Lasten enuresis - Virtsaputken 2020\nTyypit virtsankarkailua lapsilla ja hoitomenetelmät\nTämän taudin oireet eivät ole vaarallisia lapsen elämässä, vaan voivat kehittyä vakaiksi taudeiksi. Lisäksi he vahingoittavat lapsen psyykeä, estävät häntä täysin kommunikoimasta vertaisryhmien kanssa. Usein häiriön oireiden aiheuttama syy on monimutkainen sairaus.\nVirtsankarkailua lapsilla - tahattomia (tajuton) virtsapäästöjä, joilla on jatkuva säännöllinen luonne päivällä tai yöllä. Se ilmenee unen aikana, aktiivisten pelien aikana (hyppynaru, juoksu), naurua, stressaavissa tilanteissa.\nNykyaikaisessa lääketieteessä on yleisesti hyväksytty se, että se on oireyhtymä eikä sairauden nosologinen muoto. Oireita esiintyy 30 prosentilla alle 3-vuotiaista lapsista, 25%: sta - enintään 4 vuoteen. Kliininen sairaus on sairas 8-12% lapsista 4 vuoden kuluttua. Joskus yksittäisiä terveitä inkontinenssiä esiintyy terveillä 5-10-vuotiailla lapsilla. Usein löytyi sen muoto - enuresis. Taudin ongelmat käsittelevät lääketieteen alan asiantuntijat: pediatrinen neurologia, urologia, psykologia, psykiatria.\nVirtsankarkailua alle 2-vuotiaalla lapsella on normaali, fysiologinen ilmiö. Uuden sukupolven lapset ja pikkulapsilla ei ole mitään luonnollisista syistä johtuvaa virtsaamisvaivoja ensimmäisten elinvuosien aikana. He tekevät sitä tahattomasti, kun lasten keho kehittyy vähitellen.\nLapsilla hermoston reflex kaari ei ole täysin kehittynyt, heillä ei ole aivokuoren ja subkorttisen kontrollin virtsan päästöjen suhteen. Iän myötä lapsi palaa asteittain tämän tehtävän hallintaan. Lapsi, joka on 2-vuotiaasta, hallitsee jo voimakasta vaivaa. Hän tuntee, kun virtsarakon (lisä MP) on täynnä ja jonkin aikaa viivästyy tyhjenemistä.\nVirtsan poistoaukkojen osioiden neuromuskulaarisen kontrollin lopullinen kypsyminen tapahtuu 12-13 vuodella (kohti puberteettia). Mutta täydellinen valvoa virtsaamista tapahtuu aikaisemmin - kun lapsi saavuttaa 2,5-3-vuotiaat. Yli puolitoista vuotta hän jo tuntuu täyttävän MP: n ja alkaa kysyä potin. Samaan aikaan virtsan päästöjen viivästymisen taitoa tulisi lopulta muodostaa. Jos näin ei tapahdu, sinun tulee etsiä häiriöitä aiheuttavat tekijät.\nSomatovegetatiiviset säätelymekanismit palautuvat normaaliksi 3 ja enintään 4 vuoden kuluttua, joten lapselle virtsankarkailua pidetään patologisena oireena tämän iän saavuttamisen jälkeen. Usein inkontinenssi on tarkoitettu vain yön välityksellä, mutta sillä on monia muotoja.\nInkontinenssi johtaa hygieeniseen ja sosiaaliseen epämukavuuteen, joka on syy psykopatologisiin häiriöihin, jotka edellyttävät vakavaa hoitohoitoa. Itse asiassa se ei ole yhtä vaarallista kuin sairaudet ja häiriöt, jotka ovat sen syitä.\nLasten virtsankarkailua aiheuttavat seuraavat tekijät:\nstressaavaa, psykologista. Usein vanhempien avioero, rakkaiden kuolema, perheen riidat, vertaisten pilkkaaminen, tilanteen muutos tulee psykotraumaattiseksi. Pediatria huomauttaa, että kertakäyttövaipojen laajamittainen käyttö estää virtsaan vapautuvan refleksin muodostumista;\nlonkkaelinten virheellinen hermojen säätely aivojen tai selkäytimen vaurioista johtuen. Nämä ovat erilaisia traumoja (kraniocerebral, spinal-spinal), kasvaimet, infektiot (araknoidiitti, myeliitti);\nmielenterveyden häiriöt: autismi, skitsofrenia, epilepsia;\nanatomiset häiriöt virtsaputkimenetelmässä: urakkin ei-hävittäminen, ulkonäön ureteraalinen aukko, MP: n epämuodostuma, hypospadiat, infravesikulaarinen tukos;\nilmenee yöaikaan, hengenahdistusta (diabetes, kilpirauhasen vajaatoiminta, kilpirauhasen liikatoiminta);\nantikonvulsanttien, rauhoittavien aineiden ja vastaavien valmisteiden vastaanotto;\nEnuresis on monitieteellinen ongelma. Hänellä voi olla perinnöllinen luonne. Jos molemmilla vanhemmilla oli tämä ongelma lapsena, mahdollisuus lapsen esiintymisestä on 77%, jos vain yksi vanhemmista on sairas - 44%. Joskus ummetus johtuu virtsaputken infektioista. Virtsankarkailua päivällä tai yöllä 7-10-vuotiaalla lapsella, jonka syyt ovat stressi, hyperaktiivisuus, pidetään epäsäännöllisenä oireyhtymänä, jota psykologi käsittelee;\nEnuresis (yö, päiväaika) ja inkontinenssi erilaisissa ilmenemismuodoissa kehittyy perinataalisen ajan ominaisuuksien yhteydessä. Keskushermoston häiriöitä aiheuttavat abortin, gestisoitumisen, anemian, pienen ja moniin kastelun uhat.