Uudisraivaajat - Taustaa\nBy Heikki Jokinen\nAamun ensimmäiset auringonsäteet valaisivat Garethin kaupungin rapistuneen majakan ulkopintaa. Lähes 300 vuotta majakan kirkas valo on ohjannut satamaan saapuvia kauppalaivoja ja varjellut rannikon tyrskyistä elantoaan hankkivia kalastajia. Majakan vartijan kasvoilta paistoi iän ja myrskytuulien repimät uurteet, silmistä oli luettavissa tietoisuus oman ajan käymisestä vähiin. Hän sääti lampun säästöliekille tulevan päivän ajaksi ja tarttui nukkaantuneeseen riepuun aloittaakseen peilin kiillottamisen. Perinne joka oli seurannut häntä lähes jokaisena aamuna viimeiset kaksikymmentä vuotta, vain tyttären häät ja vaimon hautajaiset olivat saaneet hänet luopumaan tuosta jo uskonnoksi kohonneesta riitistä. Puoli tuntia myöhemmin hän nojautui majakan etelään antavan kaiteen ylitse ja huokaisi syvään. Yön aikana oli jälleen murtunut suurehko palanen seinästä. Parin vuoden päästä majakka olisi hylättävä asuinkelvottomana. Vartijasta ei enää ollut kunnostustöihin, eikä hänen apunaan toimivalta hobitti pariskunnalta voinut odottaa suurtakaan panostusta raskaisiin rakennustöihin. Eikä Suur-Marathin hallitsijalta voinut odottaa ropoakaan minkään vanhan kunnostamiseen koko Garethin alueella.\nVartijan katse nousi haravoimaan taivaanrantaa, harmaa purje kohosi hiljalleen horisontin takaa. Harmissaan vartija laahusti portaiden yläpäässä olevalle tammiarkulle ja otti sieltä suuren kaukoputken. Vielä viisi vuotta sitten moinen kapistus oli ollut tarpeeton, mutta Elenan kuoleman jälkeen ruumis ja mieli alkoivat surkastua nopeaan tahtiin. Vartija tarkensi kaukoputken linssit kohti lähestyvää alusta. Nelimastoinen kauppalaiva, Albatrossin rukous, hymy levisi harmaan parran peittämille kasvoille, illalla kaupunkien kapakat olisivat täynnä elämää. Ja ehkä postisäkistä löytyisi hänelle edes pieni kirjelappunen.\nVanhus kiersi majakan pohjoispuolelle ja sylkäisi mustan mällin myötätuuleen. Hänen jalkojensa juureen levittäytyi Gareth, vanha, harmaasta ja kylmästä graniitista rakennettu linnoituskaupunki. Noin viisi mailia kauempana säihkyivät Suur-Marathin valkoiseksi kalkitut, muurit, temppelit ja palatsit. Kaupunkien välinen alue oli viime vuosien aikana täyttynyt hökkeliasutuksesta, farmit ja karjatilat seurailivat luoteesta virtaavaa jokea huolella kivetyt tiet johtivat Garaninmaata ympäröivillä vuorilla oleville kaivoksille ja niiden läheisyyteen rakennetuille masuuneille. Oli uljas näky kun kahdenkymmenen härän vetämät malmivankkurit jyrisivät kaupungin katuja kohti satamaa.\nGarethin linnoitus ja kultaiset vuodet\nGarethin linnoituksen peruskivi oli muurattu lähes neljäsataa vuotta sitten, Suurten Sukujen Sota oli jo siinä vaiheessa näyttänyt väistämättömältä ja silloinen hallitsija oli halunnut turvata maan ainoan luonnonsataman rakentamalla linnoituksen sen ympärille. Vain pari vuotta linnoituksen valmistumisen jälkeen sota puhkesi täyteen raivoonsa polttaen koko Garaninmaan kerta toisensa jälkeen tuhkaksi. Vain jylhän linnoituksen vankat muurit seisoivat valloittamattomina, kestäen yli kymmenvuotisen piirityksen. Vielä näinäkin päivinä kaupunki seisahtuu kerran vuodessa juhlimaan Mursuportin taistelua, jolloin linnoituksen joukot hyökkäsivät Haram Hurjan johdolla piirittäjien kimppuun ja verisessä taistelussa löivät miesvahvuudeltaan ylivoimaisen vihollisen kääntäen sodan kulun. Rauha solmittiin viisi vuotta myöhemmin.\nJa rauhaa seurasi rikkauden aika. Sodassa oli kummallakin puolella mukana joukko kullalle ja jalokiville lojaaleja kääpiöitä, jotka rauhan tultua löysivät ympäröiviltä vuorilta useita rikkaita kulta- ja malmiesiintymiä. Syntyi valtaisa ryntäys kohti vuoria, kun koko ikänsä sotaa ja kuolemaa nähneet miehet lähtivät vapauden ja rauhan innoittamina etsimään rikkautta ja toivoa paremmasta. Vuoriston ankara talvi ja vain harvojen kohdalle osuneet kannattavat esiintymät saivat kuitenkin katkeroituneet miehet palaamaan menneeseen ja etsimään oikeutta miekalla. Hiljalleen vuoristo alueelle muodostui Miekan Ja Veren Laki, keskenään riitelevät ryövärikoplat tekivät tavallisen mainarin elämän mahdottomaksi. Alue rauhoittui vasta kun Haramin kokoama joukko Sukujen Sodan veteraaneja muodostivat hallitsijan siunauksella turvajoukot, jotka suojelivat kaivoksia ja malmikuljetuksia, sekä hyökkäsivät lainsuojattomien kimppuun. Monta legendaa syntyi noina levottomina vuosina kun eri puolille lakia ja oikeudenmukaisuutta ajautuneet entiset aseveljet ottivat yhteen villissä vuoristossa.\nKaivostoiminta pääsi täyteen vauhtiin kun vastuksena oli enää julma luonto. Melko nopeasti kaivoksista muodostui neljä rotujen ja sukujen mukaan jakautunutta tasavahvaa yhtiötä, jotka hallitsevat edelleen kaivostoimintaa ja malmin jalostusta. Satamaa uudistettiin ja majakka rakennettiin jotta suuremmat laivat pääsisivät noutamaan arvokkaat lastinsa. Tiedot malmilöydöistä kantautuivat myös kaukaisiin maihin, ja Garaninmaa kohtasi ennennäkemättömän maahanmuuton. Lukemattomien eri rotujen, kansojen ja ammattien edustajia tuli Garethin satamaan sydän ja pää täynnä unelmia ja suunnitelmia. Monien unelmat kuitenkin murskautuivat sortuviin kaivoksiin tai raadeltiin palasiksi villieläinten hampaissa. Mutta oli myös paljon niitä jotka löysivät onnensa. Tuli se sitten kullan tahi rakkauden muodossa. Kauppa kehittyi ja farmit levittäytyivät nopeasti tuottaakseen ravintoa kasvaville ihmismassoille, Garethiin avattiin kapakoita ja ilotaloja joihin mainarit pääsivät juomaan löydöksensä ja etsimään lohtuja jylhien vuorten loputtomalle yksinäisyydelle. Varakkuus levisi kaikille yhteiskunnan portaille ja pyyhki hiljalleen ihmisten mielistä Suurten Sukujen Sodasta jääneitä kaunoja. Haramin turvajoukoista kasvoi voimakas aseellinen viranomaistaho, joka pystyi ylläpitämään rauhaa ja ehkäisemään rikollisen aineksen leviämisen. Garaninmaasta tuli rikas ja rauhallinen valtio.\nJa jälleen syntyi legendoja joita ihmiset kertoilevat toisilleen leirinuotioiden hämyssä. Tällä kertaa tarinat eivät liittyneet verisiin taisteluihin ja sankaritekoihin, vaan suuriin loistaviin jalokiviin, tyhjästä omaisuuden luoneisiin kauppiaisiin ja moraalittomaan irstailuun jota rikkaudet toivat tullessaan. Raha ja valta ajoivat ihmisiä samanlaiseen äärimmäiseen käytökseen kuin veri ja väkivalta vain parikymmentä vuotta aiemmin.\nAjan kuluessa uudet rauhan oloissa kasvaneet sukupolvet ottivat kaupat, kaivokset ja maatilat hoitoonsa. Heillä ei ollut taustalla sodan kaltaisia järkyttäviä kokemuksia, joten heillä ei ollut tarvetta elää elämäänsä vanhempiensa tavoin ääripäästä toiseen. Sen sijaan he keskittyivät tieteeseen, taiteeseen ja uskontoon. Oppilaitoksia, koristeellisia rakennuksia ja pyhättöjä rakennettiin Garethin ahtaalle linnoitusalueelle.\n150-vuotta sitten tilanne alkoi muuttua. Garaninmaan hallitsijaksi nousi Marath IV, jonka sukujuuret ulottuivat Sukujen Sodassa tappion ja nöyryytyksen kärsineelle osapuolelle. Vaikka sota oli suurimmalle osalle kansasta jo kaukaista historiaa, niin Marath kärsi sielunsa syövereissä joutuessaan pitämään hoviaan kaupungissa, jota hänen esi-isänsä eivät olleet kyenneet valtaamaan. Ja aina hänen saapuessaan Mursuportista kaupunkiin häntä tervehti Haram Hurjan pronssinen patsas. Lopulta järjetön historiallinen katkeruus sai hänen mielessään ylivallan ja mahtikäskyllään hän käski perustaa Suur-Marathin kaupungin. Kansalle asia oli helppo perustella Garethin loputtomalla ahtaudella, kaupungin jokainen soppi oli täyteen rakennettu, eikä maasto sallinut laajentumista. Marath käytti leijonanosan valtion varoista uuden kaupunkinsa rakentamiseen sen keskuksena olevan palatsinsa pröystäilevaan koristeluun. Pikkuhiljaa hän siirrätti hallinnon eri toiminnot pois Garethista ja erilaisilla verojärjestelyillä ohjasi kauppiaat siirtymään Suur-Marathiin. Valtaosa Haramin turvajoukoista siirrettiin uuteen kaupunkiin ja heidän tunnuksensa vaihdettiin. Garethiin jääneen osaston velvollisuudeksi jäi lähinnä laivojen tullaus, salakuljetuksen estäminen ja kapakkatappelun rauhoittelu. Marathin perilliset ovat jatkaneet esi-isänsä aloittamaa Garethin hiljaista kuihduttamista. Tällä hetkellä hallitsijana on Marath XIII. Lähes samanaikaisesti kuin Suur-Marathia alettiin rakentamaan ehtyi eräs vuoriston suurimmista kaupungeista. Eräät profeetat näkivät jo tuolloin merkkejä tulevasta tuhosta, mutta heidän varoituksilleen hymähdeltiin yleisesti.\nVuodet vierivät ahdistuksen hiljalleen lisääntyessä kansan keskuudessa. Kaivostoiminta osoitti useita ehtymisen merkkejä, jo kertaalleen ehtyneiksi julistetut kaivokset jouduttiin avaamaan uudelleen ja luolat ulotettiin yhä syvemmälle kallioon. Lopulta ahneudesta jouduttiin maksamaan julma hinta kun äärimmilleen louhitut kalliot sortuivat pienen maanjäristyksen voimasta. Satoja miehiä kuoli ja jäi loukkuun sortuvien luolien sisään. Tarinat kertovat kuinka vuoret toistivat kaikuna useita viikkoja järistyksen jälkeen pimeyteen iäisyydeksi tuomittujen mainareiden epätoivoista karjuntaa. Tämä tapahtui kaksikymmentä vuotta sitten.\nEhtynyt malmivirta lähestulkoon pysäytti kaupan koko Garaninmaasta ja useat yritykset joutuivat naulaamaan laudat ovien eteen. Köyhyys iski kaivosmiesten perheisiin, sillä valtio piti tärkeämpänä säilyttää Suur-Marathin kirkkaus kuin auttaa ilman elättäjää jääneitä perheitä. Hiljalleen naiset ja lapset siirtyivät kaupunkien väliseen maastoon ja kasasivat itselleen suojia sen miten parhaiten taisivat ja pyrkivät säilymään hengissä ihmisten myötätunnon avulla.\nTänä päivänä tilanne kaivoksilla on melko vakiintunut. Louhintaoikeuksia on rajoitettu ja neljä suurta yhtiötä ovat jakaneet vuoret keskenään nautinta-alueikseen joille ei ulkopuolisilla ole asiaa. Yhtiöistä yksi kuuluu kääpiöille, kaksi perinteisille Garanilaisille aatelissuvuille ja neljäs on haltioiden hallinnassa, mutta sen työmiehiksi on aikojen saatossa seuloutunut sekalainen seurakunta eri rotujen ja kansojen edustajia. Töitä ei enää riitä kuin murto-osalle siitä miesarmeijasta joka tonki vuoria parisataa vuotta sitten. Rajoittamalla toimintaansa yhtiöt ovat saaneet pidettyä hinnat korkealla ja varmistettua oman toimintansa jatkumisen myös tulevaisuudessa, vaikka uutta todella rikasta suonta ei ole löytynyt miesmuistiin.\nKauppiaat, käsityöläiset ja muut porvariluokkaan kuuluneet ihmiset sekä Garethissa että Suur-Marathissa ovat sopeutuneet Järistyksen jälkeiseen aikaan luopumalla ylettömästä loistosta elämässään. Useita runsaasti koristeltuja pyhättöjä on kaikessa hiljaisuudessa muutettu maallisempaan käyttöön. Yleisesti kaipuu ylettömän loiston aikaan elää enää haltioiden ja kääpiöiden keskuudessa jotka pystyvät omakohtaisesti muistamaan mitä ovat menettäneet. Ihmisille ne ajat ovat vain osan vanhusten tarinointia ja vanhoista maalauksista aistittavaa menneisyyden henkeä.\nSuurin vaikutus Järistyksestä oli kaivosmiehille ja heidän perheilleen. Isättömiksi jääneet lapset kasvoivat vailla kunnollista kuria ja opetusta. Maailma näytti heille ainoastaan synkimmät kasvonsa ja jokaisen oli taisteltava selviytyäkseen. Pikkuhiljaa he omalla epäilyttävällä toiminnallaan saivat valtaväestön suhtautumaan itseensä kielteisesti. Nykyään moni almun antamisen sijasta sylkäisee kerjäläisen kuppiin. Työttömiksi jääneet kaivosmiehet hukuttivat kapakoissa suruaan kolpakoihin. Moni lähti etsimään onneaan Kielletyiltä vuorilta, vain harva palasi, eikä heistäkään pitkiä tarinoita saatu puristettua edes viskin voimalla. Entuudestaan hiljaiset miehet sulkivat kokemuksensa sielujensa syövereihin ja vain eräät naiset saivat hämärän käsityksen vuorten tapahtumista kuunnellessaan miestensä öisten painajaisten riivaamaa huutoa.\nGaraninmaan sotajoukot joutuivat kärsimään valtion vähentyneistä verotuloista. Uusia varusteita ei voitu hankkia eikä miehistöä lisätä. Lisäksi örkkien liikehdintä Kielletyillä vuorilla söi jatkuvasti miehiä. Näissä oloissa järjestyksen ylläpitoon kaupungeissa ei riittänyt läheskään riittävästi miehiä. Garethissa majaansa pitävät Haramin turvajoukot olivat kutistuneet reiluun viiteenkymmeneen mieheen, näistäkin suurin osa oli toipumassa haavoittumisista Kiellettyjen vuorten taisteluista. Linnoituksen muurien sisällä asui vakituisesti lähes tuhat ihmistä ja lisäksi useita satoja matkaavia kauppamiehiä ja kauppalaivojen miehistöjen jäsentä.