Jännitystä kentällä ja äänestyskopissa - PwC:n Uutishuone\nJännitystä kentällä ja äänestyskopissa\nHuikea hetki futiskesässä. Veikkausliiga palasi maaottelutauolta virkistävillä yllätyksillä. USAssa pelattavan Copa American kanssa samaan aikaan aloitetaan tänään pelaamaan vanhan mantereen jalkapalloherruudesta Ranskassa. Nykyisen mestarin Espanjan kirkkaimman loisteen hiivuttua ja muiden opittua pelaamaan pitkästyttävän pallonhallinnan mestareita vastaan pytylle on ottajia. Konemaisen vahvan Saksan ja kotijoukkue Ranskan lisäksi vihdoinkin kuningaslajin emämaan Englannin peli on sellaisessa kuosissa, jolla taistellaan vielä heinäkuun peleissäkin. Suomen maajoukkueen ex-päävalmentaja Hodgson vei joukkueensa karsinnan läpi tappioitta ja nyt sillä on pelaajia, jotka ovat isoissa rooleissa omissa seurajoukkueissaan. Englannin lohkovoitto ei olisi yllätys. Mukana jatkopeleihin lohkosta voi hyvinkin tulla toinen Yhdistyneen kuningaskunnan osa Wales, joka jättänee taakseen ainakin Slovakian.\nLohkovaiheen jälkeen välipäivinä riittääkin joukkueilla jännitettävää; Copa Americassa kun pelikaverit kuten Agueiro, Lamela, Coutinho tai Willian valioliigasta taistelevat finaalissa Amerikoiden paremmuudesta.\nKesäkuun 23. päivänä jännitys tiivistyy toisaalla kun Englannissa, Walesissa ja kisoihin osallistuvassa Pohjois-Irlannissa äänestetään Iso-Britannian jatkosta Euroopan unionissa. Kuusi EU:n ulkopuolista joukkuetta voi siis saada seurakseen kolme uutta joukkuetta – toisaalta ainakin Turkilla on pyrky liittyä unioniin. Vähintään yhtä paljon tulosta jännittänee 60 muiden kisajoukkueiden pelaajaa, joiden status Englannin valioliigan pelaajina muuttuu muukalaiseksi irtaantumisprosessin jälkeen, jos kansa päättää “leave”.\nEsimerkiksi viime viikolla Suomea vastaan tasapelin sinnitellyllä Belgialla on Valioliigassa 12 pelaajaa, jotka irtaantumiseen jälkeen menettäisivät EU-kansalaisen statuksen ja pelipaikka olisi taitojen ja joukkueeseen sopivuuden lisäksi maahanmuuttoviranomaisen myöntämän työluvan takana.\nKansanäänestyksen molemmat osapuolet ovat surutta käyttäneet jalkapallon tulevaisuutta saarivaltiossa vaaliaseenaan ilman että kukaan oikeasti tietää irtaantumisen seurauksista. Englantia ei irtaantumisen jälkeen sitoisi joukkueurheilijoiden vapaan liikkuvuuden peruskivi eli EU-tuomioistuimen Bosman-päätös. Eikä sitoisi mikään muukaan EU-tuomioistuimen päätös, EU:n asetus tai direktiivi. Toisaalta myöskään isobritannialaisia yhtiöitä ei suojaisi esimerkiksi emo-tytäryhtiö-direktiivin kahdenkertaisen verotuksen kielto.\nOnko jalkapallo merkittävä osa äänestystä ja kampanjaa? Ainakin osapuolet näyttävät uskovan niin. “Leave”-puolue järjestää ilmaisen arvonnan EM-kisojen kaikkien otteluiden lopputuloksesta. Kaikkien ottelujen lopputuloksen oikein arvannut voittaa 50 miljoonaa puntaa; summan, joka EU-vastustajien laskelmien mukaan vastaa Iso-Britannian päivittäistä rahoitusta muille EU-maille. Eilen torstaina BBC:n mukaan tilanne oli prosenteissa 43–42 säilymisen puolesta. Ei ole liioiteltua sanoa, että jalkapallolle sykkivässä maassa Englannin, Pohjois-Irlannin ja jopa piskuisen Walesin tai sen suuren pelaajan Gareth Balen menestys alkulohkossa vaikuttaa äänestämiseen.\nToinen asia on, miten se vaikuttaa. Jaksavatko vaaleihin rekisteröityneetkään äänestäjät pettymykseltään raahautua vaaliuurnille tai ehtivätkö juhlinnaltaan? Olisiko muutoshalukkuus pataan tullessa niin kovaa, että äänestämällä eroamisen puolesta saisi edes jotain muutosta Englannin sateisen kesän harmauteen? Riippuuko äänestäjien fiilis siitä meneekö Englanti jatkoon lohkoykkösenä vai jatkaako säälistä parhaiden kolmosten joukossa? Jos isobritannialaiset eivät voita lohkoa, sen tekee Venäjä. Vaikuttaako se miten naapurivaltio Irlanti pärjää kisoissa? Viitsiikö sitä jatkaa samassa liitossa jalkapallokone Saksan kanssa, kun se voittaa tylsissä otteluissa vastustajansa viime hetken maalilla? Onko suuren voiton hetkellä itsevarmuus niin huipussaan, että voi jättää unionin vai onko silloin kiva jäädä pullistelemaan paremmuudellaan? Todennäköisesti ei ole yhtä vastausta.\nYhtä vähän kun jalkapallomenestyksen vaikutuksesta, voimme arvata verotuksen vaikutuksesta äänestäjän käyttäytymiseen. Vaikka sisämarkkinoiden syntyä voidaan pitää EU:n yhtenä merkittävimmistä saavutuksista, iso osa englantilaisista yrityksistä täyttelee mieluummin tulli-ilmoituksia kuin yhteenvetoilmoituksia HMRC:lle (HM Revenue & Customs). Intrastateista ja muista listoista päästäisiin eroon EU:ssa. Outoa mutta tutkittua.\nTodennäköisesti sekä pitkälle EU:ssa harmonisoitu välillinen verotus että tuloverotus säilyisivät Iso-Britanniassa ennallaan, mutta näennäinen riippumattomuus Euroopan unionin parlamentista, komissiosta ja tuomioistuimesta voi silti olla joillekin äänestäjille ratkaisevaa. Mikään Iso-Britannian ulkopuolelta ei pakottaisi ottamaan huomioon rahoitusalan sääntelyä, kiellettyjä valtiontukia tai arvonlisäverovelvollisuuden alarajoja.\nSuomalaisille yhtiöille ja kansalaisille Iso-Britannian eroaminen EU:sta ei olisi ainakaan hyvästä. Kuudenneksi suurimman kauppakumppanin kanssa olisi helpompi toimia yhteisillä säännöillä. Toivottavasti englantilaisäänestäjät muistavat Liverpoolin kannatuslaulun sanat “you’ll never walk alone”.\nHyvä esimerkki pienten asioiden merkityksestä on naisten saniteettituotteiden arvonlisäverotus. David Cameron lupasi muutama kuukausi sitten tuotteille 0 %:n arvonlisäveron. Hanke ei ole edennyt EU:ssa, ja kansa vaatii hallitusta vastuuseen lupausten rikkomisesta. Pienet mutta henkilökohtaisesti tärkeät asiat ratkaisevat niin futiskentällä kuin kansanäänestyksessäkin.


Myydään Omakotitalo Yli 5 huonetta - Seinäjoki Ylistaro Kirkkokuja 24 - Etuovi.com 9776565\nEtusivu > Seinäjoki > Ylistaro > Kohde 9776565\n7h, k, ph, s, th, liiketila, 250,0 m², 142 000 €\nOmakotitalo, Seinäjoki, Ylistaro, Kirkkokuja 24\nHei! Haluaisin lisätietoja kohteesta: Kirkkokuja 24, Ylistaro, Seinäjoki (https://www.etuovi.com/kohde/9776565).\nLa 28.04.2018 12:00-12:30\nSiistikuntoinen, huolella pidetty ja vuosien varrella kunnostettu talo, jonka yhteydessä on liiketila. Huoneet kahdessa tasossa. Lisäksi on kellarikerros. Alakerrassa liiketila, takkahuone, 1 makuuhuone 2 wc:tä, khh, pukuhuone, ph ja sauna. Yläkerrassa olohuone, keittiö, työhuone, 3 makuuhuonetta, wc ja parveke. 2 vaatehuonetta. Huoneet ovat valoisat. Talon yhteydessä on autotalli. Lisäksi erillinen autotalli/varastorakennus. Tallitilaa löytyy 4:lle autolle. Tämä kaunis koti vapautuu uusille omistajille kesän kynnyksellä. Soita ja sovi esittely! Pirkko Köngäs puh. 040 350 5774\nKirkkokuja 24, Ylistaro, Seinäjoki Omakotitalo, 7h, k, ph, s, th, liiketila 250,0 m², 142 000 €\nKirkkokuja 24, 61400 Ylistaro\n7h , k , ph , s , th , liiketila\nPinta-aloja ei ole tarkistusmitattu. Pinta-ala tiedot on saatu piirustuksista ja rakennusvalvonnasta. Kauppahinta ei tule olemaan pinta-alaperusteinen\n2-3 kk kaupasta/sop.muk\nkäyttösähkö kulutuksen mukaan, vesi- ja jätevesi kulutuksen mukaan, jätesäiliön tyhjäys\nTyöhuoneen lattia muovia, seinät maalattu. Takkahuoneessa laminaattia ja takan edessä laattaa, seinät tapetoitu. Alakerrassa tuulikaappi ja eteinen. Lämmönjakohuone kellarikerroksessa.\nMatontamppausteline, pyykinkuivausteline, leikkimökki, jätesäiliö, keskuspölynimuri. Kauppaan ei kuulu: Irtain eikä sisäpihan oven pielessä oleva taottu ulkovalaisin, joka on saatu lahjana.\n2015 hälytysjärjestelmä, murto/palo, 2015 keittiön kaapistojen ovet uusittu ja ala-osat muutettu vetolaatikoiksi, 2014 ulkoseinien laudoitus uusittu, lisäeristeeksi 25 mm tuulensuojalevy, ikkunoiden alustat yms. eristeet tarkastettu ja korjattu, 2010 kaukolämpö, 2009 vesikatehuopa uusittu, 2005 pintaremonttia lattiat 3 huonetta ja tapetointi 2 huonetta, 1989 ikkunat uusittu, yläkerrassa peruskorjaus, kaikki sähköjohdotukset, käyttövesiputket, viemärit, keskuslämmitysputket uusittu useammassa eri vaiheessa.\nRakennuksen kunto on hyvä/tyydyttävä. Taloa on vuosien varrella kunnostettu ja remontoitu.\nGram uudehko jääkaappi/pakastin, Siemens astianpesukone 2013, Upo sähköliesi 2010, liesituuletin.\npeili liiketilan wc:ssä. Alakerran toisessa wc:ssä ja yläkerran wc:ssä peilikaapit ja pidee. Lattiat muovia, liiketilan wc:n seinät maalattu, alakerran toisen wc:n seinät ja yläkerran wc:n seinät kaakelia. Yläkerran wc:n yhteydessä on suihku\nKuvaus: lattia parkettia, seinät tapetoitu\n2 vaatehuonetta, kellarissa säilytystiloja ja erillisen autotallirakennuksen yhteydessä on varasto\nTontti muodostuu kahdesta tilasta Puistola 1080m2, jolla sijaitsee asuinrakennus ja Perustuksenkulma 700 m2, jolla sijaitsee autotalli/varastorakennus. Piha on osittain asfaltoitu. Puutarhaa on rakkaudella vaalittu ja hoidettu. 2 omenapuuta, 2 serbian kuusta, virpi-ja norjanangervoja, koivuja, useita syreerenejä, pihlaja, juhannusruusu, monivuotisia kukkia ja marjapensaita 16 kpl.\nPuistola ja Perustuksenkulma\nAutotalli lisäsiivessä sekä erillinen autotalli/varastorakennus. 4:lle autolle löytyy tallipaikka.\nPalvelut: Päiväkoti: n. 1,5 km Palvelut: Ylistaron palvelut n. 1 km säteellä, vaate/sekatavarakauppa, S-Market, jonka yhteydessä tankkauspiste ja kahvila, 2 ravintolaa, kukkakauppa, kirkko, kampaamoja, kosmetologi, kirjasto, postin palvelut, apteekki, huoltoasema ja liikuntahalli Lisätietoa palveluista: Seinäjoelle n. 25 km Koulut: Kirja-Matin koulu äärellä, lukio ja yläkoulu vajaa 1 km.\nSeinäjoelta tultaessa kirkon kohdalta Lapuantieltä oikealle Kirkkokujalle ja Kirmaushallin vieressä oleva talo vasemmalla.\nHyvin hoidettu ja osittain asfaltoitu\nFI:9776565, AI:898510, CT:2018-03-23T19:22:07.669+02:00, MT:2018-04-24T12:32:08.351+03:00, PT:2018-03-23T19:22:07.647+02:00, OI:231, DISI:1006, CIC:kivi_3358748


Museomatka Turkuun | Kirjamatkat\nEilen kävin kääntymässä joitakin tunteja Turussa. Museokortin hankittuani päätin, että käyn jossain vaiheessa vilkaisemassa myös Turun museotarjontaa. Alun perin suunnittelin, että olisin käynyt samalla reissulla myös teatterissa, mutta budjetti ei antanut myöten, koska sinne olisi pitänyt jäädä myös yöksi. Kerkisin päivän aikana käydä kolmessa museossa, käydä syömässä Chinese Panda Gardenissa (siinä Wiklundin vieressä, oli ihan ok) ja lopuksi kurkkaamassa tuomiokirkkoon. Kuvituksena joku random otos jokivarresta (näkyy hyvin, miten ankean harmaa päivä oli).\nJa sitten vielä ne museot:\nBiologinen museo (kotisivut)\nEn ollut ennen tiennyt, että Turussakin on oma eläinmuseo. Se oli tosi pieni, mutta silti hyvä. Esillä oli erilaisia suomalaisia luontotyyppejä eläimineen ja kasveineen eli just samantyyppistä juttua kuin tällaisissa yleensä on. Lisäksi oli näytteillä eksoottisia ötököitä ja perhosia. Tää on muuten niitä museoita, joissa on hinta-laatusuhde kohdallaan: normaali aikuisten pääsymaksu on 4,5 euroa, joka on just sopiva sen kokoon nähden. Sekin on aika luksusta, että museo aukeaa aina klo 9 eikä tarvii venailla sinne 11-12 asti. Ja siis myös viikonloppuisin!\nForum Marinum (kotisivut)\nForum Marinumin teemana on merenkulku, laivanrakennus ja huviveneily. Oli kiva tutkailla eri veneitä ja isompien laivojen pienoismalleja. Vaihtuvassa näyttelyssä oli sukellusveneteema, joka oli tosi kiinnostava. Nyt oli vain osa näyttelyistä auki, kun sinne on tulossa jotain uutta, niin sattui vierailu vähän huonoon aikaan. Rannassa olevat laivatkin on pääsääntöisesti auki vain kesäisin, mutta itse olen käynyt tuolla vain talvikaudella.\nTurun linna (kotisivut)\nSiitä on puoli ikuisuutta, kun olen Turun linnassa viimeksi käynyt (reilu 10 vuotta ehkä?) ja olin tosi tyytyväinen, että ehdin tällä kertaa, vaikka alkuperäinen suunnitelma oli jättää paikka väliin. Olen käynyt useammin Hämeen linnassa, mutta tämä oli vielä parempi eli jos asuisin tuolla päin, niin kävisin linnassa varmaan joka viikko. Se on arkkitehtonisesti mielenkiintoinen yhdistelmä keskiaikaa ja renessanssia, lisäksi nähtävillä oli isot ja kiinnostavat esinekokoelmat. TYKKÄSIN.\nThis entry was posted in kotimaanmatkailu, museot on 9.3.2016 by Veera.\n← Kirja: Lootuskukan jalokivi Sarjakuva: Aku Ankka – Teillä tietymättömillä →\n2 thoughts on “Museomatka Turkuun”\nPingback: Luontotalo Arkki | Kirjamatkat


lomakodit – Preservation Bay, TAS, AU: Talot ja muut | Vrbo\nCentral Coast Councilin paikallishallintoalue\nPenguin Beach House - Seaside pako\nHigh On Penguin - sijaitsee Penguinissa\nVuonna 2020 tarjoamme ison valikoiman majoitustiloja lähellä kohdetta Preservation Bay: 35 lomakotia, joihin kuuluvat esim. Talot (15 kpl) ja Asunnot/huoneistot (8 kpl). Löydä upea loma-asunto pitkälle tai lyhyelle lomalle perheesi tai ystäviesi kera. Paras majoitus läheltä kohdetta Preservation Bay löytyy Vrbosta.\nVrbo tarjoaa laajan valikoiman loma-asuntoja, jotka sijaitsevat lähellä kohteen Preservation Bay upeita nähtävyyksiä. Vrbon asiakkaiden keskuudessa suosituimmat nähtävyydet, joiden lähellä yöpyä, ovat:\nBurnie Golf Club (golfkerho): 69 loma-asuntoa\nShropshire Park (puisto): 81 loma-asuntoa\nDon River Railway: 88 loma-asuntoa\nTasmanian Arboretum: 88 loma-asuntoa\nVrbon avulla voit löytää itsellesi majapaikan myös monien muiden kohteen Preservation Bay nähtävyyksien lähettyviltä. Voit tarkastella haluamasi nähtävyyden lähellä sijaitsevia loma-asuntoja hakukenttämme avulla.\nTietysti. Kohteessa Preservation Bay tarjolla olevat Talot: 15 kpl Vrbon sivustolla. Muihin suosittuihin loma-asuntotyyppeihimme kohteessa Preservation Bay kuuluvat:\nKyllä, voit valita haluamasi loma-asunnon, johon kuuluu internet/wi-fi. Valikoimistamme löytyy 26 loma-asuntoa, joihin kuuluu internet/wi-fi ja jotka sijaitsevat kohteessa Preservation Bay. Pääset tarkastelemaan valikoimissamme olevia loma-asuntoja hakukentän avulla.