\nsyyt ovat myös sikiön hypoksia, kohdussa, tukehtuminen ja vaurio synnytyksen aikana. Lapsella on lisääntynyt riski kehittää MP: n neurogeeninen toimintahäiriö;\nyöinkontinenssin syy on joskus vasopressiinin väärä rytmi (antidiureettinen hormoni). Koska sen ylikuumeneminen on liian alhainen, munuaiset tuottavat lisääntynyttä virtsan määrää, MP liikaa - tajuttomasta virtsaamistumisesta tapahtuu;\nurogenitaalisen luonteen häiriöt: pyelonefriitti, kystiitti, virtsaputki. Lisäksi balanopostsiitti, vulvovaginitis, nefrotoosi jne.;\nMP: n korkea herkkyys ja inkontinenssi johtuvat allergisista sairauksista: urtikaria, atooppinen dermatiitti, astma, allerginen nuha.\nHyperäiset lapset kärsivät inkontinenssista useammin. Usein se aiheuttaa monia olosuhteita, erityisesti tämä viittaa psykologisiin syihin.\nLapsilla on viisi erilaista vesikalvoa (virtsaputken kautta virtsaputken):\nvälttämätöntä (välttämätöntä) - virtsan menetyksen akuutin kiireellisen kehotuksen huippuhetkellä. Tällaista häiriötä usein havaitaan yhdessä MP: n neurogeenisen toimintahäiriön hyperrefleksisen muodon kanssa;\nvirtsan stressihäviö. Se tapahtuu fyysisten toimintojen yhteydessä, johon liittyy hyppäys vatsanpaineessa. Lapsi menettää virtsan, yskää, nauraa, aivastelee, nostaa painoja, hyppää köyttä ja vastaavissa olosuhteissa;\nhäiriö johtuu sulkijalihaksen ja lantionpohjan riittämättömyydestä tai toiminnallisesta heikkoudesta. Syyt: neurologiset häiriöt (latentti myelodysplasia, selkäydinherna) MP: n sulkijalihaksimekanismin denervoinnilla. Muita tekijöitä: trauma, tuumorit selkäytimessä, vaikutukset peräsuoleen, transuretraaliin interventioihin;\nrefleksi. Se johtuu selkäydin- ja hermojärjestelmän virheellisestä yhteistoiminnasta. Syyt: kasvaimet, poikittainen myeliitti, selkäydinvamman johtumisreittejä. On hallitsematonta refleksia, joka ilmenee säännöllisesti (ilman ennakkoehtoa), virtsan umpeutumisesta. Tämä johtuu siitä, että selkäydin heijastuu liian herkäksi ja detrusor kutistuu spontaanisti. Vaikea selkäydinvaurio ja refleksityyppien inkontinenssi johtavat akuuttiin viivästymiseen jopa useita päiviä tai enemmän.\nparadoksaalinen ishuria - inkontinenssi johtuen liian laajasta MP: stä. Näyttää siltä, että virtsaputki on vahingossa menettänyt MP: n kriittisen ylivuodon vuoksi. Virtsaaminen tapahtuu itsenäisesti ilman potilaan osallistumista. Virtsa vapautuu pieninä annoksina (pisaroina) vähitellen, kun virtsarakon sisällä oleva paine ylittää intrauretraalisen paineen. Tämäntyyppinen toimintahäiriö kehittyy, jos heikentää detrusorin muistitoimintoa infrapunasäteilyn aikana ja jos selkäydin on ristisillä segmentillä väärä. Tällainen oireyhtymä esiintyy lapsilla, joilla on hypo- ja arefectoral neurogeeninen MP;\npieni virtsan väheneminen pienissä osissa, mikä on pysyvää. Se havaitaan virtsaamishäiriöissä ja normaalien yksivaiheisten virtsapäästötabletin taustalla lapsilla, joilla on kohonneet uretrit. Tähän liittyy myös sulkijalistimen vajaatoiminta (heikkous).\nYllä ovat tyypit vesic incontinence. Extravaskulaarinen - virtsan häviäminen tapahtuu muiden elinten, fistulojen, kanavien kautta. Tämä on tyypillistä uretaanien emätinektoopialle, ei-paranemalle urahukselle, fisteleille virtsaputkimenetelmässä.\nEnsimmäinen ja toissijainen tyyli on toinen. Jos lapsi menee itsensä alle syntymästä, tämä on ensisijainen tyyppi. Jos oireyhtymän ulkonäön ja refleksin muodostumisajan välillä oli aika virtsaamisen asianmukainen toiminta, tämä on toissijainen inkontinenssi.\nPediatrisessa urologiassa erittyy joskus virtsankarkailun ja virtsainkontinenssin käsite. Ensimmäinen on virtsan jatkuvuus, kun potilas ei tunne tarvetta. Toinen - lapsi ei pysty pitämään virtsaa, mutta tuntee halu. Päivä- tai yö-virtsankarkailua lapsilla kutsutaan perinteisesti enuresisiksi.\nVaikean inkontinenssin syyt ovat muun muassa MP: n, epispadian, virtsaputken infrapunan estämisen eksostrofiointi.\nInkontinenssi-oireyhtymä on ei-itsestään kestävä sairaus ja se havaitaan nosologisten sairauksien muodossa. Se on jaksottaista ja pysyvää, ilmentyneenä unessa tai myös herätyksen aikana, tietyillä toimilla (naurua, juoksemista) vähäisen vuotamisen tai MP: n spontaanin tyhjenemisen muodossa.\nLasten virtsainkontinenssiin liittyy usein tulehdusprosesseja virtsaputkessa, ummetuksessa, encopresissa. Iho joutuu kosketuksiin virtsan kanssa, joten on ihotulehdusta, pustuleita.\nEnuresis-lapselle on ominaista tunnepitoisuus, eristäminen, psykologinen haavoittuvuus, ärtyisyys, käyttäytymishäiriöt. Tällaiset lapset kärsivät usein punkituksesta, brukoksisuudesta, unihäiriöstä, nukkumisesta, nukkumisesta. Kasvatiivisen patologiat paljastuvat myös: takykardia, bradykardia, hikoilu, syanoosi, kylmä ääripäitä.\nTutkimuksen ja analyysin tarkoituksena on selvittää virtsankarkailun syyt. Diagnoosiin liittyi useiden eri alojen lasten lääkärit: pediatria, urologit, gynekologit, nefrologit, psykiatrit ja psykologit.