\nKapteeni Mietus katseli huolestuneena peräpeilin takana kohoavia tummia pilviä samalla kun Albatrossin rukouksen sulavalinjainen nokka halkoi vielä melko maltillisen meren pintaa. Mietus kääntyi vierellään olevan ykkösensä, perämies Caralin puoleen, ja käski tämän ohjata alus piihin odottamaan nousuvettä. Caral singahti välittömästi karjumaan komentoja kokassa lähestyvää kaupunkia tarkkailemassa olevalle miehistölle. Mietus hymyili itsekseen nuoren miehen innokkuudelle, tämä oli vasta Caralin toinen matka hänen ykkösenään. Nopeasti poika oli kuitenkin onnistunut saavuttamaan miehistön kunnioituksen, tähän oli merkittävästi vaikuttanut kun hän oli ennakkoluulottomasti, ja päällystölle poikkeuksellisella tavalla, rientänyt auttamaan pulaan joutunutta pursimiestä, tämä tapahtui viime käynnillä Garethissa. Mietuksen omat ajatukset siirtyivät jälleen kotiin raskaana olevan vaimon luokse, tämä olisi viimeinen matka Valkotähti varustamon laivoilla. Säästöillään ja tämän matkan palkkiolla hän pystyisi lopultakin ostamaan ja varustamaan himoamansa sluupin. Omalla aluksella hän pystyisi lopultakin tienaamaan niin paljon että voisi hankkia vaimolleen tilan jonka oli kosiessaan tälle luvannut.\nMietus havahtui mietteistään vasta kun Caral tuli ilmoittamaan vuoroveden kääntymisestä. Kapteeni kirosi hiljaa itseään tarkkaavaisuutensa menetyksestä ja antoi uudet komentonsa tarkoittamaansa tiukempaan sävyyn. Caral hivenen säpsähti kapteenin muuttunutta mielialaa ja keskittyi tiukasti ohjaamaan aluksen keulapurjeen ja nousuveden avulla vapaaseen laituriin. Nuori mies oli koko ajan tietoinen kuinka kapteeni ja vanha puosu tarkkailivat hänen jokaista toimintaansa valmiina puuttumaan tilanteeseen tarpeen vaatiessa. Puosu, Lomar nimeltään, oli niitä iänikuisia merten tervaskantoja joiden ura oli alkanut laivapojasta ja edennyt alipäällystön korkeimmalle pestille ilman muodollista koulutusta. Eihän Lomar osannut edes lukea. Mutta mitäpä lukutaidolla merillä tekikään, viidestäkymmenestä ikävuodestaan Lomar oli ollut yli 30 vuotta merillä. Tuulet, merivirrat ja satamakapakat hän tunsi kuin omat taskunsa, mutta ei ollut elämänsä aikana käynyt kymmentä mailia kauempana rantaviivasta.\nAlbatrossin rukous lipui kauniisti laituri numeron neljään ja laiturimiehistö kiinnitti paksut hamppuköydet laiturin metallikoukkuihin. Mietukselta meni hetkinen havaita mikä oli pielessä, normaalisti rahtaajat nousivat laivaan heti sen laskiessa sillan alas. Tänään satama oli lähes tyhjä. Kapteeni käski päällystön jakaa miehistölle palkkarästit ja päästää heidät vahtivuoroa lukuun ottamatta vapaalle. 8 Miestä jäi Lomarin johdolla katkerasti kiroten suorittamaan pitkästyttävää vahtivuoroaan muiden hajaantuessa Garethin ja Suur-Marathin kapakoihin juomaan suolaveden maun pois suustaan, naimaan vakituisia baarityttöjään ja täältä kotoisin olevat miehet tapaamaan perhettään. Mietus lähti satamamestarin konttoriin ihmettelemään lastaajien poissaoloa, varustamo ei maksaisi hänelle bonuksia mikäli malmilasti myöhästyy, ja tuulet olivat olleet vastaiset suuren osan matkaa.\nSatamamestarin konttori oli autio lukuun ottamatta nuorta vaaleatukkaista, ujosti hymyilevää, hermostunutta neitoa. Mietus muisti aikaisemmilta matkoiltaan että tyttö oli satamamestarin vanhin tytär. Tytön nimeä hän ei kyennyt muistamaan.\n- Missä isänne on? Kapteeni kysyi vaivautumatta esittämään hyvän päivän toivotuksia. - Ettekö ole kuulleet pohjoisen farmeja vaivaavasta kulkutaudista? Isä on muiden mukana kuuntelemassa turvajoukkojen päällikön, kapteeni Podekin puhetta Gulthun palatsin edessä. Viime päivinä on majataloissa kuultu useita huhuja taudista joka on tappanut monia lapsia ja sairaita kaukaisilla tiloilla. Se vanha juoppo Marvin kertoi, että tauti saa madot kasvamaan ihmisen sisällä, ja että tartunnan saanut kuolee hirveisiin tuskiin matojen kaivautuessa silmien kautta ulos. Mutta en minä sitä vanhaa sekopäätä usko, eikä oikeastaan kukaan muukaan, miesraukka ei ole ollut entisensä menetettyään kätensä siinä kauheassa onnettomuudessa. Hirvittävää jos sellainen tauti leviäisi kaupunkiin saakka, mutta en minä ole peloissani sillä olen varma että kapteeni Podek suojelee meitä kaikelta pahalta. Hän on valtavan rohkea ja pätevä mies. Tiesittekö että vangitsi viime viikolla aivan yksin joukon pahantekijöitä Sinipartaisen mursun majatalossa? Isä ja lastaajat ovat varmaankin palatsin aukiolla, mutta minä voin ottaa viestin jos haluatte...\nMietus pystyi vaivoin pidättelemään hymyään nähdessään tytön silmiin syttyvän tähtitaivaan tämän puhuessa kirkkaalla äänellään kapteenin uroteoista. Hän kiitti neitokaista avusta ja sanoi etsivänsä mestarin käsiinsä aukiolta. Outojen aavistusten vallassa hän suuntasi tarmokkaat askeleensa kohti Garethin keskustaa.\nNatase ei ollut vielä nähnyt päivänvaloa hänen isänsä kuollessa Järistyksessä. Natasen äiti oli kuudennella kuulla raskaan jäädessään leskeksi. Kolme viikkoa myöhemmin hänet heitettiin kolmen lapsensa kanssa pihalle kaivosyhtiön asuntolasta. Samassa onnettomuudessa leskeksi jääneen siskonsa kanssa Nimdal vaelsi monien kohtalotovereittensa kanssa kaupunkien väliselle joutomaalle ja sisarensa kanssa vähäisillä säästöillään rakennuttivat kahden huoneen hökkelin. Siskokset elättivät itseään kutomalla erilaisia liinoja ja peitteitä, jotka Dalia myi kaupunkien toreilla.\nSyksyn ensimmäinen myrsky raivosi täydellä voimallaan kun Nimdalin synnytyspoltot alkoivat. Hän lähetti vanhimman poikansa noutamaan kauempana rannikolla asuvaa lapsenpäästäjää, vanhaa rokonarpista naista jonka huhuttiin omaavan mystisiä kykyjä. Poika ja lapsenpäästäjä joutuivat kulkemaan halki raastavan myrskyn, rantaan murtuvat aallot nostattivat suolaisen harsopilven jonka tuuli työnsi pitkälle sisämaahan. Kun he useita tunteja myöhemmin matkan uuvuttamina saapuivat Nimdalin mökille makasi tämä henkeään haukkoen lattialla verilammikon hiljalleen levitessä hänen haaroistaan maalattialle. Dalia yritti itkunsekaisin silmin pyyhkiä tuskanhikeä Nimdalin kasvoilta, muiden lapsien kyhjöttäessä järkyttyneenä huoneen kulmassa.\nVanha nainen kaivoi olkalaukkunsa kätköistä yrttejä ja jauheita, joista hän varmoin ottein valmisti kitkerältä mintulta tuoksuvan juoman. Saatuaan kakistellen juotua rusehtavan juoman Nimdal vaipui rauhattomaan horrokseen. Nainen otti laukustaan sakset, neulan ja eräitä muita apuvälineitä, levitti Nimdalin jalat erilleen ja polvistui veriseen maahan. Veri värjäsi punaisen kiharan tukan peittämää päätä ja kalpeat kasvot olivat saaneet sinisen sävyn napanuoran puristuessa lapsen hennon kaulan ympärille. Vanhus leikkasi epäröimättä napanuoran poikki viiltäen samalla syvän haavan lapsen olkapäähän. Tiukalla otteella hän veti lapsen ulos ja kiitti hiljaa mielessään ettei äidin tarvinnut kokea näitä tuskia ilman unikosta valmistettua juomaa. Hän nosti lapsen jaloista ilmaan ja iski tätä voimakkaasti selkään kunnes kuuli hennon parahduksen ilman virratessa pienokaisen keuhkoihin. Lapsenpäästäjä laski vastasyntyneen Dalian levittämälle harmaalle huovalle ja ryhtyi poistamaan jälkeisiä Nimdalin sisältä. Istukan irrottua hän ompeli revenneen lihan huolestunut ilme kasvoillaan.\nSeuraavaksi hän pyyhki pienen tytön veren tahraamat kasvot ja otti sormiinsa Nimdalista valuneen veren tahraamaa maata. Vanhus piirsi punertavalla hiekalla kolme pystysuoraa viivaa lapsen otsalle ja lausui loitsuja välkkyvien salamoiden kilpaillessa pienen öljylampun kanssa valontuojan roolista. Seuraavat kolme päivää vanhus vietti pienessä myrskyn toimesta katottomassa hökkelissä varjelle tiedoillaan ja taidoillaan Nimdalin ja pienokaisen unta.\nKaksikymmentä vuotta myöhemmin Natasesta oli elämän kovassa koulussa kasvanut varas, huijari ja viettelijätär. Viisitoistavuotiaana hän joutui oppimaan rankan läksyn miesten luonteen heikoimmasta ja julmimmasta puolesta. Lihakauppias oli napannut Natasen verekseltään, tämän yrittäessä kähveltää kinkkuja savustamosta. Kauppias Qendar oli hämärästä huolimatta havainnut ryysyihin pukeutuneen hentoisen hahmon pujahtavan savustamon ovesta sisään ja jäänyt ulko-ovelle odottamaan tämän paluuta. Hahmon yrittäessä poistua rakennuksesta hän oli lyönyt avokämmenellä voimakkaan iskun varkaan kasvoihin. Natase kirkaisi iskun osuessa hänen poskipäähänsä ja kaatui selälleen savustamon kynnyksen päälle. Vasta kimeän kirkaisun kuullessaan Qendar ymmärsi että varas olikin nuori nainen.. Rietas himo syttyi teurastajan sinisiin silmiin ja kieli kostutti rohtuneita huulia jotka vetäytyessään virneeseen paljastivat tummuneet hampaat. Qendar painoi kätensä Natasen suun eteen ja laski massiivisen ruhonsa painon tämän päälle. Hän piti vasenta kättään tiukasti tytön huulilla ja oikealla kädellään riuhtaisi Natasen nukkaantuneen puuvillahameen tämän pään ylitse. Sitten hän repi tytön alushousut hajalle ja alkoi höllentämään omalla vyötäröllään vyön virkaa tekevää nahkanyöriä. Natase yritti haukkoa henkeä ison kämmenen ja hameen peittäessä hänen suutaan kun pistävä kipu tunkeutui läpi hänen hentoisen vartalonsa Qendarin riistäessä hänen viattomuutensa. Tytöstä tuntui että hänen lantiossa murskaantuu hetkenä minä hyvänsä noen peittämän hiekkalattian ja raiskaajan vartalon väliin. Tuska oli saanut Natasen kadottamaan käsityksensä ajan kulusta kun mies yht'äkkiä lopetti liikkumisen, silloin hänkin kuuli hentoisen naisäänen huhuilevan nimeltä Qendaria. Natase saattoi haistaa tupakan ja rommin Qendarin hengityksestä kumartuessa kuiskaamaan uhkauksensa Natasen korvaan.\n- Jos kuunaan kerrot tästä yhdellekkään elävälle sielulle, tapan isäsi ja veljesi, raiskaan äitisi ja sisaresi, poltan talonne ja myyn sinut huoraksi örkeille. Ja nyt vitun pikkulutka keräät kampeesi ja katoat täältä ennen kuin vaimoni näkee sinut. Qendar nousi pystyyn ja alkoi sitomaan nyöriä vyötärönsä ympärille vilkuillen samalla savustamon ovelta talon suuntaan. Shokissa oleva Natase ei osannut tehdä muuta kuin totella miehen käskyjä, luonnottoman rauhallisuuden vallassa hän yritti peitellä verta vuotavaa jalkoväliään. Samassa Qendarin vaimo, lyhyt, tummahiuksinen ja hentoääninen Mette ilmestyi ovelle.\n- Mitä ihmettä täällä tapahtuu?\n- Ai hei kultaseni, tämä nuori tyttö tuli pyytämään apua sairaana olevalle perheelleen ja minä lupasin antaa heille yhden savukinkun. No niin pikkuinen tässä tämä kinkku nyt on painuhan, lähdehän nyt kotiin ja vie pikaisen toipumisen terveiset perheellesi.\nQendar ojensi maahan lentänee. lihapalan Nataselle ja ohjasi tämän selästä varovasti painamalla oviaukosta pihalle. Natase kääntyi ympäri ja näki miehen hymyilevän herttaisesti Meten pitelemän lyhdyn valossa, tosin miehen silmissä ei näkynyt jälkeäkään hyväntahtoisuudesta. Natase otti muutaman varovaisen askeleen ja lähti sitten juoksemaan puristaen kinkkua rintaansa vasten. Hän ei ehtinyt kuulemaan kuinka Mette alkoi tylyttämään lähes puolta metriä pidempää miestään.\n- Senkin typerä tollo, kaiken maailman kerjäläistyttösille jaetaan tavaraa, mutta enpä ole minä saanut uutta leninkikangasta vaikka olen sitä jo kuukausia pyydellyt. Ja syöpäläisiähän tuollaiset tytöt levittävät kaikkialla, ja näitkö niitä silmiä, toljottivat vain tyhjänä eteensä, tuskin siellä oli kaikki kotona, eikä osannut edes kiitosta sanoa...\nTuona samaisena iltana viisi vuotta sitten sotamies Zumar vietti viimeistä vapaailtaansa ennen lähtöään komennukselle pohjoiselle raja-asemalle. Zumar oli ottanut viinikarahvin mukaansa ja lähtenyt istumaan pienen lammen rannalle Garethin ulkopuolella. Viimeinen yksinäisyyden ja hiljaisuuden hetki seuraavaan kolmeen vuoteen. Kuu oli noussut majakan takaa ja heijasti auringon valoa lähes täydellisen pyöreänä pallona.\nZumar havahtui mietteistään kun lammen tyyni pinta särkyi. Punatukkainen tyttö oli juossut suoraan lampeen ja raastoi vaatteita yltään heittäen ne rantaveteen. Tyttö alkoi hankaamaan epätoivoisella tavalla itseään poistaakseen veren ihostaan, noen hiuksistaan ja saastan sielustaan. Kyyneleet sekoittuivat lammen kirkkaaseen ja kylmään veteen, ahdistunut nyyhkiminen vaimensi yölintujen laulun. Lopulta neito käveli syvemmälle veteen ja vaipui pinnan alle. Zumar tuijotti lumoutuneena lammen pintaa, jonka pinta oli tyyntynyt tytön aiheuttamista aalloista. Nuori sotilas nousi varjossa olleesta istuma paikastaan ja lähestyi rantaa. Samassa kuunvalon muodostama silta hajosi veden pinnalla Natasen noustessa pintaan henkeään haukkoen. Nyt oli Zumarin vuoro haukkoa henkeään. Natase käveli kohti rantaa punaisten hiusten liimautuessa ihoon, osittain peittäen pienet rinnat ja törröttävät kylkiluut. Olkapäässä oleva pitkä arpi loisti vaaleana ruskettunutta ihoa vasten. Oikeassa poskipäässä oleva mustelma korosti kasvojen toisen puolen virheettömyyttä. Tytön ruskeat silmät lukkiintuivat Zumarin katseeseen. Aika pysähtyi. Aikojen alussa erilleen revityt sielut yhtyvät saumattomaksi yhtenäisyydeksi. Huuhkajan kaukainen huhuilu rikkoi lumouksen. Natase heräsi todellisuuteen, ymmärsi alastomuutensa, hämmästynyt ujo hymy käväisi punaisilla huulilla, hän kahlasi rantaan, keräsi vettä valuvat vaatteensa ja loikki kevyin askelin läheisen metsikön suojiin mieli sekaisin edellistuntien kauhusta ja uudesta ennen kokemattomasta tunteesta.