Talvinen ponikurssi 16.-18.12 | Talliposti\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Nov 19, 2011 14:38:11 GMT 2\nPost by Meeri on Nov 19, 2011 14:38:11 GMT 2\nTalvi tekee tuloaan ja sen ovat huomanneet tallilaiset ja myös hevoset. Ilma on viilentynyt ja ajoittain lukemat käyvät pakkasen puolella. Syksyn vätiloisto alkaa himmentyä ja illat pimenevät. Pian leivotaan jo pipareita, juodaan glögiä ja nautitaan lumesta.\nNyt on Seppeleen ponien ja poniratsastajien aika loistaa! Järjestän pe-su kestävän viikonloppu kurssin hoitajille ja yksityisten omistajille. Kurssin tarkoitus on kehittää teidän ratsastus- ja hevosmiestaitojanne.\nOsallistujia otetaan 8 kpl. Mukaan pääsevät nopeimmat, mutta jos on hirveästi maksujä rästissä mahdollisuudet ovat huonommat.\nViikonlopun aikana on 4 ohjattua ratsastustuntia ja sunnuntaina hieman erilainen kilpailu, jonka lajina on... ponijalkapallo.\nKurssi alkaa perjantaina klo 16.00 ja loppuu sunnuntaina klo 20.00. Majoittaudutaan leirimökkeihin.\nJokainen saa oman hoitoponin. Toiveita saa esittää ja huomioin ne vaikket saisikaan juuri sitä toivomaasi ponia. Ratsastusryhmiä on kaksi ja niihin jaetaan oman tason mukaan.\nJokaiselle osallistujalle tulee maksettavaksi 1 päätarina, 1 tuntimaksu ja vapaavalintainen kuva.\nPäätarina = Yhtenäinen tarina koko kurssista. Jokaisesta päivästä on kerrottava jotakin ja tarinaan on panostettava.\nTuntimaksu = Valitset jonkun tunneista ja teet siitä maksuksi tarinan, kuvan tai sarjakuvan.\nVapaavalintainen kuva = Esim. hoitsun harjauksesta, ratsastamasta jne. Nopeita hutaisuja ei hyväksytä vaan kuvaan tulee panostaa. Kuva ei saa olla esim. pelkkä hoitsun pää.\n(osallistuja - leirihoitsu - maksut)\nMirri - Elmo - 123\nInkeri - Siiri - 123\nElle - Aksu - 123\nRosie - Pella - 123\nelisabeth - Pampula -\nNilla - Humu - 123\nJennyfer - Janus - 1\nRiella - Venna - 2\nRatsastustunnit ja aikataulut\nImprovisointi on sallittua ja toivottua! Jokainen saa itse päättää esim. onnistuuko nukkumapaikkojen valinta suunnitelmien mukaan, vai tuleeko mutkia matkaan?\n16.00 - Saapuminen tallille, leirihoitsujen ja mökkien jako.\n17.30 - Ratsastustunti ryhmä I (Meeri) - pieniä esteitä\n18.30 - Ratsastustunti ryhmä II (Meeri) - isompia esteitä\n20.30 - Teoriatunti (haavojen, naarmujen ja ihottumien hoito ja ehkäisy)\n22.30 - Hiljaisuus\n06.00 - Herätys ja aamutalli\n08.00 - Aamupala\n10.30 - Ratsastustunti ryhmä II (Meeri) - kaarevat urat, asetus\n11.30 - Ratsastustunti ryhmä I (Meeri) - tasapaino, peräänanto\n13.00 - Vapaaehtoinen irtohypytys\n15.00 - Päivällinen\n16.30 - Maastoon (Meeri)\n18.00 - Teoria tunti (varusteiden putsaus oikea oppisesti ja sitten kaikki putsaavat leirihoitsunsa varusteet)\n20.30 - Iltatalli\n06.00 - Aamutalli\n10.30 - Ratsastustunti ryhmä I (Meeri) - istunta\n11.30 - Ratsastustunti ryhmä II (Meeri) - istunta\n13.00 - Teoria (kengitys)\n16.30 - Ponijalkapallo-ottelu\nNilla - Humu\nJennyfer - Janus\nRosie - Pella\nRiella - Venna\nelisabeth - Pampula\nMirri - Elmo\n18.00 - Välipala\n20.00 - Kotiin lähtö\nMaksuja saa alkaa laittamaan heti, kun kurssi on täynnä. Maksuaikaa on kuukausi kurssista eteenpäin, eli kaikki tulee olla maksettu 18.01.2012!\nMuistakaas laittaa ilmottautumisviestiinne ainakin taso ja pituus.\nNiin voin jakaa ryhmät enkä laita esim. 170cm pitkää tyyppi shetulle. Kiitos!\n//Lisäsin merkin - Anne\nLast Edit: Apr 3, 2012 10:57:23 GMT 2 by Anne\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 18, 2011 18:53:04 GMT 2 Julie likes this\nPost by Mirri on Dec 18, 2011 18:53:04 GMT 2\nTalvinen Ponikurssi- Päätarina\nAuto kaarsi Seppeleen pihaan. Astoin autosta ja avasin takaluukun, minne olin survonut kaikki tavarani.\n- En kyllä tajua vieläkään mihin tarvitset noin paljon tavaraa, huokasi isä ja käynnisti vanhan Mersun käyntiin.\n- Älä sinä huoli siinä on täsmälleen kaikki mitä tarvitsen, hymyilin isälleni joka käänsi automme ja huristeli pois, minun vilkuttaessa perästä päin.\nKokoonnuimme kaikki tallirakennuksen odottelutilaan, missä oli määrä jakaa hoitsut ja mökit.\nPaikalla oli saapuessani Inkeri, Rosie ja Nilla. Kaikki moikkasivat minulle peräjälkeen ja minä moikkasin takaisin, kukaan ei oikeastaan keksinyt mitään puheen aihetta, vaikka vähän kurssin tulevista hoitsuista ja tunneista puhuimmekin.\nLopulta itse Meeri saapui paikalle. Hän silmäili paikalla olevaa porukkaa ja aloitti sitten.\n- Olen Meeri, jos nyt joku ei satu tuntemaan ja tarkoituksenani olisi vetää tämä kurssi. Aloitetaan suht koht ripeästi nimenhuudolla. Eli sanon nimen ja hoitsun, milloinka te nostatte kätenne ylös ja huudatte täällä. Elikkä… onko Nilla paikalla… hyvä, sinulle laitoin humun hoitsuksi…\nKoko rimpsu käytiin ripeästi läpi ja puheensorina täytti huoneen, kuului riemastunutta puhetta ja vähän pettyneempiäkin kommentteja. Meeri kumminkin jatkoi vielä puhettaan: - Nyt jaan mökit jossa säilytätte kamppeitanne ja nukutte ja sillä viisiin…\nKun mökit oli jaettu ryntäsivät kaikki mökkeihin. Alkoi tiukka taistelu yläpunkan herrasta tai naisesta, mutta jotkut odottivat ja katsoivat mitkä pedit jäisivät jäljelle. Minä pääsin alapunkkaan. Mutta se ei minua liiemmin haitannut.\n- Seinälle on ripustettu aikataulu, välipala on vartin päästä, Inkeri sanoi.\n- Pahus unohdin kumminkin jotain, voihkaisin. Mulla pitäis olla mukana ratsastus käsineet, mutta nekin on kadonnu ties minne.\n- Illalla kun mennään nukkumaan kerrotaan sitten kummitusjuttuja, Rosie virnisti.\n- Kummitusjuttujako, tosi ajankohtaan sopivaa kun on joulukin tulossa, sanoimme kaikki miltein yhteen ääneen.\n- Vielä tarvittaisi Jaakko lakana päässä niin kaikki ois täydellistä, hihittelimme.\nKun olimme levittäneet makuupussit ja laittaneet ratsastus kampetta päälle, menimme välipalalle.\n- Voileipiä, mehua, limsaa, pitsaa ja Glögi + piparit. Olkaa hyvä, sanoi Meeri.\n- Nam, hyvää kuka pitsan leipoi?\n- Meillä oli tietty porukka leipomassa vähän… , sanoi Meeri ja iski silmää.\nSitten kun olette valmiita I-ryhmä voisi mennä laittamaan ponejaan valmiiksi.\nRyhmä II- taas voisi tulla minun kanssani maneesiin ja sen jälkeen menemme auttamaan, kuntoon laitossa.\n- Mun maha on ihan täysi en varmaan huomennakaan pysty syömään mitään, Inkeri marisi ja raahasi harjapakkia perässään.\n- Sun ei olis pitäny syödä niin paljoa pitsaa, me saadaan ehkä putoamis kakkuakin vielä, hymyilin.\n- Mää en putoa siitä saatte olla varmoja, Inkeri murahti ja katsoi minua arvoituksellisella katseella.\nJennyfer tuli talliin taluttaen Janusta. Ruunapoika näytti varsin tympääntyneeltä siihen, että joutui viikonloppunakin raatamaan ja voitte varmaan kuvitella millainen ratsastus siinä olisi luvassa.\nTallissa oli muutakin porukkaa, kuin me. Oli perjantai ja se meinasi sitä, että illalla olisi joitakin ratsastus ryhmiä. Lohduttauduimme sillä, että meille olisi varattu maneesi.\n- Onko ykkös ryhmä valmiina? Hyvä. Sitten maneesiin kaartoon, Meeri huikkasi ovelta.\nTunti alkoi perinteisesti, tarkoituksena oli tutustua poneihimme ja tehdä kaikkea mitä ei välttämättä hevosella voinut tehdä.\n- Siirillä ja Inkerillähän menee hyvin. Hallitset sitä hyvin. Lämmittely on kaiken a ja o sen kanssa jatka vaatimista hyvin sujuu.\nElle istuu esimerkillisesti Aksun selässä, sillä on helppo ratsastaa pehmeiden askellajien ansiosta.\nPellalla voisit hakea isompaa ja joustavampaa askelta, muuten kaikki sujuu hyvin Rosie.\nMirri, rentouta pohje, jäät jallittamaan liikaa, milloin Elmokin hidastaa tahtia… , Meeri neuvoi meitä milloin missäkin.\nTunti sujui kaikkien osalta hyvin. Esteiden hyppiminenkin sujui toivotusti. Meidät passitettiin laittamaan hevoset yöpuulle, kun taas ryhmä-2 tulisi ratsastamaan omilla hevosillaan.\n- Pöh, kukaan ei vielä ole tippunut, huokaisi Rosie joka hörpsi kaakaota mukista.\n- Otin kameran niin saan otettua kuvia, minä hymyilin.\n- Ota meistä kuva, hihkaisi Inkeri ja kiskaisi Ellen ja Rosien viereensä.\n- Nyt kyllä mennään katsomaan tuntia maneesiin, täällä tallissa on tylsää norkoilla.\nKun menimme maneesiin olivat jo kaikki hyvää vauhtia tekemässä laukkaympyröitä. Istuin Rosien viereen katsomoon ja zoomasin kameraani lähemmäs hevosia. Yht äkkiä Janus olikin saanut tarpeekseen ja lähti hirmuiseen pukkilaukkaan. Meeri käski muiden pidellä ratsujaan, jotta Jennyfer saisi Januksen pysähtymään. Kaikkien onneksi ( tai harmiksi ) Jenny pysyi kyydissä eikä kakkua ollutkaan luvassa.\nHevoset pantiin talliin ja lopuksi oli pientä teorian tynkää. Sitten olikin iltapalan vuoro. Tarjolla oli uunituoretta makaronilaatikkoa ja kaakao/ maito.\nIllalla kaikki olivat niin väsyneitä, ettei kukaan jaksanut pysyä jalkeilla.\n- HERÄTYYS! , karjaisi Meeri leirimökkien ovelta. Luuletteko että aamutalli itsestään hoituu hop hop ylös!\nSängyistä kuului epätoivoista mongerrusta ja mutinaa\n- Mä nukun vielä vartin tuun sitten perässä, Inkeri sanoi ja veti peittoa korviinsa.\n- Hah, miten vain, mutta siinä tapauksessa jätän leirimökkien ovet auki ja sisään tulee kylmää ilmaa, Meeri kiusoitteli ja lähti herättämään toisen mökin asukkaita.\nKiskaisin ratsastusbökät jalkaani ja kurkistin ulos: - Vau ulkona sataa lunta, tekis mieli mennä tekeen lumiukko tonne ulos!\n- Siellä on pilkko pimeää mää laitan ainakin villasukat jalkaan.\nUninen joukko vaikutti enemmän joukolta unissakävelijöitä, kun reippaalta poniporukalta.\nMutta, ylös oltiin päästy siitä ei ollut kieltäminen.\n- Jotkut voisivat aloittaa laitamalla hevosille aamuruuat, jotkut polleista voi viedä suoraan tarhaan sinne on viety pyöröpaalejakin. Sitten jotkut voisivat mennä…\nHommaa oli paljon. Vaikka suurin osa oli unenpöpperöisiä vielä, päästiin silti vauhtiin ja hommat sujuivat nopeasti. Oikeastaan niin nopeasti, että meille jäi puolituntia ylimääräistä aikaa.\n- Huomenia kaikille, tervehti Anne joka asteli talliin Ellin kanssa.\n- On se hyvä, että talliin on järjestetty tämmöisiä talliorjia melkeinpä tällaiseen voisi tottua, nukuitteko te kaikki hyvin…\n- Joo aivan hyvin.. (mutinaa) paitsi, että Mirri kuorsasi…, Inkeri sanoi ja kiristi ponnariaan\n- Pah, minä en kuorsaa, helppohan se on ensteks lähimpänä olevaa syyttää…, sanoin mutta en pätkääkään loukkaantuneena.\nJosefiina oli tuonut hiukan aamiaista keittiömökkiin, tarjolla oli muroja ja sen sellaista. Ryhmä 2 tuli ensinnä syömään, kun taas ryhmä 1 jäi viimeistelemään hommat.\n- Voi Tiia, tuntuu erilaiselta, kun ei puuhailekkaan sinun kanssa koko aikaa…, mutisin tammalle, joka itse asiassa vähät välitti siitä kuka sitä hoiti ja milloin.\nMinun taas piti ruveta hoitamaan Elmoa, sillä 2-ryhmä oli jo hyvää vauhtia ratsastamassa. Ruunha näytti yhtä uniselta kuin Ellekin paitsi, että Elle oli jo työn touhussa ja Poni halusi vain seistä seistä ja seistä… Yllätyksiäkin tapahtui. Näet pikku Siiri oli lähtenyt suurelle tutkimusmatkalle. Kaikki etsivät ponia ja Inkeri arveli sen karanneen pihaan. Tamma olikin löytänyt oivallisen lymyilypaikan tyhjästä karsinasta, missä se makoili tyytyväisenä kolttoseensa.\n- Kuinka moni tietää mitä on perään anto, se ei ole pelkkää hevosen taipumista kaulasta se on haluttu liike ja muoto mihin me ratsastajat pyrimme hevosen saamaan. Se ei ole aina niin yksinkertaista, kokematon ratsastaja saattaa kuvitella hevosen kauran kaartuessa tämän olevan perään annossa.\nTänään pyrimme edistämään teidän tasapainoanne ja samalla liikuttamaan hevosta haluamallamme tavalla….\nOikeasti, tämänpäiväinen tunti oli hiukkaisen närkästyttävä, Elmolla oli taas todellinen aamu äkeys päällä. Edistimme tasapainoa kevyessä istunnassa jolloin sain kokoajan ajaa Ruunaa eteen, loppujen lopuksi kun istuin satulaan sain polleen vähän liikettä, mutta loppukommenteissa ei ollut liiemmin kehumista.\nAloimme irtohypyttämään hevosia, jotkut palasivat mökkeihin pienille päivänokosille ja auttamaan päivällisen laittamisessa.\nPäivällisen jälkeen oli mukava yhteismaasto pienessä lumisateessa, mikä päättyi räntä kuuroon. Nyt Elmokin liikkui reippaammin ja mukavammin. Laukkailimme pienessä hangessa kilpaa ja hypimme pari ns. maastoestettäkin.\nPalattuamme talliin ja laitettuamme hevoset karsinoihinsa hoidimme näiden varusteet, tosin niissä ei ollut paljon putsaamista, sillä suurin osa hoitajista oli tehnyt vähän jouluisia askareita ja pessyt hoitsunsa varusteet. Energiaa riitti vielä Iltatalleihin ja nopeimmat hoitivat suuremman osan työstä pois muiden alta.\nTaas oli päivä melkein pulkassa, illalla kerrottiin niitä kummitusjuttuja mitkä olivat jääneet hieman vajaiksi viime iltana.\nIlmassa oli tiettyä jännitystä, sillä aamusta julkaistiin Ponijalkapallo- Seppele cupin joukkueet. Se olikin pää puheenaihe aamutallia tehtäessä sekä/ja/ myös aamupalalla.