\nSeuraavat tutkimukset tehdään:\nsomaattinen suunnitelma: anamneesin kokoelma, yleisen tilan arviointi, lapsen tutkiminen;\nuronefrologiset tutkimukset. Tämä on laaja luettelo manipulaatioista: päivittäisen rytmin arviointi, yleinen virtsaanalyysi, bakteriologinen kulttuuri, Nechiporenko, Zimnitsky-analyysi. Tähän ryhmään kuuluvat uroflowmetria, munuaisen ultraäänitutkimus ja MP, urografia, uretrosytoskopia;\nkomplikaatioita perinataalisesta historiasta, arvioidaan neurologisia tekijöitä EEG: llä, EchoEG: llä, REG: llä ja kraniografialla;\njos selkärangan epämuodostumia epäillään, X-säteet, CT, MRI lumbosakraalisesta osasta, sähköromuografia;\nkun informaatio on riittämätön, käytetään invasiivisia tutkimuksia: retrogradinen kystometria, profiometria, cystoskopia virtsaputken mitoituksella, MP: n lihasten elektromyografia, uretrosystoskopia;\nmuut neurofysiologiset tutkimusmenetelmät.\nUsein inkontinenssi liittyy lapsen psykologisiin ongelmiin (stressit, liiallinen aktiviteetti), eikä sillä ole sen ytimessä vakavia patologioita. Se voi kulkea itsestään muutaman vuoden kuluttua.\nJoka tapauksessa virtsankarkailu vaatii lääkäreiden välitöntä hoitoa, koska se voi olla merkki lantion elinten orgaanisesta patologiasta, mikä vaatii välitöntä korjausta. Tämä häiriö, joka kehittyy infektioiden ja tulehdusten taustalla, pyrkii etenemään.\nOrgaanisia patologioita hoidetaan urologilla, neurogeenisellä (ei ole yhteydessä orgaanisiin vahinkoihin) - terapeutissa.\ntulehdusprosessien konservatiivinen hoito;\nhoito lasten psykologi, psykiatri (mukaan lukien lääkkeiden käyttö);\nlääkehoito, nootrooppisten lääkkeiden kursseja.\nKäsittelyprosessi on monipuolinen. Se ottaa huomioon tämän häiriön etiologiset tekijät. Operatiivisia toimenpiteitä käytetään aivojen alentuneiden virtsatieiden synnynnäisten häiriöiden poistamiseksi tai minimoimiseksi. Korjaus kirurgisilla menetelmillä suoritetaan: kyystoplastia, uretraalimuovia. Toimenpiteen jälkeen seuraa kuntoutusaika, johon voi kuulua kliininen tutkimus urologisessa tai nefrologisessa osastossa.\nEdellä mainitussa potilasryhmässä inkontinenssivariantteja esiintyy usein leikkauksen jälkeisenä aikana. Tämä korjataan toistuvalla avoimella (looped sphincteroplasty), suljetulla (MP: n kaula endokollegoplastilla) interventioiden avulla.\nTulehdusprosesseja hoidetaan antibakteerisella hoidolla. Se toteutetaan ottaen huomioon virtsan bakteriologisen viljelmän analyysi. Tärkeä hoitopaikka on fysioterapia.\nPotilaat, joilla on MP: n neurogeeninen toimintahäiriö, määrätään neurologisista hoitomenetelmistä, jotka on tarkoitettu hermoston vaurioon. Tämän lisäksi käytetään oireita uronefrologisia toimenpiteitä, jotka johtavat MP: n toimintaan ja komplikaatioiden normalisointiin.\nVirtsankarkailua tytöillä, joilla on emätin refluksi, edellyttää lisäksi konsultaatiota lastenlääkärin kanssa, joka tarvitsee tarvittaessa asianmukaista hoitoa. Tätä potilasryhmää käytettäessä käytetään vaiheittain hoitoa: säännöllinen hoitokurssi 3-4 kuukauden välein 10 päivän ajan. Kirurginen toimenpide MP: n neurogeeniseen toimintahäiriöön on tehottomana: lyhyen aikavälin parannuksen jälkeen sairaus toistuu.\nPotilaille, joilla on psyykkisiä häiriöitä ja toissijainen inkontinenssi (virtsajärjestelmän kehittymisen patologioiden poistamisen jälkeen) hoito on välttämätöntä lapsipsykologille psykiatriselle neuvonantajana urologin ja nefrologin kanssa.\nJärjestelmässä on tärkeä rooli. Stressaavat tilanteet poistetaan, hyväntahtoinen ilmapiiri luodaan. Lapsi opettaa säilyttää virtsan, mennä pottiin tietyn ajan, jne.\nEri inkontinenssimuotoja käytettäessä käytetään fysioterapian menetelmiä: darsonvalisaatio, elektroforeesi, elektrosleep, MP: n elektrostimulaatio, transcranial electrostimulation.\nEhkäisevät toimenpiteet ovat moninaisia, koska häiriö on polyetologista luonnetta. Suosituksiin kuuluu unen, lepoa, heräämistä, ajoissa tapaamista, terveys- ja hygieniakoulutusta, joka antaa mukavan psykologisen ilmapiirin.\nEhkäisyyn kuuluu myös tulehduksen, virtsateiden infektioiden ja virtsatietojärjestelmän häiriöiden ajoissa havaitseminen ja hoito. On kiellettyä kiusata lapsi inkontinenssin vuoksi: tämä lisää hänen syyllisyytensä ja häpeän tunteensa, edesauttaa alemmuuskompleksin kehittymistä. Tärkeä rooli ennaltaehkäisyssä on oikea raskauskausi.\nEnnaltaehkäisy Miksi punnitaan puhtauden astetta?\nNaiset Viivästynyt virtsaaminen\nSäännöllinen seksi on tärkeä rooli miehille. Jos intiimi elämä on kunnossa, vahvemman sukupuolen edustajat ovat varmoja ja ovat hyvillä tuulella.