\nZumar käveli rantaveteen etsimään veden pintaan jäänyttä heijastusta hämärään kadonneesta enkelistä. Himmeä valo paljasti rantahiekassa olevan amuletin, mies otti ketjun käteensä ja tarkasteli pronssiin taidokkaasti pakotettua ilves kuviota. Hän puristi korun nyrkkiinsä ja kirosi lyijyyn valettuja jalkojaan ja suuhun jähmettynyttä kieltään. Lukemattomat kerrat hän seuraavina vuosina, yksinäisillä vartiopaikoilla, siveli korun pronssista pintaa ja näki sielunsa silmin vedestä kohoavan viettelevän seireenin.\nUseita satoja ihmisiä oli ahtautunut Gulthun palatsin edessä olevalle aukiolle, toria muulloin täyttävät myyntikojut oli kannettu pois. Kauppiaat, käsityöläiset, sotilaat, kerjäläiset, miehet, naiset, lapset, vanhukset, aatelisto ja kaikki muut Garethin kaupungin väestöryhmät tungeksivat torilla ja venyttelivät kaulojaan nähdäkseen ja kuullakseen palatsin parvekkeella seisovan Podekin. Podek hieroi vasenta jalkaansa, portaitten kipuaminen sai vanhan polvivamman vihoittelemaan. Hän levitti kätensä saadakseen ihmiset vaikenemaan, korautti kurkkuaan pari kertaa ja alkoi puhumaan.\n- Hiljaisuutta kiitos! Tiedän että olette kuulleet huhuja ja hurjia kertomuksia pohjoisen tapahtumista. Tämän tilaisuuden tarkoituksena on selvittää tosiasiat ja antaa toimintaohjeita tilanteen mahdollisesti muuttuessa. Huhuja levittämällä aiheutatte vain ongelmia. Suur-Marathin viranomaiset ovat saaneet varmistuksen viidestätoista kuolleesta useasta kymmenestä sairastuneesta pohjoisen farmeilla ja Kultaisen Aasin kaivoksella. Tarkkaa tietoa taudin laadusta ja hoitokeinoista ei vielä ole. Mihinkään suuriin toimenpiteisiin ei vielä tässä vaiheessa ryhdytä, matkustaminen pohjoiseen ei luonnollisesti ole suositeltavaa, ruoka- ja vesivarastot kannattaa täydentää mahdollisen karanteenin varalta. Kaupunki suljetaan mikäli sairastumisista Suur-Marathissa tulee tietoa. Keltaiset nauhat siirretään jakelupisteisiin odottamaan päätöstä niiden jakamisesta. Ylimääräinen sairastupa varustetaan linnoituksen itätornin alla oleviin kasarmeihin. Emme näe suurta syytä huolestumiseen, tilanne on luultavasti samanlainen kuin pilaantuneesta ruuasta johtunut tilanne kaksi vuotta sitten. Ja muistakaa että valmistautumisesta huolimatta kaikkiin järjestyshäiriöihin puututaan normaalilla tavalla. Tämä tilaisuus on päättynyt. Haramin henki varjelkoon meitä kaikkia.\nVäkijoukko jakaantui pieniksi keskenään jutusteleviksi ryhmiksi. Ohjeista huolimatta jutustelua rakastavat miehet yrittivät päihittää toisensa mitä järkyttävimmillä tarinoilla taudista. Marvin oli elementissään kiertäessään kapakoita ja ryypyn toivossa lisätessä tarinoihin sopivassa määrässä verta, kuolemaa, alastomuutta ja silmitöntä väkivaltaa. Lopulta päädyttiin siihen että kuoleman toi mustalla hevosella ratsastava mies, jonka miekka poltti kaiken elävän tieltään.\nPodekin mainitsemat keltaiset nauhat olivat hänen kehittämänsä järjestelmä karanteenin valvonnan helpottamiseksi. Kun kaupunki suljettiin, jokaiselle sillä hetkellä porttien sisällä olevalle annettiin pätkä keltaista silkkinauhaa, joka tuli solmia vasemman olkavarren ympärille. Vartijat vangitsivat ilman nauhaa kulkevat henkilöt ja kuljettivat heidät sairastuvalle eristykseen. Kaksi vuotta sitten nauhat oli jaettu ensimmäisen kerran ja menetelmä oli osoittanut toimivuutensa, vaikka vartijat joutuivat surmaamaan yhden pidätystä vastustaneen ulkomaisen merimiehen.\nKaupungin suurimman majatalon Mursun viiksien leveässä kulmapöydässä puolen kymmenen kääpiön joukko maisteli olutta savituopeistaan ja pohtivat Podekin puhetta. Heidän yhteysmiehestään ei ollut kuulunut sanaakaan, vaikka määräajasta oli kuulunut jo viikko. Kohta pitäisi tehdä päätöksiä; jatkaa odottamista, palata takaisin kaivoksille tai lähteä matkaan ilman opasta ja lisätietoja. Algor, kääpiöiden johtaja, viralliselta titteliltään Kuninkaallisen kaivoksen johtaja, osoitti luonteelleen poikkeuksellista hermoilua ja hänen oikea kätensä taputteli alitajuisesti vähän väliä haarniskan suojassa olevaa koristelematonta nahkamassia. Tällaiset viitta ja tikari pelit saivat hänet tuntemaan itsensä epävarmaksi, tilannetta ei kyennyt hallitsemaan jollei vihollista voinut kohdata kirves kädessä silmästä silmään. Käsky oli kuitenkin tullut suoraan kuninkaalta, eikä Algor ollut koskaan jättänyt yhtään käskyä täyttämättä, tämän massin toimittamisesta ei tulisi ensimmäistä. Hän ei tuntenut kaikkia asiaan liittyviä yksityiskohtia, mutta se minkä hän tiesi sai hänet hyvin huolestuneeksi.\nAlgoria ja massia suojelemassa oli kuuden soturin ryhmä, lisäksi seurueeseen kuuluin suurehko määrä työkomennukselta kotiin palaavia kaivosmiehiä perheineen. Ainoastaan sotureilla oli hivenen tietoa retken todellisesta tarkoituksesta, muut olivat enemmän tai vähemmän ärsyyntyneitä toista viikkoa jatkuvasta odotuksesta pienessä rannikkokaupungissa. Silti kenellekkään ei tullut mieleen avoimesti uhmata Algoria, purnaus tapahtui pienissä kuppikunnissa muutaman ylimääräisen oluen jälkeen.\nKello lähestyi ilta kuutta, hämärä antoi ensimmäisiä viitteitä tulostaan. Pahimmat kokouksen aikaansaamat liikehdinnät olivat rauhoittuneet. Ihmiset olivat lähteneet koteihinsa illalliselle, kauppiaat ja käsityöläiset sulkivat liikkeitään, kapakoiden ovilla alkoi olemaan liikennettä janoisten työläisten tullessa huuhtomaan pölyä kurkustaan, kalastajat katselivat huolestuneena eteläistä taivaanrantaa ja pohtivat uskaltaako yökalaan lähteä. Joidenkin mielestä kannattaisi lähteä kysymään neuvoa lihakauppiaan rouvalta, hänen kykynsä sään ennustamiseen olivat laajalti tunnetut, mutta harva kalastaja halusi vapaaehtoisesti ottaa riskiä joutumisesta Meten tulikiven katkuisen sanallisen hyökkäyksen kohteeksi. Eikä kukaan ollut pystynyt selvittämään mikä raivokohtauksen laukaisi. Kapakoiden ihmiset olivat saaneet useat mojovat naurut kuunnellessaan kuinka pikkuruinen nainen huusi kaksimetrisen miehensä häntä koipien välissä takaisin kotiin.\nLorack istui pienen yksimastoisen kalastusaluksen ja perässä ja selvitteli verkkoja. Hän kiersi ne erillisten puolien ympärille, joiden avulla hän pystyi laskemaan ja nostamaan verkot yksinään, veneen perässä olevan yksinkertaista vintturia käyttäen. Tosin tänä yönä hän ei olisi yksin, Lorack oli luvannut vaimolleen ottaa 8-vuotiaat kaksosensa mukaan yökalaan. Hiljaa mielessään hän kuitenkin toivoi että poikansa Lusakis löytäisi itselleen jonkun muun ammatin kalastuksen sijaan, liian monta hyvää miestä oli menehtynyt näille vesille. Miehen pitäisi pystyä tarjoamaan perheelleen paljon enemmän kuin päivittäinen kalakeitto. Ja Lilith luultavasti päätyisi jonkun kalastajan vaimoksi, ihmiset elivät edelleen tiukasti omassa kastissaan, eikä syntymälahjana saatua kohtaloa ollut helppo muuttaa. Lorack vain toivoi, että uurastamalla merellä joka yö hän voisi suoda lapsilleen mahdollisuuden parempaan elämään. Hänelle itselleen riittivät ne muutamat hiljaiset tunnit tähtitaivaan alla tyynen meren pinnalla ennen verkkojen kokemista. Vain merestä elantonsa hankkiva mies pystyy ymmärtämään sellaisena hetkenä syntyvän tunteen Kuoleman ja Jumalan yhtäaikaisesta läsnäolosta. Useimpien itsenäisten kalastajien tapaan Lorack oli hiljainen ja juro mies, joka suuresti ahdistui suuressa väkijoukossa. Taivaan synkät sävyt huolestuttivat myös häntä, mutta hän ei halunnut tuottaa lapsille pettymystä ja siirtää näiden kovasti odottamaa retkeä. Lisäksi ensi viikolla pitäisi maksaa korot aluksen ostamiseksi nostetusta lainasta, eivätkä rahat olleet vielä kasassa. Hän päätti kuitenkin pysytellä majakan läheisyydessä, vaikka tähän aikaan vuodesta merivirrat toivat parhaan saaliin lännessä olevalle karikkoiselle Wartleyn matalikolle. Alue oli saanut nimensä yli sata vuotta sitten hukkuneen legendaarisen kalamiehen mukaan. Aamuisin matalikon rannat täytti lokkien kirkuna niiden taistellessa vuoroveden kalliokoloihin jättämistä herkkupaloista. Liian useana aamuna sieltä oli löydetty ihmisruumiita, joilta ravut olivat ehtineet kaivaa silmät päästä ja muut raadonsyöjät taistelivat lopuista pehmyistä osista.\nHämärä laskeutui nopeasti mustien pilvien lisätessä pimeän tuntua. Lorack katseli mielissään innokkaina touhottavia lapsiaan. Pitäisi varmaan ottaa heidät useammin mukaan. Lorack odotteli hiljaa että vanha Horaf sytyttäisi majakan lampun täyteen loistoonsa. Vanhan perinteen mukaisesti yökalaan lähtevät kalastajat irrottivat aluksensa laiturista vasta majakan sytyttyä. Alkuperäinen syy moiseen tapaan oli sukupolvien vaihtuessa jäänyt unholaan. Vaikka tapa oli lähinnä yhteenkuuluvaisuuden tunnetta lisäävä ele, oli sillä oma käytännöllinen puolensa. Yhteislähdössä nähtiin ketkä kaikki lähtivät sinä yönä merille, ja jos aamulla havaittiin jonkun puuttuvan niin osattiin aloittaa etsinnät. Vaikka ani harvoin ketään saatiin pelastettua, hyvällä onnella löydettiin ruumis leskelle haudattavaksi. Useimmiten kalastaja löytyi sotkeentuneena omaan verkkoonsa. Kalastajat kutsuivat sitä keskenään 'Viimeiseksi saaliiksi'. Tosin useimpien mielestä hautapaikka merten syvyyksissä oli se ainoa oikea tapa päättää maallinen vaellus. Meri antoi heille elämän, joten merellä oli myös oikeus päättää heidän kuolemastaan. Lopulta majakan huipulla ollut hailea valonkajo kirkastui täyteen loistoonsa. Lusakis irrotti köydet ja Lorack nosti pienen kokkapurjeen, jonka avulla hän pääsisi luovimaan ulos satamasta. He ohittivat kauppasatamassa olevat suuret kauppalaivat, Lorack huomasi satamamestarin kinastelevan kovaan ääneen Albatrossin rukouksen edustalla ahavoituneen miehen kanssa. Hän antoi häränsarvesta tehdyn torven pienelle tyttärelleen joka silmät kiiluen puhalsi kaikin voimin torveen. Matala ujellus yhtyi muista veneistä lähtevien torvien ääneen muodostaen sydänalassa tuntuvan ulinan. Torven soitolla pyydettiin suotuisaa saalista ja suojelua merten jumalilta sekä hyvästeltiin kotiin jäävät omaiset. Vain viisitoista alusta uskalsi lähteä tänä iltana vesille.\nPodek havahtui mietteistään toimistonsa pöydän ääressä kun pihalta kajahti iltasoitto, kello oli yhdeksän. Hän kaatoi sormen leveydeltä viskiä kristalliseen juomalasiin, hieroi sormilla särkevää ohimoaan ja nosti jalat pöydän kulmalle. Päivä oli ollut erittäin stressaava. Taistelussa oli toiminta ollut niin paljon helpompaa, vauhkon siviililauman käsittely oli paljon monimutkaisempaa kuin örkkileirin valtaaminen. Mutta julma tosiasia oli ettei häntä vammojensa vuoksi enää koskaan komennettaisi etulinjaan. Lupaavalta vaikuttanut sotilasura tulisi päättymään pienen kuihtuvan kaupungin järjestyksenvalvojana.\nHiljainen kirkonkellon kumina tunkeutui hänen tajuntaansa. Ensimmäinen vaistomainen ajatus oli että Suur-Marathissa oli alkamassa iltamessu, mutta sitten myös hallitsijan palatsin, varuskunnan, koulun ja temppeleiden kellot yhtyivät voimistamaan ääntä. Tasainen monotoninen soitto tunkeutui Podekin päähän pahentaen lyönti lyönniltä kipua hänen päässään. Sydän jätti pari lyöntiä väliin ja pelko jähmetti hänet lyhyeksi hetkeksi tuoliin. Ruttokellot. Yleinen hälytysmerkki. Kuolema on levinnyt Suur-Marathiin.\nAdrenaliinia erittyi Podekin verenkiertoon ja hän singahti toimimaan. Päivystävä upseeri sai pikaisen käskyn antaa hälytys ja hakea upseerit ja aliupseerit käskynjakoon. Päivystäjän lähtiessä suorittamaan tehtäviä Podek kävi mielessään lävitse suoritettavien asioiden listaa ja muotoili käskyjä valmiiksi. Onneksi päivällä oli suoritettu esivalmisteluja tilanteen pahenemisen varalta. Viidessä minuutissa päällystö oli paikalle vähemmän yhtenäisessä ja sotilaallisessa varustuksessa. Pihalla miehistö juoksenteli kohti makuutupiaan kokoamaan varusteitaan. Podek jakoi nopeasti tehtävät. Mursuportin sulkeminen, keltaisten nauhojen jakaminen, sataman turvaaminen, karanteenitilojen avaaminen ja katupartiot. Hänelle itselleen jäi päämajaan viiden nuoren sotilaan muodostama ryhmä läheteiksi ja taktiseksi reserviksi. Miehistöä oli yksinkertaisesti liian vähän näin suureen operaatioon.\nVääpeli Lasak johdatti seitsenmiehistä ryhmäänsä kohti Mursuporttia. Heillä oli mukanaan neljä valtavaa komeasarvista härkää ja useita nippuja paksua hamppuköyttä. Portilla oli täysi kaaos, vartiovuorossa olleet sotilaat olivat sulkeneet portin väliaikaisella puuristikolla heti hälytyksen kuultuaan. Lasak huomasi tullessaan pelon kahden lapsenkasvoisen sotilaan kasvoilla näiden pidätellessä jatkuvasti kasvavaa ihmismassaa huteran esteen takana. Vääpeli komensi kolme miehistä auttamaan väkijoukon rauhoittamisessa ja alkoi itse neljän jäljelle jääneen kanssa kiinnittämään köysiä portin rautalenkkeihin ja härkien valjaisiin.