\nTunnilla keskityttiin siihen tuttuun ja turvalliseen istuntaan. kevyessä istunnassa Elmosta kuoritui oikea helmi… tai no se oli oikeastaan vain innokas ja meni tavallista kovempaa, mutta se kelpasi minulle. Menimme myös puomeja.\n- Inkeri, lisää pohjetta ja ratsasta Siiriä varmasti eteen. Mirrillä menee hyvin, Elmo tosin saisi hieman hidastaa, että energiaa riittäisi ponijalkapallo matsiinkin. Rosien ja Pella menevät todella hienosti, kokeilepa seuraavalla kerralla käynnissä. Elle, muistaa pehmeän käden… kaikki menevät hienosti, kunhan tahti säilyy samana. Teidän on ratsastettava niitä kokoajan, sillä kohta mennään vaikeampiin tehtäviin.\nTeoriatunnilla Jaakko tuli näyttämään kengittämistä. Ainakin äkiä katsoen miekkosella näytti olevan ramppikuumetta. Teoriatunnit eivät olleet limppareitani tällä kurssilla, mutta totta vie tärkeitä!\nPäivällisellä suunniteltiin hyviä strategioita tulevaan ponifutikseen. Meille jaettiin punaiset ja violetit liivit ja nauhat, minkä avulla meidät erotettiin toisistaan.\nTaluttaessamme hevosia maneesiin koimme suuren järkytyksen. Katsomo oli täynnä katsojia, jotkut niistä olivat ihan tallilaisia ja jotkut hymyileviä vanhempia…\n- Tervetuloa Seppeleen ponijalkapallo otteluun toivotetaan tervetulleeksi myös kilpailijat ratsuineen, kuului ääni katsomon suunnalta.\nVaikka kaikki ottivat ottelun vain hauskana kokemuksena, oli erityisen outoa, että katsomossa oli porukkaa tuijottamassa. Mikrofonista kuului välillä kikatusta ja välillä ponien luettelua. Vaikeaahan siinä oli olla repeämättä…\nJoukkueet asettuivat puoliksi ja puoliksi toinen toiselle puolelle ja toinen toiselle maneesia.\nMeeri toi Maneesiin noin 70cm halkaisijaltaan olevan jalkapallon. Meeri selosti meille säännöt. Maalivahteja ei ollut ja puoliajan koittaessa vaihdettaisiin puolia.\n- Muistakaa rehellinen peli on sallittua ja toivottua, älkää ottako selostajia vakavasti… kröhöm tarvitsemme nyt kummaltakin puolelta aloittavan pelaajan… tulisivatko shetut aloittamaan…\nPeli alkoi mielenkiintoisesti Aksu ja Pella olivat äärimmäisen järkyttyneitä isosta vierivästä mötikästä, mutta palasivat molemmat ajan tasalle. Kaiken kaikkiaan ponit olivat hämillään kierivästä pallosta, mutta musiikin lähdettyä pyörimään alkoi totinen peli.\n- Janus kaappasi pallon, ei sen ottikin pampula miten tässä mahtaakaan käydä… katsokaa se on maali!!, kuulutettiin mikrofoniin ja samalla kuului kikatusta. Pelaaminen oli hauskaa ja onnistuin tekemään yhden maalinkin. Ravia kovempaa ei menty lukuun ottamatta satunnaisia pukkeja.\nPeli päättyi tasapeliin, palkinnoksi saivat kaikki ruusukkeet ja karkkipussit. Lisäksi ulkona odotteli lumipesu…\nPakko myöntää, että ainakin minulla oli hauskaa : ))))\nLast Edit: Dec 18, 2011 18:54:43 GMT 2 by Mirri\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 19, 2011 21:57:30 GMT 2\nPost by Elle on Dec 19, 2011 21:57:30 GMT 2\n(En kerro tunneista niin tarkasti, vaan kirjoitan sitten siitä yhdestä tunnista kunnon maksun. Onko se ok? Ja mulle sa ilmotella, jos tossa tarinassa on semmosia selviä ja häiritseviä virheitä, esim. oon erehtyny jotenki henkilöstä. peeäs. otin myös jotaki pikku juttuja Mirrin tarinasta:)kukatänoikeestijaksaalukea)\nViikonlopun ponikurssin päätarina\nÄiti puheli minulle mukavia samalla, kun ajoimme Seppelettä kohti. Hänen puheensa menivät minulta toisesta korvasta sisään ja toisesta ulos. En yksinkertaisesti vain pystynyt kuuntelemaan häntä, sillä oli innoissani kurssista. Tiesin kaikki kurssille osallistuneet tytöt, ja he kaikki olivat todella mukavia. Viikonlopusta tulisi epäilemättä todella mahtava, ehkä jopa pienten kommellusten kera!\nÄiti pysäytti mustan audinsa töksähtäen Seppeleen pihalle. Aukaisin turvavyön ja äiti antoi minulle nopeasti halin. Nousimme yhtä aikaa ulos autosta. Kiersimme takakontin luokse, josta äiti nosti täyteen pakatun laukkuni maahan. Otin pussin, jossa oli kypäräni ja parit kengät.\n"Noniin, hyvää kurssia nyt sitten!" Äiti huusi autosta, ennen kuin veti oven kiinni. Lähdin heti tavaroideni kanssa leirimökeille, jossa meidän oli määrä kokoontua. Mirri, Riella, Rosie, Inkeri ja Ellu olivat jo paikalla. Tervehdimme toisiamme ja vaihdoimme alkukurssin tunnelmia.\n"Ää. En malta oottaa, että päästään ratsastamaan", hihkaisi joku.\n"Mä ootan kyllä eniten ponijalkkista", Inkeri ilmoitti hymyillen leveästi.\nKun loputkin kurssilaisista olivat saapuneet, alkoi hirveä kysymysrumba siitä millainen jokin hevonen oli.\n"Mä meen tutulla ja turvallisella Siirillä", Inkeri huokaisi ja esitti helpottunutta.\n"Millainen Pella on?" viereeni ilmestynyt Rosie kysyi. Hänen kanssaan en olekaan ollut paljoa tekemisissä, oikeastaan en juuri ollenkaan.\n"Pella on varmatapaus, se on tosi kiltti", selitin mahdollisimman lyhyesti ja ytimekkäästi.\n"Nonni tytöt! Alotetaas tää meidän kurssi nopealla nimen huudolla ja sen jälkeen jaetaan leirimökit", mökkejen luokse saapunut Meeri kohotti ääntään pulinan yli. Minusta tuntui, että olimme ekaluokkalaisia, jotka saapuivat ensimmäisenä päivänä kouluun.\nNimenhuuto tosiaan oli nopea, ja sen jälkeen alkoikin mökkejen jakaminen.\n"Jos vaan otetaan jako kahteen?" Meeri ehdotti pyöräytellen kuulakärkikynää ilmassa. Ja niin tapahtui. Teimme vielä pari muutosta ja lopulta kaikki olivat tyytyväisiä.\nMinun kanssani samaan mökkiin tuli Inkeri, Jennyfer ja Rosie. Saimme saunamökin.\nMökit oli tosi kodikkaita. Varasin toisesta sängystä alapedin, Jennyfer otti ylläni olevan punkan, Inkeri toisesta sängystä alapedin ja Rosie varasi myös yläpedin.\n"Miten musta tuntuu, että jotain jäi..", Jenny mutisi penkoessaan laukkuaan.\n"Kuitenkin hammasharja, mä unohan sen aina, mutta nyt pidin huolen, että se on mukana", Inkeri hihitti.\n"Ei, on mulla se mukana..", Jennyfer mutisi jatkaen penkomista.\n"Kato sitten illalla, meijän pitää mennä nyt välipalalle", ilmoitin tutkiessani seinään teipattua aikataulua. Ei kulunut kauaa, kun mökki oli tyhjä ja me marssimme koko kurssiporukan kanssa välipallalle.\nTarjolla oli mehua ja makkarasämpylöitä. Harmi vaan, että olin syönyt tuhdin aterian ennen tänne lähtöä.\n"Mulla ei oo kyllä yhtään nälkä", ilmoitin. Pullistin vatsaani ja taputin sitä tyytyväisen näköisenä. Niinpä tyydyin vain juomaan mehua ja juttelemaan muiden kanssa.\nEnnen ensimmäistä ratsastustuntia Nilla oli neuvonut minua Aksun laittamisessa. Olin myös kysynyt ponin luonteesta ja tyttö kertoi minulle nopeasti, sillä tällä oli kiire maneesiin laittamaan meille ykkösryhmäläisille esteitä.\nMeeri haki meidät maneesiin ja käski kaartoon. Teimme perussäädöt satulan kanssa, ja kun kaikki olivat poniensa selässä, lähdimme oikeaan kierrokseen.\n"Sitten aloitetaan", Meeri ilmoitti hieroen käsiään yhteen, "Ensinnäkin Elle ja Rosie voisivat rentoutua selässä, teillä on uudet ponit allanne, mutta nyt niihin tutustutaan. Hyvä Inkeri, Siiri on jo hyvin hereillä. Mirri, tee Elmon kanssa voltti, että saatte hieman välimatkaa Rosieen ja Pellaan"\nJa siitä se tunti lähti. Pyrin herättelemään Aksua ja pitämään ryhdin sekä tietysti rentoutua. Myötäydyin Aksun liikkeisiin mahdollisimman hyvin.\nPienten alkutreenien jälkeen alkoi itse hyppääminen.\nTunnin jälkeen kakkosryhmä saapui ponien kanssa maneesiin ja me luovutimme heille ratsastusvuoron. Lähdimme nelistään takaisin talliin. Riisuttuamme varusteet ja harjattuamme hevoset, kävimme nopeasti tekemässä kaakaota. Pahvimukien kanssa me sitten menimme takaisin maneesiin.\n"Oottakaa mua! Mulla on liikaa kaakaota!" Mirri huusi takaamme, kun me muut olimme jo maneesin ovella. Tyttö taiteili luoksemme kaakaokupin kanssa, joka oli piripintaan täytetty.\nKakkosryhmä ratsasti hyvin. Aina, kun joku heistä ratsasti ohitsemme näytimme heille mukejamme ja hihitimme innoissamme, ihan kuin se olisi ollutkin maailman hauskin asia.\nMirri räpsi kuvia innoissaan kentällä olevista ratsukoista ja meistä, jotka olivat katsomossa. Pian kamera kiersi kaikilla. Minä kuvasin hieman videota muiden ratsastamisesta.\nMyöhemmin illalla oli teoriatunti. Jaakko marssi eteemme laatikko sylissään, missä oli jos minkälaista purkkia ja pulloa. Hän piti meille teoriatunnin hevosten haavojen hoidosta ja ehkäisystä. Siinähän se tunti meni kuunnellen Jaakkoa ja välillä heittäen läppää ja nauraen kippurassa.\nIllalla iltapalan jälkeen Mirri veti meille mökissä pienen venyttelytuokion.\n"On tärkeää, että lihakset on huomenna kunnossa", tämä päti ja me muut teimme hänen perässään venytysliikkeitä.\nKömpiessämme sänkyyn Jennyfer mietti yhä mitä häneltä puuttui.\n"Mä en pääse tästä yli enkä ympäri, mä oon sata prosenttia varma, että multa puuttuu jotain", se oli viimeinen asia mitä meidän mökissämme sanottiin sinä iltana. Ei nimittäin vienyt kauaa, kun me kaikki jo vedimme sikeitä.\nSitä en todellakaan osannut odottaa Meeriltä. Että hän tuli aamulla mökkiimme ja paukutti epäilemättä yhtä Jossulta lainattua kattilaa muovikauhalla.\n"Mitä ihmettä..", Rosie mutisi. Tämän uniset kasvot kurkistivat makuupussin sisältä.\n"Ylös, ulos ja aamutallia tekeen!" kuului komento.\n"Ääh.. mä en jaksa", Inkerin hyvin, hyvin uninen ääni kuului vaimeana peiton alta.\nMeillä meni noin puoli tuntia, että olimme kaikki uneliaisina tallissa. Näytti siltä, että joukko zombeja oli vallannut tallin. Kaikki laahustivat ympäri käytäviä unisina.\nEllu ja minä ruokimme hevoset, jotkut täyttivät vesiasiota ja joku lakaisi käytäviä, jokaiselle oli jotakin puuhaa.\nAamupalan aikana Anne ilmestyi tallille.\n"Heipparallaa talliorjat!" hän kiusoitteli ja iski meille silmää. Tämä istahti meidän seuraamme pöytään ja nappasi kurkun viipaleen lautaselta.\n"Auh", Nillalta pääsi, kun tämä nousi ylös viemään astioitaan,"mun jalat huutaa halleluujaa". Vilkaisimme Mirrin kanssa toisiamme ja yritimme pitää pokkamme.\n"Oiskohan pitäny venytellä.." Ellu valitti tuskaisena.\nKun oli ensimmäisen tunnin aika -jolla siis ratsasteli kakkosryhmä-, me ykkösryhmäläiset katselimme alkutunnin, mutta menimme sitten laittamaan ponskimme kuntoon.\nInkeri ei ollut vieläkään nähtävästi hereillä olevien kirjoissa. Tämän silmät olivat puoliksi ummessa, kun hän laahusti väsyneenä ympäri tallia.\nOlin juuri harjaamassa Aksua, kun tajusin Inkerin seisovan ruunan karsinan ulkopuolella katsellen touhujani.\n"Emmä tiä", Inkeri haukotteli ja kohautti olkapäitään.\nKun kakkosryhmäläiset alkoivat vyöryä sisälle talliin, oli meidän vuoromme lähteä maneesiin. Tallilla alkoi pikkuhiljaa olemaan eloa kellon lähestyessä kahtatoista. Porukkaa oli kuitenkin vähemmän, mitä arkisin.\n"Selma, neidit. Tänään meillä onkin vuorossa peräänantoa ja tasapaino. Miltäs kuulostaa?" Meeri aloitti tunnin pirteästi. Jostai maneesin perukoilta kuului epävarma vastaus 'en teidä'.\n"Tietääkö joku mitä se on?" Meeri kysyi astellessaan keskellä kenttää. Kohautin olkapäitäni. Mieleeni ei ainakaan heti tullut mitään, mutta olin varmasti kuullut sen jossain, ehkä jopa kokeillutkin.\nJa niin tunti alkoi. Alkuverkka oli vasta ensimakua tunnista..\nVapaaehtoisen irtohypytyksen jälkeen oli ruokailu. Itse olin vain tyytynyt tarkkailemaan sivusta hypytystä.\nRuaksi oli makaroonilaatikkoa. Kaikki söivät oikein hyvällä ruokahalulla.\n"Olipa hyvää", Reilla huokaisi hieroen vatsaansa, ympäri huonetta kuului myöntyvää mutinaa.\nSitten olikin jo vuorossa maasto. Ratsastimme lumen peittämällä pellolla ja otimme siellä myös laukkaa. Kävimme myös maastoesteradalla kertaamassa eilen opittua.\nMaaston jälkeen oli teoriaa, jonka piti Jossu. Hän joutui moneen kertaan käskemään meitä olemaan hiljaa, sillä vähän väliä jotkut sortuivat juttelemaan.\n"Rauhoittukaapa jo", Jossu komensi ja keskeytti opettamisen. Kaikki hiljenivät ja niin teoria saattoi jatkua.\n"Nyt saattekin putsata kurssihoitsunne varusteet. Ja minä ja Meeri tarkistetaan työn jälki, joten varusteiden onki sitten parasta kiiltää. Huolimattomasta työstä saa rangaistuksen", lähdimme Jossun johdolla satulahuoneeseen, jossa me ryhdyimme puhdistamaan varusteita rupatellen.\nIltatallin jälkeen olikin enää iltapala ja sitten hiljaisuus.\nIllalla leikimme kuiskausleikkiä toisten mökkiläisten kanssa. Hihitimme hervottomasti kippurassa lattialla sanoille, jotka muokkautuivat juorun kulkiessa.\nEnnen nukkumaan menoa juttelimme henkeviä. Se oli mukavaa. Rosien nukahti kesken keskustelumme. Jennyfer piirsi Rosielle ranskalaiset viikset.\n"Miten me uskalletaan Inkerin kans ruveta nukkuun?" mä supatin hiljaa, ettei Rosie heräisi.\n"Nii. Mitä jos sä piirrät meidänkin naamaan?" Inkeri hihitti.\n"Voitte vaan toivoa, että säästytte siltä kohtalolta", Jenny teki samalla tavalla sormillaan, kuten se rikas, melkein kalju mies Sipsoneissa.