Roosan talon elämää: Kesä tulee kukka kerrallaan!\nKrista 24. toukokuuta 2012 klo 0.05\nNo on kyllä luksusta!<3\nMinäkin ihmettelin pitkään minne olit hävinnyt kunnes Katsulan vinkkaamana löysin tänne :)\nMeilläkin nyt sitten POIKA 11v. asunut 1,5kk ja erittäin hyvin mennyt. Pikkuhiljaa alkaa onneksi se oikea POIKA tulla esiin , kuherruskuukausi alkaa olla ohi ;) Aikoja odotellessa...\nIhanaa kukkaloistoa, pitäisi tehdä sama, että saataisiin kesä meillekkin kunnolla!\nElina 24. toukokuuta 2012 klo 6.40\nNo heippa Krista! Kiva kuulla susta!! :) Onnea "perheenlisäyksestä", kiva että kaikki on sujunut mukavasti, voihan se olla että pikkuhiljaa alkaa luottamusta löytymään myös sille,että uskaltaa olla asioista eri mieltä. kuharruskuukaudellakin on tärkeä tehtävänsä, siitä kannattaa nauttia ja rauhassa rakentaa uutta suhdetta. Aurinkoa loppuviikkoon, voi hyvin!!\nPeikkotyttö Hanna 25. toukokuuta 2012 klo 1.51\nOi ihanuutta, kesä. ♥


Naantali Camping | Naantalin virallinen matkailusivusto\nNaantali Camping toivottaa koko perheen tervetulleeksi luonnonkauniille Kuparivuorelle. Alue sijaitsee meren rannalla vain puoli kilometriä Naantalin keskustasta, jossa on paljon nähtävää ja koettavaa kaikenikäisille. Leirintäalueella on 34 mökkiä, 55 matkailuajoneuvopaikkaa sekä runsaasti telttapaikkoja.\nAjankohtaista tietoa ja leirintäalueinfoa Naantalin Campingin nettisivuilla.\nNaantalin Campingin varaus- ja peruutusehdot ovat luettavissa Naantalin Campingin nettisivuilla.\nMukava terassikahvila palvelee vastaanoton vieressä. Kahvilassa on myynnissä myös elintarvikkeita ja matkamuistoja sekä postikortteja. Alueelta löytyy lasten leikkipuisto, biljardigolf, tilaussauna sekä grillikatos. Alaikäiset voivat majoittua alueella vain huoltajan seurassa. Leirintäalueen palvelut ovat käytössä alueella majoittuville.\nNaantalin Campingin aukioloajat 2021\n30.4.-23.5. viikonloppuisin sekä aattoina ja juhlapyhinä\n2 hengen leirintämökki 9 m² 60 € alueella, erillinen maksu alueella sähkö, jääkaappi, yhteiskeittiö\n4 hengen leirintämökki 18 m² 99 € alueella, erillinen maksu alueella sähkö, jääkaappi, mikro, yhteiskeittiö\n4 hengen lomamökki 25 m² 140 € alueella, erillinen maksu mökissä tupakeittiö, astiat, TV\n6 hengen lomamökki 40 m² 179 € mökissä mökissä tupakeittiö, astiat, TV\nMatkailuajoneuvot ja teltat\nPerusmaksu 16/18 € /vrk + 6 €/hlö\n(lapset alle 15 v. 2 €/hlö)\nLiinavaatesetti 14 €/hlö\nTilaussauna asukkaille 35 €/h\nPesutupa 10 €/kerta\nAsioinnin nopeuttamiseksi saapuessanne pyydämme tulostamaan ja täyttämään matkustaja-ilmoituksen etukäteen. Huom! Telttapaikkaa ei voi varata etukäteen.\nTutustu myös Naantalin Campingin ylläpitämään Villan tilan leirintäalueeseen Luonnonmaan saarella n. 6 km Naantalin keskustasta. Villan tilalla on vuokrattavissa viikkomökkejä (Sinisorsa ja Keltahemppo) sekä kausipaikkoja, jotka ovat reilun kokoisia ja osin puiden sekä pensaiden reunustamia, mikä mahdollistaa poikkeusolojen aikana riittävien turvavälien pitämisen.\nAutenttinen mökki-experience meren rannalla..\nUpeaa maisemaa arvostavalle matkailijalle...\nRauhallinen leirintäalue meren rannalla...\nLapsiystävällinen ja rauhallinen leirintäalue meren äärellä...


Iines: Joutilaan kalenterissa\nKolehmainen 07 lokakuuta, 2013 12:09\nNätti kuva! Mutta missä on tytön tuhkakuppi? Entäs sukkanauhat? Kuten huomaat, Iines, kuvasi kyllä tutkitaan tarkkaan, vaikka se ei aina kommenteissa näy.\nUlkona on uskomaton syyssää. Otan haravan minäkin ja lähden harjoittamaan hyötyliikuntaa.\nJa ihan vaan vinkkinä - meinaan kun olen usein ollut - että kyllä voit kirjamessuille mennä vaikka metsäkamppeissa. Ripustat vain kameran kaulaasi niin kaikki pitävät sinua ruotsalaisena naiskirjailijana.\nIines 07 lokakuuta, 2013 15:29\nTuhkakupin puuttuminen on George Marksin moka. Muutenkin hänen valokuvansa ovat vähän stereotyyppisiä: valtaosassa nainen puuhaa keittiöaskareissa ja mies on hyvissä pukin eissa joko johtajanpöydän vieressä tai huurteinen huulilla. Nainen on joko äiti - kyllä, miehen äiti, joka puuhaa keittiössä miestä miellyttääkseen ja ravitakseen - tai sitten huitukka hepenissään.\nMinä en ole messuihminen ollenkaan. Kierrän markkinakojut mieluiten aika kaukaa. Muutoin kyllä viihdyn kirjaputiikeissa.\nRiku Riemu 07 lokakuuta, 2013 12:32\nMinä en koskaan ole käynyt kirjamessuilla, mutta uskon tietäväni niistä kaiken, olenhan joskus käynyt muilla messuilla. Oletettavasti siellä on paljon laareja, joissa on kirjoja. Laarien takana on siististi pukeutuneita nuoria ihmisiä, joilla on suu korvasta korvaan ja jotka mielellään höpöttävät mitä vain, mielellään kuitenkin kirjojen halvoista hinnoista. Tiettyinä kellonaikoina lavalle tulee haastateltavaksi joku kirjailija. Juuri se kirjailija, jota haluaisi kuulla on väärään aikaan, eikä pettymykseksi juuri häntä ole mahdollisuutta kuulla. Ei sillä sinänsä mitään väliä ole, koska ei haastatteluista muutenkaan mitään kuule. Ihmiset kun kaljahumaloissaan puhuvat niin kovaa kesämökeistään, politiikasta ja Pikku-Jasminen koulukokemuksista. - Pääasia kirjallisuus-, kuten kaikilla muillakin messuilla on lukuisat lippusiimoilla eristetyt ruoka- ja kaljoittelupaikat muovikalusteineen. Sivistyneille ihmisille on tarjolla talon valkoviiniä, joka maksaa kaupassa alle kympin pullo, mutta messuilla myytävä kaksitoista senttilitraa on kalliimpi.\nKuten huomamme, tuntuisi, ettei mitään järjellistä syytä messuille lähtöön ole, kirjat toki tiedät ilman niitäkin. Silti suosittelen lämpimästi matkaa sinne. Sellaista sanotaan tuulettumiseksi ja se piristää mieltä. Mukaan messuilta saa muovikassillisen esitteitä, jotka kotiin tultua pitää kiikuttaa paperinkeräysastiaan, siitäkin on mukavaa askaretta. Hyvällä tuurilla messuilla näkee Jörn Donnerin tai Kari Hotakaisen, joita saa tuijottaa suu auki, he kun ovat siellä juuri sitä varten.\nSoita vaan ystävällesi, että lähdet sittenkin, koska tunnet, että ajan hermolla pysyminen on tärkeää. Otat päällesi sellaisen lyhythameisen jakkupuvun, väriltään mielellään keltaisen.\nHankkimasi koiran viet matkan ajaksi naapureille hoitoon. Viet muovikassilla koiranruokaa mukaan, naapureille annat Kulta-Katriina paketin ja kaksikymppiä. Mukaan myös seikkaperäinen lista koiran hoito-ohjeita. Jos et Jeppeä ole vielä hakenut, hae mahdollisimman pian.\nIines 07 lokakuuta, 2013 15:36\nHehheh, täällähän järjestetään minulle helppoa reissua kirjamessuille. Olemattoman koiran hoitopaikkakin on mietittynä.\nJuuri sitä laarientakaista höpötystä kammoankin. En usko pätkääkään siitä, mitä markkinoilla sanotaan. En tarvitse marrkkinoilla jaettavaa myyntihenkistä tietoa, kirjani valitsen ihan itse. Markkinat ovat höynäytettäviä varten, niitä, jotka menevät kun vihelletään. Ja lavalle nostettu asiantuntijakeskustelu on hirivttävää tuubaa.\nRiku Riemu 07 lokakuuta, 2013 16:27\nLuonnollisesti minun täytyi miettiä Jepen sijoitus reissun ajaksi. Eikä saa sitten unohtaa muutamaa purulelua, niistä kun en äsken huomannut sanoa. Saa niistä valita mieleisensä, jos se kovasti ikävöi emäntäänsä vieraissa nurkissa ollessaan. Ja tuliaisia Jepelle on tuotava, mielellään joku maistuva suupala, vaikka koirien suklaata. Ei mitään uutta talutushihnaa, ei se sellaista osaa arvostaa!\nIines 07 lokakuuta, 2013 16:31\nJepet sulle. Mimmi se olisi, mieluiten. Ja ehdottomasti juhlasekoitus suoraan Pietarin tai Tallinnan kaduilta. Katutyttö. Ehkä annankin sille nimeksi Birgit Kronström.\nRiku Riemu 07 lokakuuta, 2013 16:39\nMinun täytyi googlesta tarkistaa kuka se Birgit Kronström taas olikaan. Olkoon menneeksi. Siiri Angerkoskea et kuitenkaan laita, vaikka hieno näyttelijä olikin!\nIines 07 lokakuuta, 2013 17:04\nBirgit Kronström on hienompi ja sopii varmaan parhaiten pietarilaiselle bastardille. Tosin olen avoin nimiehdotuksille, ja vaihdan kyllä nimen, jos sopivampi tulee eteen. Olkoon tämä B. K. työnimi projektilleni Pelastakaa Venäjän Katukoirat. Taidan hyökätä Eremitaasiin. Tukisikohan jokin järjestö tempaustani ja tulisivatko konsulit apuun?\nRiku Riemu 07 lokakuuta, 2013 18:55\nMutta vaikka kuinka olisi alkujaan katukoira, mihinkään ulkokoppiin et sitä laita.Ainakin yhden sohvan se tarvitsee kokonaan itselleen. Kenkiä ja muuta hiukopalaa tarpeen mukaan, mutta ei niistä kannata sillä tavalla huolta kantaa, kyllä se itse niitä osaa hankkia.\nLapsuudessani koiramme olivat Jeppejä, sillä se tuntui luonnikkaalta. Yritän totuttautua tuohon Birgit Kronströmiin. Siihen väliin voisi laittaa "von" ettei sille tule mitään komplekseja alhaisesta syntyperästä.\nOlimme aivan pieniä kun löysimme metsästä viinapullon. Kaadoimme sitä vesilätäkköön ja koiramme Jeppe joi, sitten se hoiperteli ja räksytti, meitä nauratti. Siitä ei kuitenkaan tullut se sanonta "miksi Jeppe juo", kyse on puhtaasta sattumasta. Alkoholin väärinkäyttöä se toki oli, mutta olimme vielä sellaisia nyrkillä tapettavan kokoisia emmekä paljoa ymmärtäneet.\nIines 07 lokakuuta, 2013 19:37\nUlkokopit ovat from hell. Olen aina säälinyt koppikoiria ja yleensä maaseudun koiria, jotka saavat elää elämänsä ilman kodin lämpöä, ulkona narun päässä. Eläinrääkkäystä!\nKoira kaipaa ihmisen lähelläoloa, ja tietenkin sille on annettava oma nojatuoli, sohva tai sänky, jossa se saa luitansa lepuuttaa. Meillä on/oli esimerkiksi mökillä kaksi löhöpaikkaa, koiralla ja ex-kissalla, pehmustettu nojatuoli sekä puusohva, jossa on tietysti patjat ja peitteet. Kun vieras yrittää istahtaa niihin, varoitan häntä eläimenkarvoista ja mähmästä. Niinpä vieras istahtaakin sitten kovemmalle tuolille ja eläin hypähtää pehmustetulle paikalla tuijottamaan vierasta. Järjestys se olla pitää.\nSiis rakastavakin lapsi tekee lapsellisuuttaan pahaa eläimille, juottaa niitä humalaan tai leikkaa viiksikarvat, elleivät vanhemmat ole valppaina. Sanoo nimimerkki Kissalta viiksikarvat leikannut pikkutyttö.\nKuunkuiske 07 lokakuuta, 2013 15:38\nNainen poseeraa. Minäkin olen nainen, pitkäsäärinen, eikä tuollainen asento ole yhtään mukava.\nEräs ystäväni oli pitkään työttömänä ja häntä oli vaikea tavata. Jos hän oli suunnitellut jotakin tekemistä tietylle päivälle - siis omaehtoista tekemistä mikä ei ollut päivästä kiinni - niin hän ei ottanut samalle päivälle muuta ohjelmaa.\nNykyään hänen tilanteensa on kahdella tapaa erilainen. Hänellä on työpaikka ja vielä mieskin ja nykyään hänellä on enemmän aikaa tapaamisille.\nLiekö mies tuonut muassaan uutta virtaa? ;)\nIines 07 lokakuuta, 2013 15:54\nEpäilen, että kuvan nainen tekee kaiken George Marksin käskystä eikä ajattele omilla aivoillaan. Eihän hänellä ole tuhkakuppiakaan, kuten K. huomauttaa. Ja kengät ovat väärässä paikassa, ne eivät jää tuohon, jos huitukka potkaisee ne jaloistaan luonnollisella liikkeellä. Ne olisivat ulompana sohvasta, koska nainen ei istu jalat sohvan reunan alla, vaan pikemmin lauempana reunasta. Mies on selvästi asettanut ne mielestään seksikkäästi.\nYmmärrän ystävääsi ja ihailen hänen lujuuttaan. Minä olen heikompi, ja annan useimmiten periksi, vaikken tahtoisi esimerkiksi mennä kylään kahden tunnin päästä. Kieltäminen jäisi vaivaamaan minua ja kokisin syyllisyyttä ja märehtisin asiaa kauan. Helpommalla pääsee kun menee, vaikkei huvittaisi.\nIines 07 lokakuuta, 2013 15:56\nPS Uskon siihen, että mies toisi uutta virtaa. Tottakai, kun olisi kaksi ihmistä, joilla molemmilla on puhetta, ajatuksia, toiveita, tarpeita. Vaan niin kuin olemme usein täälläkin todenneet: oikeat ihmiset eivät aina kohtaa toisiaan.\nRiku Riemu 07 lokakuuta, 2013 16:59\nTaitaa kuvan rouva olla joku pikajuoksija, kun tuollaiset piikkarit omistaa.Mitähän se tuolla lailla loikoilee, onkohan ruoka jo valmista?\nIines 07 lokakuuta, 2013 17:07\nLuulen, että rouva odottaa miestä palaavaksi töistä, jotta tämä saa viedä hänet ulos syömään. Sulka heitukan hattuun, noin sitä pitää. Naisessa on ruutia.\nRiku Riemu 09 lokakuuta, 2013 09:56\nMinä sitten jatkan, kun muut heittäytyivät änkiksi ja Mikiskin on niin järkyttynyt muutostaan, ettei pukahtele.\nPienten yhteistöjen yhteisöllisyys on juuri tuota! Minusta tulisi tuollaisessa taloyhtiössä aika kaheli, piruilisin niille tahallaan. Ikkunat auki, jos ei nyt Eurooppaan, niin ainakin pihalle. Kaljaa voisi tuoda kaupasta sillä lailla, että parkkipaikalla nostaisi ne kottikärryihin. Yksi kaljapurkki kottikärryissä oilevista laatikoista auki keskellä pihaa, yhdellä kulauksella mahaan, sitten voimakas röyhtäys, ehkä pierukin! - Vielä äänekkäästi huutaisin: "halvinta mahdollista, vaikka sossusta antoivat tosi hyvin!" (kirj.huom. en ole koskaan käynyt)\nHaravointipäivänä antaisin ikkunasta pihalle hyviä neuvoja, valittelisin, että selkä on niin kipeä, kun olen vain loikoillut kaiket päivät, mitä nyt välillä jääkaapilla tai vessassa käynyt. . Diskovalot, sellaisen vaalenpunaisen "homopallon", laittaisin yöksi katosta pyörimään ja ympäristölle iloa antamaan.\nNo jaa, ehkä en tuota kaikkea oikeasti tekisi. (osan vain)\nJos hirmusumman, kaksikymmentä miljoonaa lotosta voittaisin, ostaisin kämpän jostain Eirasta tai Kaivopuistosta ja antaisin puliukoille avaimet: "menkää sinne!" - Itse kävisin välillä vaivihkaa naureskelemassa meininkiä. Tämä lupaus muuten jossain muodossa pitää jopa siinä tapauksessa, että sen lottovoiton saisin.