Tästä myyntiin ikäisekseen siisti volvo. Volvoon tehty jakopääremontti 268436 km kohdalla. 6.8. Vaihdettu molemmat raidetangonpäät ja alapallonivelet sekä säädetty aurauskulmat. Tänä keväänä vaihdettu etuiskarit ja tehty kytkinremontti sekä vaihdettu moottoriöljyt ja suodatin. Volvossa on myös ammattilaisen tummentamat ikkunat. Kaikista remonteista kuitit tallessa. Leimaa vuoden loppuun asti jäljellä. Autossa on hyvät kesärenkaat aluvanteilla ja hyvät talvirenkaat peltivanteilla. Mukaan saa autossa olevan subbarin ja pioneerin soittimen. Jotain jäi varmasti kertomatta joten lisätietoja saa kysymällä.\nNettiauto ID 9832877


Keräättekö jotain tiettyä levymerkkiä? | Hifiharrastajat.org Foorumi\nKeräättekö jotain tiettyä levymerkkiä?\nNiin kuin aikaisemminkin on ainakin välillisesti ollut puhetta, että esim. tietyt englantilaiset levymerkit ovat keräilemisen väärtejä, niin keräättekö te jotain tiettyä levymerkkiä?\nAinakin kotimainen Love Records on aina ollut harastajien kestosuosikki. Mitäs muuta?\nItseäni kiinnostavia merkkejä, vaikken niitä varsinaisesti kerääkään kaikien edellä mainittujen lisäksi ovat mm. Music For Nations, Purple Records, Albert Productions, Stiff...\nKertokaa omista mielenkiinnon kohteistanne.\nEn ehkä keräile niin, että koko kataloogi pitäisi olla hyllyssä, mutta tietyt levy-yhtiöt antavat jonkinlaisen laatutakuun julkaisuissaan. Yhteistä näille näyttäisi olevan kokoelmien julkaisu ja musiikista, jota ei juurikaan alkuperäispainoksina saa. Eli puhuttaisiinko näiden kohdalla kulttuuriteosta oikeastaan?\n- Mississippi Records: Kotikutoisista c-kasettikokoelmista liikkelle lähtenyt lafka, joka julkaisee harvinaisempaa bluesia, gospelia ja maailmanmusaa. Myöhemminkin kansissa näkyy aika vahvasti "oman käden jälki".\n- Honest Jon´s: Jos jonninmoista musiikkia julkaiseva yhtiö, mutta se isoin herkku lienee EMIn arkistoista kaivettujen savikiekkojen julkaisu teemoittain kokoelmina.\n- Monk Records: Julkaisee pääasiassa vanhaa bluesia, bluegrassia ja jazzia. Usein viellä artistin koko olemassa olevan tuotannon ja jälleen savikiekoilta kaivettuna.\n- Soul Jazz Records + rinnakkaismerkki Universal Sound: Tunnetuimmat julkaisut lienevät erilaisella tavalla jamaicalaiseen musiikkiin lähestymiskulmaa hakeneet kokoelmat, Dynamite 100%-600%, jotka vaikka sinänsä sisälsivät kaikkea mahdollista reggaesta ja sen ympäriltä, eivät kansissa maininneet sanaa "reggae" lainkaan vaan subtitle listasi soulia, funkkia, rocksteadyä yms. Tämä tietysti auttoi länsimaissa Bob Marleyn reggae-tyyliin jämähtänyttä yleisöä pääsemään irti fakkiutuneisuudestaan. Reggaeta on julkaistu kuitenkin rehellisesti Studio One-kokoelmien muodossa ja nykyisellään julkaisutoiminta kattaa niin konemusan kuin taidesuhinankin ja kaikkea siltä väliltä. Erityinen maininta laadukkaista prässeistä.\n- Numero Group: Pääasiassa historian unohtamien soul-levymerkkien tuotantoa penkova yhtiö, jonka levyjen kannet tuntuvat olevan välillä varsinaisia taideteoksia ja samalla hyvin informatiivisia paketteja artisteista ja heidän historiastaan. Julkaisuissa on toki monensorttista musiikkia, soulin lisäksi selvin linjaus lienee 60-luvun folk-artistien tuotanto.\n- Sound Way: Pääasiassa hienoja afro-kokoelmia, mutta myös lattaria.\n- Analog Africa: Julkaisee afrofunkkia ja nykyisellään myös lattaria, hienoina, lähes tutkielman omaisina paketteina.\npienenä poikana ostin kaiken mitä Bad Vugum julkaisi. nykyään vastaavia merkkejä ovat Ricky-Tick, Hyperdub, Harmönia ja Flogsta Danshall. Ektro Recordskaan ei kyllä ole kovin kaukana tuosta sarjasta.\nniin joo, merkkinä kyllä myös Timmion herättää kiinnostusta\nMinä en oikeastaan kerää mitään (yeah right!), mutta aika usein kohdalle osuvat Love Recordsin levyt herättävät mielenkiintoni. Muuten ehkä enemmänkin jatsin parissa samaa taipumusta on ainakin seuraavilla Impulse, Enja, CTI ja ECM-orkkiksilla..