\nLeirin viimeinen aamu. Meeri herätti meidät hieman hillitymmin kuin eilen, tällä kertaa hän nipisti meitä varpaista.\nAamutallia tehdessämme Nilla tuli kysymään minulta, että oliko meidän mökkiläiset jotenkin merkattu viiksillä tai jotain. Täh, sanoin minä ja ryntäsin lähimmäiselle peilille vetäen Rosien ja Inkerin mukaani.\n"Yhyy", Inkeri valitti, minä myös. Rosie tuijotti peilikuvaansa kauan, kunnes nauraa räkätti.\nAamutalli sujuikin hilpeissä tunnelmissa ja Jennyferille kostoa suunnitellen...\nAamupalalla minä, Rosie ja Inkeri vetäydyimme hieman erilleen muista ja kokosimme kostoideamme yhteen. Leikkimielistähän tämä oli, mutta tulisipahan jotain jännityksen omaista leikkidraamaa tähänkin kurssiin.\nLöimme suunnitelmamme lukkoon, kun sellainen syntyi. Ja juuri sopivasti Riella ja Jenny lähtivät hakemaan Jossun talolta lisää maitoa. Otimme suolaa ja sirottelimme sitä Jennyferin kaakaohon. Vannotimme muut olemaan hiljaa.\nKun Jenny ja Reilla palasivat maitopurkin kanssa, kaikki yrittivät pitää pokkansa ja keskustelustamme saattoi huomata sen olevan teennäistä. Jennyfer istuutui Riellan kanssa pöytään. Riella haukkasi leipäänsä ja Jennyfer otti kulauksen kaakaota. Kaikki muut paitsi Riella - joka ei tiennyt jekustame mitään - tuijottivat Jennya haukkana. Tämä laski mottinsa pöydälle ja kaikki olivat taas mahdollisimman normaalisti.\n"Ootteko te huomannu mitää outoa tässä kaakaossa..", Jennyfer pyöritteli mukia kädessään ja irvisti. Sillä sekunnilla kaikki repesivät. Reilla ja Jenny tuijottivat meitä ihmeissään.\n"Noi laitto sun kaakaohon suolaa!" Nilla ja Ellu ulvoivat. Ja niin me kaikki räkätimme penkillä tai lattialla maaten niin kauan, että Meeri tuli.\n"Onko täällä jotain ilokaasua tai jotain?" hän ihmetteli, kun me vielä naureskelimme ja kuivasimme silmiämme, joista valui ilon kyyneleitä.\nSitten hieman totisempiin asioihin. Oli kurssin viimeisen ratsastustunnin vuoro. Kun me ykkösryhmäläiset kiersimme maneesissa alkukäynnissä, Meeri aloitteli tuntia.\n"Joo siis, tänään me keskitytään istuntaan. Otetaan pientä tasapaino harjoitusta ja sitten laukan oikeaa istuntaa", Meeri sisäisti tunnin ja alkoi ladella ohjeita.\nTunnin jälkeen oli kyllä vatsalihakset kipeänä.\nRuokailun aikana juttelimme kurssista ja Jennyfer muistutti minua, Rosieta ja Inkeriä viiksistämme.\nSitten alkoikin valmistautuminen ponijalkkikseen. Olin joskus harrastanut futista, mutta en ikinä, en ikinä ponin selästä!\nKeräännyimme hevosten kanssa maneesiin, laitoimme ne valmiiksi, mutta emme saaneet vielä nousta selkään.\n"Terrrrvetuloa (Meeri pitkitti ärrää) Seppeleen ponikurssin jalkapallo-otteluun! Pelaamme tuolla pallolla", Meeri osoitti jumppapalloa muistuttavaa norsupalloa, jonka Jaakko toi keskelle maneesia.\n"Muistakaa neidit pelata reilusti!", sitten Meeri jakoi meidät joukkueisiin,"ketkä tulee aloittamaan?" hän kysyi joukkueen jaon jälkeen. Kun vapaaehtoisia ei tullut, hän määräsi Vennan ja Humun ratsastajineen aloitukseen. Meeri paukautti kädet yhteen ja niin peli alkoi. Ravasin Aksun kanssa suoraan palloa kohti, mutta viime hetkellä se jänistikin.\n"Nyt kuule pelataan, polle!" ähkäisin ja painoin pohkeet sen kylkiin.\nPelin aikana onnistuin jopa tekemaan maalin Aksun norsupallo fobiasta huolimatta!\nPeli päätyi tasan, 2-2.\nKurssi oli mahtava ja tutustuinkin sen kautta kaikkiin kurssilaisiin paremmin!!\nLast Edit: Dec 21, 2011 11:53:19 GMT 2 by Elle\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 21, 2011 18:32:21 GMT 2\nPost by Riella on Dec 21, 2011 18:32:21 GMT 2\nKURSSIMAKSU - KUVA\nKuva lauantaina koulutunnilta. Venna yrittää näyttää Vennalta ja karvaselta... :--)\nLast Edit: Dec 21, 2011 18:39:37 GMT 2 by Riella\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 22, 2011 22:44:44 GMT 2\nPost by Nilla on Dec 22, 2011 22:44:44 GMT 2\nTalvinen Ponikurssi - Päätarina\n"Muista olla kiltisti!" äiti kehoitti leikkimielisesti.\n"Joo, joo", mä nauroin ja sanoin heipat. Auton etuovi heilahti kiinni ja auto kaarsi maantielle.\nHeitin ison urheilukassin olalleni ja ratsastuskenkäni sisältävän muovipussin kannoin vapaassa kädessäni. Äiti oli sanonut, että otin ihan liikaa tavaraa mukaan parin päivän pituiselle viikonloppukurssille. Pah! Ainakin mulla oli sitten valinnanvaraa, eikä varmasti tule sellaista 'no en mä mitään näistä halua' -tapausta.\nRaahasin kaikki kamppeeni leirimökeille, jossa kaikki muut kurssilaiset jo odottelivat. Mä tervehdin kaikkia, ehdimme siinä jutella hetken ja kysellä esimerkiksi toisten hoitohevostoiveista ja sitä rataa. Pian Meerikin näytti saapuvan hiekkatietä pitkin.\n"Eli terve kaikille! Mä oon Meeri, jos joku ei vielä nimeltä - tai muutenkaan - tunne", hän esitteli ensin itsensä.\nSiinä me kökötettiin koleassa talvisäässä ja odoteltiin mökkien jakoa ja leirihoitsujen julkistamista. Asteita taisi kyllä olla plussan puolella ehkä yksi tai jopa kaksi, mutta palelin silti.\n"No niin, huudan nopeasti jokaisen nimen vuorollaan niin katsotaan onko kaikki paikalla. Samalla ilmoitan leirihoitsun", Meeri kertoi taktiikkansa. "Inkeri..?", "Eli paikalla, sulle on Siiri."\n"Jes!" tyttö pomppasi ilmaan.\nMeeri kävi kaikki läpi samalla tavalla ja totesi sitten, että kaikki olivat tulleet. Mä olin saanut hoidokikseni Humun ja olin ihan tyytyväinen, sillä se oli ollut yksi mun toiveista.\nSen jälkeen jaettiin mökit, mä majoittuisin täksi viikoksi Ellun, Jennyferin ja Riellan kanssa keittiömökkiin. Mä ryntäsin mökkiin ensimmäisenä ja varasin itselleni yhdestä kerrossängystä alapedin, Ellu päätti tulla siihen mun yläpuolelle. Mä laitoin kamppeeni sängyn viereen ja vaihdoin farkkujen tilalle nopeasti kollarit, jonka jälkeen me lähdimme porukalla välipalalle.\nVälipalan jälkeen ykkösryhmällä oli tunti aikaa valmistautua ratsastustuntiin ja meidän ryhmällämme se oli vasta sitten kahden tunnin päästä. Meeri oli jo paljastanut, että hyppäisimme esteitä. Ykkösryhmän mennessä laittamaan ratsujaan valmiiksi, me palasimme mökeille ja aloimme pukea ratsastuskamppeita.\n"Millainen Humu on? Etenkin esteillä?" mä kysyin Ellulta, joka istui yläpedin reunalla ja yritti kiskoa ratsastushousuja jalkoihinsa.\n"Ihan mukava, vaikka joskus se tekee vähän mitä itse haluaa", tyttö naurahti. "Ja se tykkää heitellä päätään eestaas."\nNyökkäsin ja vedin villapaidan päälleni, sekä iskin kypärän päähän. Jätin remmin kuitenkin vielä auki ja sitten me lähdimme Riellan kanssa jo maneesiin katsomaan toisten tuntia, odottelemaan omamme alkua.\nYkkösryhmän tunti loppui ja me, kakkosryhmä, talutimme ponit maneesiin. Kaikki säätelivät jalustimensa ja kiristivät satulavyöt, kun Meeri vähän värkkäsi esteiden kanssa. Jalustimensa säätäneet ratsastajat lähtivät jo kävelemään uralla ja kun kaikki olivat hetken ehtineet kävellä, Meeri kehotti ottamaan ohjat tuntumalle ja aloittamaan itsenäisen kevytraviverryttelyn.\n”Ratsastakaa hevosia rennoiksi. Nilla, nojaa vähän enemmän taakse ja varo, ettei kantapää painu liian alas. Riella, siinä on ihan hyvä vauhti, ei tuon lujempaa. Ellu ja Pampula voisivat sen sijaan vähän mennä reippaammin, käytä ihan rohkeasti vaan pohkeet ja raippa.”\nTunti sujui ihan kivasti ja Humu oli oikein mukava, hyppäsikin ihan näppärästi. Yksi kielto sieltä tuli, mutta se oli ihan omaa syytäni, kun unohdin pohkeeni kokonaan.\nIllalla oli vielä teoriatunti koskien haavojen ja sen sellaisten ehkäisyä, opinkin paljon kaikkea hyödyllistä ja sain tietää paljon sellaista, mistä en ollut ennen kuullutkaan. Yhdeksältä menimme iltapalalle ja sieltä suoraa mökkeihin. Saunamökin väki – Mirri, Elle, Inkeri ja Rosie – tulivat hetkeksi meidän mökkiimme. Juttelimme ja pelasimme korttia, ja aika kului nopeasti. Pian kello olikin jo puoli yksitoista, hiljaisuuden aika. Hyppäsimme peteihin peittojen alle nukkumaan.\nTiesin kyllä, että herätys oli jo kuudelta. Silti se tuntui niin ankealta ja vastenmieliseltä ajatukselta. Meerin tullessa keittiömökin makuuhuoneeseen kuului terhakka ”HERÄTYS” –huuto, jolloin vedin automaattisesti peiton pään yli. Kuulin muiden kömpivän pedeistään, kun kevyet askeleet hiipivät lattiaa pitkin.\n”Nillakin, alahan nousta”, Meeri nauroi. ”Tiedän ettei ole kiva herätä tähän aikaan, mutta aamutalli jää tekemättä jos kaikki eivät osallistu.”\n”Mmh..” mutisin ja nousin pedistä puoliunessa. ”Tulossa jo.”\nMeeri naurahti vielä kerran ja lähti sitten herättelemään saunamökkiläisiä. Nappasin lattialta ratsastushousuni ja vedin ne jalkaan, niiden päälle vielä talviratsastussukat ja tällä kertaa valitsin villapaidan sijaan hupparin – jonka alle kuitenkin laitoin pitkähihaisen. Kun olimme kaikki valmiina, astuimme ulos. Mirri, Rosie, Elle ja Inkeri olivat kävelemässä jo tallia kohden, joten otimme muutamilla juoksuaskelilla heidät kiinni.\nTallissa annoimme hevosille aamuruoat, siivosimme käytävää ja laitoimme heiniä, ihan perusjuttuja. Kahden tunnin tallissa puuhastelun jälkeen oli aamupala ja sen jälkeen vähän vapaa-aikaa, ratsastustunnit alkoivat puoli kahdeltatoista. Tänään kakkosryhmä, johon mä kuuluin, ratsasti ensimmäisenä. Aiheena olisivat kaarevat urat ja asetus, jonkinlaista kouluratsastusta siis. Vaihdoin tennareiden – joissa tuli muuten varpaille kylmä – tilalle keinonahkaiset ratsastussaappaani, kypärä ja raippa mukaan. Laitoin Humun valmiiksi ja nousimme maneesissa selkään.\nTunti meni kivasti ja Humu oli taas mukava, vaikka pään heiluttamista se ei täysin missään vaiheessa lopettanutkaan. Niin kuin Ellu oli varoitellut.\n”Jennyferillä Januksen kanssa tosi hyvät tiet kaarevilla urilla! Hieno asetuskin. Nillakin Humun kanssa asettaa hyvin, mutta koita tehdä vähän pyöreämpiä kaaria. Tässä on tarkoitus vain käväistä uralla.”\nTuntien jälkeen saimme irtohypyttää poneja jos halusimme. Mä, Elle, Inkeri ja Ellu päätimme lähteä irtohypyttämään hoidokkejamme, kun muut jäivät mökeille. Meeri tuli avuksemme ja kokosi kahden esteen linjan ja teki jonkinlaisen aidan niiden välille, etteivät ponit vain hyppäisi ensimmäistä ja karkaisi sitten omille teilleen. Ensimmäisen esteen puomi oli ensiksi vain maassa ja toinenkin oli vain 30 tai 40 sentin korkeudessa. Ensin menivät Aksu ja Siiri, sillä aikaa pitelimme Rosien kanssa Humua ja Pellaa sivussa. Aksu oli menossa suoraa ensimmäiselle, mutta väistikin sitten yhtäkkiä sivuun ja lähti ilopukkien kera juoksentelemaan ympäri maneesia. Siiri teki perässä.\n”Hurjia”, Meeri naurahti. ”Tehdään niin, että Elle menee raipan kanssa heilumaan siihen eteen, etteivät ne pääse väistämään.”\n”Ne juoksee mun päälle!” Elle huudahti, mutta saattoi huomata, ettei hän ollut ihan tosissaan.\nJa uusiksi. Elle huitoi raippaa esteen vieressä ja molemmat ponit hyppäsivät sujuvasti. Aksu ja Siiri menivät vielä kerran ja sitten olikin Humun ja Pellan vuoro. Irrotimme riimunarut ja ’juoksutimme’ niitä hetken, molemmat laukkailivat ihan fiiliksissä ympäri maneesia. Sitten ohjasimme ne esteille ja molemmat hyppäsivät heti ensimmäisellä kerralla, vaikkakin Humu meinasi pysähtyä toisella esteellä, jonka takia Pella melkein törmäsi tämän takamukseen.\nNostimme esteitä välillä ja korkeimmillaan toinen este taisi olla 60 senttinen, joten sitä Siiri ei enää hypännyt.\nPäivällisen jälkeen lähdimme koko porukalla maastoilemaan, oli jo aika hämärää, mutta mukavan lumista. Humu vähän temppuili, joten suurin osa ajasta meni ratsun ruotuun laittamiseen. Lopulta se kuitenkin ravasi ja laukkasi hienosti.\nTallilla otimme poneilta varusteet pois ja lähdimme mökeille, taas oli hiukan vapaa-aikaa ennen teoriatuntia, joka käsittelisi varusteiden putsausta oikeaoppisesti. Meeri oli vähän vihjaillut, että lopuksi me sitten putsaisimme leirihoitsujemme varusteet hänen antamiensa ohjeiden mukaisesti.\nTeoriatunti oli mukava ja hoksasin, etten ollut puhdistanut esimerkiksi satulaa ihan oikein, mutta kun sanoin Meerille siitä, hän sanoi, ettei sekään nyt mikään täysin vääränlainen tapa ollut. Humun varusteet putsattuani laitoin ne takaisin paikoilleen ja lähdin Rosien, Jennyferin ja Riellan kanssa samaa matkaa mökeille. Nyt vaihdoin ratsastuskamppeeni tilalle vähän rennompaa vaatetusta iltatallin tekoa varten.\nMaittavan iltapalan jälkeen päätimme keittiömökkiläisten kanssa mennä jo ennen kymmentä nukkumaan. Se oli yhteinen päätös, sillä eilinen kuudelta herääminen ei ollut mikään mieluisin. Kun saisimme nukkua kunnolla, aikaisin herääminen ei tuntuisi niin inhottavalta. Siispä Riella sammutti makuuhuoneen kattovalon ja kaikki hyppäsivät sänkyihinsä.\nAamuherätys oli taas kuudelta ja säpsähdin jälleen Meerin herätyshuutoon. Tällä kertaa kuitenkin pomppasin nopeasti ylös sängystä, etten vain jäisi sänkyyn köllöttelemään yhtään sen pidemmäksi kuin pystyi.