\nMuuten olen sitä mieltä, että koirasta haluaisin jostain hyvästä blogista lukea.\nIines 09 lokakuuta, 2013 11:41\nNäillä mennään, Riku, ja minähän jatkan tarvittaessa vaikka yksin, tihentämällä päivityksiä. On aika kovat paineet pitää yllä ehtymätöntä runsasta keskustelua. Ei semmoista jaksa vuositolkulla.\nYmmärrän hyvin, jos mm. hoviherroiksi tituleerattuja alkaa kyllästyttää sekä nimittely että minun jaaritukseni. Koetan tietenkin parantaa tapani, yhden kerrallaan, kun vian havaitsen. Mutta siis, annan itselleni luvan kirjoittaa myös hiljaisesti omia ajatuksiani omasta melko tapahtumaköyhästä elämästäni.\nYleensä ottaen sanaan nojaavat Bloggerin kirjoitus- ja keskustelublogit ovat menettäneet kommentoijia ja lukijoitakin, kun erilaisten kirjoitusalustojen määrä ja muoto on lisääntynyt enemmän kuin räjähdysmäisesti. Kovin mielellään lukijat kommentoivat lehtien keskustelualustoilla, joilla on näkyvyyttä, vaikka toisaalta sinne sitten yksi kommentti hukkuukin massan joukkoon.\nMinua on alkanut hieman ärsyttää televisio-ohjelmien interaktivisuus. Ajakohtaiskeskusteluissakin katsojia pyydetään kommentoimaan "jollakin älylaitteella" ja hashtagia ja osoitetta pelmahtaa ruudun täyteen. Ohjelman lopulla sitten valtaisasta tulvasta luetaan pari kommenttia. Siinä se interaktuaalisuus sitten oli. Ollaan ajan hermolla reaaliajassa, kun ollaan kaaosmaisessa mielipidemassassa, jota ei enää hallita millään keinoin.\nRiku Riemu 09 lokakuuta, 2013 17:32\nGooglen hauilla on haettu "ikkunaiines facebook" hyvin monta kertaa, selaimen ehdotukset siitä kertovat.\nFacebook on tietysti nerokas, koska se yhdistää kaiken (henkilökohtainen elämä, juutuubi, tekstit, uutiset jne.) aikaisemmin näkemättömällä tavalla ja onnistuu samalla latistamaan kaiken, tekemään kaikesta kolmen sanan kommentointia ja varmuuden vuoksi tiivistää kaiken vakuutteluun: "TYKKÄÄN!"\nJoku tavaton hulluus on, kun asioista voi antaa vain arvion "TYKKÄÄN!!". Joku linkittää uutisen ihmisten kuolemista tai mistä vaan ja aina tykätään.\nTuossa "TYKKÄÄN!" on tietysti myös facebookin menestyksen suurin salaisuus. Kaikkein kauheinta olisi, jos joku laittaisi "en tykkää!", kun minä kerron, että "Brooke on ihana" tai että "kissat ovat suloisia."\nEi alituinen negatiivisuus ole ihailtavaa, mutta yhtään enempää ihailtavaa ei ole alituinen positiivsuus. Aina pitää olla mahdollisuus sanoa "aivan kauheaa paskaa!".\nJos goebbels ilmestyy jonain päivänä kadunkulmaan saarnaamaan, nykypäivän(kin) ihminen painaa varmuuden vuoksi "TYKKÄÄN!" nappia - laittaa vielä sydämen ja kissan kuvan siihen alle. Käytännössä se hoituu ojentamalla käsi ns. "senaattitervehdykseen", eli natsisikojen moikkaan.\nRiku Riemu 09 lokakuuta, 2013 18:17\nMinä otin Iltasanomista hiljakkoin talteen Tenavat-sarjakuvan, jossa Jaska Jokusen pikkusisko sanoo: "opettaja ei pitänyt aineestani...minusta vähän tuntuu, että hän piti sitä tyhmänä.." - Jaska kysyy: "miksi ajattelet noin?" - Pikkusisko siihen: "Hän sanoi, että se on tyhmä.."\nIines 09 lokakuuta, 2013 18:23\nVain amerikkalainen opettaja voi olla noin tyly! Suomalainen ope ei sano unissaankaan oppilaalle, että tämän tuotos on tyhmä. Päinvastoin, hän antaisi positiivista palautetta jopa hassuuteen saakka.\nIines 09 lokakuuta, 2013 18:21\nJokuset blogit ovat Facebookissa, ja onpa tämän Ikkunaiines-bloginkin joku joskus pannut Facebookiin. Itse en ollut tuolloin Facebookissa, vaan kokeilin naamakirjaa vasta myöhemmin, hetken verran.\nMinulla ei ole mitään Facebookia vastaan, vaan olisin siellä varmaan itsekin, jos olisin nuorempi. Esimerkiksi omia luokkatovereitani on siellä vain ani harva, yhden käden sormilla laskettava määrä. Samoin työkavereita ei siellä juurikaan näy. Ystävistäni siellä on vain "Martta ja Martti", mutta he eivät ole aktiivisia, eivät tee sinne siis ollenkaan merkintöjä, vaan ottivat tilin päästäkseen katsomaan erään matkatverinsa sinne laittamia matkakuvia.\nEn tiedä, miten ihmiset muka keskustelevat FB:ssa, kun ollessani siellä en keskustelua havainnut missään, vain lyhyitä postauksia, tykkäämisiä ja onelinereita, yhden rivin kommentteja. Lisäksi merkittävä osa postauksista näyttti olevan sitaatteja ja pieniä pätkiä muualta ja niitten jakamisia. Samat jaot monessa paikassa.\nOlen tässä erilainen, pidän sanoista ja virkkeitten kirjoittamisesta ja lukemisesta, vähän pidemmästä viestinnästä. En ole pannut Ikkunaiinestä FB:iin ehkä siksi, että kirjoitan anonyymisti täällä. Kyllä minusta FB:ssa on oltava omilla kasvoillaan. Ja ihan niin avoin kuin täällä olen, en tohtisi olla FB:ssa omalla pärställäni ja nimelläni, vaikkei minulla varsinaista hävettävää tai salattavaa ole.\nTapsa 09 lokakuuta, 2013 22:29\nHarmillista, ettei Iines tulekaan kirjamessuille. Olisi ollut kiva yrittää bongata sinua sieltä.\nOlisit antanut reitistäsi & asustasi kirjallisia vihjeitä. Tunnistaminen olisi tapahtunut salakoodilla, esim. lausumalla vihjerunoilijan säkeitä:\n"Sinä tiedäthän sisko mun vierelläin, mikä retkeni tänne toi?"\n"Sama kaiku on askelten, kyllä vaistoni tuntee sen!"\nRikun messukuvaus on hauska, mutta ei se kyllä kuvaa Helsingin kirjamessuja. Esiintymislavoja siellä on useita ja divariosastokin on pari hehtaaria. Lisäksi samaan aikaan nautimme ruoka- ja viinimessujen annista.\nIines 10 lokakuuta, 2013 09:21\nHelsingin kirjamessut, Turun kirjamessut? Kahdet isot kirjamessut lähes peräkkäin, samassa kuussa? Käsittääkseni molemmat ovat vielä kansainvälisiä ja pitkään perinteeseen nojaavia. Ja tänään valitaan kirjallisuuden nobelisti. Katselin ennakkoveikattuja, joista oma suosikkini on Margaret Atwood. Monia nimiä en tunne.\nTänään on Aleksin Kiven päivä. Sami Liuhdon Neroromaania on nyt kehuttu niin monessa paikassa, että häntä olisin voinut messuilla katsella ja kuunnellakin. On mielenkiintoista, että kirjakin maksaa vain 15 euroa. Jokin Tervon Esikoinen maksaa 28 euroa, ja on hvetin huonosti kirjoitettu kirja ontuvine uudissanoineen. Ei pelota Liuhdon kirjassa edes se, että siinä pitää ilmeisesti vähän kerätä itseään välillä ja hypätä takaisin kärryille. Kyyti on sitten hyvää, viimeksi Hymyilevän eläkeläisen blogin mukaan.\nRiku Riemu 10 lokakuuta, 2013 11:42\nNobelin veikkaan menevän nousussa olevalle, mutta vielä melko tuntemattomalle Mesakowo al Dóurumbgozbe´lle.\nHauskaa kielellä pelaamista tuolla runoilijalla. Neromaani on varmaan muunnos Neuromaanista. Oikeasti se on kuitenkin Ne-Romaani. Niillä on siinä lähes keskeinen rooli. Jossain luki, että koko tulevan tusinaromaani sarjan saa lulltavasti kestotilata tulevaisuudessa. Neromaani on ensimmäinen tusinaan sisältyvästä kolmestatoista.\nIines 10 lokakuuta, 2013 16:12\nNobelin sai kanadalainen novellisti Alice Munro, hieman yllättäen ulkopuolelta veikkailujen, mikä on mielestäni hyvä asia. Itse luin viimeksi häneltä Kerjäläistytön, jonka ostin pokkarina toissa kesänä. Se mihin satut syntymään, määrää kohtalosi, voisi ehkä sanoa Munron kertomusten teemaksi tässä kirjassa, joka oli hyvä, mutta ei silti ihan sisimpääni uponnut. Minua on aina kiinnostanut enemmän se, miten ihminen saa itsensä irti kahleistaan.\nJuu, tuo leiskaus Neroromaanin tusinaromaanisarjasta on kutkuttava.\nAnna Amnell 10 lokakuuta, 2013 20:30\nMerkitseeköhän tämä nyt sitä, että kun Munro sai Nobelin, toista ei mene Kanadaan? Margaret Atwood jää ilman. En ole Atwoodista koskaan välittänyt. Jotkut fiksut kanadalaiset ystävät kehuivat Munroa, mutta häpeäkseni minun on sanottava, etten ole häntä koskaan lukenut.\nIines 10 lokakuuta, 2013 20:40\nTämä minunkin mieleeni tuli. Kuulin uutisista sanan "kanadalainen" ja hetken luulin, että nyt se on Atwood, joka on suosikkejani. Herran puutarhurit luin viimeksi, ja se oli kiehtova kuten hänen kaikki paksut tarinakirjansa. Loistava kirjoittaja. Munro on eri maata, hyvä, mutta ei minua sytyttävä.\nRiku Riemu 10 lokakuuta, 2013 17:24\nMinä en paljoa noista palkinnoista perusta, ihan sama kuka kirjallisuuden tai muun oscarin saa, yleensä sellaisia vältän, eivät voi olla kovin hyviä.\nLapsena kirjoittelimme listoja, keitä julkkiksia olemme nähneet. Minä näin äsken Hikin rautatieasemalla hermostuneen näköisen Ilkka Kanerva. Mieleeni tuli ykkössuosikkini Notkean Rotan kappale Salkku ja Mulkku.\nJaa olenko taas joutunut tänne tunkkaiseen kaupunkiin kaljoittelemaan? En suinkaan, jallucolaa minä...\nIines 10 lokakuuta, 2013 17:30\nKuka niistä nyt perustaa, minä en ainakaan.\nKun menin vastavalmistuneenan äidinkielenopettajana tuntiopettajaksi lehtorin rinnalle, tämä lehtori paasasi Nobel-jutuista heti elokuussa ja joka vuosi hän luetutti luokilla nobelistien listaa ja piti tietokilpailuja, kuka on etevin nobelistiosaaja..\nNo se siitä, rauha kollegan mullille. Virheet meillä on jokaisella, ja parhaiten huomaamme toisten virheet. Minä muuten keräsin lapsena rekisterinumeroita ja laskin pun aisia autoja. Se oli sitä aikaa, kun maaseudulla sanottiin, että auto, kun maantiellä auto meni ohi. Monen lapsen ensi sana oli "auto" eikä äiti.\nRiku Riemu 10 lokakuuta, 2013 17:54\nYksi hienoista lapuuteni muistoista on, kun arviolta viisivuotiaana tykkäsin mennä maantien laitaan ja moikata käsi korkealla kaikille ohikulkeville autoille. Monet eivät noteeraannet lainkaan, tuntuivat tylyille ja ilkeille.\nSorarekkojen kuskit moikkasivat komeasti takaisin, sen muistan vielä nyt, minä ihailin niitä, olivat hienoja ihmisiä.\nIines 10 lokakuuta, 2013 18:14\nSydäntä sykähdyttää aina kun näkee moikkailevia pikkupoikia tien reunassa. Heitä on edelleen. Niistä veijareista en kauheasti kyllä tykkää, jotka nakkelevat autoja kävyillä tai kivillä. Niitäkin on, onneksi hyvin harvoin.\nRiku Riemu 10 lokakuuta, 2013 19:08\nKivien heittely on jo vähän vanhempien puuha. Minä muutenkin arvostin Sorarekkojen kuskeja, kun niitä oli faijan ystäväpiirissä. "Varmahan, sano ramakka !" on yksi Akin mieleeni jäänyt, hyväntuulinen känninen sanonta.\nAkin huoltoasemalta saadut "tiikeri tankkiin" tarrat olivat aivan määrittelemättömän iso juttu." Jeppe ja naapurin rouva"-kirjassa minulla on niitä tarroja saksittuina ja kokonaisinakin liimattuina. Elämäni tärkein ja paras kirja.\nIines 10 lokakuuta, 2013 20:52\nTiikeri tankkiin -kuvat muistan, ja mainokset. Minä muistan muuten Ulan, isän kaverin, joka asui alakerrassa ja korjasi radioita. Muistan myös taiteilija Eero Hiirosen, joka maalask tauluja myös alakerrassa ja antoi meidän käydä katsomassa tauluja. Lupasi ottaa jonkun meistä morsiamekseen, kun kasvamme isoksi. - Tämä tuli mieleen tuosta Akista.\nTapsa 11 lokakuuta, 2013 15:05\nNyt kun Hautalan Heidistäkin joutilas (vrt. blogin otsikko), niin ehdottaisin hänelle paluuta nuoruutensa keikkahommiin eli alastonmalliksi (vrt. blogin kuva).\nJos jotain poliitikkoa kohtaan tuntemukseni kulkevat vihana ja rakkautena halki sydämeni, niin juuri näitä poikkeavia vihreitä eli Heidi Hautalaa ja Osmo Soininvaaraa. Monia heidän toimiaan kannatan, monia vastustan.\nSelviääköhän virkamies Timonen uhkailuistaan kuivin jaloin, mitä luulette? Virkamies Manninen sai potkut pienemmästä syystä, mielestäni. (Manninen vuoti kepulle Tartsan papereita.)\nIines 11 lokakuuta, 2013 16:33\nVirkamies Timonenhan pääpahis on, ainakin sanojensa mukaan. Vaan ilm eisesti hänkin on Hautalan alainen.\nKyllä on likaista peliä kaikki politiikka ja yhä ketkumpia ovat poliitikot.\nTuutikki 11 lokakuuta, 2013 15:46\nIines: "Uutisistakin eniten kiinnostaa Haapavedellä nähty karhu. Kun nyt eivät menisi ampumaan sitä."\nOdotahan kun se kömpii kolmesataa kilsaa etelälounaaseen - ei siinä mene kuin viikko pari - niin voit ehkä sortua katumaan toivettasi.\nJuuri kun saat söpön lehtokurpan kamerasi tähtäimeen ja kumarrut peppu pitkällä napataksesi kuvan, niin takaasi kuuluukin matalaa mörinää...\nKai muistat, miten karhu karkoitetaan? Jossakin kirjassa se kyllä kerrotaan...\nIines 11 lokakuuta, 2013 16:31\nMinullapas on eloonjäämispaketti valokuvauslaukussani. Siinä on pitkiä tulitikkuja ja vähän talouspaperia, jonka voin sytyttää petojen varalta. En aio antautua karhulle niin kuin Essi Kummun nainen Karhun kuolemassa. Ja urheilupillikin on. Eli meillä ei mennä maahan niskaa kämmenillä suojaten eikä leikitä kuollutta.\nTuutikki 11 lokakuuta, 2013 22:27\nSuomalaisen kansanperinteen mukaan karhu karkoitetaan samalla tempulla, jonka Laurilan muija teki Töyryn emännälle häätöiltanaan.\nIines 11 lokakuuta, 2013 23:10\nAi persien näytöllä? No pidetäänpä mielessä tämä kansanuskomus. Naisen haarovälissähän uskottiin olevan väkeä eli voimas, joten sillä suojattiin yleisrsti karja pedoilta. Karja sujautettiin metsään laitumelle emännä haaruksen kautta. Hmmm.\nIines 11 lokakuuta, 2013 23:12\nAnteeksi lyöntivirheet kännykän näppäimistöllä. Ne nakkisormet.\nTuutikki 12 lokakuuta, 2013 11:34\nEräs kaverini katseli kerran sormiaan, sellaisia tasapaksuja talttapäitä, ja puuskahti: katso nyt näitäkin, niin kuin olisi viisi kappaletta mulkkuja nipussa.\nIines 12 lokakuuta, 2013 12:58\nSiis minä en ymmärrä, mistä tilee sanonta "mulkku", kun tarkoitetaan katalaa tyyppiä. Minusta mulkku on positiivinen ja lämmin sana.\nIines 12 lokakuuta, 2013 13:00\nTulee eikä tilee. Tämä on karmea tämä iPhonen näppissysteemi nopeille.