\nJossain määrin Verven levyt herättävät aina oman mielenkiintoni. Enkä tähän mennessä ole vielä yhteenkään tuollaiseen levyyn pettynyt.\nTrue, Verve unhoittui ihan selkeästi tuosta omasta koplasta. Ja se, ja se, jse..\nOmaa listaa katsoessani tajusin, että lähes kaikkien julkaisut ovat savikiekoilta tai muuten ei niin audiofiilisistä lähtökohdista tuotettuja. Eli tuolla "laatutakuulla" meinasin sitten jotain muuta kuin soundipolitiikkaa äänentoistoharrastajan näkökulmasta.\nmm. enja:n ja Pablo'n julkaisemia jazzeja tulee kohdalle osuessa katsastettua tarkemminkin. Ja ECM nyt on takuutuote toki. Mutta mitään merkkiä en sillai keräile. Enkä toisaalta hyljeksikään.\nEipäs nuo omassakaan listassa olevat siinä mielessä soundipoliittisia valintoja ole, ehkä Impulsea lukuunottamatta. Enemmän on vain sattunut noille merkeille keskittyvän itselle mielenkiintoisia artisteja ainakin tietyille aikakausille, varsinkin CTI on tästä hyvä esimerkki..\nOmassa hyllyssäni Kaikki vanhat 50-60l jaskalevyt orkkiksina on must. Varsinkin hyväkuntoiset orkkis Impulset, Vervet, Bluenotet ja Prestiget.\nTämä on säilynyt kestosuosikkina vuosikymmenestä kolmanteen...\nKovin harva bändi tuonne esikoistaan pääsee enää tekemään, mutta tuntuu että kaikki sinne jossain vaiheessa päätyy\nMuita kovahkoja nyt lonkalta Red Scare, Hellcat, Epitaph, Nitro, Asian Man, Lookout, Woimasointu...\nHat Hut, Harmonia Mundi, War Office Propaganda, Ahnstern, Rage In Eden, Heimatfolk, Eish & Licht, Percht, Steinklang, Cold Meat Industry, Cold Spring, Equilibrium Music, Durtro, Tesco Germany, Plan 9, World Serpent, Heidenvolk, Grunwald, Shayo jne, jne.............\nCold Meat Industrya diggaillaan tälläkin. Todella paljon laadukkaita julkaisuja. Suurin osa klassisesta on taas puolestaan Naxosin julkaisemaa, tosin hinta lienee syy miksi klasari on tullut ostettua tältä lafkalta. Ne eivät ole tosin vinskoja myöskään.\nNoiden orkkiksia mäkin rupeen kerään heti kun lottovoitto, semmoinen isompi, osuu kohdalle tai muuten vaan rikastuu.\nHeh, olen vahingossa kerännyt kaikki erään 'levymerkin' julkaisut.\nVerbatim on ollut jo pidempään mun kestosuosikki levymerkeissä, johtuen lähinnä noista Nierlestä tilatuista teostomaksuttomista 2x100 kpl kakuista.\nJaa oliks tää vinyylipuoli...no sori > ECM:ää tuli koottua melko tarkkaan tuon formaatin kulta-aikana kaheksankytluvulla, johtuen joka toisen levyn "talonrumpali" DeJohnettesta. Silloin ei ollut vielä nettiä vaan levykaupasta sai sellaisen paksun kataloogin josta valkkasin ne tilattavat. Olihan siinä suuren urheilujuhlan tuntu kun viikon parin päästä tuli muutama kilo mustaa kultaa, voi sitä kultaista kasariaikaa... 8)\n^ , vinyylipuoli. Ei noi munkaan levyt vinyylejä ole. Kummaa formaattisotaa/jakoa taas lietsotaan vinyyyylistien puolelta.\nKummaa formaattisotaa/jakoa taas lietsotaan vinyyyylistien puolelta.\nNo en nyt varsinaisesti kerää, mutta ostan kuitenkin laatujulkaisuja seuraavilta levymerkeiltä: Decca, Columbia, RCA. Siis brittejä ja jenkkejä lähinnä. Säveltäjä/teos/levytys/esiintyjä/orkesteri/kapu, kaikkien on oltava ykkösluokkaa tai sanotaan nyt että ainakin emotionally approved by me. En osta mitä tahansa garbagea näiltäkään merkeiltä. Enkä ylihintaisia. Klasarista oli nyt kyse ja kohtuuhintaisesta sellaisesta, ostan musiikillisten arvojen enkä levyn harvinaisuuden perusteella. Mutta muut levymerkit eivät kyllä juurikaan kiinnosta.\nKevyestä musiikista puhuttaessa, en kerää mitään levymerkkiä, vaan ostan artistin perusteella, mutta kokoelmat ja halpajulkaisut jätän sittenkin rauhaan.\nNiin kun nyt kerran keräämisestä oli tässä kyse, niin harvempi tunnustaa keräävänsä ainakaan kirjaston levyistä kopioituja cdr:iä - jos nyt formaateista on taas ihan pakko nostaa älämölöä.