\n”Tulkaapa talliin heti kun olette valmiita”, oli Meerin viimeinen lause, ennen kuin se poistui mökistä ja lähti talleja kohti.\nPuimme rivakasti päälle ja lähdimme talliin. Aamutallin teko oli jälleen samanlainen kuin eilenkin; lattian lakaisua, aamruokien antamista, ruokien ja heinien laittoa.. Aamupalalla juttelimme muun muassa illemmalla pidettävästä ponijalkkismatsista. Meeri oli luvannut kertoa joukkueet siinä syödessämme.\n”Okei”, hän aloitti istuessaan pöytään. ”Joukkueet menee näin; Team X, Inkeri, Elle, Nilla ja Jennyfer hoidokkeineen. Team Z, Rosie, Riella, Elisabeth ja Mirri ratsuineen. Onko ihan jees kaikille?”\n”Joo, kuulostaa aika tasavertaiselta. Kelpaa mulle ainakin”, Mirri ilmoitti.\nAamupalan jälkeen olivat jälleen ratsastustunnit, tänään ykkösryhmä oli taas ensimmäisenä. Istunta oli tuntien aiheena. Kakkosryhmän noustua selkään Meeri ilmoitti:\n”No niin, nyt olisi sitten teidän vuoro harjoitella istuntaa. Istuntaa harjoiteltaessa kannattaa ihan ensiksi saada itsensä rennoksi. Sitten koitetaan pitää jalka paikallaan, jaetaan paino molemmille istuinluille ja pidätte selän suorana. Voitte mennä raviverryttelyn keventäen, mutta sitten nostetaan jalustimet kaulalle.”\nHumun ravi ei ollut kaikkein helpoin istua, mutta pysyin siellä mielestäni hyvin. Yritin olla nostamatta polviani ja nojaamatta liikaa eteen. Painon sain jaettua aika hyvin molemmille istuinluille, mutta jalat eivät ihan tahtoneet pysyä paikoillaan.\n”Janus alkaa jo vähän taipua peräänantoon, mikä tarkoittaa, että istuntasi on jo aika hyvällä mallilla Jennyfer! Sama Riellalla Vennan kanssa. Ellu, Pampula vähän kiukuttelee, mutta ainakin täältäpäin näyttää, että istut siellä selässä jo aika hyvin. Nilla, varo ettei polvi nouse liian ylös ja koita saada varpaat osoittamaan vähän enemmän menosuuntaan”, kuuluivat Meerin neuvot.\nTeoriatunnin aiheena oli kengitys ja sain taas paljon kiinnostavaa nippelitietoa, niin kuin muillakin teoriatunneilla. Sen jälkeen oli päivällinen ja sitten aloimmekin jo valmistautua ponijalkapalloon.\n”Saa nähdä, mitä tästäkin tulee”, sanoin Rosielle, kun harjailimme Humua ja Pellaa aitassa.\n”Sanos muuta”, tyttö nauroi. ”Pelataankohan me ihan jalkapallolla, vai jollain isommalla?”\n”Ei harmainta aavistusta”, totesin.\nKaikki ponit astelivat maneesiin ja hyppäsimme selkään.\n”En ole laatinut mitään erityisempiä sääntöjä, mutta kaikki nyt varmaan tajuavat, että ei tönitä tai mennä ponin kanssa puskemaan toisia poneja”, Meeri selitti. ”Mutta, eiköhän aloitella. Pelataan tällä jumppapallolla –”, hän asetti pallon keskelle maneesia, ”- ja Januksen ja Elmon ratsastajat poneineen voivat tulla aloittamaan. Muut, käykää asemiin.”\nMeeri antoi merkin pelin alkamiseksi. Poniratsukot säntäilivät pitkin maneesia pallon perässä ja ainakin minusta ponin kanssa pallottelu oli vähän hankalaa – mutta hauskaa senkin edestä! Peli päättyi tasapeliin 2-2 ja kaikki olivat tyytyväisiä.\n”Hieno matsi! Nyt suihkuun ja vaihtamaan vaatteet”, Meeri esitti leikkimielisesti oikeaa futiskoutsia.\nMe naurettiin ja vietiin ponit talliin. Sen jälkeen oli viimeisen välipalan aika, keskustelimme syödessämme muun muassa siitä, mikä oli kenenkin mielestä ollut hauskinta. Mä olin ainakin tutustunut kaikkiin kurssilaisiin paremmin ja oli tosi mukavaa tuntea seppeleen porukkaa enemmänkin kuin vain nimeltä. Mutta hauskinta oli kaikkien mielestä ollut tämä viimeinen ponijalkkismatsi! Jalkapalloa ponien kanssa – tällaista ei ihan jokainen ponityttö tai –poika päässyt kokeilemaan.\nKellon näyttäessä noin kahdeksaa, kurssilaiset olivat pakanneet kamppeensa kokoon ja kaikki odottelivat kyytejään Seppeleen parkkipaikalla. Meidän auton kurvatessa pihaan otin muutaman askeleen takakontille ja heitin kassini sinne. Sitten sanoin heipat lopuille kyytiensä odottelijoille ja istuin toiselle etupenkille.\n”No, olikos mukavaa?” isä kysyi käntyessään tielle.\n”Oli, ihan superkivaa!”\nLast Edit: Dec 23, 2011 22:16:36 GMT 2 by Nilla\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 23, 2011 13:25:54 GMT 2\nPost by Elle on Dec 23, 2011 13:25:54 GMT 2\nYritän saada nää maksut reippaasti pois alta, joten tässä ois nyt se vapaavalintainen kuva ! Aksun puunausta ensimmäiselle tunnille (estetunti) illan pimetessä.\nKuvasta sen verran, että lähes kaikki paitsi Aksu on onnistunu. En ees yrittäny piirtää Aksua oikeen väriseksi, vaan lähimmän väriseks. Oon kyllä silleen ihan tyytyväinen tähän vaikka Aksun pää ja väri kusasee ;s\nLast Edit: Dec 23, 2011 13:28:10 GMT 2 by Elle\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 23, 2011 23:18:11 GMT 2\nPost by Nilla on Dec 23, 2011 23:18:11 GMT 2\nPerjantain estetunnilta, Humu hyppäsi kivasti ja oli muutenkin mukava tunti. Piirrokseen olen aika tyytyväinen, mitä nyt takajalat vähän kummalliset ja estetolpassa ei oo mitään tukea alhaalla..\nLast Edit: Dec 23, 2011 23:18:42 GMT 2 by Nilla\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 25, 2011 11:31:18 GMT 2\nPost by Inkeri on Dec 25, 2011 11:31:18 GMT 2\nTää on siis se vapaavalintainen kuva. Mie tein sen siis ponifutiksesta Joo kiireissäni tausta jäi suureksi osaksi värittämättä, toivottavasti ei kauheasti haittaa.\nNiijoo.. Laita tän päätarinan nyt samaan viestiin.\nTalvinen ponikurssi: Päätarina\nTätä oli odotettu pitkään. Ensimmäistä kertaa kurssilla Seppeleessä! Oppisin varmasti hurjasti kaikenlaista viikonlopun aikana.\nTällä kertaa Eliaskin suostui kyyditsemään minut tallille ilman suurempia mutinoita, taisi olla iloinenkin siitä, että pikkusisko ei olisi koko viikonloppuna pyörimässä jaloissa.\n"Hei sun piti kääntyä tosta!" sanoin.\n"Kiva kun sanoit noin hyvissä ajoin", veli mutisi. Siitäkin oli tullut kauhea angstaaja. Hymyn häivähdyskin näkyi naamalla ehkä vuosi sitten?\nPääsimme kuitenkin pian ehjinä perille. Otin laukkuni mauton olemattomasta tavaratilasta ja juoksin muiden kurssilaisten luo.\n"Tulithan säkin viimein", Nilla sanoi. "Ootettiin sua melkein puol tuntia."\n"No Elias teki sellasen pienen ohiajon, joten.. Mut tässä mie nyt oon!" hymyilin.\nKurssi alkoi nimenhuudolla ja hoitohevosten jaolla. Sain Siirin. Olin ehkä hiukan pettynyt, vaikka olin Siiriä toivonutkin alunperin. Silti olisi ehkä ollut mukava kokeilla jotain muuta ponia, jonka kanssa ei viettäisi aikaa lähes joka päivä. Toisaalta, Siirin ja sen kenkkuilujen kanssa kurssista tulisi ainakin ikimuistoinen!\nSeuraavaksi jaettiin mökit. Jakauduimme kahteen mökkiin yksinkertaisesti tuntiryhmien mukaan, eli pääsin samaan mökkiin Mirrin, Ellen ja Rosien kanssa.\n"Mie otan yläsängyn!" huudahdin heti mökeille päästyämme.\n"Älä sitten tipu sieltä", Mirri virnisti. Hän oli majoittautunut turvallisesti alapuolelleni.\n"En ajatellut. Mitä meilllä on seuraavaks?" kysyin tytöiltä. Elle oli saanut jostain käsiinsä ohjelman, jonka mukaan meillä oli jo kiire päärakennukseen välipalalle.\nVälipalan jälkeen oli vuorossa ykkösryhmän estetunti.\n"Tänään hypätään", Meeri kertoi. "Ei mitään kovin isoa, isoin on ehkä tämmönen viiskymppinen."\nHyvä, ajattelin. En ollut ennen hypännyt kovin paljoa ja Siirikin pääsisi varmasti ylitse.\nOtimme alkuverkaksi kevyttä ravia, ja väistöjä, jotta varmistimme ponien olevan kuulolla. Sitten aloitimme menemään puomisarjoja, ja muutamia kavaletteja, ja lopuksi Meeri rakensi meille radan, joka sisälsi kuusi estettä.\n"Mirri, sä ja Elmo voisitte aloittaa. Eli meette ensin tolle ykköselle, sit toi ristikko, muista vaihtaa laukka sen päällä. Ja niin edelleen", Meeri ohjeisti.\nPian tuli meidän vuoromme. Heti ensimmäisellä esteellä huomasin, että olisi pitänyt tehdä odotellessa jotain, eikä vain seistä paikallaan. Siiri laukkasi hullun laila eteenpäin, ja kuunteli kaikkia muita apuja, paitsi pidätteitä.\n"Hieno suoritus", Meeri nauroi. "Olisitte varmasti voittaneet kisat parhaalla ajalla ja puhtaalla radalla. Laukatkin vaihtui oikein."\nTunnin jälkeen riisuimme ponit, ja menimme katselemaan toisten tuntia. Kakkosryhmäläiset hyppäsivät jo hieman isompia, ja nauroi mielessäni Pampulalle, joka yritti päästä niistä ylitse. Ellu kuitenkin suoriutui tunnista kaikella kunnialla, saaden minut hieman kadehtimaan taitojansa.\nTeoriatunnilla Elli kertoi haavojen, ihottumien ja naarmujen hoidosta ja ehkäisystä, ja kun päämme oli ahdettu täyteen uutta tietoa, kävimme iltapalalle. Illalla pelasimme mökkiläisten kanssa korttia ainakin yhteentoista, jolloin Rosie päätti mennä nukkumaan. Kikattelimme Mirrin ja Ellen kanssa sängyissämme vielä jonkin aikaa, kunnes kaikki olivat jo väsyneitä.\n"HERÄTYYS!" Meeri kailotti kuudelta aamulla. Rosie pomppasi heti pystyyn ja alkoi pukea tallivaatteita päälleen. Minä, Mirri ja Elle käännettiin kylkeä ja vedettiin peitto korville.\n"Haha, kuka oli taas oikeessa nukkumaanmenon suhteen?" Rosie nauroi.\n"Noniin, tytöt, aamutalli odottaa tekijäänsä. Nouskaas ylös nyt. Kuka käski valvoo yli puolen yön?" Meeri nauroi.\nVastahakoisesti aukaisin silmäni, jotka kuitenkin painuivat aina väkisin kiinni.\n"Herättäkää miut sit, jos jostain alkaa kuulua kuorsausta", haukottelin.\n"Hih, et sä kuorsaa, mut sen sijaan sä höpisit koko yön jostain Samista", Elle hihitti.\n"Hei, en varmaan!!" huudahdin ja heitin tyttöä tyynyllä. Kikattaen Elle ja muut juoksivat tallille jo selvästi virkeämpinä, kun minä jäin vielä kiskomaan kollareita jalkaan.\nKun viimein sain itseni raahattua tallille asti, olivat hommat jo valmiina. Kävelin suorinta tietä päärakennukseen, jossa muut ahmivat aamupalaa jutellen iloisesti.\n"Tuleehan se unikeko viimein!" Riella tuhahti.\n"Tehtiin sunkinn hommat tänään", Nilla yhtyi.\n"Älkää viittikö", Meeri sanoi. Ehdin jo huokaista helpotuksesta, mutta Meeri jatkoi vielä: "Inkeri tekee sitten huomenna Jaakon ja mun kanssa koko aamutallin."\n"HEI! Tää ei oo reilua!" älähdin. Samalla Anne astui sisään.\n"Huomenta talliorjat", nainen toivotti virnistäen.\n"Hei älä nyt, meiät vapautettiin huomisen hommista", Mirri virnisti.\n"Inkeri nukku tänää, me nukutaan huomenna", Ellu jatkoi.\nAamupalan jälkeen menimme maneesiin katsomaan toisten tuntia.\n"Tänään aiheena on sitten asetukset ja taivutukset", Meeri kertoi.\nLyhyen alkukäynnin jälkeen ryhmä aloitteli avotaivuksia.\n"Hyvä Ellu, ja Nilla, koeta saada Humua asettumaan vähän enemmän", nainen opasti.\nKakkosryhmän lopetettua haimme omat ratsumme tallista, ja nousimme maneesissa selkään.\n”Me käsitellään tänään peräänantoa ja tasapainoa." Lämmittelimme normaalisti, jonka jälkeen aloitimme kunnon työskentelyn. "Hyvä Inkeri! Koeta nostaa Siirin päätä viel sen verran, et niskahihnan kohta on korkein kohta", Meeri ohjeisti.\nTunnin jälkeen olimme kaikki aivan poikki, ja laitettuamme ponit pois, löntystelimmekin mökille.\n"Ellee, anna kännykkäs, mie haluun pelaa angry birdsiä", pyysin.\n"Hah, luulekko?" tyttö uhosi, mutta antoi puhelimen kuitenkin käteeni.\nPäivällisen jälkeen oli vuorossa maasto.\n"Saako mennä ilman satulaa?" kysäisin Meeriltä.\n"Jos uskot, että pysyt selässä, niin mikäs estää?" nainen virnisti.\nAinahan minä yhden Siirin selässä pysyn, ajattelin.\n"Haha, Inkeri olit muuten aika näky, kun tipuit siin alamäessä", Rosie nauroi.\n"Pääkii! Se oli vahinko", nauroin.\n"Ihan vahinko, juujuu, tottakai", Mirri hymyili.\nMaaston jälkeen putsasimme teoriatunnilla varusteet, teimme iltatallin, ja hiivimme nukkumaan.\n"Inkeri! Herätys!", Meeri ravisteli minua hereille. "Teet tänään sen aamutallin."\n"Hei c'mon! Kello on viis!" vastustelin.\n"Sen siitä saa, kun nukkuu pommiin", Meeri kiusoitteli.\nMonen lantakärryllisen ja heinäpaalillisen jälkeen istuin rättiväsyneenä aamupalalla.\n"Oli muuten kiva nukkua pitkään tänään", Ellu kiusoitteli.\n"Eikä tarvinnut tehdä aamutallia", Nilla yhtyi.\nVein lautaseni tiskiin, ja häivyin myrtsinä päärakennuksesta nukkumaan.\nIstuntatunnin jälkeen oli teoriaa, päivällinen, ja viimein odotettu ponifutisottelu. Pelasin TAVALLISTA futista joka viikko, mutta ponifutiksesta olin vain kuullut.\n"Team X, Elle, Nilla, Inkeri ja Jennyfer, ja Team Z, loput", Meeri kertoi joukkuejaon.\nonnistuin tekemään pelissä kaksi maalia. Ottelu päättyi tasatilanteeseen 3-3.\nLast Edit: Dec 25, 2011 12:00:15 GMT 2 by Inkeri\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 27, 2011 20:46:34 GMT 2\nPost by Elle on Dec 27, 2011 20:46:34 GMT 2\nTalutimme ponit maneesiin, jonne kakkosryhmä oli väsänyt meille esteet. Menimme kaartoon hieman hajanaisesti esteiden takia. Meeri muokkaili vielä paria estettä sillä aikaa, kun me teimme loppuvalmistelut ennen tuntia. Aksu oli hieman levoton, kun kiristin vatsavyön ja laskin jalustimet. Nousin sen selkään ja säädin jalustimet.