Talleissa tapahtuu? - Page 53 - Yleistä Volkkarikeskustelua - Volkkaripalsta.com\nOn 5/20/2020 at 7:34 PM, wp said:\nNyt olisi sitten V-panta laippoineen valmis ja hitsailtuna paikoilleen. Materiaali laippaan olisi saanut olla leveämpää (80x6 latta) niin olisi jäänyt enemmän hitsausvaroja. Kaulus piti hitsata sisäpuolelta ja sisäreiästä joutui tinkimään 3mm halkaisijasta.\nMillä asteella nuo kollektorin mutkaputket on?\n1 hour ago, mite^ said:\nEn ole aivan varma, olisko ollut 25 astetta. Minulla oli joskus 3 sarjaa aihioita/mutkia eri kulmilla ja nämä olivat jääneet viimeiseksi hyllyyn. Joka tapauksessa jyrkimmät kaikista kolmesta, olisko muut kaksi olleet 15 ja 20 asteiset.\nMoottoriin liittyviä laskutoimituksia. Mäntiä ja sylinteriputkia pitää koneistaa matalammiksi että saa moottoria kapeammaksi ja dekin sopivaksi. Venttiilikoloja pitää hieman muuttaa kun kokeilin värillä niiden paikkaa.\nKuplat -63 ja -72\n8 hours ago, kari kittilä said:\nOnks sulla männät neliventtiili kantisesta koneesta vai miten noita lovia on noin paljon?\nTuli tarve kuplan paksummalle 3-4 vaihteen siirtäjälle. Yksi mallikappale jäljellä, joten piti fuusioida ohuempi siirtäjä palliksen vastaavan kanssa..\nHelpompi hitsata ohuempaan lisää materiaalia...\nHuh huh, pitkä päivä takana tallissa naputellen ( 14h) 😅 On noissa vielä työtä mut voiton puolella ollaan. Napu napu jatkuu siis...🙂\n17 minutes ago, Tutkija said:\nNe on eri kehälläkin. Paksumpi 85 mm ja ohuempi 89.5mm..\nSiltikin,helppo pienentääkkin hitsaamalla sauma sisäkehälle... Kolme reilun sentin mittaista saumaa sisäkehälle piisaa, (molempiin päihin ja keskelle.)\nEdited May 29, 2020 by Tutkija\nTein tolle alkuperäiselle paksulle siirtäjälle jigin, johon leikellyt siirtäjän osat saa puristuksiin oikeaan asentoon ja sit Esabilla tuikkaa kiinni. Pitäs tulla oikeisiin kulmiin puristettuna. Toki hitsi täyttökin toimii..\nPitää alkaa tekeen vissiin tää super diffikin kyseiseen loovaan. Ainut mikä sylettää on tasapainotuksen hinta..\nJos tähän plyyssiherkkuun sais leiman ens viikolla niin sais seuraavan työn alle.\nEi tahdo edetä, kun ei ole mitään tiettyä takarajaa. Pönttiksien kanssa on normaalisti takaraja, joten ne etenee vauhdikkaasti. 🤷🏻♂\n16 minutes ago, mite^ said:\nBemarin kojelauta? Plyyshiä lukuunottamatta näyttää kokonaisuus aika tehdastekoiselta.\nVW Kupla -63, -66, -70, VW T2b -73\nUutta projektia, ihan niinku ei olisi vanhassa tekemistä.\nJotain pientä taas tehty. Tunnelimatto ja vakaaja asennettu.\nMaitovalaan pyrstön säätöä by EtelänHetelmä.. ku ite ei ossaa eikä oke tullut opeteltua.. mennään perinteisellä vaihtokaupalla, säädä sää Valasta, mä syötän ja juotan.. winwin kaikille..\nEiköhän evänsäätäjä selviä näillä.. kaikki tietää miltä savolainen peltisankari näyttää niin jätettiin kylymään ootteleen ulkoilua..\nÖljynsuodatinkin löysi paikkansa, vieläkö tuon kattoo sopivaan kulmaan ja tekee ehkä jonkin kivisuojan niin se on siinä.\nEikä taaskaan tallissa.. vaan.ihan keisarikunnassa taivaan alla ku on niin makia kelikin.. liitten puleering..\nVasemmalla aihio, oikealla saanut hellää syleilyä..\nT1 -61, -64, T2 -71\nOn 5/30/2020 at 7:10 PM, Urbantoy said:\nPete, mitä nää noiden pihvien välissä on? Perunoita?\nTuntuu olevan haasteita keksiä hiilihydraattia grillin kautta niin jos noita koittais. Miten?\nKimppahalli/talli tuli nyt siivottua taas sitten viime kevään ja toinen pallukka siirretty ulos häpeään ruosteisia helmojaan, tällä viikolla Westyn aika siirtyä sisätiloihin ensi kertaa noin 15 vuoteen. Hiomakone laulaan ja uutta pintaa hinkaamaan.\n2 hours ago, Pedalpusher said:\nJos tarkoitat noita keskellä olevia vaaleampia.. ne on ihan litsaripottuja, eli keitetty kypsäksi, jäähytys, hellästi litistää lastalla, vähän oliiviöljyä ja mitä maustetta nyt haluaa.. ja grilliin grillautumaan.. ja tulee hyviä..\nPari iltaa puhallinkoppaa ja puhallinta sovitellut moottoriin, vielä pitäis tehdä reijät imusarjoille ja pakoaukoille niin ois valmis. Männät, putket ja imusarjat lähti koneistajalle, ne kun saa takaisin niin pääsee kasaamaan moottorin loppuun.\nHusse ja Polle\nTuollaista tuli rakenneltua kynnyksen hitsaamisen sijan. Vielä pitäisi leikellä radiolle ja parille mittarille reijät jonka jälkeen tuon voisi verhoilla.\n-63 ragtop, -65 sedan\nPöytätasojen rakentelua ja siivousta.\nNyt olisi tuokin aikalailla valmis. Hiilariteipit vaihtuu jossainvaiheessa johonkin muuhun materiaaliin, mutta nyt mennään tällä kun ei muutakaan tähän hätään saanut. Ja sitten voinkin siirtyä seuraavan ikuisuusprojektin pariin.\nUlkotöitä välillä... vaikka aamulla 8 aikaan alotin hitsuutyöt niin pakko oli lopettaa jo 12 😅 🔥🥵Ainoo hyvä puoli että käryhommia on kivempi tehä ulkona..🙂 Ja se tietysti hyvä että taas vähä nytkähti etiäpäin.\n3 hours ago, 68teevee said:\nTuosta kuvakulmasta hetken mietin, että kenenköhän junista herra hitsaa 😁\n1 hour ago, Ketsa said:\nKävi Ketsa ihan sama mielessä..\nPuolenmiljoonankupla sai uuden takapöntön ja samalla siistin konehuonetta hieman, mittarilukema 508 tkm ja rapiat. Vanha putki oli puhki kolmesta kohtaa ja parista reunasta hitsattukin. Loppui pakoputken paukkuminen moottorijarrutuksessa.\nTallissa tapahtuu myöhemmin....rullaava kori vaihtoi paikkaa pienempään yksiöön ja talliin tehty tilaa moottoripukkkia varten. Näyttäisi vettä satelevan seuraavan viikon, pitänee välttää kastumista...\nPiti kaivaa -52 esille, jotta saa leimaan ennen lomia\nSähköhommia. Vilkkujen älyboksiin pari johtoa jo kytketty:)\nEdited July 4, 2020 by kari kittilä\nTein "hide out"- putken kuppeliin Motonetin palikoista.\nAlkuperäisten putkien kolot täytyy helmasta vielä laittaa umpeen...\nT1 -64, T1 -66\nFlat4 BRM:t kaivettu 10 vuoden säilytyksestä ja siirretty toiseen varastoon. Hetken jo mietin myymistä, no eiköhän noita jouda vielä toiset 10 vuotta säilytellä pinossa.\nJTG:n kuvista tuli mieleen, että minkäslaisia määräyksiä on pakoputken sijainnista näissä autoissa joissa ei katsastuksessa mitata päästöjä?\nVW 1200A -67\nMaaliskuussa aloitettu koronarojekti pikkusen venähtänyt, mutta jospa tuon sais tuupata kohta takaisin ahteriin.\nPönttö meni maaliin. Mustat osat alkas olla siinä.


Tietoisuutta henkilövalintoihin | Oikotie Työpaikat\nSeuratessani rekrytointikeskusteluja sosiaalisessa mediassa, huomaan usein, että keskustelu on hyvin järkiperäistä. Ihmettelen vain sitä, miksi harva puhuu oman mielensä tarkkailusta noissa tilanteissa. Huomaako kukaan analysoida myös omia tunteitaan esimerkiksi haastatteluprosessin aikana tai millaisia kokemuksia ehkä herättää haastateltavassa ja mitä se kertoo asioista?\nTässä on kyse rekrytoijan itsereflektiosta ja kyvystä kiinnittää huomiota myös omiin reaktioihinsa, asenteisiinsa, uskomuksiinsa tai tunteisiinsa rekrytointiprosessin aikana. Tämä vaatii hiukan harjoitusta, jotta pystyy katsomaan asioita mielensä tuottamien harhojen ulkopuolelta. Silti on hyvin haastavaa oppia kyseenalaistamaan esimerkiksi omia uskomuksiaan, puhumattakaan siitä, että tunnistaisi niitä. Tärkeää asiassa on kuitenkin se, että uskaltaa aktiivisesti kyseenalaistaa omaa toimintaansa prosessin aikana, koska muussa tapauksessa saattaa hakijoiden väliseen loppukilpailuun päätyä vain niitä yksilöitä, jotka edustavat stereotyppisesti parhaita ja jotka sopivat rekrytoijan omaan mielikuvaan siitä mitä ollaan etsimässä.\nJoku voisi kutsua näitä asioita intuitioksi, mutta koska todellinen intuitio on puhdasta tietoa, epäilen, että vain siitä olisi kyse. Rekrytoinnissa saattavat myös tunteet ja uskomukset saada merkityksiä, vaikkei rekrytoija sitä huomaisikaan. Jos sinulla esim. on tiedostamaton uskomus siitä, että ”myyntimiehet ovat lipeviä”, saatat joutua vaikeuksiin yrittäessäsi löytää hakijoiden joukosta myyntimiehen joka ei olisi mielestäsi lipevä. Luot ehkä huomaamattasi hakijoista käsityksiä omassa päässäsi, millä ei välttämättä ole mitään tekemistä totuuden kanssa.\nTai sitten saatat uskotella tietämättäsi itsellesi, että ”tehtävään ei voida palkata ketään, joka ei ole jo vastaavaa työtä tehnyt aikaisemmin”. Jos olet alihankkijana toteuttamassa hakuja, saatat olla saanut tämän ajatuksen istutuksen päähäsi myös palvelun tilaajalta. Silti väitän, että jos sovellat tätä ohjetta kirjaimellisesti, sokeasti ja kyseenalaistamatta, saatat ehkä jossain vaiheessa huomata, että asiakkaasikin on muuttanut mieltään ja siksi olet etsinyt koko ajan vääränlaista henkilöä. Tämä vain siksi, että jäit jumiin asiakkaasi alkuperäiseen ajatukseen tai uskomukseen, jota et kyseenalaistanut.\nMiten siis välttää tällaisia tilanteita? Ensiksi tutustu omiin uskomuksiisi oppimalla tiedostamaan tunteita ja ajatuksia, joita virtaa lävitsesi ihmiskontakteissa. Tarkkaile mitä mielesi silloin sinulle sepittää. Jos huomaat sen nostavan esiin sellaisia ajatuksia tai tunteita, joiden tunnistat tulevan jostain muualta kuin kyseisestä tilanteesta, olet tehnyt merkittävän havainnon. Esimerkiksi, jos olet puhumassa kollegasi kanssa tavoista viettää vappua, toinen kertoo, ettei koskaan laita ylioppilaslakkia päähänsä ja huomaat, että mielessäsi syntyy ajatus ”onpa outoa, kaikki ylioppilaathan niin tekee”, kannattaa pohtia, onko tuo ajatus omasi vai onko se esimerkiksi äitisi, isäsi tai joku muu lähipiirisi jäsen suhtautunut kyseiseen asiaan hyvin yleistävän mustavalkoisesti tuohon tapaan kuten ajatuksesi meni.\nOli ajatus kenen tahansa tai omasi, voit harjoitella sen kehittämistä myös toisen ääripään kautta, mitä jos kukaan ei laittaisikaan lakkia päähänsä vappuna? Kun löydät ajatuksesi ääripäät, voit alkaa hiljalleen etsimään keskitietä, jossa on jossakin kohtaa se kaikista vuorovaikutteisin suhtautumistapa asiaan. Sen esiin tuominen ei ainakaan aiheuttaisi keskusteluunne ikäviä kokemuksia toiselle osapuolelle, eikä toisaalta saisi sinuakaan näyttämään tuomitsevalta konservatiivilta sen enempää kuin täysin perinteitä kunnioittamattomalta moukalta, kuten ajatuksesi ja pelkosi saattaisi sinulle seuraavaksi selittää, kun pohdit sitä uskallatko tuoda näkemyksesi esiin.\nMikäli keskityt tähän tapaan tarkkailemaan mielessäsi liikkuvia ajatuksia ja tunteita ja jäljittämään sitä kautta omia alitajuisia uskomuksiasi, onnistut varmasti rekrytoimaan entistä tietoisemmin sekä palvelemaan asiakastasi paremmin, koska pystyt tuomaan esiin myös niitä epäkohtia, mitä asiakkaasi ei ehkä tilausta tehdessään itsekään huomannut. Asiakkaasi uskomuksien kyseenalaistaminen on siis ensimmäinen tehtäväsi, kun saat uuden toimeksiannon.\nUuden ajan rekrytointikonsultti ja työyhteisön kehittäjä, joka haluaa edistää tietoisia henkilövalintoja ja muutosvalmiuksia. Haluaisitko kehittää työyhteisösi tietoisuutta henkilövalintojen kautta?