\nMursuportti oli lähes puoli metriä paksu teräsvahvikkeinen hirsiseinä, joka oli rakennettu muurin sisään ja se saatiin vedettyä esiin maassa olevaa uraa pitkin ainoastaan härkien tai suuren miesjoukon voimilla. Kun köydet oli kiinnitetty yksi miehistä otti vyöltään pitkän ruoskan ja alkoi raivokkaasti huutaen piiskaamaan härkiä. Suurten eläinten lihakset jännittyivät ponnistuksesta ja kaulasuonet alkoivat pullottamaan. Paksut köydet pingottuivat äärimmilleen kunnes valtavan kitinän säestyksellä vuosikausia pesässään uinunut portti lähti hiljalleen vyörymään paikoilleen. Kun kevyen ristikkoportin takana oleva köyhälistö ja hälytyksen sattuessa ulkopuolella olleet kaupunkilaiset ymmärsivät että Mursuporttia ollaan sulkemassa, ja heidät jättämässä Suur-Marathissa vaanivan näkymättömän tappajan armoille, he ryntäsivät yhtenä miehenä puuristikon kimppuun ja alkoivat repimään sitä irti kiinnikkeistään. Sotilaat yrittivät hillitä väkijoukkoa iskemällä kilvillä ja keihäiden varsilla ristikkoa repiviä sormia. Kauempaa ihmisjoukosta alkoi sataa kiviä ja roskia porttia kohden. Yksi kivistä osui suoraan Lasakia kasvoihin murskaten tämän nenän. Puolitajuton vääpeli kannettiin turvaan kivisateelta. Kun Mursuporttia oli saatu vedettyä suunnilleen puoleenväliin väkijoukko sai revittyä puuristikon maahan. Sotilaat ryhmittyivät suojelemaan aukkoa kilpikonnapuolustukseen ottaen kilvillä vastaa lentävät kivet, puunpalat ja keppien iskut. Heitä oli kielletty käyttämästä tarpeetonta väkivaltaa. Eräs miehistä piiskasi häristä viimeisiä voimanrippeitä vauhdittaakseen portin sulkeutumista.\nPelko voitti kylmän harkinnan nuoren asevelvollisen sielun sisäisessä taistelussa ja hän survaisi keihäänsä kohti haravaa heiluttavaa farmaria. Keihään teroitettu kärki upposi hölmistyneen maajussin vatsaan ja suusta aiemmin purkautuneet solvaukset vaihtuivat tuskan huutoon. Hämmentyneen sotilaan ote kirposi keihään pihkaisesta varresta hänen uhrinsa kaatuessa raskaasti selälleen. Väkijoukko hiljeni tiedon edetessä suusta suuhun, rutto ei ollut tämän päivän ainoa tappaja. Furack irtaantui muodostelmasta noutaakseen keihäänsä, mutta hiljalleen kohti kuolemaansa luisuvan maalaisen ruumis oli tarttunut keihään väkäsiin kuin paatunut juoppo viimeiseen pulloonsa. Furack keskittyi raastamaan irti keihästään eikä tiedostanut tovereidensa huutoja ennen kuin selän takaa kuulunut massiivinen tömähdys havahdutti hänet. Portti oli sulkeutunut. Hän riuhtoi asettaan irti kun ensimmäiset nyrkiniskut osuivat hänen kehoonsa. Viimeinen asia jonka hän ehti nähdä oli veriset kädet keihään ympärille kietoutuneena ja kuolevan miehen ylimielisen hymyn.\nNatase katseli parin sadan metrin etäisyydeltä kuinka raivostunut väkijoukko pelasi veristä leikkiään asevelvollisen kustannuksella. Ikään kuin yhden asepukuun pukeutuneen miehen veri pyyhkisi pois vuosikausia jatkuneen nöyryytyksen. Natase vaistosi massojen päässeen hurmeen makuun ja päätti paeta kaupungin muurien suojaan. Hän juoksi muurin itäseinustalla olevaan lahonneeseen käymälään. Hän pujotti sormensa lattiassa olevan lankun oksanreikiin ja siirsi harmaan puupalan syrjään. Ahtaasta aukosta hän laskeutui köysitikkaille, siirsi lankun takaisin paikalleen ja laskeutui tunkkaiseen tunneliin. Pimeydessä Natase kömpi noin viisikymmentä metriä kunnes hän saapui kuivuneen kaivon pohjalle ja saattoi jälleen hengittää raitista ilmaa.\nNatase oli saanut tunnelin sijainnin selville naidessaan humaltuneen kauppiaan kanssa muutaman ylimääräisen kolikon toivossa. Miehen esi-isä oli ollut rakentamassa linnoitusta, ja tieto hallitsijan pakotunneliksi aiotusta rakennelmasta oli kulkeutunut suvussa sukupolvelta toiselle. Aamulla kauppias oli herännyt ilman massiaan ja vaimolle tuliaiseksi ostettua kultaketjua.\nVarovaisesti varjoissa hiipien hän lähti kulkemaan kohti satamaa. Satamapäällikön toimistolla jaettiin keltaisia nauhoja, siellä niitä jaettiin merimiehille ja sellaisia olisi helpoin varastaa. Nauhoja pitäisi saada vietyä koko perheelle.\nVoimattomuuden tunne alkoi vallata Podekin mieltä, jatkuvana virtana tulevat huonot uutiset repivät häntä pieniin paloihin. Hän tunsi olevansa kuin jonglööri jolle heitetään jatkuvalla syötöllä uusia palloja ilmassa pidettäväksi, lopulta paska valuisi sormien välistä maahan. Verta oli vuodatettu Mursuportilla, ulkomaiset kielitaidottomat merimiehet aiheuttivat rähinöitä kapakoissa ja paikallinen roskaväki käytti yleistä kaaosta hyväkseen ja murtautui kauppoihin. Ja sitten ylimääräinen pallo lensi hänen käsiinsä. Muurin takaa lennähti pieni nassakka murskautuen kirkon seinään levittäen palavaa pien ja paloöljyn seosta ympäristöönsä. Portilta kuului tasaisin väliajoin napakoita pamahduksia, muurinmurtaja - mistä helvetistä maalaiset olivat saaneet piiritysvälineitä?\nPodek yritti laatia mielessään mielekkäitä toimintatapoja. Missähän satamapäällikkö mahtoi seilata, palontorjunta oli hänen vastuullaan. Hän havahtui voimakkaaseen vihellykseen ja huomasi Lasakin viittovan raivokkaasti korttelin päässä. Podek huomasi vanhan vääpelin jaloissa alle metrin pituisen verisen mytyn. Vasta lähempänä hän tajusi että se oli ihmisruumiin torso, kädet, jalat ja pää oli hakattu, tai pikemminkin revitty irti ja rintaan oli poltettu sana Rutto! Podek katsoi kysyvästi vääpeliään, jonka nenä oli lytyssä ja veri tahrasi sängen ympäröimän suun, he molemmat olivat nähneet, ja tehneet, tällaista monesti aiemminkin. Lasak tarttui torsoon ja pyöräytti sen ympäri, Podek kalpeni nähdessään osastonsa mursutatuoinnin ruumiin oikeassa lavassa, Furack. Hän saattoi vain mutista osanottonsa vääpelille tämän ainoan pojan kuoleman johdosta.\nHoraf katseli kyynelten sumentamien silmiensä lävitse kuinka hänen rakas Garethinsa muuttui hiljaisesta merenrantakaupungista helvetin esikartanoksi. Katapulttien sinkoamat palavat pikitynnyrit sytyttivät palopesäkkeitä ympäri kaupunkia, eikä myrskypilvien langettama sade pystynyt kilpailemaan vanhoihin puurakenteisiin himokkaasti tarttuvan tulen kanssa. Suur-Marathista valui jatkuvana soihtukulkueena lisää miehiä ja piirityskalustoa. Sotilaat, kaupunkilaiset, maalaiset ja ryysyläiset marssivat kohti yhteistä vihollistaan. Millaisia kärsimyksiä tauti mahtoi aiheuttaakaan kun se sai säälliset ihmiset tällaisen hulluuden valtaan. Rutto joka saastutti sielun ja sai miehen kääntämään miekkansa veljeään vastaan.\nVanha majakanvartija tointui ajatuksistaan tuntiessaan nykäyksiä takkinsa liepeissä. Hobittipariskunta matkavarusteissaan ja selkärepuissaan, iänikuiset piiput huulillaan, olivat tulleet ilmoittamaan että kaikki oli valmista lähtöön. Horaf nappasi kaukoputkensa kainaloon ja poistui viimeisen kerran majakan tornista. Peilin kiillotusvälineet saivat jäädä sateen piiskaamiksi. Polttoaine riittäisi pitämään valon kirkkaana vielä seuraavat kolme tuntia, kunnes sen kirkkaus ehtyisi yht'aikaa kaupungin tuhkaksi muuttuvan loiston kanssa. Ulkopuolella he liittyivät kantamuksiensa alla liittyvään ihmismassaan joka eteni päät painuksissa kohti satamaa ja turvaan pyrkiviä laivoja. Majakanvartija kuului perinteisesti kaupungin merkkihenkilöihin, joten hänelle olisi paikka odottamassa turvajoukkojen päällikön lippulaivassa, mikä se sitten ikinä olisikin.\nPodek oli antanut evakuointikäskyn kuultuaan että Suur-Marathin joukot olivat liittyneet piirittäjiin. Tosin se oli melkoisen turha ohje, sillä ihmiset olivat jo paljon aiemmin alkaneet kasata omaisuuttaan nyytteihin ja jonottaa satamassa oleviin laivoihin. Podek oli siirtänyt kaikki miehensä pitämään yllä järjestystä, mutta käytännössä omaisistaan huolissaan olevat sotilaat olivat liittyneet pakoon pyrkivään joukkoon. Jokainen huolehti itsestään, ja niissä oloissa miekka oli kultaa ja sanaa mahtavampi. Eräät kapteeneista rahastivat ihmisten epätoivolla myymällä paikkoja laivoihinsa järjettömistä hinnoista.\nMietus kirosi epäonneaan, sillä Podek oli yksiselitteisesti määrännyt Albatrossin rukouksen toimimaan hänen lippulaivanaan. Mietus keskittyi tutkailemaan sataman tapahtumia, myrsky ulvoi jo täydellä voimallaan lennättäen suurien sadepisaroiden ja murtuvista aalloista lankeavaa suolavettä lähes vaakatasossa. Ylilastatut kalastusveneet yrittivät taistella aaltoja vastaan pyrkiessään ulos satamasta. Ainakin yhden pienveneen jäänteet hiertyivät hiljalleen murskaksi vaahtoavan meren hakatessa niitä vasten aallonmurtajaa. Kapteeni etsi katseellaan puosua, Lomarin möreä ääni voitti myrskyn ujelluksen kun seisoi laskuillan päässä ja paimensi laiturilla vellovaa ihmismerta. Caral oli auttamassa miehistöä kiinnittämään kansilastia. Tosin Mietus ei ymmärtänyt mitä hyötyä koko hommasta oli, hän ei näissä olosuhteissa ikinä saisi ohjattua laivaa edes irti laiturista, puhumattakaan sataman kapeasta väylästä. Ainoa keino olisi ohjata purjehtia suppilomaisen sataman eteläreunaa pitkin kulkevan virtauksen mukana, mutta silloin he ajautuisivat sivuun reitiltä joka oli tarkoitettu Albatrossin rukouksen syväyksen omaaville aluksille. Laituririvistön pohjoispäässä hänen yhtiönsä sisarlaiva Albatrossin henki oli irtautunut laiturista ja syttynyt palamaan katapultin osumasta. Se ajelehti holtittomasti kohti etelää sytyttäen palamaan kaiken eteensä osuvan, Mietuksella olisi korkeintaan tunti aikaa ennen kuin palavan aluksen nokka osuisi hänen laivansa kylkeen.\nNatase kyyristeli kahden suuren laatikon välissä ja odotteli sopivaa hetkeä pujahtaa satamamestarin toimistoon. Hänen edessään joukko kääpiöitä kävi kovaäänistä väittelyä, vaikka Natase ei ymmärtänyt heidän kieltään hän tajusi heidän kiistelevän siitä noustako odottavaan malmilaivaan vaiko yrittää tunkeutua aseellisesti piirityksen lävitse ja suunnata kohti vuoria. Lopulta ryhmä hajaantui kahtia huutaen toisilleen luultavasti sangen karkeita sanoja. Eräs sotilaista johdatti karismaattisen ja arvovaltaisen näköisen punapartaisen kääpiön johtaman puoliskon kohti laskusiltaa. Suurimmalla osasta oli epävarma ja pelokas ilme kasvoillaan. Toinen puolisko paljasti aseensa ja lähti raivaamaan tietään sataman halki kohti pohjoisporttia.\nNatase tunsi itsensä oudon alastomaksi ilman keltaista kangassuikaletta olkavarressaan, matkalla satamaan hän oli nähnyt sotilaiden surmaavan muutamia ilman nauhaa kulkeneita irtolaisia. Kääpiöjoukon hajaantuminen aiheutti sen verran hämmennystä, että hän ajatteli pääsevänsä sen turvin toimistolle kun raskas käsi tarttui häntä olkapäästä.\n- Eipäs niin nopeasti neitiseni, luulen että löytänyt jotakin teille kuuluvaa.\nPalko kylmäsi Natasen sydämen kun hän varovasti kääntyi puhujaa kohti. Hän huomasi tuijottavansa puolessa väliä kolmattakymmenettä olevan sotilaan tummanruskeisiin silmiin. Nuo silmät palauttivat hänen mieliinsä jonkun ajatuksen tapahtuman tai paikan, josta hän ei pystynyt juuri nyt ottamaan kiinni. Sitten hän huomasi sotilaan vasemmassa kädessä roikkuvan riipuksen. Se oli hänen lapsenpäästäjältä perinnöksi saamansa, ja Tinkaksi nimetty, ilves-amuletti.\n- Olet säilyttänyt sitä kaikki nämä vuodet? Luulin että se on kadonnut iäksi.\nNatase oli aikoinaan uhrannut päiväkausia etsien amulettiaan lammen rantahietikosta.\n- Se on kulkenut rinnallani jokaisessa verisessä taistelussa muistuttamassa minua maailman kauniimmasta puolesta. Mutta meidän pitää kiirehtiä jos aiomme ehtiä tuohon laivaan.\nZumar kirosi itseään. "Viisi vuotta olen käynyt tätä kohtausta lävitse päässäni ja ainoa asia jonka saan suustani kun se lopultakin tapahtuu on tuollainen korni latteus. Hienoa." Hän tarttui Natasea kädestä ja lähti johdattelemaan tätä kohti Albatrossin rukousta. Se minkä Zumar unohti kertoa hänelle oli se että tuo samainen amuletti oli polttanut hänen rintaansa tuskallisen haavan hänen etsiessä lohtua yksinäisyyteensä maksullisten naisten seurasta.\nKauppias Qendar valvoi lastensa ja vaimonsa kulkua pitäen silmällä ettei yksikään kantamuksista päässyt tipahtamaan. Qendarilla oli rajaton luotto kullan mahtiin, joten hän oli pakannut omaisuutensa erilaisiin reppuihin ja säkkeihin ja jakanut perheensä kannettavaksi. Kulta oli jo osoittanut voimansa kun hän oli lahjonut erään kersantin lisäämään heidät lippulaivan matkustajaluetteloon.\nSortuvan muurin jyrinä sotkeutui yllä roikkuvan ukkosrintaman kumuun. Aika oli lopultakin rapeuttanut vanhat muurit niin heikkoon kuntoon, ettei niistä ollut vastusta uusimmille sotakoneille. Mietus vilkaisi Podekia ja silmiin näki tämän nyökkäävän. Kapteeni karjui käskyjään ja merimiehet hakkasivat kiinnitysköydet poikki. Suuri alus tempautui vasta-aallon voimasta irti laiturista repien laskusillan irti pidikkeistään. Nuori vastasyntynyttä lastaan kantanut nainen tippui sillalta mereen ja katosi kantamuksiensa vetämänä kuohuihin. Seilorit kiipesivät hurjasti keinuviin mastoihin laskeakseen pienet ohjauspurjeet. Suurin osa pakolaisista oli sulloutunut ruumaan ja miehistön tiloihin, mutta osa joutui kiinnittämään itsensä köysillä kaiteisiin ja kansirahtiin.