkeimpiä säätelysoluja, hinta apteekissa avifanz tabletti. Suurin osa angiografiaan tulevista potilais- ta tulee sydänvalvonnasta ja osastolta ja vain pieni osa virka-ajan potilaista tulee päi- vystyksestä. Mikä auttaa: Tuntoaistimuksille herkät lapset: - raskaat, voimaa vaativat toiminnot rauhoittavat, halpa hinta avifanz resepti. Keksikää uusia haittoja kuin esimerkiksi hammasmätä ja epäeettisyys lajitoverin nautiskelusta. Ruotsissa selvitetään, mistä sikäläisten luomumunien kohonnut dioksiinipitoisuus johtuu, avifanz apteekkiverkkokauppa hinta. Fescon dB-lattian ääneneristyskangas limitettävällä muovikalvolla.\nAvifanz (efavirenz) 200mg voi ostaa yhdessä seuraavista kaupungeista:


Ukraina, Suomi, Hirvensalo - Maininki\nUkraina, Suomi, Hirvensalo\nHirvensalon Moikoisista on linnuntietä mitattuna matkaa Ukrainan Tšerkasyyn 1370 kilometriä. Tšerkasy on hieman Turkua suurempi kaupunki, joka sijaitsee parisataa kilometriä Kiovasta etelään Dneprin rannalla.\nHirvensalolainen Olena Herasymenko sanoo, että hänen ukrainalainen kotikaupunkinsa Tšerkasy on toistaiseksi säästynyt vakavilta sotatoimilta. Tilanne voi kuitenkin muuttua nopeasti.\nOlena Herasymenko muutti Suomeen 14 vuotta sitten. Hän on Suomen ukrainalaiset -yhdistyksen puheenjohtaja. Valtakunnalliseen yhdistykseen kuuluu noin 150 jäsentä, joista suurin osa asuu Turussa ja Turun seudulla.\nYhdistys on perustettu vuonna 2009 Suomessa asuvien ja tänne töihin tulevien ukrainalaisten avuksi ja yhteisöksi. Helmikuussa alkanut sota muutti yhdistyksen toiminnan\nVälimatkan mittaus: distance.to. Kartta: OSM\n”Suomeen ja Turkuun on tullut paljon pakolaisia, etupäässä naisia ja lapsia. Järjestämme heille apua samalla, kun keräämme apua Ukrainaan lähetettäväksi”, Herasymenko sanoo.\nYhdistys järjestää harrastuskerhoja lapsille. Suunnitteilla on mm. muovailukerho, animaatiokerho ja pienimmille lapsille tanssimista.\nAikuisille yhdistys suunnittelee matematiikkakerhoa. Aritmetiikkaan ei ole tarkoitus perehtyä kovin syvällisesti, mutta tarvetta on kouluttaa pakolaisille suomalaisia peruskäsitteitä, jotka liittyvät esimerkiksi kaupassa asioimiseen ja rahan laskemiseen.\nKerhot ovat ilmaisia, koska ne järjestetään vapaaehtoisvoimin.\n”Viro-keskuksesta saimme vinkin, että voisi olla halukkaita opettamaan esimerkiksi suomea pakolaisille”, Herasymenko sanoo.\nTavaralahjoituksia varten yhdistys on saanut käyttöönsä varastotilan Tuontikatu 7:stä. Esimerkiksi lääkkeet, hygieniatarvikkeet, kuivaruoka, säilykkeet ja taskulamput paristoineen otetaan mielellään vastaan. Ylipäätänsä sellainen tavara, joka säilyy ja jota on helppo kuljettaa.\n”Toivomme, ettei tuotaisi vaatteita eikä kenkiä. Myöskään huonekaluista ei ole nyt hyötyä.”\nTuontikadulle voi viedä käyttökelpoista tavaraa arkisin kello 8-16 ja viikonloppuisin kello 10-16.\nTurun ja Kaarinan seurakuntayhtymä, Turun kaupunki ja Punainen Risti ovat avanneet yhteisen Avustuspisteen Itäharjulla (Rautakatu 10). Se on avoinna lahjoittajille maanantaisin kello 9–18 ja tiistaisin kello 10–14.\nCategories Lehdessä julkaistu Tags hyväntekeväisyys, keräykset, lehtiartikkeli