Keskustelu - Nesteetön kaukolämpöverkko ? | Tekniikka ja energia | Tiede\nNesteetön kaukolämpöverkko ?\nklo 11:32 | 29.4.2008\nSuuri osa liikenteestä on pienien tavaroiden toimittamista paikasta toiseen. Eikö kannattaisi rakentaa "keilapallokouru" maan sisään, tai pitkät siirtymät pinnalla. Kuten metro.\nOntoilla keilapalloilla olisi muistissa kohdeosoite, ja ne voisivat toimittaa kaukolämpöä, käyttövettä, olutta, tupakkaa ja postia. Paluukyydissä esim murskattua jätettä.\nOlen vakavissani. Nykyputket on aivan liian kalliita ylläpitää, koska ne pitää rakentaa routarajan alapuolelle. Ja vuotavat koko ajan.\nklo 11:36 | 29.4.2008\nPeriaatteessa myös sähköä voisi toimittaa kondensaattoripalloilla.\nNäen tämmöisen kehityksen väistämättömänä. Esim viime vuosina lankapuheluista ja tv-lähetyksistä on tullut piirikytkennän sijasta pakettikytkentäisiä. Miksei siis myös tavaran jakelusta ?\nK-marketit, virastot, voimalaitokset ja kotitaloudet samaan ihmisvapaaseen, automaattiseen logistiikkaverkkoon. Annetaan nimeksi vaikka MassNet tai LogiNet.\nklo 11:46 | 29.4.2008\nTaidanpa suunnitella koko kaupungin samalla uusiksi. Ei ole parempaakaan tekemistä.\nHei historioitsijat siellä 3000-luvulla. Tästä kuvasta se lähtee:\nklo 11:50 | 29.4.2008\nOnhan noita "putkiposteja" kaupoissa ja sairaaloissa. Kaupassa olen joskus katsellut, kun kassan täti laittaa setelitukun sylinterin muotoiseen astiaan. Sitten hän laittaa sylinterin putken alaosaan. Luukku kiinni ja paineilma siirtää sylinterin johonkin muualle.\nklo 12:07 | 29.4.2008\nSe mikä on todettu hyväksi teollisuudessa, pitää tuoda myös kuluttajille.\nLisää suorituskykyä saadaan kytkentäisellä periaatteella. Näinhän tehtiin atk-verkoillekin joskus 10 vuotta sitten, kun hubit korvattiin kytkimillä.\nIlmanvaihdonkin voisi panna systeemiin. Raikas ilma tulisi paineistetuissa 10 bar pullopalloissa. 10 bar siksi, että sitä isommat pitää vuositarkastaa.\nklo 15:35 | 29.4.2008\nen tiedä tarkoitatko ihan samaa. mutta vtt on tutkinut jotain lämmönjakoverkkoa, joka toimisi kuin sähkönjakeluverkko. katson jos löydän siitä jostain jotain, muutaman sanan näin joskus. Laitan tähän viestiin linkin jos semmonen löytyy, eikä kukaan muu ole jo kertonust asiasta uutta.\nEi löytynyt, laitan ToDo-listaan, kiinnostaa itseäkin. systeemissä olisi siis useita lämmön tuottajiakin samassa verkossa.\nKuinka arvelit että keilapalloista siirretään lämpö taloihin ja kauan se kestää.\nLaske samalla kuinka monta tuhatta palloa joka kerrostalossa pitäisi käydä vuorokaudessa, mikä liikuttaa palloja ja kuinka paljon siihen menee energiaa ym.\nAika epärealistinen idea, harvemmin törmää ideaan jonka toteuttamismahdollisuudet ovat yhtä huonot kuin tässä.\nklo 16:07 | 29.4.2008\nBritanniassa lämmön siirto tapahtuu aika pitkälti kuumavesipullojen avulla, koska talot on kylmiä. Semmoinen siirretään keittiöstä makuuhuoneeseen, peiton alle. Saman tien se voisi tulla kauempaakin, ja sisältää esim kuumaa glögiä.\nPallot/sylinterit voisi mennä esim 200km/h. Ei ole ilmanvastusta, jos siirtoputkisto pidetään reilusti alipaineessa. Kerrostaloon kuumia 10kg, 100°C lyijypalloja voisi mennä 1kpl / sek. Teho olisi 2 megawattia, jos oletetaan että Cp on puolet vedestä (oma arvaus). 10kg lyijy lienee litran kokoinen.\nPitääpä sanoa jokaiselle Suomen tehtaalle, että luopukaa putkiposteistanne. Esim kemian teollisuudessa analyysilabra voi olla 500m päässä reaktorista. Sylintereitä viuhuu paikasta toiseen koko ajan.\nJa on se kätevää kun ihmiset vie lottokuponkinsa kaupunkimaastureilla, ja vielä pikkasen promilleissakin. On aika epärealistista kuvitella, ettei lottoa vietäisi, tai että se vietäisiin kävellen.\nklo 17:09 | 29.4.2008\nKineettinen energia. Kappaleet pitää kiihdyttää ja jarruttaa joka kerta kun ne lähtevät ja päätyvät jonnekkin. Se vaikuttaa tietyllä kappalemäärällä koko joukkoon.\nLiukuhihnoissa on hidas liikenopeus ja lyhyen siirtomatkan vuoksi tämä ei muodostu ongelmaksi. Laajassa jakeluverkossa nopeus on kriittinen asia. Pallomainen muotokin on moneen käyttöön hankala.\nOli miten oli, niin nykyiset kaukolämpöverkot on ihan käyttökelvottomia kaikkeen muuhun paitsi lämmön välittämiseen.\nJos sähkö halpenee esim runsaiden sateiden takia, niin sitä verkkoa ei tarvita yhtään mihinkään. Jopa nyt suora sähkölämmitys on halvempaa kuin kaukolämpö.\nEikö tämä ole aika uusi, uniikki tilanne ?\nklo 17:21 | 29.4.2008\nMiksi lyijyn pitäisi mennä palloina, kun se voisi mennä nesteenä ? Siirtäisi enemmän lämpöä kiloa kohti.\nMelko kallista kaukolämpöä, jos hinta on saatu yli sähkön hinnan... Vastahan kevyen polttoöljyn hinta nousi sähkön rinnalle, eikä lämpölaitoksissa käytetä kevyttä polttoöljyä, vaan raskasta, joka on huomattavasti halvempaa. Ellei lämpöä tuoteta peräti sähkön ohella kivihiilivoimalassa, jonka polttoaine on sitten sitäkin halvempaa.\nJa jo ennen kuin öljyn hinta nousi tasoihin sähkön kanssa säästivät maalaiskunnat isoja rahoja luovuttamalla lämmöntuotantonsa lämpöyrittäjien käsiin, jotka korvasivat vanhat öljypannut hakelaitoksilla. Kunnat ovat säästäneet isoja rahoja, eikä yrittäjilläkään ole huonosti mennyt... Ehkäpä syynä kaukolämmön hintaan ovat yhteiskunnan omistamat laitokset, joita johdetaan byrokraattisella tehokkuudella.\nJa vähän epäilen että sähkö ei halpene, vaan mm. päästökauppa alati kiristyvine kiintiöineen tuo omat nousupaineensa, eikä euroopan integraatiokaan tilannetta helpota, sillä keskieuroopan tuulivoimavillityksen jäljiltä sikäläiset sähkönhinnat ovat meikäläisittäin tarkasteltuna pilvissä. Ja markkinatalouden perussääntöjen mukaan sinne myydään mistä paras hinta saadaan. Ja jos vielä tosissaan lähtevät ajamaan ydinvoimasta luopumista, niin kysyntää tulee riittämään... Noh, eikös venäjällä rakenneta uusia kivihiilivoimaloita? Ehkäpä sieltä riittää sähköä ja kaasua.\nIdea on aika mielenkiintoinen, mutta se sisältää valtavasti asioita jotka eivät ole käytännössä toteutettavissa. Helsingissä on eräässä keskustan kohteessa käytössä roskien keräämistä varten tällainen paineilmaputkiverkko, joka kerää useasta rakennuksesta roskapussit yhteen paikkaan, josta ne myöhemmin tyhjentää keräysauto. Tämä idea on toimiva ja hyvä.\nMutta se että kaikki kulkisivat pallojen/kapseleiden sisällä verkostossa, se vaatisi tuhottomat määrät energiaa, ja sellaisen rakentaminen tulisi monin verroin kalliimmaksi kuin nykyiset verkot. Lisäksi on teknisiä ongelmia, tarviitaan periaatteessa kaksi verkostoa tulevalle ja lähtevälle pakettiliikenteelle. Vettä ei voi toimittaa mitenkään tarpeeksi tällä menetelmällä. Jos putki hajoaa, paketit kasaantuvat ja ovat täysin sekaisin ja puoli kaupunkia on ilman sähköä, vettä, kaikkea mitä putkissa kulkeekin. Ja tämä on vain pintaraapaisu. Teknisesti mahdoton ajatus toteuttaa, mutta pidän siitä silti.\nT: yhdyskuntatekniikan insinööri.\nLiukuhihnaversio oli toimiva siten että se liikkuisi pysähtymättä lenkkiä ja sieppari ottaisi siitä kuorman vauhdissa. Haarautumat olisivat toisia lenkkejä. Hidas seki olisi.\nklo 19:06 | 30.4.2008\nHaha! Naurettava ajatus. Miksi energiaa tarvitsisi siirtää kaukaa?


iPhone 5c vs. iPhone 5s (tekniikka) | Ero samanlaisten esineiden ja termien välillä.\nIphone 5s, Applen lippulaiva-älypuhelin urheilee mielenkiintoisia uusia ominaisuuksia, kuten sormenjälkitunnistin, nopeammin\n132 g (4,65 unssia) 112 g (3,95 unssia)\n124,4 mm (4,9 tuumaa) H, 59,2 mm (2,31 tuumaa) W, 8,97 mm (0,3 tuumaa) D 123,8 mm (4,87 tuumaa) H, 58,6 mm (2,31 tuumaa) L, 7,6 mm (0,30 tuumaa) D\n4 tuuman (100 mm) diagonaalinen 16: 9-kuvasuhde), monikosketusnäyttö, LED-taustavalaistu IPS TFT LCD, 640 × 1 136 pikseliä 326 ppi, kontrastisuhde 800: 1 (tyypillinen), enintään 500 cd / m2. kirkkaus (tyypillinen), sormenjäljenkestävä oleofobinen pinnoite edessä 4 tuuman (100 mm) diagonaalinen 16: 9-kuvasuhde), monikosketusnäyttö, LED-taustavalaistu IPS TFT LCD, 640 × 1 136 pikseliä 326 ppi, kontrastisuhde 800: 1 (tyypillinen), enintään 500 cd / m2. kirkkaus (tyypillinen), sormenjäljenkestävä oleofobinen pinnoite edessä\n8 megapikselin takana valaistu anturi, HD-video (1080p) nopeudella 30 kuvaa / s, infrapunasuodatin, kaksoislämpimästi lämmin / viileä LED-valo vilkkuu, aukko f / 2.4, kasvojentunnistus (vain valokuvat), kuvanvakautus, Burst-tila 8 megapikselin takana valaistu anturi, HD-video (1080p) nopeudella 30 kuvaa / s, infrapunasuodatin, kaksinkertainen lämmin / viileä LED-välähdys, aukko f / 2.2, kasvojentunnistus (vain valokuvat), kuvanvakautus, sarjakuvaustila\n1,2 MP, HD-video (720p) 1,2 MP, HD-video (720p)\n99 dollaria (16 Gt), 199 dollaria (32 Gt) - kahden vuoden sopimuksella 199 dollaria (16 Gt), 299 dollaria (32 Gt), 399 dollaria (64 Gt)\nvalkoinen, vaaleanpunainen, keltainen, vihreä, sininen Hopea, tila harmaa, kulta\nEi Ei mitään\n8, 16 tai 32 gigatavua 16, 32 tai 64 Gt\nApple A6 Apple A7-siru (64-bittinen); erillisellä liikekoprosessorilla M7\nKuulokeliitäntä (3,5 mm)\n"Värikkäälle." "Etukäteen ajattelu."\nMonikosketus kosketusnäyttö, kolminkertainen mikrofoni, 3-akselinen gyroskooppi, 3-akselinen kiihtyvyysanturi, digitaalinen kompassi, läheisyysanturi, ympäröivän valon tunnistin Monikosketus kosketusnäyttö, kolmen mikrofonin kokoonpano, Apple M7 -moduuliprosessori, 3-akselinen gyroskooppi, 3-akselinen kiihtyvyysanturi, digitaalinen kompassi, läheisyysanturi, ympäristön valotunnistin, Touch ID sormenjälkitunnistin\n20. syyskuuta 2013 20. syyskuuta 2013\nSisältö: iPhone 5c vs. iPhone 5s\n1 Ulkoinen rakennus\n4 Sisäinen laitteisto\n7 Hinta ja säilytys\n9 Kriittinen vastaanotto\n10 Kaksi puhelinta viimeisissä uutissa\nIPhone 5c on pääosin hiukan päivitetty iPhone 5, valmistettu halvemmalla polykarbonaattikotelollaan perinteisen metalliosan sijaan (arvioidaan, että 5c on noin 30 dollaria halvempaa yksikköä kohti kuin alkuperäinen iPhone 5). Jotkut kriitikot ovat valittaneet muovituen 'halvemman' ulkonäön, mutta suurin osa käyttäjistä on sitä mieltä, että puhelin tuntuu silti laadukkaalta laitteelta pitäessään sitä.\nIPhone 5s on Applen lippulaiva tarjous. Ulkopuolinen kotelo on sama eloksoitu alumiini, joka löytyi alkuperäisestä iPhone 5: stä (lisättynä metallisella renkaalla muokatun home-painikkeen ympärillä). Harvat markkinoilla olevat puhelimet voivat kilpailla 5: n rakennuslaadun kanssa. Puhelin on 7,6 mm paksu ja painaa 3,95 unssia.\nIPhone 5c on 4,9 tuumaa korkea ja 2,33 tuumaa leveä. Se on noin 15% paksumpi (8,97 mm) ja 15% raskaampi (4,65 unssia) kuin iPhone 5s.\nIPhone 5s on samanlainen korkeudeltaan ja leveydeltään, mutta on paljon kevyempi 3,95 unssilla.\nIPhone 5c on saatavana valkoisena, vaaleanpunaisena, keltaisena, sinisenä ja vihreänä. IPhone 5s on saatavana hopeanvärisenä, avaruusharmaana ja kultaisenä.\nMolemmissa puhelimissa on 4-tuumainen (diagonaalinen) verkkokalvonäyttö, jonka resoluutio on 1136x640, 326 ppi.\nIPhone 5c käyttää samaa 32-bittistä A6-prosessoria, joka löytyi alkuperäisestä iPhone 5: stä. Itse asiassa 5c: n sisäinen laitteisto on melkein identtinen iPhone 5: n kanssa. A6 on 1,3 GHz: n kaksoisydinprosessori, jossa on 1 Gt käyttömuisti (RAM).\n5s käyttää uutta A7-prosessoria, ja se oli ensimmäinen puhelin, jossa oli 64-bittinen prosessori (5c: n A6-prosessori on 32-bittinen). Apple väittää, että A7-siru on kaksi kertaa nopeampi kuin A6. Vaikka A7: n vastaavat spesifikaatiot ovat 1,3 GHz ja 1 Gt RAM-muistia, prosessori ylittää selvästi A6-sirun ja kilpailijapuhelimet vertailuanalyyseissä.\n5s on myös ensimmäinen iPhone, joka käyttää liikettä-prosessoria, joka käsittelee fyysisten anturien (kiihtyvyysanturi, digitaalinen kompassi jne.) Tietoja ja lisää puhelimen herkkyyttä fyysisille tuloille..\nIPhone 5c: n 1,2 megapikselin edessä oleva Facetime-kamera ja 8 megapikselin taaksepäin suuntautuva iSight-kamera ovat alkuperäisen iPhone 5: n siirtymiä. ISight-kamera käyttää LED-salamaa ja kuvaa HD-videota 1080p: n kokoisena..\nIPhone 5c: ssä on sama 1,2 megapikselin Facetime-kamera, mutta iSight-kamera on päivitetty huomattavasti. 5s: ssä on parannettu objektiivi, jossa on safiirikidekuori ja lisääntynyt aukko (f / 2.2 alkaen f / 2.4), sekä suurempien pikselikokojen kuva-anturi. Kamerassa on myös uusi kaksois-LED-True Tone-salama, joka on suunniteltu antamaan elämällisempiä värejä. Muihin kameran päivityksiin sisältyy 10 kehyksen sarjakuvaustila ja mahdollisuus nauhoittaa hidastettuja videoita nopeudella 120 kuvaa sekunnissa.\nIPhone 5c: llä ei ole sormenjälkitunnistinta.