\nMeeri komensi meidät oikeaan kierrokseen. Kaikki hakivat itselleen paikan ja sopivan välimatkan muihin. Kierrettyämme maneesia Meerin mielestä sopivan verran, tämä istahti kentän laidalla olevalle puutarhatuolille, josta oli hyvä näkymä kaikkialle.\nAksu oli vielä vähän kireällä tuulella. Se kulki melko hitaasti. Koputtelin sitä hellästi kylkiin, jotta se vähän heräilisi.\nEnnen hyppäämistä teimme pienen alkuverkan kertaillen kevytistuntaa ja menimme myös vähän puomeja.\nSen jälkeen Meeri alkoi selittää kurssin ensimmäisen tunnin harjoitusta. Maneesin perimmäisessä nurkassa oli yksi este poikittain lyhyestä sivusta parin metrin päässä. Keskellä oli yksi vinosti osoittaen vastakkaisia nurkkia ja kolmas oli samassa paikassa kuin maneesin toisessa päässä oleva este, mutta tietysti maneesin vastakkaisessa päädyssä. Tekisimme siis tavallaan S-kirjainta. Harjoitus kuulosti ihan hyvältä, en ollut edes hypännyt paljoa ja uusi nyt oli uusi poni alla.\nMirri ja Elmo aloittivat. He hyppäsivät hyvin ja esimerkillisesti. Sen jälkeen oli oli Rosien ja Pellan vuoro. Meeri huuteli kentän laidalta jatkuvasti ohjeita hyppäävälle parivaljakolle. Rosie tiputti Pellan kanssa yhdestä esteestä puomin, mutta muuten hypyt menivät ainakin minun mielestäni hyvin.\nSitten oli minun ja Aksun vuoro. Menin jo valmiiksi kevennettyä ravia. Ohjasin Aksun ensimmäiselle esteelle. Painoin pohkeet sen kylkiin, ojensin käsiä eteen päin ja nousin satulasta. Ensimmäisen esteen Aksu hyppäsi hyvin. Ohjasin seuraavalle esteelle ja sekin meni ihan hyvin, tosin hyppäsin hieman sivusta. Vika estekin meni hyvin. Inkerin ja Siirin hypättyä aloitimme toisen kierroksen. Tällä kertaa otimme laukan mukaan.\nKun omalla vuorollani ohjasin Aksun viimeiselle esteelle, se yhtäkkiä hyppäsi jotenkin sivuun ja kiersi esteen. Meeri pyysi minua hidastamaan raviin ja ottamaan esteen uudestaan. Se meni ravissa paremmin. Aksu taisi nähdä mörköjä nurkassa. Siitä lähtien jouduin koko tunnin aikana pistää kaikkeni peliin, että tämä herra hyppäsi viimeisestäkin esteestä.\nTunnin jälkeen olikin sitten kaakaotuokio maneesissa seuraten kakkosryhmän tuntia.\nSiinä oli mun osalta vika maksu. Kiitos kurssista!\nLast Edit: Dec 27, 2011 20:49:00 GMT 2 by Elle\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 29, 2011 13:39:15 GMT 2\nPost by Mirri on Dec 29, 2011 13:39:15 GMT 2\ntuntimaksu: karevat urat ja asetus\nVäsynyt ratsastaja porukka satuloi hevosiaan aamutallin jäljiltä. Pieni lepotauko ja sitten kaikki alkoivat jo satuloimaan ratsujaan. 2- ryhmä tietenkin ensin.\nElmo oli epätavallisen ärsyttävällä tuulella, se ei tahtonut nostaa kavioitaan eikä sietää harjausta.\n- Kuules nyt poni, vaikka et olisikaan nukkunut hyvin niin tunnille on mentävä ei, tässä muutkaan ole kovin pirteitä.\nTalutimme ponit maneesiin säädimme koulujalkkarit, satulavyön, nousimme selkään ja lähdimme yksitellen käyntiin vapain ohjin.\nMeeri tuli maneesiin ja selitti tunnin kulun sekä kehotti meitä aloittamaan hevosten verkkaamisen käynnissä ja ravissa.\n- Vaikka tällä tunnilla menemme etupäässä koulua, se on tärkeää myös esteratsastuksen harjaantumisen kannalta, Meeri selitti meidän verkatessa hevosiamme. Otetaanpa alkuun ihan normaalia käyntiä ja harjoittelemme perus käännöksiä alusta alkaen. Koittakaa tehdä kulmassa asetus oikeaoppisesti.\nMeeri oli uskomattoman tarkka käännöksissämme hän huomasi heti jos jännitimme tai poni ei asettunut tarpeeksi . Kaikilla meni kuitenkin kohtuullisen hyvin. Tämän jälkeen mentiin muutama vastataivutus ja ympyrä.\nHuokaisin syvään. Ei sillä, että minulla olisi ollut tylsää, mutta pitkään jatkunut ravi ja käynti jolkotus oli saanut Elmon tympääntyneeksi ja se hidasti vauhtiaan huomaamattani.\n- Ja nyt laukataan, kuului Meerin ääni.\nElmokin taisi tietää mitä se tarkoitti: vauhtia, vauhtia ja vauhtia. Siispä minulla oli hiukan vaikeuksia pidellä ponia, joka otti villejä kaahaus kiemuroita.\nSeuraavaksi Meeri kertoi pari sanaa istunnasta ja perään annosta. Sillä välin meillä oli välikäyntien aika.\nSeuraava tehtävä oli kaikkea muuta kuin hidas, vaikka siinä kääntelyä olikin. meidän piti laukata kahdeksikkoa kentän halki vuoron perään ja jäädä sitten ns. “ ympyröiden “ keskelle odottamaan, että muut olivat menneet.\nKahdeksikostamme tuli muodoton ja vino ja Elmo oli lysähtänyt yhtäkkiseen käyntiin. Tämä tunti ei siis mennyt oikein suunnitelmieni mukaan.\n- Miten Elmo meni, kysyikin Meeri loppukäyntien aikana.\n- Ööh , en oikein vielä ymmärrä sitä, sillä on varmaan huono päivä, toivottavasti ensikerralla menee paremmin. Minä hymyilin.\nTunnin jälkeen Oli mehutarjoilu ja kritiikin jako aika. Kaikki kommentoivat siis omaa ratsastustaan, joko onnistuneeksi tai vähemmän onnistuneeksi. Jalkani olivat tosi kipeät ja puutuneet. Kivaa silti oli.\nLast Edit: Dec 29, 2011 14:18:36 GMT 2 by Mirri\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Dec 30, 2011 19:18:56 GMT 2\nPost by Jenny on Dec 30, 2011 19:18:56 GMT 2\n"Varo ettet saa puremia. Voisit näyttää rumemmalta kuin yleensä", kaksoissiskoni naljaili takapenkiltä.\n"Jade hei, mieti mitä päästät suustasi", äiti varoitti.\nSisko vilkaisi minua ilkikurisesti ja toivotti minulle onnea - onnea saamaan tallin ilkeimmän hevosen.\n"Eivät ponskit ilkeitä ole", mumisin auton perään, sen kadotessa moottoritielle.\nOlin odottanut tätä kurssia jo kauan, eikä edes kaksosen naljailut saisi sitä pilata. Olemme ulkonäöltämme identtisiä, mutta muuten meissä ei ole mitään samaa. Jade rakastaa koiria, minä taas hevosia. Mutta mitä minä Jadesta, olisin nyt vapaa koko viikonlopun! Suorastaan hyppelehdin talliin ja onnistuin juuri ja juuri kuulemaan minkä ponin Meeri minulle antaisi.\n"Tunnetko sä Januksen? Millanen se on?" kyselin malttamattomana Elleltä. Yöpyisin saunamökissä Inkerin, Ellen ja Rosien kanssa.\n"Janus? Aijuu, se connemara", Elle väläytti minulle salaperäisen hymyn. "Näet sen kyllä sitten."\nVeimme reppumme mökkiin ja tutustuimme paikkoihin. Valitsimme sopivat pedit itsellemme ja juttelimme leirihoitsuista. Inkeri onnistui löytämään seinältä aikataulun, jonka mukaan meillä olisi seuraavaksi välipala.\nTäytyimme voileivistä, mehusta, limusta, pitsasta ja hedelmistä. Söimme kuin hullut, jotka eivät ole ennen kuulleetkaan sanaa 'ruoka'.\nPalasimme mökkeihin ja teimme mitä lystää. Itse olin ottanut mukaani vihkosen ja kyniä. Tarkoitus siis oli piirtää. Myös Rosie liittyi seuraani ja piirsimme molemmat hevosia. Lopulta homma meni kuitenkin pelleilyksi ja pilakuvien piirtelyksi. Nauraa räkätimme piirtämälleni norsulle, joka tanssi balettia. Ei se nyt niin hauska alunperin ollut, mutta Inkerin ja Ellen muunneltua sitä, nauroimme sille kaikki mahat kippurassa.\nKun ykkösryhmäläisillä oli aikaa enää vain vartti aikaa raahata itsensä maneesiin hyppimään esteitä, väki alkoi siirtymään talliin. Myös kakkosryhmäläiset kipittivät ponien luo, ihan vain tutustuakseen. En voinut vastustaa kiusausta, vaan kiersin Januksen karsinalle Alman boksin kautta.\n"Sori, mutta en voi ratsastaa sulla tänään", sanoin tammalle. "Enkä huomenna tai ylihuomenna. Mutta maanantaina sitten, joo, maanantaina nähään."\nThink's Trajanus. Hieno nimi ponskilla ainakin oli. Ja nätti tämä oli myös.\n"Hej", loin ruunalle viattoman hymyn. "Sie oot mun leirihoitsu tän kurssin ajan."\nRapsuttelin tähtipäätä tuikitietämättömänä, millainen meidän estetunnista tulisi. Saapastelin muiden mukana maneesiin, ykkösten tuntia seuraamaan.\nKakkosten tunnista en halua edes puhua. Se sisälsi nimittäin pukittelua ja kieltäytymisiä, kiitos Januksen. Mutta seuraava tunti menisi varmasti paremmin, ainakin olisin varautunut poitsun temppuihin.\nKun teoriatunti alkoi, oli ulkona jo aika hämärää. Olin nukkunut huonosti ja minun alkoi tehdä mieli mennä nukkumaan. Jaakko oli lupautunut Meerin avuksi ja selitti meille hevosten haavojen hoidosta. Vitsien, tirskahdusten ja naurun myötä väsynyt olo katosi ja minäkin hekotin muutamille Jaakon jutuille.\nSyötyämme iltapalan hipsimme mökkeihimme. Minä en ainakaan jaksanut mennä nukkumaan vielä ja päätimme vielä kertoa kummitusjuttuja.\nAikataulussa luki, että kello 22.30. olisi 'hiljaisuus'. Tämä ei pätenyt ainakaan meidän mökissämme, sillä hihittelimme Inkerin vitseille ja olimme pyörtyä, kun Elle hyppäsi nurkan takaa ja huusi "Bööhöö!".\nVasta tunnin kuluttua viimeinenkin mökkiläinen oli painunut pehkuihin.\n"Nyt ylös jokaikinen, aamutalli odottaa!"\nMeeri huudahti mökin ovelta. Hätkähdin rajusti, sillä luulin Meeriä haamuksi. Olin kai ottanut Inkerin kertoman kummitustarinan liian todesta. Vatsani huusi nälästä ja silmäni painuivat kiinni. Silti Meeri ei antanut armoa, vaan suurinpiirtein raahasi meidät talliin.\nSain luvan jakaa hevosille ruuat Mirri apunani. Puhuimme hieman tokkuraisina eilisestä tunnista ja kehuimme Elmoa, Janusta, Almaa, Tiiaa ja muita hevosia.\nKun aamupala oli syöty, aloin virkistyä. Kerroin muille enemmän ja vähemmän hauskoja vitsejä ja juttelin muiden kanssa hevosista, koirista, ärsyttävistä sisaruksista, kirjoista ja muista asioista maan ja taivaan välillä.\nTälläkertaa kakkosilla oli ensimmäisinä tunti. Olin luullut ykkösten ratsastavan ja jäänyt mökkiin lukemaan uusinta Hevoshullua. Elle oli kuitenkin tullut muutamia minuutteja ennen tuntia hakemaan minut ja ehdin tunnille nipinnapin. Mulla ja Januksella meni huomattavasti paremmin kuin eilen, eikä pukituksiakaan tullut.\nKun Janus oli palautettu karsinaansa, ykkösten tunti alkanut ja muut menneet maneesiin katsomaan tuntia, jäin penkomaan reppuani. Olin varma, että jotain oli jäänyt kotiin. Taatusti oli! Pengoin ja pengoin ja päädyin siihen lopputulokseen, että vain kamera puuttui. Mutta kameraahan en ollut edes aikonut ottaa mukaan! Päätäni raapien seurasin muita maneesiin. Varmasti jotain oli jäänyt, tunsin sen luissani.\nKun irtohypytys ja herkullinen päivällinen olivat ohi, suuntasimme maastoon. Lunta oli tullut oikein mukavasti ja oli ihanaa laukata lumessa. Välillä puista tippui lunta niskaan, mutta se oli sen arvoista.\nTeoriatunnin, iltatallin ja iltapalan jälkeen lysähdin heti petiin. Käänsin kylkeäni ja nukahdin samantien.\nMeeri joutui jälleen suurinpiirtein raahaamaan meidät talliin. Sain taas jakaa aamukauroja Mirrin kanssa.\nAamupalan hurahdettua ohi oli ratsastustunti. Olisin mieluusti vain jäänyt nukkumaan ja taisin torkahtaa jossain vaiheessa.\n"Jenny hei, ootsä hereillä?"\n"Oohiljaa", mumisin hiljaa.\nOlin kuulevinani supatusta ja pian jotain kylmää valui niskaani pitkin.\n"IIKH!" älähdin ja hypähdin pystyyn. Riella heilutteli käsissään tyhjää sankoa, jossa oli vielä hetki sitten ollut jääkylmää vettä.\n"Käy vaihtamassa kuivat vaatteet", Rosie neuvoi hymyillen.\nElle ja Inkeri saattueenani palasimme mökkiin.\nMuutaman tunnin kuluttua alkoi odotettu ja jännitetty ponijalkapallo-ottelu. Harjasimme ponit ja talutimme ne maneesiin.\n"Reilua peliä, muistakaas se! Ja joukkueet ovat nämä.. Inkeri, Elle, Nilla ja Jenny, te olette Team X. Te loput olette Team Z.\nJanus ei oikein pitänyt pallosta, mutta silti sain tehtyä melkein yhden maalin. Pallo nimittäin lennähti maalista juuri ja juuri muutaman sentin ohi. Olihan sekin parempi kuin ei mitään. Peli päättyi tasapeliin ja kaikki saivat palkinnot. Jokainen hymyili - ainakin siihen asti kun tuli aika lähteä kotiin. Kaikki yrittivät syödä välipalansa mahdollisimman hitaasti, jotta lähdönhetki viivästyisi. Mutta sitten oli aika lähteä. Pakkasimme reppumme ja sanoimme moikat. Monet kiersivät leirihoitsujensa karsinoiden kautta ja menivät vasta sitten autoon tai bussiin. Haikeana nousin autoon ja heilautin kättäni pihalle jääneelle Meerille. Mutta kaikki leiriläiset pyörivät Seppeleessä hoitajina. Ja leirihoitohevosiin saattoi törmätä ratsastustunnilla. Tyytyväisenä ja iloisena siitä että olin kurssille osallistunut, aloin selostaa viikonlopun tapahtumia vieressä istuvalle koiralleni, joka ei tosin ymmärtänyt selostuksestani mitään.\nKiitos mahtavasta kurssista Meerille ja muille kurssilaisille!\nLast Edit: Dec 30, 2011 23:49:29 GMT 2 by Jenny\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Jan 3, 2012 13:25:09 GMT 2\nPost by Nilla on Jan 3, 2012 13:25:09 GMT 2\nIsoja esteitä - Tuntimaksu\nHumu tuntui tunnin alussa vähän jäykältä, eikä se tuntunut oikein rentoutuvan. Yritin olla itse istua mahdollisimman rauhallisesti selässä ja koitin pysyä rentona, jotta Humun olisi mahdollista tehdä sama. Poni heitteli päätään ja painoi pohjetta vasten kun yritin viedä sitä syvälle kulmiin.\n"Okei, ottakaapa kevyttä ravia! Vapaa verryttely, menkää syvälle kulmiin ja koittakaa saada hevosia ratsastetuksi kunnolla avuille. Voltteja pitkille sivuille", Meeri ohjeisti.