\nMietus yritti epätoivoisena keksiä keinoa paeta nyt jo soihtuna palavan Albatrossin hengen reitiltä, kun jotain ihmeellistä tapahtui. Yht'äkkiä keulapurje pullistui ja alus liikahti varovaisesti kohti avomerelle johtavaa virtausta. Mietus saattoi ainoastaan kiitellä mielessään merten jumalia ja taistella väsynein käsin ruoria vastaan, jolla tuntui olevan itsenäinen tahto ohjata alus kohti aallonmurtajaa. Vaikka moni matkustajista ja miehistön jäsenistä huomioi oudon tuulenpuuskan, ei kukaan osannut yhdistää sitä laivan perässä keskittyneenä seisovaan Dúnadan-ylimykseen jonka rauhaa vartoi pikkuruinen hobitti käsi puoliksi paljastetun tikarin kahvalla.\nKalastaja Lorack taisteli pienen aluksensa peräsimessä etelämatalikon kohdalla yrittäen pitää nokan kohti vyöryviä aaltoja vasten. Lusakis ja Lilith äyskäröivät vettä niin nopeasti kun pystyivät. Myrsky oli lopulta yllättänyt Lorackin housut kintuissa, hänen oli ollut pakko luopua ajoverkostaan saadakseen veneen edes jotenkin hallintaansa. Hänellä ei riittänyt aikaa eikä voimia pohtia taustalla palavan kaupungin tapahtumia, vaikka jakoikin lastensa kasvoilta luettavan huolen vaimonsa hyvinvoinnin puolesta.\nLomak nojasi aluksen keulakoristeeseen ja yritti salamoiden valossa lukea tyrskyävän meren pinnasta merkkejä mahdollisimman syvästä reitistä. Silloin hän huomasi suoraan edessä aalloilla keinuvan kalastusaluksen. Hän alkoi raivokkaasti soittamaan laivakelloa herättääkseen kalastajan huomion ja käski parin miehen laskea kansilastin kiinnittämiseen tarkoitetut manillaköysiverkot tyyrpuurin puoleiselle kyljelle. Meri oli tänä yönä saanut riittävästi uhreja, nämä piruparat hän pelastaisi.\nLilith huomasi ensimmäisenä takaa lähestyvän vuorelta vaikuttavan möhkäleen tulevan suoraa heitä kohti ja huusi varoituksen isälleen. Lorack oli menettänyt aluksestaan maston eikä hän enää ollut paljon mahdollisuuksia ohjailla venettään, yhteentörmäys olisi väistämätön. He huomasivat kuinka kannelta myrskylyhdyillä valaistiin kyljillä roikkuvia verkkoja. Heidän ainoa mahdollisuutensa olisi hypätä mereen ja ratsastaa aallon mukana vasten laivan kylkiä vasten tarraten samalla roikkuviin verkkoihin. Tosin he luultavasti murskautuisivat iskussa elleivät hukkuisi sitä ennen.\nJuuri kun Albatrossin rukouksen miehistö valmistautui epätoivoiseen pelastusyritykseen osui alus pinnan alla vaanivaan hiekkasärkkään. Törmäyksen voimasta suuri juomavesitynnyri irtosi pidikkeistään lähtien vyörymään pitkin kantta valtavan keilapallon tapaan murskaten lopulta erään kääpiön parrasta vasten.\nLorack huomasi tilaisuutensa tulleen kauppalaivan pysähtyessä äkisti. Hän hyppäsi lapsineen tummaan veteen ja jäi odottamaan seuraavaa aaltoa. Pimeydestä synkkänä seinänä ilmestynyt aalto tarttui heihin ja lähti kiidättämään kohti särkällä jumissa olevaa alusta. Lorack piti kiinni lapsistaan kunnes he iskeytyivät vasten verkkoa. Heidän onnekseen verkko oli niin paljon irti aluksen laidasta että suurin osa vauhdista hiipui ennen kun he kolahtivat laivan kylkilankkuja vasten. Lähes tiedostamattaan Lorack lähti kiipeämään verkkoa pitkin kunnes tunsi vahvojen käsien tarttuvan kaulukseensa ja nostavan hänet partaan ylitse. Vasta sitten hän tajusi ajatella lapsiaan, Lilith näytti makaavan kannella kippurassa oksentaen merivettä ja haukkoen henkeään. Mutta missä oli Lusakis? Hän otti lyhdyn matruusilta ja kumartui tähystämään kaiteen ylitse. Näky sai hänet voimaan pahoin. Hänen pienen poikansa ruumis oli tarttunut verkkoon ja iskeytyi yhä uudelleen laivan kylkiä vasten tasatahdissa alas jääneiden lepuuttajien kanssa. Keulakoristeena oleva Meren Jumalatar näytti vetävän huulensa pirulliseen hymyyn ja katsovan kohti Lorackia. Samassa alus tärähti jälleen voimakkaasti hiekkasärkän luopuessa julmasta syleilystään. Pieni kalastusvene musertui kauppalaivan keulan alle.\nMietus odotti huolestuneena vaurioilmoitusta ruumaa tarkastavilta miehiltä. Viimein Caral tuli tekemään ilmoitusta.\n- Vitun paska juttu. Kolme kaarihirttä on murtunut ja vettä tulee sisään koko paapuurin puoleiselta kyljeltä. - Loistavaa! Lähetä puusepät katsomaan voivatko he tehdä jotain, ja kaikki loput miehet pumppuihin, myös matkustajat. Katsotaan kuinka kauan saamme pidettyä vanhan rouvan pinnalla.\nMietus yritti parhaansa mukaan pitää epätoivon poissa äänestään.\nMyrsky antoi vielä yhden iskun kun salama osui isomastoon kaataen sen puolestavälistä mereen ja vahingoittaen kahta muuta. Albatrossin rukous oli lopullisesti Meren armoilla.\nMyrsky jatkui tauotta. Aika menetti merkityksensä. Kenelläkään ei riittänyt voimia muuhun kuin odottamaan seuraavaa vuoroa pumpun ääressä. Ympäröivä maailma sulkeutui pois väsymyksen vallatessa mielen ja pumpun kahvasta tuli monelle ainoa kiinnekohta todellisuuteen. Myrskyn loputon harmaus ei antanut viitteitä vuorokausien vaihtumisesta.\nLopulta heidän tietoisuutensa saavutti se seikka että keinunta oli lakannut eikä sade piiskannut kansilankkuja. Väsyneet kädet alkoivat hapuilla kohti juomavesisäiliöitä ja laivakorppupaketteja. Mietus katseli ympärilleen, aluksen jokainen liitos natisi viimeisillään, kaikkialla lojui loppuun asti ajettuja ihmisiä, kääpiöt lojuivat omana surkeana ryhmänään parrat oksennuksen tahraamina. Vanha Haraf puristi kaukoputkea sylissään kuin rakastettuaan. Jopa haltioiden kasvoilta viime päivät olivat sulattaneet loputtoman ylimielisyyden. Hän nosti kaukoputken ja alkoi tähystämään ympäristöään. Harmaa myrskyseinämä kohosi kaikkialla heidän ympärillään. He olivat myrskyrintaman sisällä, merien pahuuden silmässä. Oli vai ajan kysymys että tämä tyyni keidas muuttuisi jälleen helvetiksi. Paapuurin puolella näkyi harmauden keskellä merestä kohoava vuorenhuippu. Ilmansuunnista hänellä ei ollut enää aikoihin ollut mitään käsitystä.\nOli päätöksien aika. Ruumassa oli palasina kolme laivavenettä jotka saataisiin koottua parissa tunnissa. Kuhunkin mahtuisi parikymmentä henkeä ja laivassa oli reilut sata päätä. Päätös syntyi lopulta melko kivuttomasti, kenelläkään ei ollut voimia ylimääräiseen riitelyyn ja erilaisten vaihtoehtojen pohdintaan. Suurella osalla väestä ei ollut voimia, halua tai rohkeutta lähteä tavoittelemaan maata kiikkerällä laivaveneellä, joten he päättivät jäädä Albatrossin rukoukseen odottamaan minne myrsky heidät kuljettaisi. Veneisiin pakattiin hivenen juomaa, ruokaa sekä varusteita ja sitten halukkaat nousivat kyytiin. Eräs veneistä kävi irrottamassa Lusakisin ruumiin verkosta ja laski hänet vetiseen hautaansa. Tilanteen synkkyydestä huolimatta Lomak ei voinut olla hymyilemättä katsellessaan sitä epätahtia jolla haltiat ja kääpiöt yrittivät saada yhteisen veneensä soudettua kohti kuivaa maata.\nLaivaan jääneet käyttivät suvantohetken hyväkseen keräämällä voimia ja tekemällä mahdollisimman paljon korjaustöitä, jotta alus kestäisi seuraavan myrskyrintaman. Ja liian nopeasti myrsky jatkui lähettämällä ensimmäiset sadepisarat heidän niskaansa.\nAurinko voitti pimeyden paljastaen pohjastaan kiinni olevan kyljelleen kallistuneen aluksen noin viidenkymmenen metrin päässä vehmaasta ruohikkorannasta. Hiljalleen aluksen sisältä alkoi nousta päitä ihmettelemään sinistä taivasta ja lintujen laulua. Lähes jokaisella oli joku paikka haaksirikon johdosta venähtänyt, murtunut tai ruhjeilla. Mutta valitus vammoista vaipui sen onnen alle että he olivat edelleen elossa. Podek hyppäsi mereen ja lähti kahlaamaan kohti rantaa. Kitukasvuinen vaahtera kasvoi kallellaan rantatörmässä kurottaen lehviään meren ylle. Podek otti suolaveden harmaaksi haalistaman keltaisen nauhan olkavarrestaan ja sitoi sen vaahteran oksaan.\n- Tähän paikkaan Haramin henki meidät johdatti ja tälle paikalle tulemme rakentamaan Uuden Garethin!\nYksi kerrallaan ihmiset poistuivat Albatrossin rukouksen hylystä ja kahlasivat vaahteran ohitse sitoen sen oksille veren ja lian tahraamia nauhoja. Kukin kulki vaiteliaana, omia tuntemuksiaan ihmetellen, surua kadonneista omaisista, pelkoa tulevasta, mahdollisuuksien tuomasta jännityksestä väristen tai miettien mistä löytäisi jotain ravintoa. Qendar haeskeli silmillään paikkaa jonne kultansa kätkisi, Natase ja Zumar supattivat suuria sanoja toistensa korvaan, Mietus ihmetteli mistä löytäisi mastoksi sopivaa tukkipuuta ja Horaf huomasi kukkulan jolle sytyttäisi ikuisen merkkitulensa.\nAurinko voitti pimeyden paljastaen rantahietikolla joukon toisiaan laivaveneen kappaleilla sohivia haltioita ja kääpiöitä, jotka huusivat toistensa niskaan töykeitä solvauksia ja syytöksiä sattuneesta haverista. Ties kuinka pahaksi riita olisi kehkeytynyt elleivät he olisi keksineet yksissä tuumin syyttää haaksirikosta peräsimessä istunutta poloista Boggo hobittia...


HSL:n matkakortti on nyt myös kanta-asiakaskortti kivijalkaliikkeisiin | HSL\nHSL:n matkakortti on nyt myös kanta-asiakaskortti kivijalkaliikkeisiin\n12.11.2014 - Muokattu: 14.11.2014\nHSL on aloittanut yhteistyön kivijalkaliikkeille ja ravintoloille kanta-asiakaspalvelun kehittäneen Kliento Oy:n kanssa. Yhteistyö mahdollistaa HSL:n matkakortin käyttämisen kanta-asiakaskorttina Klienton kanta-asiakaspalveluun liittyneissä jäsenyrityksissä. Yhteistyö on osa HSL:n ensi keväänä avattavaa asiakasohjelmaa.\n”Yhteistyö Klienton kanssa on hyvä lisä tulevaan asiakasohjelmaamme, koska pystymme tarjoamaan matkakorttiasiakkaillemme uusia lisäpalveluita HSL:n omien palveluiden lisäksi”, toteaa HSL:n asiakkuusmarkkinointipäällikkö Sami Jokivirta. HSL:n matkakorttiasiakkaalle on etua myös siitä, että hänen ei tarvitse hankkia erillistä kanta-asiakaskorttia hyödyntääkseen Klienton asiakasyritysten tarjoamia etuja. ”Odotankin mielenkiinnolla, kuinka matkakorttiasiakkaamme ottavat matkakortin tarjoaman uuden ominaisuuden vastaan”, sanoo Jokivirta.\nKliento on uudenlainen pääkaupunkiseudun kivijalkayrityksille ja heidän asiakkailleen suunnattu kanta-asiakaspalvelu. Mukana olevat jäsenyritykset tarjoavat asiakkailleen omanlaisiaan kanta-asiakasetuja: asiakkaat voivat esimerkiksi kerätä suosikkiyrityksissään leimoja lounaspasseihin, lunastaa vaihtuvia kanta-asiakasetuja tai kerätä palkintoihin oikeuttavia pisteitä.\nNyt myös matkakorttia voi käyttää kanta-asiakaskorttina kaikissa Kliento-palvelussa mukana olevissa yrityksissä. Matkakortin näyttäminen ostosten yhteydessä riittää, mutta asiakkaat voivat myös käydä rekisteröimässä matkakorttinsa Kliento-palveluun osoitteessa www.kliento.net. Rekisteröitymisen jälkeen asiakas pystyy seuraamaan omien palkintojensa kertymistä ja antamaan yrityksille palautetta palvelun kautta. Kortin rekisteröiminen takaa myös sen, että kerätyt palkinnot eivät katoa vaikka kortti katoaisi. Klienton nettisivulle syötettävän rekisteröitymiskoodin saa ensimmäisen matkakortin kanssa tehdyn ostoksen yhteydessä.\n“Monipuolisen ja hauskan kanta-asiakaspalvelun rakentaminen paikallisille yrityksille ja heidän asiakkailleen on alusta asti ollut Klienton päämäärä. Yhteistyössä HSL:n kanssa voimme tarjota sen kokemuksen nyt kaikille pääkaupunkiseudun matkakorttiasiakkaille. Nyt matkakortti on myös jokaisen kaupunkilaisen oma kanta-asiakaskortti lukuisiin paikallisiin kivijalkaliikkeisiin ja ravintoloihin”, toteaa Klienton toimitusjohtaja Jukka Meklin.\nKliento-palveluun kuuluvat tällä hetkellä muun muassa Cafe Ursula, Ciao! Caffé, Wrong Asian Kitchen, Funky Burger sekä 4Runners, ja uusia yrityksiä liittyy mukaan jatkuvasti. “Klienton kanta-asiakaspalvelu on suunnattu erityisesti paikallisille kivijalkaliikkeille ja ravintoloille. Tavoitteena on, että palvelun kautta kaupunkilaiset pystyvät luomaan helposti kanta-asiakassuhteen omiin suosikkiyrityksiinsä, mutta samalla myös löytämään uusia mielenkiintoisia yrityksiä ympäri pääkaupunkiseutua”, Meklin toteaa.\nYhteistyö Kliento Oy:n kanssa on osa HSL:n ensi keväänä lanseerattavaa asiakasohjelmaa. HSL haluaa tarjota asiakkailleen kumppanuusetuja, jotka ovat saatavissa matkakortilla tai Oma HSL -palvelussa. Matkakortin käyttöä muun muassa kirjastokorttina ollaan suunnittelemassa.\nHSL:n ja Kliento Oy:n yhteistyö on käynnistynyt osana Forum Virium Helsingin Kaupunkilaisen kanta-asiakaskortti -hanketta.\nTietotyöläinen 15.12.2014 - 22:21\nTäähän kuulostaa hyvältä. Minua ainakin harmittaa etten jaksa keräillä kaiken maailman kortteja lompakkoon, vaikka kantis-etuja olisi kiva saada. HSL:n korttiin ottaisin mielellään tuollaisia kantis-lisäyksiä. Jos siitä tulee vielä HSL:lle pari ropa lisätuloa niin hyvä sekin.\nMobiilimaksaminen joo aikanaan, mutta sitä voi harjoitella jonkun muun kustannuksella kuin meidän verovaroilla. Ihan hyvä jos HSL tulee mobiilimaksamisessa jälkijunassa ja odottaa kun muut makselee sen kanssa oppirahoja.\nMobiilimaksamin... 28.11.2014 - 05:26\nTäysin turhaa, koska voimme käyttää Apple Payta ja Google Walletia maksamiseen? Kortit ovat niin vanhanaikaisia. Taas HSL on kaikesta jäljessä.\nmurkka 8.1.2015 - 03:18\nKuka helvetti käyttää applea anyway..??\nEihän tuo matkakotti nyt varmaankaan ole hetikohta jäämässä pois vaikka muitakin tekniikoita tulee.\nJa jos joku motivoituu tuota kautta asioimaan lähiliikkeissä, niin hyvä vain.