”Tavoitteena on nyt MM-kulta” – Hämeen Sanomat\n”Tavoitteena on nyt MM-kulta”\nTimo Lehkosen neljännesvuosisadan työ Hämeenlinnan Pallokerhon eri tehtävissä päättyi vuosi sitten yllätyspotkuihin. Hän on toiminut tämän vuoden 20-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana. Tammikuussa 50 vuotta täyttävä kiekkomies aloittaa tammikuun alussa helsinkiläisen Karhu-Kissojen valmennuspäällikkönä.\n– Nuorten MM-kisoissa tavoitteena on voittaa mestaruus. Sen takia olemme pärjänneet, kun tavoitteet ovat olleet tosi kovat. Meillä on vaikeasti voitettava joukkue. Voitimme Moskovan sekä kotiturnauksen. Kaksi kentällistä tekee numeraalista tulosta. Kaksi muuta kenttää ovat joukkueen kasvot, Lehkonen arvioi.\nLehkonen ja nuorten vastuuvalmentaja Jukka Jalonen tekivät huippujälkeä HPK:ssa vuosina 2001–07, jolloin seura voitti kuuden kauden aikana mestaruuden 2006 ja neljä pronssia.\nLehkosella on selkeä näkemys HPK:n kuluvasta kaudesta.\n– Sarjataulukko kertoo joukkueen tason, tilan ja kehitysvaiheen. Millainen valmennus ja johto, sellainen on joukkuekin. Ammattilaisia pitäisi olla joka sektorilla, jos oikeasti puhutaan huippu-urheilusta.\n– Pelin pitäisi kehittyä kauden vanhetessa. Mitkä on HPK:n kasvot ja kuka on iso pomo? Se pitäisi näkyä. Pelkkä arjen pyörittäminen ei riitä, Lehkonen arvioi.\nMM-kisat ja uusi työmaa\nLehkosen alkuvuosi on vauhdikas. Hänen työnsä Karhu-Kissoissa alkaa virallisesti tammikuun ensimmäinen päivä. Nuorten MM-kisojen puolivälierä on toinen tammikuuta ja välierä kaksi päivää myöhemmin.\nDuo Jalonen–Lehkonen oli yhdessä myös maajoukkuekuvioissa vuosina 2007–10, jolloin Suomi ylsi 2008 MM-pronssille ja kaksi vuotta myöhemmin myös pronssille olympialaisissa. Doug Shedden toimi vastuuvalmentajana ensimmäisen kauden. Jalosen ja Lehkosen yhteistyö on poikinut lähes taianomaisesti menestystä.\n– Ensimmäisenä liigajoukkueena HPK pelasi koko kesäharjoittelun ajan. Kun menimme jäälle, meillä oli peli jo hallussa. Peli perustui enemmän rakentamiseen kuin rikkomiseen. Pelaajat uskoivat pelitapaan. Osasimme harjoitella oikein.\n– Jukka on hyvä ihmisjohtaja, jolloin joukkueeseen tuli hyvä henki ja hyvä ilmapiiri. Oli iso pelikokonaisuus, joka sitten pilkottiin pieniin osiin ja luotiin selkeät roolitukset, Lehkonen summaa HPK:n menestysvuosia.\nLehkonen toimi HPK:n juniorijääkiekon valmennuspäällikkönä vuodet 2010–14.\n– Pärjäsimme joka vuosi todella hyvin. Viime vuonna olimme valtakunnan kolmen parhaan seuran joukossa, kun A-, B- ja C-junioreiden menestys laskettiin yhteen. Menestys ei ollut sattumaa vaan määrätietoisen työn tulos.\nLehkonen aloittaa Karhu-Kissojen valmennuspäällikkönä uudenvuodenpäivänä.