\nYksi toisensa jälkeen ratsastajat kehottivat ratsunsa raviin. Humu aloitti ravinsa erittäin laiskasti, mutta muutamat pohkeet ja raipannäpäytys saivat sen terävöitymään. Kiristin ohjia hiukan ja tein muutaman voltin, joista Humu sai kuitenkin aina väännettyä enemmänkin jonkin soikion tapaisen.\n"Humu painaa nyt aika pahasti pohjetta vasten, joten koita saada se rentoutumaan. Käytä vaikka raippaa lavalle jos se ei muuten suostu menemään esimerkiksi kulmiin", Meeri avusti.\nKäytin raippaa avukseni volteilla ja kulmilla ja se todellakin auttoi. Raviverryttelyn jälkeen otimme vielä vähän laukkaverryttelyä, päätyihin tehtiin isot ympyrät ja pitkillä sivuilla ravattiin. Sitten aloitimme hyppäämisen.\n"Tullaan yksi kerrallaan ensin tämä ristikko, esteen jälkeen kaarratte uralle", Meeri sanoi ja nosti puomien päät 60 senttiin. "Se olkoon verryttelyeste."\nEnsin menivät Riella ja Venna. Venna hyppäsi näppärästi, vaikkakin kiihdytti ennen estettä. Pampula ylitti esteet näppärästi ja tuntui olevan innoissaan estetunnista. Kolmantena oli minun ja Humun vuoro, poni laukkasi melko reippaasti, joten tein muutamia puolipidätteitä. Humulla oli kuitenkin mukava hyppytaktiikka. Viimeisenä olivat Janus ja Jennyfer.\n"Tullaan sitten tässä järjestyksessä joka kerta, okei?" Meeri hymyili. "Hyvin meni kaikilla tämä verkkaeste. Seuraavaksi tullaan kahden esteen linja, eli tämä ristikko ja sen jälkeen jatkatte suoraa tähän pystylle."\nKaikki menivät omalla vuorollaan ja kun oli minun ja Humun vuoro, poni nosti taas reippaamman puoleisen laukkansa, tein puolipidätteet ja keskityin. Pidin pohkeeni kiinni ja yritin tuoda ponin hyvin esteelle, ristikon se hyppäsi hyvin ja itsekin olin hypyssä hyvin mukana. Toisen esteen Humu hyppäsi vähän kaukaa, jolloin jäin hypystä jälkeen - ja ratsuni takajalat kolahtivat puomiin.\n"Siihen olisi ehkä mahtunut vielä yksi laukka-askel ennen tuota toista estettä", Meeri sanoi, "mutta se askel olisi ollut aika pieni. Ihan vähän hitaampi tahti."\nMeeri kasasi nopeasti ykkösryhmä apunaan yhden okserin. Seuraavana tehtävänä oli tulla ensin pysty - se ristikko, jonka Meeri siis vaihtoi pystyksi - ja sitten tehdä loiva kulma, kääntää okserille ja hypätä se. Humu saattaisi tehdä erittäin loivan puolikaaren esteiden välille, eikä ehkä suostuisi pohkeideni pyyntöön kulmaa varten. Noh, päätin silti yrittää.\nHumun reipas tahti hidastui puolipidätteideni ansiosta vähän.\n"Tuossa on hyvä vauhti", Meeri kehui nostettuani laukan.\nHyppäsimme pystyn ja sitten ohjasin ponin okserille. Loiva kulma onnistui hyvin, mutta Humu kielsi okserille. Se oli kyllä aivan oma vikani, koska olin niin keskittynyt tekemään tätä kulmaa, että unohdin pohkeeni aivan.\n"Jennyfer, odota. Nilla ja Humu tulevat heti uudestaan!"\nJa ei kun alusta vaan. Nyt keskityin sekä kulmaan, että pohkeisiin ja Humu meni tosi hyvin! Olin ponista erittäin ylpeä ja laukasta käyntiin otettuani taputin sitä kaulalle oikein kunnolla kiitokseksi.\nKoska aikaa oli vielä vähän, tulimme pysty-okserijutun kaikki vielä kerran uudestaan ja sitten aloitimme loppuravit. Olin Humusta tosi ylpeä ja tietenkin vähän myös itsestäni.. Krhm, itsekehu haiskahtaa!\nLast Edit: Jan 3, 2012 22:26:15 GMT 2 by Nilla\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Jan 22, 2012 19:30:56 GMT 2\nPost by Inkeri on Jan 22, 2012 19:30:56 GMT 2\nNyt harmittaa, koska mä oikeesti unohdin tän ihan täysin.... Noh, nyt tulee myöhäinen maksu kuitenkin..\nToi kuva on siis siltä estetunnilta, ja on näin ollen tuntimaksu (;\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Jan 23, 2012 8:59:53 GMT 2\nPost by Anne on Jan 23, 2012 8:59:53 GMT 2\nKyllä näistä merkin saa vaikka hieman myöhässä maksu tulisikin. =)\nUpea piirros, Inkeri!\nTalvinen ponikurssi 16.-18.12 Feb 10, 2012 18:03:30 GMT 2\nPost by Rosie on Feb 10, 2012 18:03:30 GMT 2\nTässä tuntimaksu. Tarina ja kuva tuleepi pian viimeisteltyinä perässä! Pahoitteluni vielä että on myöhässä, mutta ilman nettiä kun olin niin viivästyi moni muukin maksu...\n» T U N T I M A K S U «\nNostin jalkani jalustimeen ja ponkaisin itseni ylös satulaan. Tarkistin vielä että satularemmi oli tarpeeksi kireällä - Pella näytti pullistelevan paljon sitä laittaessani. Kun kaikki näytti olevan hyvin hain mukavan istunnan ja ohjasin tamman uralle. Käynti oli reipasta ja nopeatempoista, mutta sopivan hillittyä. Pella oli muutenkin osoittautunut ihan mukavaksi ja leppoisaksi poniksi, joten ehkä meistä tulisi vielä kunnon kaverit. Taputin pörröisen karvapeitteen peittämää kaulaa ja kuiskasin hiljaa sen korvaan: "Tehtäisiinkö tästä tunnista mukava?" En voinut keiltää etteikö minua hieman jännittänyt.\nMeeri asteli kentän keskelle. "Voitte ottaa ohjia jo käteen ja etsiä sopivaa tuntumaa", hän neuvoi kuuluvalla ja kirkkaalla äänellä. Hetken päästä hän pyysikin meitä jo ravaamaan. Maiskutin ensin pari kertaa ja kehotin Pellaa kiristämään tahtia, mutta ei auttanut. Niimpä annoin sille pohkeita, mutta ei vieläkään mitään.\n"Pella!" ärähdin ja puristin otettani. Sainpa hakata kunnolla että sain tamman edes laiskaan raviin. Meeri katsoi tilannetta miettien pärjäisinkö itse, vai tarvitsisinko apua. Mutta sain kuin sainkin hiirakon reippaampaan raviin, mutta seurasi toinen ongelma. Poni poukkoili sinne tänne ja kiisi hurjaa vauhtia.\n"Rosie, puolipidätteet!" Meeri muistutti. Kiskoin ohjia hermostuneesti ja käänsin vauhdikkaan tamman voltille. Mikä Pellaa vaivaa? pohdin ja yritin kontrolloida sitä paremmin. "Tänään ei taida olla Pellan päivä", huoahdin opettajalle. Muilla meni huomattavasti paremmin. Mirri ja Elmo menivät kuin unelma, Inkeri pomppi Siirin selässä, mutta Siiri totteli täydellisesti ja Elle ja Aksu kulkivat hivenen laiskasti, mutta sentään rauhallisesti. Inhosin aina tilanteita kun minun kohdallani oli ongelmia ratsastaa kunnolla ja olin helposti koko tunnin ajan ratsastuksenopettajan silmätikku.\nNo, kyllä tämä tästä, rohkaisin itseäni. Pidättelin vain Pellaa kunnolla niin se alkoi jo rauhottua.\n"Alkaako tulla lämmin?" Meeri kysyi ja vilkuili ympärilleen, väsätessään estettä kentän keskelle. Kaikki nyökkäilivät päätään.\n"Meillä on jo hiki!" naurahdin ja katsoin Pellaa kuin syyllistä, tietenkin leikkimielisesti.\n"Parempi niin, ettette ole jäässä. Mutta siirrytäämpä esteisiin. Hypimme tänään melko matalia esteitä. Aloittaisitko sinä, Rosie?" Meeri kysyi ja nyökkäsin.\n"Mikäs siinä. Mentiin, Pella!" ohjasin russin kentän päädyssä kohti estettä, nostaen laukan ja tukeutuen vankkaan kaulaan. Into ja riemu puhkuivat molemmista. Vaikka este oli matala tamma pomppasi korkealle ilmaan ja hetken tuntui aivan sanoinkuvaamattoman uskomattomalta. Siitä oli todella pitkä aika kun viimeksi hyppäsin esteitä.\n"Good job, girl!" kehuin tammaa kun palasimme uralle. "Hienoa Rosi ja Pella!" Meerikin kehui ja se tuntui hyvältä. Perässämme tulivat Mirri ja Elmo, mutta jostain syystä Elmo kieltäytyi. Elle sai Aksun hyppäämään, mutta koska ruunan oli epätavallisen laiskalla päällä se tiputti ylimmän puomin.\n"Voi sun kanssas, Aksu! Mihin sun innokas ja kiltteys on menny?" Meeri hymähti moittivaan sävyyn, mutta Aksu teki kuten tahtoi. Tuntui kuin osat muiden kanssa olisivat vaihtuneet. Loppu tunti menikin pelkillä esteillä. Joka kerta Pella hyppäsi innokkaasti ja energisesti ja jouduin vähän pidättelemäänkin sitä. Mutta esteillä annoin ponin vain kiitää niiden yli. Jostain kumman syystä sain itsevarmuutta Pellasta, koska pystyin luottamaan siihen ja se minuun. Loppukäyntejä vetäessämme annoin ponille pitkät ohjat ja halasin sitä kaulalle. Rapsuttelu kertoikin jo miten iloseksi se oli minut saanut.\n"Taskustani taitaa löytyä ylimääräinen omenaviipale Pellalle", totesin ääneen.\nLast Edit: Feb 10, 2012 20:26:30 GMT 2 by Rosie


Sali - Kuntosaliharjoittelu Tutuksi Rovaniemi 12.4 - 3.5\nSALI - kuntosaliharjoittelu tutuksi\nOsoite Vapaudentie 2-4\nkohteeseen LadyLine Rovaniemi\nMaakunta Lappi (10)\nOletko uusi jäsen kuntosalilla etkä oikein tiedä mistä aloittaa tai mitä täällä pitäisi tehdä? Tule oppimaan kuntosaliharjoittelun perusteet ammattitaitoisen Personal trainerin johdolla ja pienryhmän tuella. Tässä ryhmässä tutustumme saliharjoittelun maailmaan ja opettelemme harjoittelun perusteita ja tekniikoita. Sinulla ei tarvitse olla minkäänlaista kokemusta kuntosalimaailmasta, vaan tämä on juuri se paikka missä niitä harjoitellaan. Teemme monipuolisia harjoitteita valmennuksen aikana, ja salimme laitteet sekä välineet tulevat tutuiksi ja lisäksi saat kaksi valmista kuntosaliohjelmaa, joilla pääset alkuun. Täältä saat avaimet monipuoliseen harjoitteluun ja pääset hyvin alkuun ryhmän sekä valmentajan tuella. Valmennus on tarkoitettu: · Sinulle, joka olet kiinnostunut saliharjoittelusta, muttet tiedä miten ja mistä aloittaa · Sinulle, joka haluat saada ohjeet ja tuen harjoittelun turvalliseen aloitukseen · Sinulle, joka haluat oppia turvalliset ja oikeat suoritustekniikat · Sinulle, joka et saa itseäsi yksin liikkumaan Valmennuksen sisältö: Viikko 1\tStarttitapaaminen, mitä tehdä ennen ja jälkeen treenin, ensimmäinen kuntosaliohjelma -Ensimmäisellä kerralla saadaan ensimmäinen yksijakoinen kuntosaliohjelma, tutustutaan liikkeisiin sekä oikeisiin suoritustekniikoihin, kirjalliset ohjeet mitä tehdä ennen ja jälkeen treenin Viikko 2\tYlävartalon harjoitus + keskivartalo -Toisella kerralla keskitytään ylävartaloon sekä keskivartaloon.\nTehdään ja opetellaan ylävartalolle monipuolisesti liikkeitä laitteilla sekä muilla välineillä. Harjoituksen lopussa keskivartaloharjoitteita. Kaksijakoisen saliohjelman toinen harjoitus Viikko 3\tAlavartalon harjoitus + keskivartalo -Kolmannella kerralla käydään läpi alavartalon harjoituksia. Harjoituksen lopussa keskivartaloharjoitteita. Kaksijakoisen saliohjelman toinen harjoitus Viikko 4\tLopputapaaminen -Kuinka jatkaa omatoimista harjoittelua? Koska päivittää saliohjelmaa..? Kirjalliset ohjeet jatkoa varten. Monipuolinen koko kehon harjoitus, jossa käytetään jo tuttuja liikkeitä aiemmilta tapaamisilta. __________________________________________ Kesto: 1 kk (4 tapaamista) Hinta: 79 €/kk (LadyLinen asiakkaille) / 129€ (sisältäen asiakkuuden ryhmän ajaksi sekä osallistumisen) Ajankohta: Torstaisin 12.4.\nalkaen klo 17:15-18:15 Valmentaja: Riina Koivisto, LadyLine personal trainer 0400 362 482 / [email protected] Mukaan mahtuu max 6 osallistujaa Ilmoittautumiset : http://www.ladyline.fi/fi/toimipisteet/rovaniemi/personal-training/pienryhmavalmennukset/


Pienet ja keskisuuret parit totaalipaisteja vastaan shortissa | Strategiakeskustelu | PokerStrategy.com Forum\nPienet ja keskisuuret parit totaalipaisteja vastaan shortissa\nVarsinkin mikroissa, tuntuu riittävän erittäin löysiä pelaajia vpip 50 ja yli. Myös monien näiden pelaajien fcbet lähentelee 0:aa.\nPienet/keskisuuret taskuparit on helppo pelata flopilta tiukempia vihuja vastaan, jos osutaan settiin niin painetaan yleensä kaikki sisään jos mahdollista, ja jollei osuta eikä cbet toimi niin tiputetaan.\nOngelmaksi on itsellä kuitenkin muodostunut erittäin löysät pelaajat, jotka eivät tykkää tiputtaa contibettiin ja wtsd on suuri. Vielä jos af:ää löytyy sen verran että kaveri tykkää lyödä kun Hero jarruttelee niin joudutaan kippaamaan nämä taskuparit kovin usein. Blindeilta olen hyväksi tavaksi todennut maksaa vain mukaan näillä korteilla, mutta muista positioista, varsinkin utg:stä ja co:sta kun ei välttämättä ole tullut limppauksia, niin pitäisikö vain tylysti Heron open limpata tällaiset laput jos puheenvuorossa on todella löysiä ja passiivisia preflop pelaajia?\nPaukutat joka streetin ku tuntuu siltä kyllä ne tiputta!\n88+ avaisin aina shortissa. Huonompia voi jopa open foldata tai limppailla perässä. Open limppaus, tagi/lagi-regu-vihun isoraisen maksu, flopin sökökippi on todennäköisesti huonoin line, jonka voit valita.\nItellä on lähes aina ollu tapana avata kaikki parit utgstakin shortissa. Vaikka paisteja perässä olisikin. Käytännössä teet plussaa noita paisteja vastaan kun et tee sitä bluffi conttaria. Tsekkasin käsihistorioitani niin 55+ oli plussalla. 22-44 hivenen tappiolla muttei niin merkittävästi että välttämättä tarvis välittää. Mutta optimaalisempaa olis varmaan jättää noilla utg avaukset pois ainakin paisti pöydissä.\nLyötkö yleensä sitten esim. turnilla sen konttarin vasta, vai pyritkö ihan sököttelemään jopa maaliin asti jollei settiin osuta?\nihan vihusta riippuen joitain vastaan lyön turnilla sopivan kivan näköisen kortin ilmestyessä, passiivisten kanssa sökötellään loppuun ja viedään se potti sitten joka toinen/kolmas kerta. kun vihu ei mihinkään oo osunu.