Pelien Lataaminen Netistä Lausunto - Lista: Kasino Ilman Tiliä\nPelien Lataaminen Netistä Lausunto\nJokaisella nettikasinolla on tietenkin Pelien Lataaminen Netistä nettipelejä, bonus talletuksella tai ilman ja hauskaa. Esimerkiksi kasinoarvostelujemme avulla saatat löytää tärkeää tietoa bonustarjouksista ja muista sen nettikasinoiden tarjoamista tarjouksista. Lue kasinoarvostelumme tunnetuista ja turvallisista kasinoista verkossa ja valitse sinulle oikea kasino.\nHaluamme helpottaa kasinopelaajien elämää kasinosivullamme. Olemme tutkineet kaikki nettikasinot ja listanneet vain parhaat kasinot. Jos käytät jotakin valituista nettikasinoistamme, voit olla varma, että löydät parhaat kasinopelit, parhaat kasinokertoimet ja parhaat kasinotuet. Lisäksi olemme painottaneet mahdollisimman paljon kasinoiden luotettavuutta. Kaikki nettikasinot kasinosivustollamme ovat 100% luotettavia. Olemme tehneet tämän työn, joten sinun ei tarvitse tehdä sitä. Toivotamme kaikille nettikasinopelaajille paljon hauskaa ja Pelien Lataaminen Netistä onnea! ! Parhaat nettikasinot pelaajaluokituksiin verrattuna.\nNykyään on helpompaa kuin koskaan haastaa onnen jumalatar. Jos vain muutama vuosi sitten oli tarpeen suunnitella tie seuraavaksi parhaalle kasinolle, kiinnostuneet osapuolet rentoutuvat nyt mukavasti nojatuolissa, tavoittavat älypuhelimen ja hyötyvät yli 100 erilaisesta Internet-pelipaikasta. Ainoa vaikeus on valinnan tuska. Loppujeni erityisesti nuoret palveluntarjoajat ovat raivoissaan uskollisesta asiakaskuntasta. Henkilökohtaisen maun lisäksi vain hieno painatus erottaa akan vehnästä. Jos haluat lukea lisää artikkeleita nyt, älä epäröi, vaan napsauta heti: taivas putoaa peli.


Kommunistinen Työväenpuolue Rauhan ja Sosialismin puolesta r.p. - PDF\nKommunistinen Työväenpuolue Rauhan ja Sosialismin puolesta r.p.\nDownload "Kommunistinen Työväenpuolue Rauhan ja Sosialismin puolesta r.p."\nMartti Ville Karjalainen\n1 Kommunistinen Työväenpuolue Rauhan ja Sosialismin puolesta r.p. PERIAATEOHJELMA Kommunistinen Työväenpuolue Rauhan ja Sosialismin puolesta(ktp) on työväenluokan puolue. Puolue on vuonna 1918 perustetun kommunistisen puolueen seuraaja kaikessa siinä, missä puolue toimi tieteellisen sosialismin, marxismi-leninismin perustalta. Kommunistinen Työväenpuolue kutsuu riveihinsä Suomen työtätekevää kansaa: työläisiä, toimihenkilöitä, viljelijäväestöä, henkisentyöntekijöitä, ammatinharjoittajia, pienyrittäjiä, eläkeläisiä, opiskelijoita ja kaikkia niitä riistetyn väestön osia, jotka elävät eläketuloilla, opintotuella tai avustuksilla. Tämän väestön toimeentulo ja edut perustuvat pääasiassa omaan työhön ja siitä saatavaan toimeentuloon. Se muodostaa vahvan perustan näiden ihmisten yhteistyölle työväenluokan ja kapitalistiluokan luokkajakoon perustuvassa yhteiskunnassa. Yhteiskunnan pieni vähemmistö kuuluu kapitalistiluokkaan, joka omistaa suurimman osan tuotantovälineistä ja joka liittoutuu omistuksineen yhä kiinteämmäksi osaksi kansainvälistä suurpääomaa. Suuri enemmistö kuuluu tuotantovälineitä omistamattomaan työväenluokkaan, joka tuottaa työllään kaiken yhteiskunnan toimeentuloon ja kehittämiseen tarvittavan uuden arvon ja työnantajille jäävän lisäarvon. Enemmistöryhmään kuuluvat myös omalla työllään elävät viljelijät ja ammatinharjoittajat. Yhteiskuntamme perusristiriita on työn ja pääoman välinen ristiriita. Työ on luonteeltaan yhteiskunnallista. Yhteiskunnan kaikki perusongelmat aiheutuvat työtätekevien ihmisten työllä tuotetun lisäarvon riistosta ja epäoikeudenmukaisesta työn tulosten jaosta, mikä johtuu tuotantovälineiden kapitalistisesta yksityisomistuksesta. Kapitalistit käyttävät tänäänkin oikeistopolitiikan tuella työtätekevän ihmisen tuottaman uuden arvon entistä suurempien pääomien kasaamiseen, oman kilpailullisen asemansa lujittamiseen ja kaikkeen sellaiseen, mikä pönkittää yksityisen kapitalistin tai kapitalistiryhmien etua. Työtätekevien ihmisten työn tulokset käytetään kapitalistien etujen puolustamiseksi yhä suuremmassa määrin myös asevarusteluun. Näiden tavoitteiden toteuttamiseksi kapitalisteilla ovat apuna kapitalistista yhteiskuntajärjestelmää ihannoivat ja sen puolesta toimivat hallitukset, puolueet, järjestöt ja luokkasovun säilyttämisen puolesta toimiva yhteiskunnan päällysrakenne. Kommunistinen Työväenpuolue toimii kaikissa oloissa työväenluokan ja sen liittolaisten lähtökohdista järjestämällä toimintaa työtätekevän kansan aseman parantamiseksi, yhteiskunnallisen edistyksen lisäämiseksi ja kestävän liiton luomiseksi eri työtätekevien kerrosten välille, tavoitteena sosialistinen Suomi Tieteellinen