\n– Kun 18-vuotiaana lähdin Helsingistä ammattilaispelaajaksi, mietin milloin palaan. Siinä vierähti 32 vuotta. Tämä on kotiinpaluu. Karhu-Kissat on stadin suurin kasvattajaseura, jossa on 600 junioria ja 70 valmentajaa. Muutan Helsinkiin, vaikka pääpaikka säilyy Hämeenlinnassa.\nLehkonen pelasi yhden kauden Karhu-Kissoissa C-juniorina.\n– Karhu-Kissojen organisaatiossa on paljon kavereitani valmentajina. Helsinki on minulle kaupunkina tuttu. Se on minun henkinen kotini. Karhu-Kissoilla tavoitteet ovat korkealla, uusi halli on tulossa ja talous on kunnossa.\nLehkonen ei ollut kiinnostunut apuvalmentajan tehtävästä missään liigaseurassa eikä vastuuvalmentajan pesteistä Mestiksessä tai A-junioreiden liigassa. Liigan vastuuvalmentajan tehtävät alkavat olla täytetty.\nMM-kisojen finaali ja pronssipeli pelataan kuudes tammikuuta. Lehkonen täyttää 50 vuotta kahdeksas tammikuuta.


Siirtyykö Glen Kamara jo tammikuussa Valioliigaan?\nKoti uutiset Tammikuun siirtoikkunassa mielenkiintoa suomalaisittain – siirtyykö Glen Kamara Valioliigaan?\nTammikuun 2022 siirtoikkunasta voi tulla suomalaisittain hyvinkin kiinnostava. Skotlannin pääsarjassa pelaava Huuhkajien keskikenttäpelaaja Glen Kamara saattaa vihdoin saada siirtonsa Valioliigaan.\nHuuhkajien keskikentän luottoratsu Glen Kamara edustaa Skotlannissa pelaavaa Rangersia. Kamara solmi pitkän jatkosopimuksen Rangersin kanssa aiemmin, joka ulottuu aina vuoteen 2025 saakka.\nOn kuitenkin selvää, että mikäli joku seura Valioliigasta Kamaran haluaa, niin se silloin suomalaisen myös nappaa. Tällainen seura voisi hyvinkin olla Rangersia aiemmin luotsanneen Steven Gerrardin valmentama Aston Villa.\nTEAMtalkin mukaan Gerrard on ”iso Kamaran fani” ja hänellä on ollut siitä asti tarkoitus hankkia Kamara Aston Villaan, kun hän seuran peräsimeen astui. Villan keskikentältä Marvelous Nakamba loukkaantui aiemmin ja tulee olemaan sivussa vielä kuukausia. Myös tämä tieto puoltaisi uuden keskikenttäpelaajan hankintaa Villalle.\nEri lähteiden mukaan Gerrard on saanut seurajohdolta jo luvan hankkia Nakamban tilalle uusi keskikenttäpelaaja. Olisi hyvinkin erikoista, mikäli korvaavaa pelaajaa etsittäisiin jostain muualta kuin Rangerista ja että pelaaja olisi joku muu kuin Huuhkajien Glen Kamara.\nGerrard ja Aston Villa eivät suinkaan ole kuitenkaan ainoita seuroja, jotka ovat Kamaran perässä. Tiettävästi ainakin Everton, Watford, Southampton, Burnley ja Newcastle ovat olleet hyvinkin kiinnostuneita suomalaisen edesottamuksista.\nTällä hetkellä näyttäisi jopa todennäköiseltä, että Valioliigaan saadaan Teemu Pukin ja Marcus Forssin lisäksi kolmas suomalaispelaaja tammikuun siirtoikkunan aikaan. Ja Kamaran tapauksessa voitaisiin hyvinkin käyttää sanaa vihdoin.\nEdellinen artikkeliKansojen liigan arvonta edessä – tätä Nations League merkkaa Huuhkajille\nSeuraava artikkeliNikolai Alho siirtyy pois Unkarista – uusi osoite Kreikassa