Langan päästä kiinni: marraskuuta 2013\nSilmukan ytimestä haasteen aiheena oli tässä kuussa Movember-kamppanjan kunniaksi viikset. Silmukan ytimestä haastehan on Pipon ytimestä ja Silmukan saalistus -blogien yhteistyötä ja aiheet ovat aina tosi symppiksiä - kuten myös nämä molemmat mainitut blogit ja niiden emännät itsekin. :)\nOlen sivunnut viiksi-teemaa aiemminkin, nimittäin elokuussa tein nämä viiksisukat jo hyvissä ajoin joulupukinkonttia odottamaan. Ilmoittauduin mukaan tähän haasteeseen ajatuksella neuloa jotain näille sukille kaveriksi, esim. lapaset tai kauluri olisi ollut kiva. Ajanpuutteeseen liittyvät realiteetit iskivät kuitenkin vasten kasvoja kun joulun lähestyessä on vielä niin monta joululahjoihin liittyvää projektia kesken, joten se idea nyt vaan sai jäädä. Mutta halusin silti osallistua haasteeseen, kun kerran ilmoittauduin mukaan. Ja niinpä askartelin teeman mukaisen joululahjapussin viiksisukille:\nSuurin haaste tämän tekemisessä oli itse asiassa löytää yksivärisiä paperipusseja, koska joka paikassa tunnutaan myytävän vaan valmiiksi koristeltuja. Tässä vielä lahja paketissa, hyvin mahtuu. :)\nTämän tyyppinen askartelu oli niin hauskan tuntuista pitkästä aikaa, että mietin, josko jaksaisi tehdä muillekin lahjasukille niiden teemoihin sopivia lahjapusseja. Nähtäväksi jää, ehdinkö tätä ideaa toteuttaa.\nLähettänyt Tiia N klo 17.20 6 kommenttia:\nTunnisteet: askartelu, joululahja, joululahjapussi, kirjoneule, kirjoneulesukat, lahjapussi, Nalle, neulottua, viikset, viiksisukat, villasukat\nPukinkonttiin valmistui taas lisää täytettä. Goottityyliinkin sopii villasukat, vai kuka voi väittää vastaan? ;)\nUpea ohje on Ravelrysta nimellä Selbudeath. Malli on polvisukille, mutta toteutin nämä nyt lyhyempänä. Kuvio oli kuitenkin todella kiva tehdä, joten saatan innostua toteuttamaan nämä vielä polvipituisinakin.\nLankana on Novitan Nalle mustana ja punaisena, puikot olivat kokoa 3.\nLähettänyt Tiia N klo 6.47 9 kommenttia:\nTunnisteet: goottisukat, kirjoneule, kirjoneulesukat, kuvioneule, Nalle, neulottua, pääkallosukat, villasukat\nLämmin onnittelu hääparille\nAiemmin esittelin virkkaamani lahjakorin, joka kaipasi vielä siinä vaiheessa vähän viimeistelyä ja täytettäkin sisäänsä.\nMyöhemmin ompelin nimikointinauhan korin sisäpuolelle...\n... ja lisäsin punaisen rusetin korin ympärille. Korttiakin lahja tietysti kaipasi, joten ei kun askartelemaan.\nKorin sisälle laitoin lahjan, jonka ajatuksena on ilahduttaa, lämmittää ja tuoda yhteenkuuluvuutta sen saajille. Eli nämä.\nAsettelin lahjan kuvioinnin näkyville niin, että sen sydämellinen luonne paljastuu.\nKorttiin löytyivät vanhat tutut, mutta taas niin hyvin tilanteeseen sopivat laulun sanat, jotka ovat lähtöisin Petri Virtasen kynästä. Vähän jouluakin tähän korttiin taisi jo tulla mukaan, vaikka morsiusparin onnittelukortista onkin kyse. :)\nUpealle tämän päivän hääparille tuhannesti onnea! <3\nLähettänyt Tiia N klo 22.06 9 kommenttia:\nTunnisteet: 7-veljestä, askartelu, Gjestal Janne, häälahja, Isoveli, joulukortti, kirjoneule, kirjoneulesukat, lahjakori, neulottua, nimikointinauha, villasukat, virkattu kori, virkattua\nEilen virittelin valmiiksi joulukuuta odottamaan viimevuotisen joulukalenterin. Viime vuonna tein näitä pitkin vuotta sillä tavalla, että aina jokaisen päätellyn käsityön jälkeen käytin lopun langan pieneen sukkaan. Sillä konstilla 24 sukkaa syntyi aivan huomaamatta.\nSukissa on tiimalasikantapää ja lankoina taitaa enimmäkseen olla Nallea, Woolia ja 7-veikkaa. Pyykkipojat on Tiimarista, samoin numerotarrat. "Ylläreiksi" laitan näihin tylsästi vaan karkkia, tämä on kuitenkin (lastenkin mielestä) kivempi kuin tavallinen suklaakalenteri.\nLähettänyt Tiia N klo 18.32 7 kommenttia:\nTunnisteet: joulukalenteri, joulusukat, jämälankaprojekti, minisukat, neulottua, pikkusukat, villasukat\nMenin kauppaan etsimään tietyn kokoista ja muotoista lahjakoria. Koska sopivaa ei löytynyt, poistuinkin kaupasta kahden Isoveli-kerän kanssa ja virkkasin korin itse. Kori kaipaa ympärilleen ehkä vielä jonkinlaisen koristenauhan ja sisäänsä lahjan... lankakerät laitoin koriin ihan vaan rekvisiitaksi, se oli niin tylsän näköinen tyhjillään. Ai niin, ja pitää muistaa nyt ommella tähän se nimikointinauhakin.\nLähettänyt Tiia N klo 19.55 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Isoveli, kori, lahjakori, virkattu kori\nTilasin tällaisia nimikointinauhoja Euroteamilta, jota joku suositteli FB:n villasukkaryhmässä. Viralliselta nimeltään nämä taisi olla käsityönauhoja. Yhdyn suosittelijoihin; tilaus tuli nopeasti ja merkit on sellaisia kuin pitikin. Aika ihania. <3\nAjattelin, että nämä vois olla kivat ommella esim. joululahjasukkiin ja lapasiin, joita mulla on valmiinakin jo aikamoinen kasa. Nyt pitää sitten vaan miettiä, ompelenko merkit kiinni kulmista vai reunoista, laitanko ne asusteen sisäpuolelle vai ulkopuolelle ja tuleeko ne varteen nähden pitkittäin vai poikittain. Ja tuleeko merkki molempiin yksilöihin sukka- tai lapasparissa vai riittääkö yksi per pari.\nOnko muilla näistä kokemusta? Kiinnitysvinkkejä tai vaikka linkkejä saa mielellään jakaa!\nLähettänyt Tiia N klo 9.49 10 kommenttia:\nTunnisteet: käsityönauha, nimikointimerkki, nimikointinauha\nEilen sain Lentävästä Lapasesta tekstiviestin, että tilaamani lanka on saapunut. Kävin langan samantien hakemassa ja tein puuttuvan sukankärjen loppuun, mutta kuvien ottaminen jäi tälle päivälle. Kuvaaminen on älyttömän tylsää tähän aikaan vuodesta, kun valoa ei yksinkertaisesti ole! Aamulla on pimeää kun lähtee töihin ja iltapäivällä on pimeää kun pääsee kotiin, mutta tällä nyt vaan on näillä leveyksillä pärjättävä.\nValkoinen lanka on Dropsin Fabelia ja metsänvihreä 4-säikeistä Regiaa. Puikkoina tavalliset 2,5 kokoiset metalliset sukkapuikot.\nEnsimmäistä kertaa tein kirjoneulekantapään ja myös kärjen kuvio jatkuu ihan sukan kärkeen saakka.\nMalli on sovellettu tästä Ravelryn ohjeesta.\nNäiden sukkien syntyvaiheista kerrottu aiemmin täällä ja täällä.\nLähettänyt Tiia N klo 19.08 10 kommenttia:\nTunnisteet: Fabel, kirjoneule, kirjoneulekantapää, kirjoneulesukat, kuvioneule, köynnössukat, neulottua, Regia 4-fädig, villasukat\nEdellisen postauksen vihreää lankaa odottelen edelleen, mutta - kiitos ihanan Lentävän Lapasen loistavan asiakaspalvelun - lanka on tilattu ja pitäisi olla parin päivän kuluttua noudettavissa. En ole tietysti voinut istua toimettomana odottelemassa, vaan olen tässä välissä neulonut itselleni säärystimet.\nLankana on Novitan 7-veljestä luumuna ja vaalean liilana sekä Gjestalin Janne fuksian punaisena. Ohje on sellainen, että neloskoon sukkapuikoille luodaan 56 silmää ja sen jälkeen neulotaan 2o 2n joustinneulosta aina 15 kerrosta kutakin väriä kerrallaan, kunnes pituutta on tarpeeksi, sitten päätellään.\nEn olekaan ennen tehnyt aikuisten kokoisia säärystimiä, mutta homma vaikutti jopa liiankin helpolta etukäteen. Ja nyt täytyy kyllä sanoa, ettei mennyt ihan nappiin tämä homma. Nilkasta nämä ovat aivan liian lörpöt, olisi pitänyt tehdä kavennuksia nilkkaa kohden. Seuraavien kanssa olen sitten viisaampi.\nLähettänyt Tiia N klo 18.03 5 kommenttia:\nTunnisteet: 7-veljestä, Gjestal Janne, neulottua, säärystimet\nVihreä lanka loppui kuvan osoittamassa kohdassa, 1,5cm ennen toisen sukan kärkeä. Eipä olis paljon ärsyttävämmin voinut loppua!\nLähettänyt Tiia N klo 19.35 6 kommenttia:\nTunnisteet: Fabel, kirjoneule, Regia 4-fädig, villasukat\nViikon blogihaaste: haasta itsesi\nKäsityöblogit- FB-ryhmän viikon blogihaasteena oli tällä viikolla haastaa itsensä ja kokeilla jotain uutta tekniikkaa. Päätin kokeilla kirjoneulekantapäätä, jonka olin muutenkin aikonut opetella. Ensimmäisen sukan sain viikon aikana valmiiksi tästä parista ja tällainen kirjoneulekantapää siihen tuli:\nTässä kuvattuna omassa jalassa, voitte ehkä kuvitella, että kuvakulma oli jonkin verran haasteellinen:\nToiseksi haasteeksi itselleni olin ajatellut vyyhdin kerimistä sisältä aloitettavaksi keräksi, koska sorruin kuitenkin lopulta ostamaan Roosanauha-lankoja. Tämän haasteen suhteen olen vielä tässä pisteessä:\nMitään valmista ei siis ole tässä kohtaa esitellä, mutta viikko on ollut melkoisen tapahtumarikas muuten kuin käsityörintamalla. Esikoinen nimittäin muutti omaan asuntoon eilen ja muutossa on riittänyt monenmoista puuhaa. Uuteen asuntoon on tilattu äidiltä virkattu päiväpeitto, joten pääsen tätä asiaa vielä käsitöidenkin parissa työstämään. Puhumattakaan kaikesta, mitä sisustukseen liittyvää pitää tehdä kuopukselle, joka nyt saa ensimmäistä kertaa oman huoneen. Ja entäpä kaikki ne vapautuvat kaapit, joihin aion järjestellä lankavarastoni... Taidankin tästä taas lähteä siivoushommiin.\nLähettänyt Tiia N klo 14.52 4 kommenttia:\nTunnisteet: Fabel, kirjoneule, kirjoneulekantapää, kirjoneulesukat, Regia 4-fädig, Roosa nauha, Roosanauhalanka\namigurumi (9) arvonta (16) askartelu (19) avaimenperä (3) blogihaaste (25) haaste (23) hartiahuivi (32) hattu (3) heijastin (8) huivi (28) isoäidinneliö (5) Itse ilkimys (2) joulukalenteri (35) JYH2014 (21) jämälankaprojekti (27) karkkineulekilpailu (5) kassi (10) kaulahuivi (13) kirjoneule (136) kirjovirkkaus (2) kooste (24) kruunu (2) kukkaro (5) kämmekkäät (14) käsineet (25) käsipyyhe (3) lapaset (33) leikkiruoka (5) lelu (7) lumihiutale (6) maton lyhentäminen (1) minion (3) mukinlämmitin (5) naamiaisasuste (2) neulottu pipo (13) neulottu tyyny (2) nimikointinauha (3) ohje (20) olkalaukku (3) pehmolelu (6) pipo (26) poncho (3) Puikkopurkki (2) pussukka (3) pyyhe (4) raitasukat (13) rastavärit (3) Sukkasato 2013 (12) Sukkasato 2014 (6) säärystimet (5) teenage mutant ninja turtles (2) tiskirätti (4) torkkupeitto (5) tunika (2) tuubihuivi (6) villasukat (148) villatakki (10) virkattu neliö (9)


Popcult Nights 2019 – Popcult\nPopcult Nights saapuu syksyiseen yöhön!\nPopcult Nights palaa neljättä kertaa Helsingin yöhön. Tällä kertaa iltaa vietetään perjantaina 27.9. yöklubi Maxinen kirjastossa, joka sopii täydellisesti popkulttuuriklubin jäsenille upeine maisemineen yli kaupungin kattojen. Tapahtuma tarjoaa kävijöille ja miksi ei uusillekin tuttavuuksille hauskan tavan viettää iltaa teemajuomien, hyvän luettavan ja hauskan seuran äärellä tanssijalkaa kovasti vipatuttavasta musiikista puhumattakaan. Esiintymään Nightsiin nimittäin tulee itse HABZ (HotAnimeBoyz) sekä DJ Yukata!\nTapahtuman lipunmyynti on auki, osta lippusi ennakkoon nettikaupasta.\nLippuja voi ostaa myös ovelta mikäli tapahtuma ei myy loppuun.\nPukukoodi on tuttuun tapaan vapaa – olet siis tervetullut juuri sellaisena kuin olet! Voit rokata cosplayta, glitteriä, perjantai-illan asua, jossa et ajatellut lähteväsi bileisiin, tai ihan mitä tahansa siltä väliltä.\nTapahtumapaikkana toimiva Maxinen kirjasto on esteetön liikkumiselle. Tilaan saapuakseen on kuitenkin käytettävä hissiä.\nPopcult Nightsin ovet aukeavat klo 19.00 ja tapahtuma päättyy 23.00. Tapahtuman jälkeen voit halutessasi jatkaa bileitä yöklubin puolella. Meno Maxinessa jatkuu aina klo 4.30 asti. Tapahtuma on K-18.\nPopcult Nightsin virallinen hashtag somessa on #popcultnights\n19.30 Super Mario speedrun -turnaus\n20.30 DJ Yukata\nMaxine sijaitsee osoitteessa Urho Kekkosen katu 1, 6. kerroksessa. Matka Rautatieasemalta taittuu mukavasti noin 10 minuutissa, Kampin kauppakeskuksesta minuuteissa. Raitiovaunut 4,7 ja 9 pysähtyvät tapahtumapaikan lähistölle.\nMissä: Maxinen kirjasto, Urho Kekkosen katu 1, 6. krs\nMilloin: 27.9 klo 19.00 – 23.00\nSaapuminen: Sisäänkäynti Narinkkatorilta, saapuminen tilaan tapahtuu hissillä.\nLiput: 9 € kpl, sis. narikan


sehr schnell - Punk - Suomi24 Keskustelut\nKaikkihan tietävät että Sehr Schnellin laulaja oli Kari Haapala. Mutta onko hän sama Kari Haapala joka on sittemmin julkaissut hengellisiä lauluja?\nKyseessä on sama henkilö eli gospellaulaja kari haapala on sehr schnellin stressi. Kokeilepa vaikka hakea googlella kari haapalaa ja sieltä suomalaisen musiikin tietokantaa. Siellä jeesus biisien seassa on "juho vanha natsi"\nKiitän vastauksesta! Pikkupoikana olin kova fani.\nOisko oikeesti näin? Vähän eppäilen. Eikä ookkaan. Sama nimi vaan.\nNoi ei kyllä ole sama henkilö, saman niminen vain: https://fi.wikipedia.org/wiki/Kari_Haapala\n»Tämä artikkeli käsittelee gospelmuusikkoa. Sehr Schnell -yhtyeen laulaja, punkmuusikko Kari Haapala on eri henkilö.»