\nEmme me lisää kortteja tarvitse, mutta jos liki jokaisella olevaan korttin saadaan lisävoimaa, niin mikäs siinä.\neläkeläinen 21.11.2014 - 05:46\nMiksi veroja käytetään tällaiseen.\nKska voi matkustaa s-bonuksilla.\nei verorahaa 21.11.2014 - 09:28\n"Mukana olevat jäsenyritykset tarjoavat asiakkailleen omanlaisiaan kanta-asiakasetuja". Tässä tapauksessa asiakkailla tarkoitetaan HSL:n matkakortin käyttäjiä. HSL:n rahaa ei etujen tarjoamiseen käytetä.\ne-lasku 16.11.2014 - 12:42\nHesalaiset vihreät ilmeisesti asialla. Lopetitte sitten käytännöllisen ja hyvän e-laskupalvelun joka oli vertaansa vailla säännöllisesti julkista seutuliikennettä käyttävälle, myös viikonloppuisin kulkevalle. Ja nyt askaroitte toisarvoisten asioiden kanssa. Suutari pysyköön lestissään.\nPrioriteetit 16.11.2014 - 00:51\nJos nyt saisitte ensin bussinne kulkemaan ajallaan. Moni bussi jo lähtee Kampista myöhässä...\nInnostunut 15.11.2014 - 22:36\nLoistavaa kehitystä! Mitä vähemmän kortteja lompakossa, sitä parempi :)\nOnneksi kukaan ei valita täällä täysin ohi asian.\nKalle R 15.11.2014 - 06:05\nToimii kohta kirjastokorttina, kahviloiden kanta-asiakaskorttina ja mitä seuraavaksi? Saa alennuksen permanentista Punavuoressa?\nMillä tavalla tämä on tekemisissä HSL:n ydintoiminnan kanssa, joka on julkisen liikenteen toteuttaminen ja kehittäminen? Tällä tavallako HSL perustelee jo muutenkin kalliin lippuhinnoittelun korottamisen?\nJo tällä hetkellä yksityisautoilu on Helsingin seudulla kannattavampaa kuin julkisen liikenteen käyttö (poisluettuna aloituskustannukset - eli auton osto). Ei siinä tilanteessa ensisijainen prioriteetti varmasti saisi olla asiakasohjelman lanseeraaminen ja julkispalvelun (=kirjasto) muuttaminen maksulliseksi (matkakortista perittävä pantti).\nmarjatta. a. sa... 14.11.2014 - 07:39\nLisätkää Korson sisäisiä linjoja. Sinne Nikinmäkeen. Sekä parantakaa linjaa 731joka on ainoa suora linja Mikkolasta Helsinkiin ,enemin kuin tuota bonus toimintaa. Tosiaan varsinkin jos vielä lippujen hinnat nousee.\nHSL 14.11.2014 - 09:14\nHSL on yhteistyössä Forum Virium Helsingin kanssa suunnitellut matkakortin hyödyntämistä muihin käyttötarkoituksiin kuin pelkästään matkojen maksamiseen HSL-alueella. Matkakortin käyttöä on kokeiltua muun muassa kirjastokorttina parissa kirjastossa Helsingissä ja Espoossa. Nämä pilottikokeilut ovat saaneet hyvää palautetta asiakkailta. HSL:n matkakortin hyödyntämistä kirjastokorttina tullaan laajentamaan Helmet-kirjastoihin Helsingissä, Espoossa, Vantaalla ja Kauniaisissa vuoden 2015 aikana.\nMatkakorttia voidaan hyödyntää tunnistautumisvälineenä myös kaupallisessa toiminnassa, kuten Klienton kanta-asiakasohjelmassa. Matkakortin käytön laajentamisella pyritään helpottamaan kuluttajan arkea, yhdellä kortilla voi käyttää useampaa palvelua. Keväällä 2015 HSL lanseeraa asiakasohjelman, jonka yhtenä osana ovat yhteistyökumppaneiden tarjoamat edut HSL:n asiakkaille. Asiakas voi käyttää etuja joko matkakorttia näyttämällä yhteistyökumppanilla tai hsl.fi:ssä Oma HSL-palvelun kautta.\nHuhuu 28.11.2014 - 05:27\nMatkakortit jäävät kohta historiaan, oletteko te ihan jäljessä siellä teknisestä kehityksestä? NFC tulee ryminällä, ensi vuonna on jo käytössä Apple Pay ympäri maailmaa - varmasti myös julkisessa liikenteessä pian.\nKirkkonummelainen 13.11.2014 - 13:50\nLaittakaa ensin Kirkkonummen liikenne kuntoon ennen kuin alatte laajentumaan mihinkään muuhun toimialaan!\nKirkkonummelta on matkaa Helsinkiin 30 km ja bussimatka kestää Kirkkonummen keskustasta Helsinkiin tunnin! Kenelle Kirkkonummen julkinen liikenne on tarkoitettu, kun työmatkalaiset eivät pääse julkisilla sujuvasti töihin Kirkkonummelta Helsinkiin? Työssäkäyväthän maksavat HSL:n toiminnan verorahojen kautta..\nLisäksi Kirkkonummen liikenteeseen on tullut kaupunkiliikenteen busseja; matkustusmukavuus on huono, eikä matkustajia mahdu enää yhtäpaljon sisään kuin ennen.\nLisätkää nyt niitä pikavuoroja työmatkaliikenteeseen (matka Kirkkonummen keskustasta Helsingin keskustaan kestää suoraa tietä henkilöautolla puoli tuntia) ja karsikaa niitä keskellä päivää Kirkkonummen keskustassa pyöriviä tyhjiä vuoroja.\nJa lippujen hinnat kuulemma nousevat vuoden alusta...\nKirkkonummen päättäjät herätys - pitäkää kuntalaistenne puolia, älkääkä antako HSL:n jyrätä kuntalaisten kustannuksella.\nElena 12.11.2014 - 21:00\nEn ymmärrä mitä tekemistä matkakortilla on bonuksien kanssa ja mitä se hyödyttää kaikkia matkustajia tasapuolisesti. Pidetään lippujen hinnat kurissa ja joukkoliikenne toimivana, se on parasta palvelua :)


Tjäreborg Thomas Cook | Mtv Uutiset Katsomo\n1 thomas cook airlines lähtöselvitys\n3 thomas cook airshoppen\n4 thomas cook lennot\n5 thomas cook lentoyhtiö\nThomas Cook Group, johon myös Tjäreborg kuuluu, haluaa vähentää mereen päätyvän muovijätteen määrää. Mereen päätyy päivittäin 8 miljoonaa muoviesinettä*.\nEtusivuTjäreborg / Thomas Cook Tjäreborg / Thomas Cook. Hyvä asiakkaamme! 23.9.2019 uutisoidulla Tjäreborgin emoyhtiön Thomas Cookin konkurssilla ei ole vaikutusta Easyloman toimintaan tai myymiimme matkoihin. Lähiaikojen matkoille saattaa kuitenkin olla tavallista enemmän kysyntää,\nTjäreborg, Solresor, Tui, Aurinkomatkat, Thomas Cook, Apollo. Huutokaupat. Kuukausitteiset huutokaupat pidetään Käpylän Työnväentalolla osoitteessa Vipusentie.\nTjäreborg myyty – uudet omistajat esittelyssä | Laju.fi – Tjäreborg ja sen pohjoismaiset sisaryhtiöt ovat matkailualan helmiä, ja siksi olen uskomattoman ylpeä, että saan yhdessä kahden vankan kumppanin kanssa seistä tässä tänään, ja varmistaa yhtiöiden tulevaisuuden.\n(Ving Ruotsissa sekä Thomas Cook Northern Europe ja Thomas Cook Nordic Holding) menee hetkellisesti konkurssiin,\nTjäreborg ja sen pohjoismaiset sisaryhtiöt ovat matkailualan helmiä, ja siksi olen uskomattoman ylpeä, että saan yhdessä kahden vankan kumppanin kanssa seistä tässä tänään, ja varmistaa yhtiöiden tulevaisuuden.\nAsiakkaamme ovat todella tyytyväisiä lentäessään Thomas Cook Airlines Scandinavialla, ja he kehuvat kerta toisensa jälkeen lennolla saamaansa erinomaista palvelua. On hienoa voida antaa asiakkaillemme vuoden parhaat viikot kun he lomailevat kanssamme, ja tämä tekee meidät erityisen ylpeiksi”, kertoo Christian Grønli, maajohtaja, Tjäreborg.\nThomas Cook konkurssiin: Tämä kaikki matkatoimistojätin tilanteesta ja sen vaikutuksista tiedetään – Tjäreborg ilmoitti jatkavansa lentotoimintaansa. Brittiläisen maailman vanhimman matkatoimistoyhtiön Thomas Cookin kerrottiin maanantaina aamuyöstä Suomen aikaa ajautuneen konkurssiin viikonlopun tiiviistä neuvotteluista huolimatta.\nThomas Cook konkurssiin – Tjäreborg peruu maanantain.\n– Thomas Cook konkurssiin – Tjäreborg peruu maanantain lentonsa emoyhtiönsä konkurssin vuoksi, maailmalla noin 3 500 asiakasta Matkatoimisto Tjäreborgin emoyhtiö, brittiläinen matkanjärjestäjä Thomas Cook on asetettu konkurssiin, yhtiö kertoo nettisivuillaan.\nTjäreborg rauhoittelee pohjoismaisia turisteja Thomas Cook omistaa Tjäreborgin, jolla on liiketoimintaa myös Suomessa. Tjäreborgin myyntijohtaja Saana Ruonala sanoo, etteivät emoyhtiön talousongelmat vaikuta Suomen liiketoimintaan.\nKategoriat mtv uutiset katsomo Avainsanat thomas cook airlines lähtöselvitys, thomas cook airshoppen, thomas cook bankruptcy, thomas cook lennot, thomas cook lentoyhtiö Artikkelien selaus


Neljät sukat ja yhdet lapaset: tammikuuta 2014\nItselle neulomisen vaikeudesta\nmalli: Emma Karvosen Neidonkyynel\nlanka: Louhittaren luolan Pohjan Akka, värissä Tiili. Noin 70 grammaa.\nHavahduin taas siihen, että kovasti on tullut muille neulottua, mutta itseltäni puuttui sukat, lapaset ja paksumpi pipo. Miksi ihmeessä sitä ei älyä suojata itseään kylmältä, vaan aina neuloo mielummin kaikille muille?\nJoka tapauksessa päätin lähteä korjaamaan tätä virhettä lapasista aloittaen, tähän asti olin nimittäin sinnitelyt puuvillaisilla ohuilla alkusyksyn lapasilla. Koska pakkasten tultua asialla alkoi olla kiire, valitsin ensimmäisen vastaantulevan langan ja sille sopivan ohjeen. Malli on hyvin kirjoitettu ja sopii tälle langalle ihan mahtavasti! En taaskaan onnistunut oppimaan kaaviota ulkoa, joten ohjetta piti pälyillä koko ajan, mutta eipä tuosta suuremmin vaivaa ollut. Tein saman verran toistoja kuin ohjeessa, ja kerrankin sain aikaiseksi lapaset, jotka eivät ole minulle liian pitkät! Ensimmäistä kertaa vääntelin palmikkoja ilman palmikkopuikkoa, ja ihan hyvää jälkeä tuli (oikeassa lapasessa saattaa olla yksi omituisen mallinen palmikon pätkä, mutta ei siitä sen enempää).\nLankavarastoni lienee saavuttanut jonkinmoisen lakipisteen, kun ollaan tilanteessa, jossa en pysty yhtään muistamaan, että milloin ja mitä tarkoitusta varten tämä lanka on ostettu. Se oli keritty jo valmiiksi pallolle, joten ilmeisen innokkaasti olen ollut alkamassa siitä jotain neulomaan, mutta en ole vielä päässyt omien suunnitelmieni jäljille. Nyt on tullut myös ihan vahingossa monta Louhittaren luolan langoista neulottua projektia peräkkäin, mutta minkäs sille voi kun näissä on niin ihanat värit ja ovat vielä ihania neuloa. Seuraavaksi kuitenkin jotain muuta!\nLähettänyt Tiia klo 18.22 1 kommentti:\nmalli: Monkey Cookie A:n kirjatsa Sukkia. Rakkaudella.\nlanka: Louhittaren luolan Väinämöinen, väri Valaan laulu, noin 70 grammaa\nTotesin joululoman aikana, että olen varmaankin ainoa ihminen maailmassa, jonka käsiala löystyy stressin vaikutuksesta. Minä, joka sain aina ennen aikaan lähes metallia muistuttavan neulepinnan 2,5 mm puikoilla, jouduin purkamaan kahdet sukat siksi, että niistä oli noilla kyseisillä puikoilla tulossa ihan hervottoman kokoiset. Mitä ihmettä on tapahtunut! Ennen en voinut harkitakaan käyttäväni näin pieniä puikkoja, mutta nämä nyt esiteltävät sukat ovat todistettavasti mahtuneet kahdenkin ihmisen jalkaan.\nSukat ovat minun ominta alaani, enkä silti ollut vielä koskaan neulonut Cookien A:n Monkey- sukkia. Virhe oli korjattava pikimmiten, ja kun tulin syksyllä luvanneeksi ihanalle myymäläpäälliköllemme sukat, niin apinoiden tuli aika hypätä puikoille. Ohje on yksinkertainen ja kaavion oppii nopeasti ulkoa, joten neulominen sujui yllättävänkin nopeasti. Lähdin viikoksi pohjoiseen, ja tein sen virheen, että otin mukaan lankaa vain tähän projektiin, sillä olin jo ehtinyt unohtaa neulovani suhteellisen nopeasti silloin kun siihen on oikeasti aikaa. Pari päivää ja muutama hyvä rikossarja myöhemmin (Blue Murder ja Silta) nämä olivatkin jo valmiit ja loppuloman kärsin ilman neuletta.\nLähettänyt Tiia klo 19.09 2 kommenttia:\nTavallista pitkän kaavan mukaan\nmalli: omasta päästä, 36 silmukalla ainaoikeaa\nlangat: Malabrigo Rios, väri Sunset, n. 100 grammaa.\nMadelinetosh Tosh Sport, väri Dust Bowl, n. 70 grammaa.\nAvomieheni tilasi keltaisen kaulahuivin itselleen jo joskus ennen vuoden 2012 Tampereen käsityömessuja. Ostin silloisilta messuilta huivia varten Vuorelman Vetoa, ja ne ovat odotelleet vuoroaan palloiksi kerittynä siitä asti. En vain löytänyt sopivaa ohjetta huiville, ja ajan kuluessa alkoi tuntua siltä, että ei se lanka ole edes tarpeeksi paksua. Kun sitten viime syksynä näin löysin superedullista Malabrigon Riosia ja värikin osui nappiin, niin ei tarvinnut kauaa pähkäillä. Riosia ostin kaksi vyyhtiä, mutta sitten aloin epäilemään, että saisiko niistä aikaiseksi tarpeeksi pitkää huivia. Niinpä kotiutin Kerästä vyyhdin taivaallista Tosh Sporttia, joka yhdistettynä keltaiseen ei tuonut onneksi mieleen ampiaista.\nOstettuani tuon Toshin huivi pääsi viimein puikoille ja onnistuin neulomaan sen salassa lahjansaajalta. En älyä miksi hermoilin langan riittävyyttä, tuota keltaista meni vain yksi vyyhti! Mitään mallia en näin pitkän prosessin jälkeen edes yrittänyt etsiä, ainaoikea riittää näin ihanille langoille. Saaja tykkäsi tästä yhtä paljon kuin edellisenä jouluna saamistaan flanellihousuista (joista muuten puhutaan edelleen)!\nKiitokset ihanaiselle mallilleni ja hovikuvaajalleni jälleen kerran!\nLähettänyt Tiia klo 21.30 3 kommenttia:


Kukaan ei sukaltanut kertoa Trumpille totuutta - Maailman menoa - Suomi24 Keskustelut\nKukaan ei sukaltanut kertoa Trumpille totuutta\nTrumpin lähipiirin on ollut pakko kohdella Trumpia kuten Stalinia kohdeltiin aikoinaan Neuvostoliitossa. Kukaan ei uskaltanut viedä Trumpille huonoja uutisia, eli kertoa totuutta sillä se olisi ollut poliittinen itsemurha.\nSiksi Trump ei tosiaankaan tiennyt millaisia pellefentteja nämä äärikannattajat oikeasti ovat. Trump luuli että nämä tosiaankin valtaisivat senaatin, varsinkin kun poliisia ei ollut tarkoitus päästää vaikeuttamaan kaappausta.\nMutta toisin kävi ja totuus paljastui Trumpille liian myöhään. Pellen kaverit olivat myös pellejä, eikä pellet mitää kaappausta tee. Ne vain pukeutuvat hassusti ja maalaavat naamansa.\nJa oikeat miehet, ne olivat jo kääntäneet Trumpille selkänsä.