sosialismi Kommunistinen Työväenpuolue eroaa laadullisesti kaikista muista puolueista siinä, että sen toiminnan perusta on yhteiskuntailmiöiden tieteellinen ymmärtäminen, koska yhteiskunnan toiminta ohjautuu yhteiskunnallisten lainalaisuuksien mukaan. Teollisuustuotantoon perustuva kapitalistinen yhteiskunta syntyi Euroopassa luvuilla. Syntyi valtaisa työväenluokka, jonka ytimenä oli tehtaissa työskentelevä työväestö. Heidän työllään kapitalisteille kasaantui yhä enemmän ja enemmän lisäarvoa. Riistonsa kohteiksi kapitalistit alistivat välillisesti myös viljelijäväestön, jonka tehtävä oli tuottaa halpoja raaka-aineita ja elintarvikkeita, sekä luovuttaa maata kapitalistien tarpeisiin. Kapitalistit valloittivat myös uusia alueita ja loivat maailmanlaajuisen siirtomaa-orjuuden, jolla oli keskeinen osa kapitalististen pääomien kasaamiskeinona. Toiminta siirtomaissa perustui alueiden luonnonvarojen ryöstöön, mihin kuului alkuperäiskansojen alistaminen ja jopa kokonaisten kansojen tuhoaminen. Oikeuksiensa puolustamiseksi\n2 työväenluokka, viljelijäväestö ja siirtomaissa alkuperäiskansat kävivät ankaraa luokkataistelua kapitalisteja vastaan. Monet filosofit ja kansantaloustieteilijät yrittivät ymmärtää yhteiskunnan sisäistä liikuntaa ja etsiä keinoja yhteiskunnallisten epäkohtien korjaamiseen. Lopullisesti tämä selvisi, kun Marx ja Engels mursivat yhteiskunnalliset raja-aidat ja itse osallistuivat työväenluokan mukana kapitalistien vastaiseen taisteluun. Se avasi esteet yhteiskuntakehityksen lainomaisuuksien tieteelliselle ymmärtämiselle. Tieteellinen käsitys yhteiskuntakehityksen lainomaisuuksista osoitti työtätekevän kansan aseman. Marxin ja Engelsin suorittaman yhteiskuntatieteellisen tutkimuksen tuloksena syntyi dialektisen ja historiallisen materialismin filosofia ja siihen perustuva kansantaloustiede. Myöhemmin Lenin selvitti kapitalismin yhteiskuntakehitystä ja toi esille muun muassa teorian imperialistisesta kapitalismista. Näitä tieteenaloja, erotukseksi porvarillisista yhteiskuntatieteistä, nimitämme marxismi-leninismiksi. Ne muodostivat käänteen työväenliikkeen toiminnassa. Yhteiskunnalliset ilmiöt voitiin ymmärtää tieteellisesti. Ne loivat teoreettisen perustan työväenluokan järjestäytyneelle toiminnalle. Kyettiin luomaan keinot yhteiskunnan ongelmien ratkaisemiseksi ja oikeudenmukaisen, sosialistisen yhteiskunnan rakentamiseksi. Syntyi sosialismiin ja kommunismiin suuntautuva työväenliike. Kommunistinen Työväenpuolue on ennen kaikkea työväenluokan puolue. Puolueen toiminnan keskeisin tavoite on luokkatietoisuuden laajentaminen työväenluokan keskuudessa ja järjestää toimintaa marxilaisleniniläiseen yhteiskuntakäsitykseen perustuvan tietoisuuden levittämiseksi työtätekevän kansan keskuuteen. Elämme luokkataistelun maailmassa Maailman yhteiskuntakehityksen historia on ollut luokkien välistä taistelujen historiaa. Kapitalismin historia on täynnä ankaraa riistoa ja luokkataistelua. Työväestö teki alussa jopa yli 16-tuntisia työpäiviä. Talonpoikien työn tulokset hyödyttivät kapitalistista omaisuuden ja pääomien kasaantumista. Kokonaisia kansoja orjuutettiin tai surmattiin kapitalistisen järjestelmän toimesta. Kapitalistinen tehdasteollisuus on saastuttanut vuosisatoja maailmaa, vesistöjä, ilmastoa ja maaperää samalla kun pääomat ovat kasaantuneet. Työväenluokan ja kapitalistiluokan välinen taistelu jatkuu nykyisinkin taukoamatta. Aikakaudellemme on ominaista kapitalistien voimakas pyrkimys laajentaa taloudellista ja poliittista valtaansa. Tästä ovat aiheutuneet maailmansodat ja monet muut sodat, jotka tänäänkin aiheuttavat onnettomuutta miljoonille työtätekeville ihmisille. Kärjistyvälle luokkataistelulle on ominaista voimakas etutaistelu kapitalistien ja työväenluokan välillä, mikä ilmenee palkka- ja työehdoista käytävinä työtaisteluina ja lakkoina. Luokkataistelu näkyy myös sosiaali- ja perusturvan kehittämisestä käytävässä taistelussa, sekä yksityistämistä vastustavana liikkeenä. Kysymys on siitä, kenellä on taloudellinen ja poliittinen valta. Luokkataistelua käydään niin talouden, politiikan kuin myös ideologian alueilla. Luokkataistelun tuloksena työväenluokalla on pitkäaikainen kokemus yhteiskunnan rakennustyöstä. Ajallemme ominainen luokkataistelun vaihe on merkinnyt voimistunutta työtätekevien riistoa, jopa heidän täydellistä kurjistumista. Se, että luokkien välinen ristiriita ei tänään kaikkialla kärjisty isoiksi luokkayhteenotoiksi osoittaa työväen luokkatietoisuuden ja yhtenäisen järjestäytymisen heikkoutta ja toisaalta kapitalistien vahvuutta tilanteessa, jossa työväen etuja ja oikeuksia