Koe lumihuippuiset Andit, Amazonin sademetsä Iquitosissa, Machu Picchun ja inkojen pyhän laakson tunnelma sekä näe Cuscon ja Liman tärkeimmät nähtävyydet\n13 päivää alk. 5 880 € /hlö\n13.2.2021 - 25.2.2021 Varaa\nLima 1+2 yötä\nAmazon 3 yötä\nCusco 3 yötä\nPerun kiertomatka – Andeilta Amazonille: Kuvia\nLumihuippuiset Andit, Amazonin sademetsä, aava rannikkotasanko ja tuhansien vuosien historia tekevät Perusta yhden Etelä-Amerikan kiinnostavimmista maista. Perun kiertomatkan aluksi matkaamme mahtavan Amazonjoen varrella sijaitsevaan Iquitosiin. Vaikka Iquitos on Perun Amazonin suurin kaupunki, ei sinne ole tieyhteyttä ja ainoa tapa saapua kaupunkiin on joko lentäen tai veneellä jokea pitkin. Iquitosissa majoitumme viidakkolodgeen, josta teemme retkiä ympäröivään sademetsään ja joelle. Iquitosista kiertomatkamme jatkuu inkojen pyhään laaksoon Urubambaan, joka oli muinaisen inkavaltion sydänalueita. Vierailemme Ollantaytambon inkalinnoituksessa, tutustumme Marasin ikivanhoihin suolakaivoksiin ja Morayn ympyrän muotoisiin terasseihin, joita inkat muinoin viljelivät.\nMatkan kohokohta on varmasti Machu Picchu, kauan kadoksissa ollut rauniokaupunki, joka on äänestetty yhdeksi maailman seitsemästä uudesta ihmeestä. Tutustumme Machu Picchun ihmeisiin kokopäiväretkellä. Inkojen mestarillisiin rakennusratkaisuihin tutustumme myös inkavaltakunnan entisessä pääkaupungissa Cuscossa ja kaupungin lähellä sijaitsevassa Sacsayhuamanissa. Kaupankäyntitaitojamme pääsemme testaamaan Chincheron kaupungin värikkäillä sunnuntaimarkkinoilla. Andien korkeuksista lennämme Tyynenmeren rannalla sijaitsevaan Perun sykkivään 8 miljoonan asukkaan pääkaupunkiin Limaan. Tutustumme Liman historiallisen keskustan nähtävyyksiin ja inkojen kulta-aarteisiin kaupungin kuuluisassa kultamuseossa.\nlento- ja turistiverot sekä muut viranomaismaksut 372 e\n13. - 25.2.2021\n13. - 25.2.2021 Tulosta matkaohjelma\n1. päivä, lauantai 13.2. Lähtö Helsingistä (KLM) klo 7.00 Amsterdamin kautta (KLM) Limaan, jonne saavumme klo 19.05. Majoitumme hyvään keskitason Costa del Sol Wyndham Lima Airport -lentokenttähotelliin (★★★★) ja syömme kevyen päivällisen. (P)\n2. päivä, sunnuntai 14.2. Aamiaisen jälkeen noin 2 tunnin lento Amazonin varrella sijaitsevaan Iquitosiin. Iquitos on ainutlaatuinen kaupan, talouden ja kulttuurin keskus, joka sijaitsee suurten sademetsäalueiden keskellä. Teemme lyhyen kaupunkikierroksen tässä erikoisessa kaupungissa. Jatkamme matkaa jokiveneillä noin 40 km:n päässä sijaitsevaan majapaikkaamme, hyvään keskitason Ceiba Tops -viidakkolodgeen (★★★★), johon majoitumme 3 yöksi. Myöhemmin iltapäivällä teemme lyhyen kävelyretken sademetsässä lodgemme lähellä eläimistöön ja kasvistoon tutustuen. (A, P)\n3.–4. päivä, ma–ti 15.–16.2. Maanantai-aamuna ennen aamiaista voit halutessasi lähteä tutustumaan Amazonin monipuoliseen linnustoon. Aamiaisen jälkeen nousemme veneisiin ja lähdemme tutustumaan joen ja joenvarren elämään. Hyvällä onnella saatamme nähdä myös jokidelfiinejä. Käymme pienessä yagua-intiaanien kylässä, jossa kuulemme yaguoiden tavoista ja kulttuurista sekä siitä, kuinka eurooppalaisten saapuminen muinoin vaikutti heidän yhteisöönsä. Täällä eletään osittain vielä luonnon ehdoilla vanhoja perinteitä kunnioittaen. Käymme myös joen varrella sijaitsevassa Indianassa, joka on kasvanut kyläksi entisen lähetysaseman ympärille. Iltapäivällä palaamme takaisin lodgeemme.\n5. päivä, keskiviikko 17.2. Aamupäivällä palaamme Iquitosiin, josta lennämme Liman kautta Cuscoon (n. 3300 m). Jatkamme bussilla inkojen pyhään laaksoon, joka sijaitsee joitakin satoja metrejä Cuscoa alempana. Loppupäivä on varattu lepoon ja totuttelemiseen korkeaan ilmanalaan. Majoitumme 2 yöksi Urumbamban kylään joen varrella sijaitsevaan ensimmäisen luokan Libertador Tambo del Inka -hotelliin (★★★★★) ja syömme päivällisen. (A, P)\n6. päivä, torstai 18.2. Inkojen pyhä laakso on Urubambajokea myötäilevä hedelmällinen alue, joka on ollut alueen ruoka-aitta jo vuosisatojen ajan. Inkat rakensivat suojaisaan laaksoon linnoituksia, joiden ympärille levisi asutusta. Suuntaamme aluksi Morayn arkeologiseen kohteeseen, jossa näemme kuinka inkat viljelivät maata ympyrän muotoisissa terassiviljelmissä. Marasin pikkukylässä tutustumme avoimella vuoren rinteellä valkoisina hohtaviin suola-altaisiin. Altaissa on tuotettu suolaa jo inkojen ajoista. Myöhemmin tutustumme Ollantaytamboon, joka oli inkojen tärkeimpiä tukikohtia espanjalaisvalloituksen aikana. Sen hyvin säilyneet rauniot muistuttavat edelleen inkakansan kohtalonhetkistä. Kokopäiväretken aikana syömme myös retkilounaan. (A, RL, P)\n7. päivä, perjantai 19.2. Matkan kohokohta on retki inkojen mystiseen kaupunkiin Machu Picchuun. Varhaisen aamiaisen jälkeen matkaamme junalla Urubambajoen rantoja myötäillen Aguas Calientesin kylään. Viimeisen muutaman kilometrin serpentiinitieosuuden nousemme pikkubussilla, kunnes olemme noin 500 metriä Aguas Calientesin yläpuolella Machu Picchun huikeissa maisemissa. Espanjalaiset valloittajat eivät koskaan kajonneet Machu Picchuun, vaikka todennäköisesti tiesivätkin sen olemassaolosta. Kaupunki oli vuosisatojen ajan hautautuneena vihreän viidakon kätköihin, kunnes amerikkalainen arkeologi Hiram Bingham toi sen suuren maailman tietoisuuteen vuonna 1911. Lounaan jälkeen palaamme junalla ja bussilla Cuscoon, jossa majoitumme 3 yöksi kaupungin keskustaan ensimmäisen luokan Libertador Palacio del Inka -hotelliin (★★★★★). (A, L)\n8. päivä, lauantai 20.2. Cusco oli inkavaltakunnan pääkaupunki 1100-luvulta aina espanjalaisten tuloon asti 1500-luvun alussa. Kaupungin olemus huokuu vuosisatojen takaista historiaa, joka on täynnä kiehtovia yksityiskohtia. Sekä vanha inkavaltakunta että siirtomaa-aika näkyvät kaupungin arkkitehtuurissa. Tutustumme aamulla kävellen keskustan tärkeimpiin nähtävyyksiin, kuten Koricancha-temppeliin ja katedraaliin. Ajamme bussilla läheiselle kukkulalle Sacsayhuamanin raunioille, mistä on hienot näkymät alas punaisten tiilikattojen kirjomaan kaupunkiin. Retken päätteeksi syömme lounaan, jonka jälkeen on vapaa-aikaa. (A, L)\n9. päivä, sunnuntai 21.2. Chincheron kaupungissa noin 30 km:n päässä Cuscosta pidetään sunnuntaisin vilkkaat markkinat. Silloin lähiseudun kyläläiset saapuvat sinne myymään hedelmiä, vihanneksia, käsitöitä, värikkäitä kankaita, vaatteita ja kaikkea muuta mahdollista. Vierailemme markkinoilla heti aamusta markkinahumun ollessa kuumimmillaan. Tutustumme markkinoiden tarjontaan ja pääsemme toki myös itse testaamaan kaupankäyntitaitojamme myyjien kanssa. Ennen lounasta käymme seuraamassa perinteisten cuscolaisten tekstiilien kudontaa. Iltapäivällä meillä on vapaa-aikaa nauttia Cuscon mystisestä ilmapiiristä. (A, L)\n10. päivä, maanantai 22.2. Aamiaisen jälkeen lennämme Limaan. Ajamme lentokentän lähellä sijaitsevaan Liman värikkääseen Callaon satamaan. Satama-alue oli aiemmin pahoin rapistunut, mutta elää nyt uutta kukoistuskauttaan. Alueen vanhoja satamarakennuksia on kunnostettu vauhdilla taidegallerioiksi, baareiksi ja ravintoloiksi, ja paikalliset taiteilijat ovat koristelleet taloja upein seinämaalauksin. Tutustumme Callaon nähtävyyksiin ja syömme lounaan. Jatkamme bussilla Mirafloresin kaupunginosaan, jossa majoitumme 2 yöksi ensimmäisen luokan Hilton Lima Miraflores -hotelliin (★★★★★). (A, L)\n11.–12. päivä, ti–ke 23.–24.2. Espanjalaisen valloittajan Francisco Pizarron vuonna 1535 perustama Perun pääkaupunki on nykyisin yli 8 miljoonan asukkaan sykkivä metropoli. Tiistaina teemme kiertoajelun tässä ”Kuninkaiden kaupungissa”, millä nimellä sitä kutsuttiin espanjalaisvallan aikana. Tutustumme Liman historiallisen keskustan nähtävyyksiin ja vierailemme myös kultamuseossa, jonka kattaviin kokoelmiin kuuluu yli 7000 esinettä. Päivällinen.\n13. päivä, torstai 25.2. Saavumme Helsinkiin klo 23.59.\nLisämaksu yhden hengen huoneesta 1 050 e.\nPassin tulee olla voimassa vielä 6 kuukautta matkan jälkeen. Tarkista passisi voimassaolo ja kunto jo matkaa varatessasi ja hanki tarvittaessa uusi hyvissä ajoin. Tarvitsemme syntymäaikasi sekä matkalla käytettävän passin numeron ja voimassaoloajan mielellään jo varauksen yhteydessä tai viimeistään 3 kk ennen matkan alkua. Etelä-Amerikassa lentoyhtiöt voivat muuttaa aikataulujaan hyvin lyhyellä varoitusajalla, joten pidätämme oikeuden muutoksiin. Ryhmän minimikoko 15. Matka ei sovellu liikuntarajoitteisille\nEnnakkomaksu 650 e/hlö. Loppuerä matkan hinnasta erääntyy 48 vrk ennen matkan alkua.\n- viim. 91 vrk ennen matkaa 150 e\n- 90–75 vrk ennen matkaa 250 e\n- 74–48 vrk ennen matkaa 650 e\n- 47–31 vrk ennen matkaa 50 % matkan hinnasta\n- 20–8 vrk ennen matkaa 75 % matkan hinnasta\n- alle 8 vrk ennen matkaa 95 % matkan hinnasta\nMatkan hinta perustuu 30.3.2020 voimassa olleisiin tariffeihin ja valuuttakursseihin. Kuluttaja-asiamiehen antamien ohjeiden mukaan hinnanmuutosta laskettaessa verrataan matkan hinnoittelukurssia ja 6 viikkoa ennen matkaa voimassa ollutta valuuttakurssia.\nKatso myös muut Etelä-Amerikan matkat\nMachu Picchu – viidakon varjelema salaisuus