\nIPhone 5s: n eniten keskusteltu ominaisuus on uusi Touch ID-sormenjälkijärjestelmä, joka tunnistaa sormenjäljet kotipainikkeen ympärillä olevan anturin avulla. Tätä tekniikkaa pidetään helpompana ja turvallisempana tapana avata puhelimen lukitus ja allekirjoittaa käyttäjätilejä iTunesissa ja App Storessa. Sormenjälkitiedot tallennetaan A7-sirun ”suojattuun erillisalueeseen”, eikä sovellukset tai palvelimet pääse niihin. Useita sormenjälkiä voidaan rekisteröidä yhdelle puhelimelle.\nApple vaatii samanlaisia akun suorituskykyä koskevia tietoja molemmilta puhelimilta, mukaan lukien 10 tuntia puheaikaa, 10 tuntia äänen toistoa, 40 tuntia videon toistoa ja 250 tuntia valmiusaikaa. Akkua ei voi poistaa näissä puhelimissa.\nMolemmat mallit toimivat samassa iOS 7 -käyttöjärjestelmässä. Kun puhelimet esittelivät samanaikaisesti uuden iOS 7 -käyttöjärjestelmän kanssa, iOS 7: llä oli suuri merkitys puhelimien positiivisessa vastaanotossa, ja vaikka se on saatavana vanhempiin puhelimiin (alkaen alkuperäisestä iPhone 4: stä), optimaalinen suorituskyky löytyy uusien puhelinmallien kanssa. iOS 7 tarjoaa useita suuria kunnostuksia, jotka otettiin hyvin vastaan: Ohjauskeskus (joka mahdollistaa nopean pääsyn laskimeen, taskulamppuun, näytön kirkkauteen ja muihin asetuksiin) AirDrop ja siirtyminen pois skeumorfismista. New York Times meni niin pitkälle, että sanoi, että iOS 7: n käyttöönotto oli ainoa suurin muutos iPhone-sarjaan.\nMolemmat mallit ovat identtisiä käytettäessä Bluetooth 4.0: ta, nopeaa LTE-ominaisuutta, yhden nano-SIM-korttipaikan käyttöä ja kompaktia Lightning-sovitinta, joka korvasi iPhone 5: n edeltävien mallien 30-nastaisen mallin.\nIPhonissa ei ole sisäänrakennettua kaksois-SIM-vaihtoehtoa.\nHinta ja säilytys\nIPhone 5c on saatavana 99 dollarilla (16 Gt) ja 199 dollarilla (32 Gt) kahden vuoden sopimuksella.\nIPhone 5s on saatavana 199 dollarilla (16 Gt), 299 dollarilla (32 Gt) ja 399 dollarilla (64 Gt) kahden vuoden sopimuksella.\nKaupallinen reaktio puhelimiin on ollut innostunut, koska nämä kaksi mallia myivät ennätykselliset 9 miljoonaa kappaletta kolmen ensimmäisen päivän jälkeen julkaisusta (edellisenä vuonna markkinoille tuonut alkuperäinen iPhone 5 myi 5 miljoonaa kappaletta samassa aikajaksossa). 5-malli on selvästi kahden myydyin myyjä, ja analyytikot arvioivat, että sen osuus uusien mallien kokonaismyynnistä on noin kaksi kolmasosaa..\nIPhone 5c on saanut monipuolisemman vastauksen, vaikka yleensäkin positiivinen. Se on tunnustettu laadukkaaseksi älypuhelimeksi, mutta arvioijat ovat usein epämukavia sen hintapisteestä ja asemasta markkinoilla, koska se ei ole todella halvempi iPhone, jota monet toivoivat. Yksimielisyys on, että se on laadukas puhelin, joka tarjoaa vain vähän innostumaan.\nIPhone 5s sai kriitikkoilta enimmäkseen positiivisia arvosteluja. TechCrunch ja All Things Digital kutsuivat sitä markkinoiden parhaaksi puhelimeksi, kiittäen erittäin nopeaa prosessoria, Touch ID -innovaatiota ja yleistä rakennuslaatua. Jotkut kriitikot valittivat lisääntyneistä parannuksista viime vuoden malliin, New York Times sanoi: "Ehkä vuotuisten megahyppyjen ikä on ohitse."\nEnnen puhelimen julkaisua huhut halvemmasta, muovituella varustetusta iPhonesta olivat yleisiä tech-mediassa. Monet ihmiset ennustivat huomattavasti halvempaa mallia, jonka avulla iPhone-linja saataisiin uusille kuluttajille, etenkin Intiassa, Kiinassa. Tällaisesta tuotteesta toivovat ihmiset olivat 5c: n pettyneitä, koska Apple lopetti pohjimmiltaan vuotta vanhan iPhone 5: n ja tarjosi 5c: n samaan hintaan, jota vuotta vanha malli yleensä myi. Joten vaikka 5c edustaa kaikkien aikojen halvimpaa uuden mallin iPhonea, jonka Apple on koskaan tarjonnut, se ei onnistunut avaamaan todella alennettua hintapistettä, vaan täyttämään sen sijaan lopetettu alkuperäinen iPhone 5.\nKaksi puhelinta viimeisissä uutisissa\nVertaa iPhones - Apple, Inc.\niPhone 5c -spesifikaatiot - Apple, Inc..\niPhone 5: n tiedot - Apple, Inc.\niPhone 5c Review - techradar.com\nJodisoitu suola vs. merisuola


Oopperaa ja klassista – lähes tauotta: huhtikuuta 2016\n23.4.2016 Kaktuksen kukka Helsingin kaupunginteatterin Arena-näyttämöllä\nPierre Barilletin ja Jean-Pierren Grédyn elokuvanakin tunnettu komedia Kaktuksen kukka oli mukavan kevyttä iltaohjelmaa. Arn-Henrik Blomqvistin ohjaus onnistui hauskuttamisesta huolimatta nostamaan esille myös tarinan muita tasoja. Huumori oli hyvin mietittyä ja toteutettua, eikä pahoihin ylilyönteihin sorruttu. Puskafarssista tämä esitys oli kaukana!\nSatu Silvo oli illan tähti ja aivan loistava osassaan tohtori Julienin vastaanottoapulaisena. Eikä kelpo tohtoria näytelleen Santeri Kinnusen roolityössäkään ollut juuri moitittavaa. Upean esiintyjäkaartin muut jäsenet olivat Vappu Nalbantoglu, Frans Isotalo, Eero Saarinen, Jouko Klemettilä, Eija Vilpas ja Ilona Chevakova. Erityisesti mieleen jäivät Saarinen juopuneena Norbertina yökerhossa ja monitaitoisen Vilppaan pujahtaminen eri asuihin. Taitavaa ja viihdyttävää - mainio kokonaisuus!\nLähettänyt Germont klo 23.4.16 Ei kommentteja:\n23.4.2016 Radion sinfoniaorkesteri, joht. Hannu Lintu sekä Jukka Nykänen, piano ja juonto Musiikkitalossa Helsingissä\nRSO:n Sinfoniaorkesteri tutuksi -konsertissa perehdyttiin orkestraatioon Musorgskin Näyttelykuvien avulla. Jukka Nykänen ja Hannu Lintu juonsivat konsertin ja valistivat yleisöä teoksen osien välissä Minna Lindgrenin käsikirjoituksen mukaisesti. Tarinaa selvennettiin Nykäsen soittamilla katkelmilla Musorgskin alkuperäisestä pianoteoksesta. Hän hoiti hommansa suvereenisti ja tietenkin ilman nuotteja.\nRSO esitti katkelmia myös Leo Funtekin orkestraatiosta, jota hän teki samanaikaisesti sen tunnetuimman, eli Ravelin version kanssa. Oli erittäin mielenkiintoista kuunnella näiden välisiä eroja, kun Nykänen soitti ensin katkelman pianolla ja RSO perään saman pätkän sekä Funtekin että Ravelin orkestroimana. Juuri Ravelin version orkesteri sitten soittikin kokonaan, tosin puheosuuksien katkomana. Osien aikana heijastettiin seinälle muutamia säilyneitä Victor Hartmannin teoksia (niitä oikeita näyttelykuvia, joista Musorgski inspiraationsa sai) sekä muuta kuvitusta.\nKatsomossa oli hyvin paljon lapsia ja nuoria, ja poistuessani konsertista kuuntelin muutaman heistä vaikuttuneen musiikista ja innostuneen orkesterin voimasta. Hienoa yleisökasvatustyötä RSO:lta - onneksi sarja on saamassa jatkoa ensi kaudella!\nErikoinen sekoitus HKO:lta\n22.4.2016 Helsingin kaupunginorkesteri, sol. Matija Meić, joht. Susanna Mälkki Musiikkitalossa Helsingissä\nKonsertti alkoi Mozartin Sinfonialla nro 31 D-duuri, lisänimeltään Pariisi. HKO:n soittajien ja Mälkin tulkinta kappaleesta oli ilmava ja selkeä, mutta ehkä juuri korostetun selkeyden vuoksi jotenkin kylmän oloinen. Tai minä ainakaan en ehtinyt lämmetä, vaikka esitys sinänsä oli teknisesti moitteeton.\nLaulusolistina kuultu kroatialainen baritoni Matija Meić on tuttu vuoden 2014 Mirjam Helin -kilpailusta, jossa hän pärjäsi hyvin. Meićin osuus alkoi aarialla Rivolgete a lui lo squardo, joka on sävelletty Così fan tutteen, mutta jonka Mozart kuitenkin jätti pois oopperan lopullisesta versiosta. Solistimme eläytyi vahvasti numeroonsa ja oli kehittänyt monipuolisen "koreografian" laulunsa tueksi. Vakuuttavahan esitys oli, joten vähempikin yleisön kosiskelu olisi riittänyt.\nSeuraavaksi oli vuorossa Ravelin laulusarja Don Quichotte à Dulcinée. Olipas ihana kolmen laulun kokonaisuus, jossa Meićin parhaat puolet pääsivät oikeuksiinsa: älykästä ja hienosävyistä laulutaidetta. Ennen väliaikaa palattiin vielä Mozartin pariin: Kreivi Almavivan resitatiivi ja aaria Figaron häistä. Mikähän järki tässä järjestyksessä oli - miksi Mozart-numerot eivät olleet peräkkäin?\nVäliajan jälkeen kuulimme Henri Dutilleuxin Sinfonian nro 2 "Le Double", joka on sävelletty 1950-luvun lopussa. Tässä oli minun mieleistäni 1900-luvun jälkipuoliskon modernismia - ei ollut ylilyöntejä eikä koskenut korviin! Mälkin lyönnin tarkkuutta ja näkemyksen selkeyttä ei voinut kuin ihailla...\nLähettänyt Germont klo 22.4.16 Ei kommentteja:\nHäikäisevä päätös The Metin Tudor-oopperoille\n19.4.2016 Elokuvissa: Gaetano Donizettin ooppera Roberto Devereux The Metropolitan Operasta\nFinnkinon esittämän Live in HD -kauden toiseksi viimeinen teos oli Roberto Devereux. Se päättää Donizettin Tudor-trilogian, jonka The Met aloitti jo viisi vuotta sitten Anna Bolenalla ja jatkoi Maria Stuardalla.\nKyllähän tästä täytyi pitää kovasti, vaikka tavanomaisen konservatiivinen Met-produktio olikin kyseessä. David McVicarin ohjaus sisälsi paljon upeita yksityiskohtia ja henkilöohjaus oli tarkkuustyötä. Lavastus oli saman miehen tekosia ja tarjosi yhdessä Moritz Jungen pukujen kanssa jälleen kerran silmänruokaa koko rahan edestä.\nDonizettin musiikki oli aivan upeaa ja vei kerrassan mukanaan - kapellimestari Maurizio Benini hallitsi kyllä asiansa. Esityksen kruunasivat huippuluokan solistit: Sondra Radvanovsky (Elisabet I), Matthew Polenzani (Robert Devereux, Essexin jaarli), Elina Garanča (Sara, Nottinghamin herttuatar) ja Mariusz Kwiecien (Nottinghamin herttua). Tässä oopperassa on bel canto -ohjelmiston vaativimpiin suorituksiin kuuluvia rooleja, mutta hienoa työtä kaikki tekivät. Bravi!\nLähettänyt Germont klo 19.4.16 Ei kommentteja:\nMartin Wegeliuksen laulujen esiinnosto\n17.4.2016 Hedvig Paulig, sopraano, Tuomas Lehtinen, baritoni ja Gustav Djupsjöbacka, piano Sellosalissa Espoossa\nKonsertille oli annettu juhlavalta kalskahtava nimi Mestarit ja kisällit Sibelius-Akatemian varhaisvaiheessa. Ohjelma kietoutui Martin Wegeliuksen (1846-1906) laulutuotannon ja sovitusten ympärille. Wegelius muistetaan mm. Helsingin Musiikkiopiston perustajana - opinahjostahan tuli myöhemmin Helsingin konservatorio ja sittemmin Sibelius-Akatemia.\nTuomas Lehtinen on perehtynyt Wegeliuksen yksinlaulutuotantoon ja toimittanut siitä hiljattain nuottivihkon. Projektin yhteydessä syntyi myös kokonaislevytys Wegeliuksen yksinlauluista. Levyllä esiintyy sama kolmikko kuin tässä Sellosalin konsertissa.\nOhjelma alkoi kahdeksalla Wegeliuksen laululla, joista Hedvig Paulig esitti aluksi neljä ja Lehtinen toiset neljä - ja kaikki minulle täysin tuntemattomia! Joukossa oli ihan mielenkiintoisia kappaleita, joissa kuului Wegeliuksen saama saksalainen koulutus. Seuraavaksi Paulig ja Lehtinen esittivät vuorotellen seitsemän laulua Armas Järnefeltiltä.\nVäliajan jälkeen Lehtinen lauloi kolme Jean Sibeliuksen laulua ja Paulig toiset kolme. Sekä Järnefelt että Sibelius olivat Wegeliuksen oppilaita ja Järnefelt tovin opiston rehtorinakin Wegeliuksen kuoltua. Konsertin päätti kahdeksan Wegeliuksen sovitusta suomalaisista kansanlauluista, jotka solistit esittivät taas vuorotellen.\nPauligin ylärekisteri oli tällä kertaa jotenkin samean kuuloinen, ja joissakin kappaleissa sävyt tuntuivat jäävän volyymin jalkoihin. Lehtisellä oli luonnollinen tekniikka ja ilmaisu, mutta pieniä virheitä joihinkin esityksiin sujahti. Gustav Djupsjöbacka oli pianonsa ääressä aivan elementissään ja tuntui nauttivan varsinkin lopun kansanlaulujen meiningistä.\nTäytyy taasen harmitella yleisön vähyyttä, sillä meitä oli paikalla ainoastaan n. 25 henkilöä. Hieno konsertti ja harvoin esitettävät Wegeliuksen laulut olisivat ansainneet enemmän huomiota. Ehkä yleisökadon syynä oli (ainakin osittain) se, että päivän Helsingin Sanomat ilmoitti konsertin alkavan klo 19, kun oikea ajankohta oli klo 15.\nLähettänyt Germont klo 17.4.16 2 kommenttia:\nUpeaa ohjelmaa Encanto Festivalin konserteissa\n16.4.2016 Ensemble Thios Omilos Kauniaisten kirkossa\n16.4.2016 Friends of Amarillis -musiikkiteatteriesitys Uudessa Paviljongissa Kauniaisissa\nFestivaalikenttämme suhteellisen uutta tulokasta, Encanto Festivalia, on vuodesta 2015 luotsannut taiteellisena johtajana saksalainen viulisti Georg Kallweit. Tämän vuoden ohjelmasta päädyin valitsemaan kaksi lauantai-illan konserttia.\nEnsimmäisessä konsertissa esiintyi Leipzigin Tuomaskuoron entisistä laulajista koostuva mieskvartetti Ensemble Thios Omilos. Yhtyeeseen kuuluvat tenorit Patrick Grahl ja Cornelius Frommelt, baritoni Tobias Ay sekä basso Philipp Goldmann. Konsertin kaikki säveltäjänimet liittyivät tavalla tai toisella Leipzigiin tai Wieniin ja osa jopa molempiin. Ohjelmassa oli aluksi hengellistä musiikkia 1800-luvun puolivälin Tuomaskanttori Moritz Hauptmannilta, Mendelssohnilta, Hugo Distleriltä, Erhard Mauersbergeriltä, Philipp Goldmannilta (siis yhtyeen bassolaulajalta) ja viime vuonna edesmenneeltä pitkäaikaiselta Tuomaskanttorilta Georg Christoph Billeriltä.