Lowe Lowe Week 8-14.2.2021 | Omppufoorumi\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Dec 28, 2020 14:53:59 GMT\nPost by Kitty on Dec 28, 2020 14:53:59 GMT\nLowe Lowe Week\nKesän hekumaa haetaan keskitalven aikaan yhteensä viikon mittaisella aikuisten vaellusretkileirillä, jonka teemana ovat romanssi, rakkaus ja sielunkumppanuus. Maanantaista lauantaihin kestävistä retkistä toinen on avoin sinkuille ja toinen retki pariskunnille. Sunnuntaina viikko huipentuu perinteiseen Värinäyttelyt-kisaan. Etsit sitten Sitä Oikeaa tai haluat viettää oman kullan kanssa hempeää yhteistä aikaa, älä arkaile tulla mukaan! Tapahtuma on K18. Sinkkuretki on suunnattu pääsääntöisesti heteropareille, mutta ei ole ehto.\nVaikka oma kultasi ei olisi hevosen selässä käynytkään, se ei haittaa! Pariskuntaretki sopii myös vähäisen hevos- ja ratsastustaidon omaaville. Kokemattomille järjestetään maanantaina 8.2. yhteensä 6h perehdytys ratsastamisesta, maastossa toimimisesta, westernavuista ja hevosen varustamisesta sekä hoitamisesta. Osallistujalla tulee kuitenkin olla ennestään tarpeeksi hyvä tasapaino, hyvä kunto ja vakuutukset kohdillaan.\nRetki taitetaan vauhdissa, joka tuntuu kaikille sopivalta luotettavilla ja maastovarmoilla hevosilla. Mukaan voi tulla omalla hevosella, joka täyttää edellä mainitut kriteerit sekä tulee toisten hevosten kanssa toimeen, mutta lainattavissa on myös tallin vaellusretkiin tottuneita asiakashevosia: Ricky, Africa, Sunny, Hoffe, BJ, Wobble, Passion tai Guru.\nHaluatko kehitellä hahmollesi vipinää tarinaan? Tältä viikonlopulta voi onnistuneessa tapauksessa poimia yhteispelikumppanin treffailuseuraksi toiselta pelaajalta - ja kuka ties se johtaa johonkin pitkäaikaiseen ja vakavempaankin! Entä jos rakkaus syttyy, kuinka mahdollinen kaukosuhde onnistuu vai onko tiedossa vain tämän viikonlopun mittainen hurma?\nSinkkuretki (8.2. maanantai - 13.2. lauantai)\nVetäjät (myös sinkkumarkkinoilla, wink wink): Kitty Loop Chocolla & Dewn Center Honeylla\nPaikkoja kahdeksalle (8): 4 miehelle, 4 naiselle\nJos vastineensa löytää, kannattaa viikonloppu viettää yhdessä treffaillen\nJos kaikki osallistujapaikat eivät täyty, tulee mukaan ylläpidolta keksittyjä hahmoja\nKumppanuusretki (8.2. maanantai - 13.2. lauantai)\nVetäjät (myös pariskunta): Billy Center Magicilla & Amy MacHayde Gingerillä\nAvustava vetäjä Surray Green hevosella Rock\nMukaan mahtuu 3-4 ennestään yhdessä olevaa paria\nIlmoittaudu retkelle alas tähän topaan (rekisteröitymistä foorumille ei vaadita) viimeistään 24.1. Järjestäjät valitsevat ilmoittautuneista sopivimmat mukaan retkelle. Kaikille valituille lähetetään viimeisen ilmoittautumispäivän umpeuduttua lomake, joka tulee suorittaa 31.1. mennessä. Mikäli lomaketta ei täytä tammikuun loppuun mennessä, otetaan retkelle mukaan mahdolliselta varasijalta seuraava. Tapahtumasta saa tehdä omia vapaamuotoisia tuotoksia niin paljon kuin haluaa. Järjestäjiltä on myös luvassa asiaankuuluvaa lisäsisältöä ja tarinaa!\nSinkkuretki vai kumppanuusretki\nSähköpostiosoite, johon lomakekutsu lähetetään\nOsallistuvan hahmon etu- ja sukunimi\nSukupuoli (+ seksuaalinen suuntautuminen) Vain sinkkuretkelle ilmoittautuvalta\nHahmon omat sivut tai hahmon esittely\nRatsun nimi ja osoite (tai ratsutoive, mikäli omaa ei ole)\nKumppanuusretkelle ilmoittautuneiden on ilmoitettava kummankin parin tiedot.\nLast Edit: Jan 25, 2021 11:12:48 GMT by Alexiina C.\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Dec 28, 2020 14:54:45 GMT\nPost by Dewn on Dec 28, 2020 14:54:45 GMT\nSurray Stories Osa 14 (Surray)\nIma player (Crid)\nSyntisten pelastaja (Crid)\nKaaos nimeltä helmikuu (Tyler)\nSinkkuretken vetäjät esittäytyvät...\nKitty & Dewn\n"Totta puhuakseni, minut oikeastaan pakotettiin tähän hommaan... En oikeastaan ole parisuhdemarkkinoilla–"\n"Ei sitä saa kertoo!"\n"Kitty, minä olen yhä Mischan kanssa."\n"Mischan, josta ei oo kuulunu pihahdustakaan kahteen vuoteen? Come on, tiiän, että se on sulle arka paikka, mutta me muut ei kestä katsella kuinka sä olet niin yksin. Sä tarvitset halinallen! Jonkun joka pitää suakin välillä hyvänä! Sen jälkeen, mitä Mischa sulle teki, sä oot ollut kuin maasi myynyt."\n"Ei se ole niin yksinkertaista..."\n"On se! Uutta matoa koukkuun vaa!"\n"No, minä olen Dewn, 28 vuotta. En etsi mitään vakituista–"\n"Kitty, tämä on minun esittelyni. ...En myöskään etsi yhden illan juttuja, mutta... jos joku haluaa tutustua paremmin ja ehkä vaihtaa syvällisiä, se kyllä käy. Minulla on juuri 3 vuotta täyttänyt tytär, joten se ei saisi haitata..."\n"Muista mainita, että ovet on auki molempiin huoneisiin!"\n"Että sä oot bi!"\n"Jaa... no, en nyt tiedä onko se niin oleellista..."\n"Jaa oleellista?! Sulla on enemmän vaihtoehtoja kuin esim. meikäläisellä! Kaksinverroin enemmän kaloja meressä!"\n"... Joka tapauksessa, en katso pintakauneutta. Sisin on se, mikä merkitsee. Siinä. Nyt on varmaan sinun vuorosi."\n"Runollinen lopetus! Joo, sitten mä! Moikkelis, meikä on nimeltään Kitty ja ikää on jo - nyyhkis - 33 vuotta liikaa."\n"Takaisin nuijapääksi, vai?"\n"Hei, älä säkään sitten keskeytä mun esittelyä!"\n"Mä etsin Miestä, jossa on ainesta, joka on selväpäinen, samaan aikaan kova ja hellä, kuuma ja cool, sexy ja sweet... Mulla on liikaa kokemuksia kaiken maailman psykopaateista ja sarjamurhaajista–"\n*on tukehtua omaan sylkeensä*\n"–niin että riittää sitä lajia. Joku, joka on mua isompi. Pikkumiehet ei sytytä, I'm sorry. Tatskat ei olis pahitteeks. Muskeleita pitää olla. Kalju on pop..."\n"Nyt ymmärrän miksi sanoit minulla olevan enemmän kaloja meressä. Sinullahan on pelkkä kultakalamalja... eikä siellä edes sitä."\n"Tietsä miten vaikeaa on löytää kunnon miestä? Kai sitä saa pari ehtoa asettaa... häh. Ei sitä koskaan tiedä milloin onkeen nappaa vaikka oltais tyvenellä. Sitä vartenhan mä tän koko rakkausvaellustapahtuman järjestinkin!"\n"Tämä oli kyllä Billyn ja Amyn idea."\n"No whatever, olin mukana suunnittelussa kuitenkin. Mä alan olla jo niin vanha, että kohta jään vanhaks piiaks koko loppuelämäksi!! Pahin painajainen! Yhden yön jututkin käy! I'm desperate!!!"\nPariskuntaretken vetäjät esittäytyvät...\n"Hei, mie olen Amy–"\n"Myö ollaan oltu yhdessä... vuosi."\n"Ja kihloissa melkein se sama aika. Tosin tultiin kaapista ulos sen suhteen vasta tänä vuonna."\n"Billyssä parasta on huomaavaisuus ja romanttisuus. Hää muistaa aina kaikki merkkipäivät ja myön suhde on hälle oikeasti sydämen asia. Billy osaa kohdella tyttöä kuin prinsessaa."\n"Amyssä parasta on herkkyys ja rauhallisuus. Hän on eläinrakas, niin kuin minäkin, ja pitää lapsista, niin kuin minäkin. Hänen kanssaan voin näyttää herkemmän puoleni ilman, että tarvitsee hävetä mitään. Tulevaisuuden suunnitelmiin kuuluu, että hankimme lapsia, kunhan ollaan sellaisessa vaiheessa, että elämä on tasaista. Amy on uskonnollinen, joten sitä ennen–"\n"–pitää pitää häät. Billy haluaa isot ja juhlavat, vaikka miulle kelpaisi pienemmätkin."\n"Pitäähän prinsessan saada kunnollinen prinsessahääpäivänsä, jota muistella vielä kiikkustuolissa."\n*romanttista toistensa tuijottelua*\n"Mie haluun viisi lasta."\nLast Edit: Mar 8, 2021 10:34:53 GMT by Alexiina C.\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Dec 28, 2020 14:55:46 GMT\nPost by Kitty on Dec 28, 2020 14:55:46 GMT\n"♫ Lähtisitkö silloin kanssani järvelle? Sulle sukeltaisin helmen valkeaaa-aaa-aan!"\nReittikartta merkittynä pinkillä:\n8.2. Maanantai Klo 10: Kokoontuminen Orange Wood Ranchin tallituvassa.\nVetäjät esittelevät lyhyesti itsensä.\nHevostenjako, niiden hoitaminen ja varustaminen.\nKlo 12: Lähtö tallipihalta retkelle kohti Unicorn Campia.\nKlo 15: Viimeistään perillä Unicorn Campilla.\nHevoset hoidetaan tarhaan.\nArvotaan "loveparit". Vetäjät ovat mukana parijaoissa. Jokainen pari saa työtehtävän: vedenhaun läheisestä lähteestä, puidenhakkuun, nuotion sytytyksen, ruoanvalmistuksen tai telttojen pystytyksen. Yksi pari valitaan hevosvastaajiksi eli "hevospariksi".\nKlo 18: Illallinen nuotion ääressä. Yhteislauluja Dewnin kitaran säestämänä (mm. ♫ Jolene).\nTutustumis- ja parileikkejä. Jokainen saa esitellä itsensä ja millaista seuraa tältä reissulta hakee.\nKlo 20: Loveparit jakavat yhteisen teltan.\nHevosparin on huolehdittava hevosista.\n9.2. Tiistai Klo 8: Hevosparin herätysaika huolehtimaan hevosista, nuotion sytytyksestä ja aamupalan laittamisesta valmiiksi muille.\nKlo 10: Muiden herätysaika ja aamupala nuotiolla. Valitaan uusi lovepari ja heistä hevospari.\nKlo 12: Lähtöaika ja ratsaille nousu. Matka jatkuu eteenpäin kallioisessa metsässä rinnettä alas kohti Sunportia.\nKlo 15: Saapuminen Tanssivan muulin latodiscoon. Hevoset jätetään hoitopuomeille ja ruokitaan. Hevoset ovat illan ajan hevosparin vastuulla.\nLoveparien kädet sidotaan yhteen ja heidän on vietettävä ilta latodiscossa yhdessä; heidän on koordinoitava tekemisensä, sillä kummallakin on vain yksi vapaa käsi. Discossa syödään ja sen aktiviteetteihin, kuten tanssimiseen, aasinhäntään ja muihin peleihin voi ottaa osaa - sikäli mikäli se kirjaimellisesti parina onnistuu.\nKlo 20: Lähtö Tamulista Goldminerscampin leirikeskukseen, jossa yövytään.\nLovepari jakaa saman huoneen.\nHevospari huolehtii hevosista.\n10.2. Keskiviikko Klo 9: Herätys ja leirikeskuksen tarjoama aamupala.\nAikaa poiketa Klondike History Museumissa ja ostaa vaikka matkamuistoja.\nKlo 11: Rakkausekspertti Kim Sahherin luento: 'Ehdollisen ja ehdottoman rakkauden eroavaisuus'.\nKlo 12: Valitaan uudet loveparit ja hevospari.\nKlo 15: Saapuminen Big Footin huskykenneliin.\nEsittelykierros kennelissä. Opastusta koiravaljakon ohjaamiseen.\nLoveparit saavat yhteisen reen ja nelivaljakkokoirat. Rekiajokisat parin sadan metrin suoralla.\nKlo 18: Lähtö kennelistä ja suunta pois kylästä kohti Cattle Campia.\nVälietappipysähdys Momoae-järven laavulla eväiden syöntiä varten.\nMatkalla saatetaan törmätä pariskuntaretkeläisiin.\nKlo 22: Cattle Campille saapuminen. Hevospari huolehtii hevosista.\nLämmitetty kotasauna ja ruoat ovat valmiina odottamassa yömaastolaisia saapuviksi.\nLovepari jakaa saman mökin.\n11.2. Torstai Klo 9: Kaikkien yhteinen herätysaika ja valmis aamupala. Hevosista on huolehdittu järjestäjien toimesta.\nValitaan uudet loveparit ja hevospari.\nKlo 11: Suunnistustehtävä. Jokainen lovepari saa kartan rasteista, jotka heidän täytyy jalan löytää Cattle Campin lähiympäristöstä. Nopein pari voittaa romanttisen elokuvaillan, kun muille lankeaa mökkien siivous.\nKlo 15: Tutustuminen ratsain lampaidenhoitoon ja käynti lampolassa. Jokainen lovepari saa kokeilla keritsemistä.\nKlo 17: Paluu Cattle Campille syömään.\nRuoan jälkeen seura- ja parileikkejä.\nKlo 19: Suunnistuskilvan voittanut pari saa jäädä mökkiinsä katselemaan romanttista elokuvaa, kun muut loveparit tekevät työtehtäviä: hevostenhoitoa, siivousta, puiden hakkausta.\nKlo 21: Loveparit jakavat saman mökin.\n12.2. Perjantai Klo 8: Hevospari herää huolehtimaan hevosista.\nKlo 9: Kaikkien yhteinen herätys ja aamupala.\nVapaavalintainen loveparivalinta ja hevospari.\nKlo 12: Vapaata aikaa, joka on vietettävä vapaavalintaisen loveparinsa kanssa. Kyyditys mahdollista keskustaan esimerkiksi syömään, baariin jne. (Paluu Cattle Campille viimeistään kello 18.)\nKlo 19: Hevospari laittaa hevoset valmiiksi kaikille. Lähtö ratsain läheisille korkeille kukkuloille bongailemaan revontulia, jos niitä sattuisi näkymään.\nKlo 22: Viimeistään paluu takaisin Cattle Campille. Sauna ja iltapala odottaa valmiina.\n13.2. Lauantai Klo 8: Hevospari herää huolehtimaan hevosista.\nVapaavalintainen loveparivalinta (saa olla samakin, kuin eilen) ja hevospari.