\nToinen osio sisälsi maallisia lauluja, säveltäjinä Schubert, Hanns Eisler ja Johann Vesque von Püttlingen. Kolmas ja viimeinen osio koostui parista Vaughan-Williamsin sovittamasta englantilaisesta kansanlaulusta sekä saksalaisista kansanlauluista. Päätteeksi saimme Saint-Saënsin Sérénade d'hiverin sekä vielä kaksi ylimääräistä.\nThios Omilosin a cappella -laulu oli aivan jumalaista kuunneltavaa. Tällaista puhtautta, tarkkuutta ja kauneutta ei tapaa kovin usein. Erityisesti johtotenori Patrick Grahlin äänimateriaali ja tekniikka on uskomattoman hieno - häntä kuulisi mielellään esim. barokkiorkesterin solistina.\nKonsertin jälkeen siirryttiin kirkosta läheiseen Uuteen Paviljonkiin, jossa festivaaliohjelma jatkui Friends of Amarillis -nimisellä konsertilla. Käsiohjelman mukaan kyseessä on "viihdyttävä musiikkiteatteri-ilta, jossa käsitellään musiikin keinoin kolmen ihmisen välisiä suhteita". Vaikea arvata, että kyse oli kolmiodraamasta: Saksalaisen Urban Strings -yhtyeen Georg Kallweit (mm. viulu ja kontrabasso) sekä Michael Metzler (kitara, lyömäsoittimet jne.) tavoittelivat barokkiharppua soittaneen Margret Köllin suosiota. Folkert Uhle ja Ilka Seifert vastasivat dramaturgiasta ja tilasta sekä Karel Witt valoista.\nViihdyttävä ilta eteni suurimmaksi osaksi barokin ajan musiikin parissa. Säveltäjänimiä olivat mm. J. S. Bach, Caccini, Corelli, Händel ja Schmelzer. Pari svengaavaa kappaletta 1900-luvultakin oli sotkettu joukkoon. Teatteria tehtiin ilman sanoja, ja molemmat miehet paljastuivat mykkäfilmiajan mieleen tuoviksi koomikoiksi. Näyttelijäntyö kaiken soittamisen lomassa oli aivan erinomaista, ja miehet vielä vaihtoivat sujuvasti soittimiakin lennosta. Loppupuolella esitys alkoi tuntua hieman pitkästyttävältä, eikä tarjonnut enää mitään uutta. Ehkä pieni tiivistäminen olisi ollut kokonaisuudelle eduksi.\nLähettänyt Germont klo 16.4.16 Ei kommentteja:\n16.4.2016 Igor Stravinskyn ooppera Hulttion tie Kansallisoopperassa Helsingissä\nMoskovan Helikon-teatterin taiteellinen johtaja Dmitri Bertman ohjasi Kansallisoopperaan aivan mahtavan Hulttion tien - tykkäsin kuin hullu puurosta! Että osasikin olla fiksusti mietitty kokonaisuus, jota Hartmut Schörghoferin lavastus tuki saumattomasti. Ohjauksessa oli paljon kivoja käänteitä tai yllätyksiä, jotka pitivät tarinan vireen ja yleisön mielenkiinnon yllä. Produktiossa oli muutenkin kaikki palaset kohdallaan: Stravinskyn taidokas, vaihteleva ja ilmaisuvoimainen uusklassinen musiikki Eivind Gullberg Jensenin johdolla, Erika Turusen loistava puvustus, jossa leikiteltiin mm. burleskityylillä, Thomas Hasen valaistus ja talon oman kuoron panos.\nJa sitten solistit: Tuomas Katajala oli Tom Rakewellina uskottava ja samaistuttava hahmo, jolta löytyi säihkyvää tenoraalista linjaa. Sulokkaasti laulanut Mari Palo oli erinomainen valinta Anne Truloveksi, ja Jaakko Kortekangas täysin suvereeni, peitettyä pahuutta tihkuva Nick Shadow. Jeni Packalen pääsi herkuttelemaan turkkilaisena Babana ja Merle Silmato Hanhiemona (Mother Goose). Muissa rooleissa tekivät hyvää työtä Koit Soasepp (Trulove), Mika Pohjonen (Sellem) ja Juha Eskelinen (vartija). Aivan mainio ensemble kotimaisin voimin!\nTästä produktiosta ja iltapäivän esityksestä on tosiaan vaikea keksiä moitteen sanaa. Ehkä ainoana voi mainita yleisön vähyyden - Hulttion tie esitettiin tällä kertaa puolityhjälle salille. Menkää hyvät ihmiset katsomaan, vielä on neljä näytöstä jäljellä!\nOoppera 260 vuoden takaa - Suomen ensi-ilta nyt!\n15.4.2016 Christoph Willibald Gluckin ooppera Le cinesi Huoneteatterissa Jyväskylässä\nVille Saukkonen oli ohjannut Jyväskylän Huoneteatterin intiimiin tilaan toimivan ja näppärän version Gluckin Le cinesi- eli Kiinattaret-oopperasta. Produktio oli ristitty uudelleen nimellä Made in China. Yksinäytöksinen teos sai kantaesityksensä Wienissä vuonna 1754; Suomessa tätä oopperaa ei tiedetä aiemmin esitetyn.\nPietro Metastasion libreton juoni on melkoisen naiivi ja typerähkö. Kolme nuorta naista (Lisinga, Sivene ja Tangia) pohtivat tylsistyneitä mitä tekisivät, kun paikalle pölähtää Lisingan veli Silango, joka on ollut Euroopassa. Naiset ovat kauhuissaan, sillä miehen oleskelu samassa huoneessa ei ole sallittua, mutta vähitellen asia unohtuu, kun Sivene ja Tangia alkavat kilpailla maailmanmatkaajan suosiosta. Porukka keksii viihdyttää itseään esittämällä kohtauksia eurooppalaisista näytelmistä. Naisista ensimmäinen esittää tragedian, toinen pastoraalin (yhdessä Silangon kanssa) ja kolmas komedian. Tämän voi käsittää vaikkapa satiirina ajan teatteri- ja oopperakonventioita kohtaan.\nSaukkonen sijoitti tapahtumat pioneerileirille Maon Kiinassa. Nuoret naiset (Katariina Poikela, Susanna Tuhkala ja Helena Lehmuskero) olivat nyt teinipioneereja. Silangon roolin teki Petteri Mällinen ja mukana esityksessä oli (Saukkosen lisäyksenä) myös pioneerileirin johtaja (Päivi Virolainen-Kalpio). Ooppera esitettiin yllättäen suomeksi. Ihan pätevä käännös oli teoksen solistien käsialaa.\nMusiikillisesti Le cinesi on erikoinen, sillä se ei kuulosta lainkaan "oikealta Gluckilta". Tämän rokokooajan oopperan juuret ovat vielä selvästi barokin perinteessä, eikä Gluckin reformioopperoiden ideoista ole tietoakaan. Jyväskylässä musiikista vastasi cembalolla vahvistettu jousikvartetti nuoren Tuulia Pulkkisen johdolla.\nEnsi-illan katsomo oli valitettavan vajaa. Esityksiä on jäljellä vielä neljä - toivottavasti yleisö löytää ne paremmin. Sillä kyllä tämä pikkuteos ihan näkemisen ja kuulemisen arvoinen on.\nLähettänyt Germont klo 15.4.16 Ei kommentteja:\n10.4.2016 Paul Abrahamin operetti Die Blume von Hawaii Theater Pforzheimissa\nItävalta-Unkarissa vuonna 1892 syntynyt Paul Abraham (oik. Ábrahám Pál) oli 1930-luvun suosituimpia operettisäveltäjiä. Hänen uransa oli alkanut lupaavasti: ensimmäistä menestysteosta Viktoria und ihr Husar (suom. Viktoria ja hänen husaarinsa) vuodelta 1930 seurasivat yleisösuosikit Die Blume von Hawaii (suom. Havaijin kukka) 1931 ja Ball im Savoy (suom. Tanssiva Savoy) 1932. Urakehitys katkesi natsien valtaannousuun ja Abraham päätyi pakomatkallaan Kuubaan 1940 ja edelleen New Yorkiin. Vuonna 1956 hän palasi Saksaan (Hampuriin), jossa kuoli neljä vuotta myöhemmin.\nHavaijin kukka -operetin oli Pforzheimiin ohjannut Marcel Keller. Meno oli niin kepeää, reipasta ja hyväntuulista kuin kuuluukin, eikä ohjauksessa kikkailtu turhia. Lavastus oli Marc Jungreithmeierin ja puvustus Anna Ignatievan käsialaa. Esitykseen kuului pieniä tanssinumeroita, joiden koreografiasta vastasi Darie Cardyn. Kapellimestarina oli Tobias Leppert ja musiikkityylit vaihtuivat hänen johdollaan sujuvasti vaikkapa marssista foxtrottiin. Laulusolistit olivat kauttaaltaan hyvätasoisia, mutta parhaan arvosanan annan seuraaville: Thérèse Wincent (Prinsessa Laya/Suzanne Provence), Kwonsoo Jeon (Prinssi Lilo Taro) ja Cornelius Burger (Jim Boy).\nLähettänyt Germont klo 10.4.16 Ei kommentteja:\n9.4.2016 Gaetano Donizettin ooppera Viva la mamma Theater Ulmissa\nDonizetti on tunnettu kepeiden ja humorististen oopperoiden mestarina. Le convenienze teatrali, hänen yksinäytöksinen farsansa, esitettiin Napolissa 1827. Muutamaa vuotta myöhemmin (1831) esitettiin Milanossa teoksen uudistettu ja laajennettu kaksinäytöksinen versio nimellä Le convenienze ed inconvenienze teatrali. Lajityypiksi oli merkitty dramma giocoso.\nDonizettin ooppera teki paluun ohjelmistoihin 1960-luvulla, jolloin siitä myös tehtiin useita erikielisiä sovituksia. Kenties tunnetuin on saksankielinen Viva la mamma, joka sai ensiesityksensä Münchenissä 1969.\nTheater Ulmissa Viva la mamma sai hulvattoman, sanoisin jopa puskafarssimaisen tulkinnan. Ensimmäinen näytös vielä sinniteltiin läpi satunnaisten naurunpyrskähdysten voimin, mutta toisessa näytöksessä pankki räjähti ja yleisö nauroi ja ulvoi aivan estottomasti. Ohjaaja Andreas von Studnitz oli sijoittanut tapahtumat teatteriin, jossa harjoiteltiin Romulus und Ersilia - nimistä oopperaa. Eihän siitä meinannut tulla mitään, ennen kuin Mamma Agata purjehti paikalle ja pisti tuulemaan. Komiikkaa tehtiin kaikilla mahdollisilla keinoilla ja sitä oli annosteltu ohjaukseen suurella kauhalla, reilusti liioitellen.\nOrkesterin soitto kuulosti Michael Weigerin komennossa usein jotenkin raskassoutuiselta ja kankealta - olisin kaivannut lisää Donizettille ominaista kepeyttä. Orkesteri oli sijoitettu näyttämön takaosaan, joten laulajilla ei ollut näköyhteyttä kapellimestariin kuin yhden monitorin kautta. Siihen ei tietenkään voinut tuijottaa koko ajan, ja tästä seurasi jatkuvia ajoitusongelmia mm. laulajien sisääntulojen kanssa. Solistit kuitenkin klaarasivat tehtävänsä ihan kohtuullisesti. Vahvimpia suorituksia olivat Edith Loransin Corilla Sartinecchi, Maria Rosendorfskyn Luigia Boschi, Dominik Negelin Agata ja Joachim Pieczykin Impressaari.\nPieni operettiharvinaisuus Ulmissa\n8.4.2016 Franz Lehárin operetti Schön ist die Welt Theater Ulmissa\nLehárin operetti Endlich allein kantaesitettiin Wienissä vuonna 1914. Sen uudistettu laitos Schön ist die Welt näki päivänvalon eli yleisön ensimmäistä kertaa Berliinissä vuonna 1930. Tämä kolminäytöksinen teos kestää ainoastaan noin tunnin ja vartin, ja on nykyisin melkoinen harvinaisuus näyttämölle pantuna.\nTheater Ulmin pienelle kellarinäyttämölle (Podium) oli tuotettu operetista vaatimaton versio pianosäestyksellä. Benjamin Künzelin ohjaus sekä Mona Hapken lavasteet ja puvut olivat sinänsä toimivia ja oivaltavia. Ohjaaja oli keksinyt solisteille mielekästä ja tarinaan liittyvää tekemistä, niin ettei toimetonta pönöttämistä nähty lainkaan. Huumoria siroteltiin kohtauksiin juuri sopivasti, ilman väkisinväännettyjä vitsejä. Hömppäromaanin sivuilla etenevä tarina oli mainio oivallus. Lavasteissa viehätti mm. kirjan muotoon tehdyt taustat, joita vaihdettiin kuin sivua kääntämällä.\nProduktion heikko lenkki olivat laulajat. Kaikki solistit olivat erinomaisia näyttelijöitä, mutta laulaminen jätti paljon toivomisen varaa. Kuinka ihmeessä talo on voinut kiinnittää solisteiksi tämän tasoista väkeä!? Annegretin osan esitti Theater Ulmin näyttelijäkuntaan kuuluva Ulla Willick, jolla oli ongelmia mm. nuotissa pysymisen kanssa. Kruununprinssi Georgin roolin tehnyt J. Emanuel Pichler oli varmaankin ottanut jokusen laulutunnin, mutta solidi tekniikka puuttui. Prinsessa Elisabethin osassa nähtiin Maria Rosendorfsky, jonka laulusta voisi ainoana lausua jotain positiivistakin. Evelyn Manja oli valju kreivi Karlowitsch ja Thorsten Sigurdsson Mercedes del Rossa. Sigurdsson kuuluu talon ensembleen, mutta teki enintään keskinkertaisen vaikutuksen. Kohtuullisen heikon musiikillisen annin kruunasi Alwina Meissnerin tasapaksu ja raskaalla otteella soitettu pianismi.\nLähettänyt Germont klo 8.4.16 Ei kommentteja:\nTaas yksi tylsä barokkioopperan ohjaus - onneksi musiikki pelasti!\n7.4.2016 Georg Friedrich Händelin ooppera Radamisto Bockenheimer Depotissa Frankfurtissa\nOper Frankfurt esittää huhtikuussa Händelin Radamiston kahdeksan kertaa Bockenheimer Depotissa, joka on vuonna 1900 rakennettu entinen raitiovaunuhalli ja -korjaamo. Suurehkoon halliin on rakennettu portaittain nouseva irtokatsomo, jonne kavuttiin huteralta tuntuvia metalliportaikkoja pitkin. Vanha rakennus kauniine puu- ja tiilirakenteineen loi erityistä tunnelmaa ja tilan akustiikkakin osoittautui oikein hyväksi.\nAlhaalla katsomon edessä soitti orkesteri ja sen toisella puolella oli (katsomon tapaan) portaittain nouseva näyttämö. Sen luonne ja tilan tekniset puutteet rajoittivat varmasti Tilmann Köhlerin ohjausta, mutta on siitä silti todettava että kyllä oli tylsä. Laulajat kipusivat vuorollaan jättiportaille ja liikkuivat niitä ylös alas - yksin, kaksin tai jopa ryhmässä. Kekseliäintä antia oli se, kun loppupuolella parille solistille annettiin oikein ase käteen. Tai no jaa - otetaan takaisin: Kyllä tämän kunnian ansaitsee se oivallus, että alkuperäisestä tarinasta poiketen Tiridate murhasi oopperan lopussa kaikki muut henkilöt.\nRadamiston lavastajaksi on ohjelmassa präntätty Karoly Rosz, mutta en oikein tiedä mitä hän on tehnyt, kun ei lavastusta oikeastaan ollut. Sotaisista ja väkivaltaisista videoprojisoinneista vastasi Bibi Abel. Susanne Uhlin kostyymeissä leikiteltiin sotilaspukujen maastokuvioilla.