\nKlo 12: Jokaisen loveparin on laitettava mökkinsä siistiksi ennen lähtöä ratsain. Ratsastusreitti vie merenrannan ja Bearage-kosken kautta takaisin kohti Orange Wood Ranchia.\nKlo 17: Viimeistään takaisin ranchilla. Hevospari huolehtii hevoset.\nKlo 18: Kaikille yhteinen illallinen (myös pariskuntaretkeläisten kanssa) päätalolla.\nSinkkuretkeläisille on varattuna yöpymispaikat leiriaitasta, Cattle Campilta ja päätalolta.\n14.2. Sunnuntai Klo 11: Ystävänpäivän Värinäyttelyt -tapahtuma alkaa maneesissa. Ilmainen mahdollisuus retkeläisille osallistua oman hevosen kanssa.\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Dec 28, 2020 14:56:46 GMT\nPost by Billy on Dec 28, 2020 14:56:46 GMT\n"♫ Istuisitko kanssani keskipenkille? Vastaisitko hellään suudelmaa-aa-aa-aan?"\n(Klo 9: Vapaaehtoinen 6h perehdytys kokemattomille.)\nKlo 15: Kokoontuminen Orange Wood Ranchin talliullakolla.\nKlo 17: Lähtö tallipihalta retkelle kohti Cattle Campia. Kaikilla on oltava otsalamppu.\nMatkalla poiketaan merenrantaan sekä pysähdytään syömään retkieväitä lähelle Bearage-koskea.\nKukkuloille ratsastetaan katselemaan mahdollisia revontulia, mikäli sää on suotuisa.\nKlo 22: Viimeistään perillä Cattle Campilla.\nHevoset hoidetaan tarhaan. Yksi pareista valitaan hevospariksi.\nJokainen pari saa oman mökin, jossa heitä odottaa valmiiksi sytytetty takkatuli ja pannulla lämmitetty kaakao paistettuine räiskäleineen.\nKlo 8: Hevosparin herätysaika huolehtimaan hevosista.\nHevosparin tehtävänä on huolehtia päivän aikana kaikkien hevosista.\nKlo 10: Yhteinen aamupala yhteismökissä.\nKlo 12: Parileikkejä ja kilpailuja, kuten vettä kengässä, arvaa kuka ja tunnista oma kulta. Myös pariratsastusta ilman satulaa.\nKlo 17: Jokaisen parin mökkiin on katettu valmiiksi romanttinen illallinen, jonka he saavat nauttia kahdestaan. Illallisen jälkeen jokaiselle on varattu aika kotasaunaan.\nKlo 20: Kokoontuminen yhteismökkiin. Jokainen saa kertoa oman parisuhdetarinansa: kuinka tapasivat, kauan ovat olleet yhdessä, mitä tulevaisuudensuunnitelmia.\nArvotaan uusi hevospari.\nKlo 12: Parinvaihtoleikkejä, joissa mahdollisuus tutustua toisten kumppaneihin. Lumileikkejä ulkona, muun muassa lumisotaa ja lumiukkojen tekoa. Suunnistuskilpailu ratsain oman parin kanssa. Voittajapari saa mökkiinsä television ja katsella illalla romanttista elokuvaa sillä välin, kun muut siivoavat ja laittavat kaiken valmiiksi seuraavaa ryhmää varten.\nKlo 19: Lähtö Cattle Campilta ratsain kohti Momoae-järveä.\nMatkalla saatetaan törmätä sinkkuretkeläisiin.\nKlo 21: Talvitelttayöpyminen Momoae-järven laavulla. Valitaan uusi hevospari.\nKlo 8: Hevosparin herätysaika huolehtimaan hevosista. Hevosparin tehtävänä on huolehtia päivän aikana kaikkien hevosista.\nKlo 9: Aamupala-aika laavun nuotion ääressä.\nKlo 12: Matka jatkuu ratsain Big Footin huskykennelille.\nParit saavat yhteisen reen ja nelivaljakkokoirat. Rekiajokisat parin sadan metrin suoralla.\nKlo 18: Saapuminen Goldminerscampin leirikeskukseen.\nPareilla on oma huone. Yhteinen ruokailu ja kokemusten vaihto retkestä siihen mennessä.\nValitaan uusi hevospari.\nIllan aikana on mahdollisuus romanttiseen vaahtokylpyyn.\nKlo 8: Hevospari herää huolehtimaan hevosista. Hevosparin tehtävänä on huolehtia päivän aikana kaikkien hevosista.\nKlo 9: Yhteinen aamupala leirikeskuksen ruokalassa.\nAikaa käydä tutustumassa Klondike History Museumissa ja ostaa vaikka matkamuistoja.\nKlo 15: Saapuminen Sunportiin Tanssivan Muulin latodiscoon. Hevoset jätetään hoitopuomeille ja hevospari huolehtii niistä. Hevoset ovat illan ajan hevosparin vastuulla.\nParien kädet sidotaan yhteen ja heidän on vietettävä ilta latodiscossa yhdessä; heidän on koordinoitava tekemisensä, sillä kummallakin on vain yksi vapaa käsi. Discossa syödään ja sen aktiviteetteihin, kuten tanssimiseen, aasinhäntään ja muihin peleihin voi ottaa osaa - sikäli mikäli se kirjaimellisesti parina onnistuu.\nKlo 21: Saapuminen Unicorn Campille.\nJokainen pari saa työtehtävän: vedenhaun läheisestä lähteestä, puidenhakkuun, nuotion sytytyksen, ruoanvalmistuksen tai telttojen pystytyksen. Valitaan uusi hevospari.\nKlo 9: Yhteinen aamupala nuotion ääressä. Lähtö pian tämän jälkeen, kun teltat on koottu ja hevoset varustettu.\nKlo 12: Paluu ratsain Orange Wood Ranchille.\nKlo 13: Vapaata aikaa tutustua Waterphewn kylään.\nKlo 18: Kaikille yhteinen illallinen (myös sinkkuretkeläisten kanssa) päätalolla.\nPariskuntaretkeläisillä on oltava itse hankittu yöpymispaikka.\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Dec 28, 2020 14:57:45 GMT\nPost by Kitty on Dec 28, 2020 14:57:45 GMT\nKutsut ja tehtävälomakkeet on lähetetty 25.1. sähköposteihin. Jos et ole saanut niitä, ota yhteyttä pikaisesti!\nSinkkuretken tehtävälomake II on lähetetty 1.2. Kumppanuusretkeen kuuluu vain yksi lomake.\n= Täyttänyt lomakkeen\nSINKKURETKELLE (8 kpl):\n33v Kitty Loop (info) [Chocolla]\n24v Lottaliina Pikkarainen (info) [Juksulla]\n27v Aliisa Huru (info) [BJ:llä]\n24v Roi Maux (info) [Passionilla]\n28v Dewn Center (info) [Honeylla]\n32v Tyler Andrews (info) [Rickylla]\n24v Elias Hilvan (info) [Töpselillä]\n27v Zack Tarou (info) [Sunnylla]\nPARISKUNTARETKELLE (4 kpl):\nAmy MacHayde [Gingerillä] + Billy Center [Magicilla]\nSusanne Rosengård [Africalla] + Arne Rosengård [Lexillä]\nSonja Lovell [Bellellä] + Oliver Lovell [Icaruksella]\nSanni Rosén [Krokolla] + Sam Wright [Möröllä]\nSurray Green (ei osallisena pariohjelmassa)\nLast Edit: Feb 15, 2021 9:27:13 GMT by Kitty\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Dec 29, 2020 13:05:45 GMT Alexiina C. likes this\nPost by lottis on Dec 29, 2020 13:05:45 GMT\nOsallistuvan hahmo: Lottaliina "lottis" Pikkarainen\nSukupuoli (+ seksuaalinen suuntautuminen): nainen, hetero\nHahmon ikä: 24v\nHahmon omat sivut: juksu.weebly.com/lottis.html\nRatsun nimi ja osoite: Just a Flirt "Juksu" juksu.weebly.com/\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Dec 30, 2020 10:16:14 GMT Alexiina C. likes this\nPost by Tyler on Dec 30, 2020 10:16:14 GMT\nRatsulla ei oikeastaan väliä, tulevaisuuden jutun juuria ajatellen Ricky tai Honey voisivat olla mieluisia.\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Jan 2, 2021 16:22:31 GMT Alexiina C. likes this\nPost by Lynde on Jan 2, 2021 16:22:31 GMT\nAliisa Huru, 27\nNainen, joustava suuntautuminen\nAliisa toivoo BJ:tä ja Passionia (ei vähiten nimien takia)\nArne & Susanne Rosengård, 62 ja 55\nArnella mukana Lexi, Susanne ilahtuisi Africasta lainaratsuna mutta muutkin käy!\nLomakkeet voi laittaa sähköpostiin jammiska@gmail.com\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Jan 6, 2021 10:19:13 GMT Alexiina C. likes this\nPost by Sonja on Jan 6, 2021 10:19:13 GMT\nSonja (29) & Oliver Lovell (31), vahtipossu.org/s/Cloudfield/Hahmot.html\nRatsut: Belle (http://vahtipossu.org/s/Cloudfield/Hellbound.html) & Icarus (http://vahtipossu.org/s/Cloudfield/Icarus.html)\nLowe Lowe Week 8-14.2.2021 Jan 6, 2021 10:57:32 GMT Alexiina C. likes this\nPost by Nikki on Jan 6, 2021 10:57:32 GMT\nOsallistujat: Sanni Rosén (27) & Sam Wright (30)\nRatsut:Krokotiilirock & Seekerslorn Mjölnir


BBC: Brasilia aikoo estää zikaviruksen leviämisen ennen olympialaisia - Matkat - Ilta-Sanomat\nZikavirus on viime viikkoina levinnyt vauhdilla. Tällä hetkellä yli 20 maassa tai erityishallintoalueella on todettu tapauksia, eniten Brasiliassa ja Kolumbiassa.\nJulkaistu: 24.1.2016 9:08\nBrasiliassa zikavirus herättää huolta ennen ensi kesän olympialaisia. Rio de Janeirossa viranomaiset ovat kertoneet, miten virusta estetään leviämistä.\nBBC:n mukaanhttp://www.bbc.com/news/world-latin-america-35394297 tarkastukset kisa-alueilla alkavat neljä kuukautta ennen avajaisia. Muun muassa paikkoja, joissa hyttyset lisääntyvät, on määrä hävittää. Brasilian terveysministeriön mukaan hyttysiä on elokuussa muutenkin jo vähemmän.Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen mukaan zikaviruksen aiheuttama tauti on useimmiten oireeton tai lieväoireinen. Äidin alkuraskauden aikana sairastaman zikavirusinfektion on epäilty olevan yhteydessä vastasyntyneiden synnynnäisiin keskushermoston kehityshäiriöihin Brasiliassa.\nHyttysten levittämä virus on levinnyt viime viikkoina uusille alueille Latinalaisessa Amerikassa. THL:n mukaan erityisesti huolettavat viruksen mahdolliset vaikutukset raskaana oleville naisille. Lue lisää ›


Kirjoittaja Aihe: Hamsteripulina osa 9 (Luettu 113377 kertaa)\n« Vastaus #480 : 14.02.11 - klo:20:54 »\nJoo ne on ihan valmiit, mutta muilta kuin multa piilossa, kunnes saan sen nimen käyttöön takas. :)\n« Vastaus #481 : 14.02.11 - klo:21:33 »\nTäh, siis ees mä en oo huomannu semmosta ruksia! Luulis että tommosen olis voinu puhelimessakin sopia, mutta ei kai sit :D Jatkossa tiiänkin kattella ihmisiltä että se on ruksittuna.\nMä teinki just tommossen tekstin, missä vähän avataan verhoa kasvattajanimen anomiseen liittyviin asioihin. Mut en oikein tiiä et mihkä tänne sen laittasin, ku en jaksa sen enempää siitä nostattaa keskustelua - et jos jollai on jotain kysyttävää omalta kohalta, niin ottas sit sähköpostilla yhteyttä... Röh :D\n« Vastaus #482 : 14.02.11 - klo:21:37 »\n« Vastaus #483 : 14.02.11 - klo:21:44 »\n^No kaippa sen voi sinne laittaa, se on kyllä tosi semmoi puhekielimuodossa tehty ku aattelin että siitä tulis vähän lepposampi fiilis :D\n« Vastaus #484 : 14.02.11 - klo:21:51 »\n^Olisi kyllä kiva jos tuon tekstin saisi jonnekin esille :)\nItseä lähinnä mietityttää kuinka pilkulleen tarvii suunnitelmaansa laatia, riittääkö pari AaNelosta vai tarviiko raapusta romaani :D\n« Vastaus #485 : 14.02.11 - klo:22:17 »\n^ Mä raapustin 20-sivuisen romaanin, ja sit Heidi kerto ettei ois tarvinnutkaan kirjoittaa puoliakaan siitä mitä siihen raapustelin :D\nLaitetaan vaan. Kuten huomaamme, aika monella on epäselvyyksiä siinä mitä siinä oikeesti pitää tehdä :P\n« Vastaus #486 : 15.02.11 - klo:10:16 »\nOliskohan mun anomus ollut jotain 12-13 sivua (+hoito-ohje 4sivua)\n« Vastaus #487 : 15.02.11 - klo:11:46 »\nJiihaa, ruksi on vedetty. XD Ja se kasvinimipäätös ehtii kuulemma siihen, että saan kyllä Taiskan poikaset nimen alle. Nyt kun vaan löytäis se kiiman. :)\n« Vastaus #488 : 15.02.11 - klo:13:55 »\nPari aanelkkua riittää! Eikä mitään hoito-ohjeita tartte, kun jalostussuunnitelma + selvitys eläinten olosuhteista.\n« Vastaus #489 : 15.02.11 - klo:14:40 »\nJiihaa, ruksi on vedetty. XD :)\nTuliko aivan juhlallinen olo :)\n« Vastaus #490 : 15.02.11 - klo:14:43 »\nKyllä tuli, oli se niin erikoista, että joku tuo mulle Helsingistä Poriin asti paprun mun työpaikan edustalle, jotta mä vedän siihen omin pikku kätösin ruksiin itsestäänselvään kohtaan sen sijaan, että oltais vain puhelimitse suullisesti todettu, että tietenkin mä sitoudun SKJL:n sääntöihin ja että se ruksi voidaan siihen lisätä ihan näillä puheilla. :D :roll:\nMutta kiitän kauniisti äärimmäisestä palvelusta. :angel\n« Vastaus #491 : 15.02.11 - klo:17:31 »\nMä oon jo pitkään miettiny, et tykkääkö kääpiöhamsteritkin kaivella koloja, kuten syrkit? Kaverin jo edesmennyt talvikko ei ainakaan kaivellut yhtään, vaikka sille siihen mahdollisuus tarjottiinkin.\n« Vastaus #492 : 15.02.11 - klo:18:53 »\nTykkää ne, vähintään yhtä paljon kuin syrkitkin. :)\n« Vastaus #493 : 15.02.11 - klo:20:20 »\nSiivosin just Pepin kerrostalon siistiksi ja otin Crispyn pois pakkasesta :) Vitsi mua harmitaa kun en viimeksi Stokkalla käydessäni ostanu kahta pussia Naturea :roll: Nyt se on loppu ja saan marssia eläinkauppaan ja pulittaa paljon enemmän...\n« Vastaus #494 : 16.02.11 - klo:07:58 »