\nOnneksi musiikki kompensoi aneemista ohjausta ja lavastusta. Simone Di Felice johti ja loihti orkesteristaan ilmeikästä ja tunnerikasta (ääh, svetisismi!) musiikkia. Laulusolisteja oli seitsemän, eikä heissä ollut lainkaan heikkoja lenkkejä. Esille nousivat Dmitry Egorov Radamistona, Gaëlle Arquez Zenobiana, Kateryna Kasper Tigranena ja Thomas Faulkner Farasmanena. Muut solistit olivat Paula Murrihy (Polissena), Kihwan Sim (Tiridate) ja Vince Yi (Fraarte).\nSolisteista pari oli minulle tuttuja ennestään, ja samaa olisi varmasti sanonut moni muukin suomalainen laulumusiikin ystävä. Oper Frankfurtin solistikuntaan kuuluva Kihwan Sim nimittäin voitti Mirjam Helin -laulukilpailun miesten sarjan vuonna 2009 ja talon oopperastudioon kuuluva Kateryna Kasper naisten sarjan viimeksi eli vuonna 2014. Simiä olen kyllä kuullut Frankfurtissa aiemminkin, mutta Kasperin notkeaa laulamista oli mukava kuulla nyt "tositoimissa".\n6.4.2016 Bohuslav Martinůn ooppera The Greek Passion Aalto-Theaterissa Essenissä\nTšekkiläinen Martinů sävelsi viimeisen oopperansa The Greek Passion vuosina 1954-1957. Suunniteltu ensi-ilta ROH Covent Gardenissa ei toteutunut, ja säveltäjä muokkasi teoksesta uuden version. Se kantaesitettiin vuonna 1961 Zürichissä pari vuotta Martinůn kuoleman jälkeen. Oopperan englanninkielinen libretto on säveltäjän itsensä käsialaa ja pohjautuu Nikos Kazantzakisin romaaniin.\nEssenin Aalto-Theaterin produktio saa minulta kehuja ennen kaikkea ohjauksestaan. Olipa tyylikäs ja älyllinen, mutta leimallisen moderni ohjaus, jossa ei kuitenkaan sorruttu (Saksassa niin tyypillisiin) ylilyönteihin eikä tekotaiteelliseen roskaan. Kiitokset Jiři Heřman! Hänen ja Dragan Stojčevskin lavastus oli myös erinomainen. Näyttämön mahdollisuuksia ja liikkuvia osia käytettiin hyväksi monella tavalla, ja hienot yksityiskohdat (mm. vesiallas) elävöittivät kertomusta.\nThe Greek Passionissa oli myös ajankohtaista tematiikkaa pakolaiskysymyksen ympärillä. Turkkilaisten ahdistamien, kylästään paenneiden ihmisten hätä herkisti ja pakotti muodostamaan mielipiteen asiasta. Ohjaaja toi kantansa ilmi varsin selvästi, mutta ehkä lasten ruumiita ei olisi tarvinnut kanniskella lavalla asian alleviivaamiseksi. Kyllä me tajuttiin vähemmälläkin!\nTahtipuikkoa heilutti minulle monista oopperoista tuttu Tomáš Netopil. Ja hyvinpä heiluttikin - hänen käsittelyssään Martinůn musiikista ei voinut olla pitämättä. Kiitettävään suoritukseen ylsi myös oopperan suuri kuoro. Teoksessa oli lähes 20 solistitehtävää, joten en luettele tässä heidän nimiään. Yleisesti voi todeta tason olleen oikein hyvä. Jotain pientä moitittavaa parin laulajan suorituksesta löytyi, mutta enemmänkin olisi voitu panostaa englannin ääntämiseen. Monilla itäeurooppalaista alkuperää olevilla solisteilla oli suuria puutteita tässä suhteessa.\nLähettänyt Germont klo 7.4.16 Ei kommentteja:\nRossinin varhainen namupala\n5.4.2016 Gioachino Rossinin ooppera La cambiale di matrimonio Théâtre municipal de Colmarissa\nRossini sävelsi La cambiale di matrimonion vain 18-vuotiaana. Teos on hänen ensimmäinen oopperansa, ellei opiskeluajan kokeiluja oteta huomioon. (Itse asiassa teoksen alkusoiton Rossini tekaisi jo aiemmin opiskellessaan Bolognassa.) Oopperan libretto on Gaetano Rossin, ja yksinäytöksinen farsa comica sai ensiesityksensä Venetsiassa 1810. Ooppera kestää ainoastaan tunnin ja 15 minuuttia, mutta siinä ajassa ehditään käydä läpi melkoiset suhde- ja muut kiemurat, jotka päättyvät onnellisesti "oikeiden parien" saadessa toisensa.\nOpéra national du Rhinin oopperastudio oli valmistanut produktion, joka esitettiin Strasbourgin lisäksi Mulhousessa ja Colmarissa. Ehdin näkemään tuotannon viimeisen esityksen. Koska käsiohjelmaa ei ollut ja oopperan nettisivuilla ei vaivauduttu kertomaan ketkä teoksen olivat ohjanneet ja puvustaneet, en voi kiittää heitä nimeltä mainiten. Esityksen jälkeen he kuitenkin saapuivat lavalle kumartamaan. Ohjaus oli kaikessa yksinkertaisuudessaan näppärä ja osuva, ja siihen oli annosteltu huumoria hienostuneesti. Henkilöohjaus oli tarkkaa ja sisälsi nokkelia vitsejä tai oivalluksia mm. kanadalaisen Slookin kohdalla (tosin Kanada ja Yhdysvallat menivät sekaisin mm. kansallislauluviittauksessa ja matkalaukun lipunväreissä). Puvustus oli myös oikein onnistunut ja iloinen väriläiskä. Viitteellisenä lavastuksena oli vain pöytäryhmä, skootteri jne.\nPieni orkesteri oli koottu Orchestre philharmonique de Strasbourgin soittajista. Kapellimestarina toimi Antonino Fogliani, joka pääsi osallistumaan myös näyttelemiseen. Kohtuullisen hyvätasoisen solistisekstetin muodostivat Jaroslaw Kitala (Tobia Mill), Francesca Sorteni (Fanny), Emmanuel Franco (Slook), Diego Godoy (Edoardo Milfort), Nathanaël Tavernier (Norton) ja Coline Dutilleul (Clarina).\nLähettänyt Germont klo 5.4.16 Ei kommentteja:\nPoliittisesti (aikanaan) epäkorrektia oopperaa Meiningenissa\n3.4.2016 Albert Lortzingin ooppera Regina Das Meininger Theaterissa (Südthüringisches Staatstheater) Meiningenissa\nLortzing kirjoitti libreton ja sävelsi Regina-oopperansa Euroopan hulluna vuotena 1848. Ensiesityksensä se sai kuitenkin vasta 1899 Berliinissä - ja silloinkin Adolph L'Arrongen kovasti muokkaamana. Ilmeisesti oopperan alkuperäinen teksti oli ollut liian tulenarka. Lakkoilevat tehdastyöläiset, sosialismin tuoksu ja vapautta julistavat, vallankumoukseen assosioituvat laulut olivat liikaa kaikkien myllerrysten keskellä ja vielä pitkään niiden jälkeenkin. Reginan alkuperäisversio sai kantaesityksensä vasta 1998 ja sen jälkeen teosta on esitetty ainakin muutamassa saksalaisessa oopperatalossa.\nEli jälleen teos johon ei takuulla törmää Suomessa! Meiningenin produktion ohjanneen Lars Wernecken näkemys oli selkeä ja tarinaa tukeva. Lavastuksesta ja puvustuksesta vastasi Dirk Immich. Lancelot Fuhry johti Meininger Hofkapellea ja teatterin kuoroa. Musiikki sai hänen johdossaan runsaan ja romanttissävyisen tulkinnan, kuitenkin ilman turhaa paatosta tai imelyyttä. Lortzing oli säveltänyt tähänkin teokseen useita vauhdikkaita ja mahtipontisia kuoronumeroita. Jotenkin sävelkielestä tuli mieleen Fredrik Pacius!\nEsityksen solistit eivät tehneet kovin suurta vaikutusta. Useimmat hoitivat osuutensa ihan hyvin, mutta valloittavia esiintyjiä tai tulkitsijoita lavalla ei oikeastaan nähty. Pari heikkoakin suoritusta mahtui joukkoon - selvimpänä Richardin osan laulanut Daniel Szeili, jonka rahkeet loppuivat kesken moneen kertaan. Useita kukkoja ja rimpuilua ylärekisterin kanssa oli melkein tuskallista seurata. Simonin osassa kuultiin Ernst Garstenauer ja hänen tyttärensä Reginan osan lauloi Anne Ellersiek. Stephan oli Marián Krejčik ja Wolfgang Mikko Järviluoto, joka kuuluu talon solistikuntaan. Kilianin roolissa kuultiin Stan Meus, Beatena Carolina Krogius ja Barbarana Christiane Schröter.\nLähettänyt Germont klo 4.4.16 Ei kommentteja:\nVerdin harvinaisuus Bonnissa\n2.4.2016 Giuseppe Verdin ooppera Jérusalem Theater Bonnissa\nVerdi sävelsi vuonna 1843 oopperan I Lombardi alla prima crociata Temistocle Soleran librettoon. Muutamaa vuotta myöhemmin eli 1847 oopperasta valmistui uudistettu versio, Jérusalem. Sen ranskankielinen libretto perustuu Soleran tekstiin, ja on Alphonse Royerin ja Gustave Vaëzin käsialaa.\nI Lombardi -oopperaa näkee harvakseltaan Euroopan oopperatalojen ohjelmistoissa, mutta Jérusalem on ollut melkoinen harvinaisuus. Itse näin Lombardialaiset vuonna 2013 Hampurissa, ja nyt oli onneksi Jérusalemin vuoro. Käsiohjelman mukaan tämä oli "alkuperäislaitoksen näyttämöllinen ensiesitys" Saksassa.\nBonnin tyylikäs produktio oli yhteistuotanto Bilbaon ABAOn kanssa. Ohjauksesta vastasi Francisco Negrin, lavastuksesta Paco Azorín ja puvuista Domenico Franchi. Betonibunkkerimainen lavastus oli ehkä hieman ankea, mutta muuta valittamista lavallepanossa ei ollut. Suomessakin (mm. Savonlinnan oopperajuhlat) vieraillut Will Humburg johti Bonnin Beethoven-orkesteria. Hän teki aivan erinomaista työtä ja sai Verdin musiikin uskomattomaan lentoon. Varsinkin monet kuoronumerot olivat hyvin vaikuttavia.\nGastonin raskaan roolin oli saanut urakoitavakseen Sébastien Guèze. Varsin hyvin hän siitä selviytyikin, mutta loppupuolella ääni alkoi väsyä ja laulamisen tarkkuus kärsiä. Hurmaava Hélène oli Anna Princeva, jonka yleisö nosti suosikikseen. Muissa rooleissa lauloivat mm. Csaba Szegedi (Toulousen kreivi), Franz Hawlata (hänen veljensä Roger), Brigitte Jung (Isaure), Priit Volmer (paavin legaatti), Christian Georg (Raymond) ja Daniel Pannermayr (Ramlan emiiri).\nLähettänyt Germont klo 3.4.16 Ei kommentteja:\n1.4.2016 Joseph Haydnin ooppera L'isola disabitata Sigyn-salissa Turussa\nHaydnin L'isola disabitata (Autiosaari) vuodelta 1779 sai Turun produktiossa nimen Viettelysten saari. Esitys oli Oopperakammari ry:n, Turun ammattikorkeakoulun Taideakatemian ja Turun konservatorion yhteistuotanto. Ohjaaja Mikko Rantanen oli sijoittanut tapahtumat trooppiselle saarelle, jossa seurattiin Temptation Island -tyylistä tosi-TV-koheltamista. TV-formaatin ja muiden aikamme ilmiöiden parodia oli herkullista. Sen kruunasi seinälle projisoitu Rantasen "suomennos", jolla ei aina ollut kovin vahvoja yhtymäkohtia alkuperäiseen librettoon (ooppera toki laulettiin italiaksi). Slangin, teinien suosimien ilmaisujen, tunnettujen laulunsanojen ja sitaattien, raisiolaisvitsien ja monenlaisten sukkeluuksien kimara sai yleisön ulvomaan naurusta. Mikko Rantanen vastasi myös vaatimattomasta lavastuksesta, joka koostui lähinnä muutamasta aurinkotuolista.\nOrkesterina oli runsaan 20 soittajan Sigyn Sinfonietta, jota johti Marko Autio. Musiikillisesti esitys oli ihan pätevä, vaikka pieniä virheitä tai epätarkkuuksia ensi-illassa vielä kuultiinkin. Autio oli harjoituttanut pääasiassa opiskelijoista koostuneen orkesterin hyvin, sillä soitto ei ollut lainkaan tasapaksua ja nuoret muusikot pelasivat hienosti yhteen. Teoksen neljä roolia oli jokainen jaettu kahden laulajan kesken - näin ollen lavalla oli kaikkiaan kahdeksan solistia. Varsinkin naiset (Johanna Koiranen, Olivia Kyllönen, Anna Tuominen, Elsa-Maija Helminen ja Minna Lappalainen) olivat yllättävän hyviä ja laulutiellään jo pitkällä. Miehistä Ilmari Pirttilältä löytyi kaunista laululinjaa, mutta Sampsa Heiniöllä ja Andreas Nordströmillä on vielä paljon työstettävää, ennen kuin tekniikka on ammattilaistasolla.\nLähettänyt Germont klo 1.4.16 Ei kommentteja:\nLaatuviihdettä Hakaniemessä 23.4.2016 Kaktuksen ku...\nOpi perusasiat! 23.4.2016 Radion sinfoniaorkesteri...\nErikoinen sekoitus HKO:lta 22.4.2016 Helsingin kau...\nHäikäisevä päätös The Metin Tudor-oopperoille 19.4...\nMartin Wegeliuksen laulujen esiinnosto 17.4.2016 H...\nUpeaa ohjelmaa Encanto Festivalin konserteissa 16....\nNapakymppi-Hulttio 16.4.2016 Igor Stravinskyn oopp...\nOoppera 260 vuoden takaa - Suomen ensi-ilta nyt! 1...\nHavaijilaishupailua Pforzheimissa 10.4.2016 Paul A...\nDonizettia puskafarssina 9.4.2016 Gaetano Donizett...\nPieni operettiharvinaisuus Ulmissa 8.4.2016 Franz ...\nTaas yksi tylsä barokkioopperan ohjaus - onneksi m...\nKreikkalainen kärsimysnäytelmä 6.4.2016 Bohuslav M...\nRossinin varhainen namupala 5.4.2016 Gioachino Ros...\nPoliittisesti (aikanaan) epäkorrektia oopperaa Mei...\nVerdin harvinaisuus Bonnissa 2.4.2016 Giuseppe Ver...\nTosi-TV-ooppera Turussa 1.4.2016 Joseph Haydnin oo...


Kirjailijan häiriöklinikka: oppitunti\nRiitta 18. syyskuuta 2009 klo 10.38\nHyvä, hyvä! Jättäisin kuitenkin tuon loppukaneetin pois, siis kaksi viimeistä riviä. Jos runon minä on houkka, anna lukijoiden päätellä se itse. Jos he tuntevat sääliä, he tekevät sen pyytämättä. Runo on paljon vaikuttavampi, jos se loppuu makkarapapereihin nakkikioskin takapihalla. Lukijan ajatus lähtee tuulen ja papereiden mukaan. Loppukaneetti turhaan pysähdyttää lukijan ajatukset.\nHirlii 18. syyskuuta 2009 klo 11.44\nAivan samoin sanoisin, anna lukijan päättää onko runon minä houkka vaiko ei. Kelpo runo.\nKirsti 18. syyskuuta 2009 klo 13.33\nKiitoksia rakentavasta kritiikistä Riitta ja Hirlii:-)\nIlona Tammi 18. syyskuuta 2009 klo 20.25\nRiitalta ja Hiirliltä saitkin jo hyvää kritiikkiä. Joten minulle jää vain kehut: Pateettinen alku ja humoristinen loppu. Oikein hauska ja onnistunut muutos runossa. Tuo toisiksi viimeinen säe on oikein helmi alun jälkeen.\nkirsti 19. syyskuuta 2009 klo 7.58\nhelanes 19. syyskuuta 2009 klo 13.24\nElä elä unelmia makkarapapereihin.. ;)