heikennetään. Luokkataistelun kärjistyminen näkyy kaikkialla maailmassa. Entisen siirtomaa-orjuuden tilalle on luotu kolmannen maailman maiden taloudellinen alistaminen, uuskolonialismi. Näissä maissa ongelmat kasaantuvat. Työttömyys, köyhyys, elintarvikkeiden riittämättömyys, elinympäristön pilaantuminen, sodat ja pakolaisongelmat kärjistyvät. Uuskolonialismin seurauksena maat ovat myös velkaantuneet rikkaille\n3 lainoittajilleen, joiden ohjeiden mukaisesti ne ovat kehittäneet talouttaan. Uuskolonialistisen riiston ja kapitalistisen rajoittamattoman ylikansallisen toimintavapauden (globalisaation) toteuttajina toimivat maailman pääomapiirien hyväksi muun muassa Maailmanpankki ja Kansainvälinen valuuttarahasto. Valtavista pääomien määristä huolimatta maailmassa ei ole koskaan kuollut nälkään niin paljon ihmisiä ja erityisesti lapsia kuin nykyään. Entisten Itä-Euroopan sosialististen maiden alueilla on lisääntynyt eriarvoisuus, työttömyys, köyhyys, sairaudet ja odotettavissa oleva elinikä on lyhentynyt. Venäjällä tilannetta voidaan kutsua jopa katastrofaaliseksi syntyneen kapitalistiluokan toteuttaessa rikollisin keinoin pääomien kokoamista. Kapitalistisissa teollistuneissa maissa työttömyys, sosiaali- ja perusturvan heikennykset, julkisen talouden yksityistäminen ja tulonjaon muutos pääomantulojen hyväksi on aikaansaanut kansanjoukkojen keskuudessa elintason laskun. Maailmanlaajuisesti kärjistyvät ympäristöongelmat ovat kasvussa. Kapitalististen pääomakeskittymien tiivis yhteys sotilasliitto Natoon ja Euroopan Unioniin on johtanut sotilaallisen voiman lisäämiseen, lisäten sodan vaaraa. Sosialismin heikentyminen maailmassa Neuvostoliiton ja muiden Itä-Euroopan sosialististen maiden käännyttyä kapitalismin tielle vastavallankumouksellisten voimien toimesta ei vahvistanut rauhaa. Päinvastoin. Sodat on sytytetty Eurooppaankin ja ne ovat lisääntyneet eri puolilla maailmaa. Kapitalistiset valtiot käyttävät yhä enemmän rahaa asevarusteluun pääomaryhmittymien painostuksesta, jotta pääomapiirit pääsisivät jakamaan maailman uudelleen. Pääomakeskittymien välillä solmitaan väliaikaisia liittoja, mutta sopimuksista huolimatta niiden välillä kasvaa erimielisyys maailmanjaosta ja sodan vaara kasvaa. Kommunistisen Työväenpuolueen perustehtävä on kulloinkin vallitsevassa tilanteessa järjestää työväenluokkaa kapitalismin vastaiseen taisteluun. Kommunistit osallistuvat työväenluokan etujen puolesta käytävään taisteluun eri muodoin ja erilaissa yhteyksissä: työväenjärjestöissä, kuten ay-liikkeessä, rauhan-, solidaarisuus-, ympäristö- ja EU:n vastaisessa liikkeessä ja muussa kansalaistoiminnassa. Kommunistit ovat sellaisissa kansanliikkeissä mukana, joiden toiminta on osa kapitalismin vastaista rintamaa. Maailman jako kapitalistiryhmien kesken kiihtyy Historiallisessa yhteiskuntakehityksessä feodalismia seurasi kapitalismi, kapitalistiset kansallisvaltiot muotoutuivat ja tuotantovoimien kehitys mahdollisti laajojen markkinoiden syntymisen. Samalla valtioissa luotiin kansallinen lainsäädäntö puolustamaan talouden kehitystä tietyllä valtion maantieteellisellä alueella. Yksityisten pääomien kasaantuessa kävivät kansallisvaltioiden rajat kapitalistien toiminnan kannalta liian ahtaiksi. Nykyisellään yksityiset pääomat ovat kasaantuneet niin suuriksi, että ne edellyttävät rajoittamatonta ylikansallista toimintavapautta, kun pääomia siirrellään maailmanlaajuisesti kapitalististen valtioiden alueilla. Pääomapiirien ja kapitalistien ehdoilla on rakennettu valtioiden talousalueliittoja kuten EU ja monet muut vapaakauppa-alueet. Talousalueliittojen pyrkimys hallita koko maailman mitassa raaka-ainelähteitä ja markkina-alueita merkitsee niiden toiminnassa pyrkimystä jokaisen itsenäisen valtion jonkin asteiseen alistamiseen. Euroopan unioni on näkyvin tulos tästä kehityksestä. EU sai liittovaltiokehityksen ja laajentumisen mahdollisuuden, kun Itä-Euroopan sosialististen maiden talousjärjestelmät muutettiin kapitalistisiksi. EU on ylikansallisen pääoman ja monopolien pyrkimys luoda yleiseurooppalainen liittovaltio oman valtansa välikappaleeksi. Tämän vuoksi EU:lle on hyväksytty oma lainsäädäntö, oma talous ja raha, laadittu perustuslaki, muodostettu yhteiset taistelujoukot, sovitettu yhteen asevarustelu ja tuotanto, sekä perustettu muita instituutioita, jotka korvaavat vastaavat kansalliset elimet. EU yhdenmukaistaa ja alistaa taloudellisesti, poliittisesti ja sotilaallisesti Euroopan kaikki valtiot. Se on laajentunut jo Itä-Eurooppaan Venäjän rajoille saakka. EU:n avulla saksalainen pääoma on uudelleen saavuttamassa tavoitteensa hallita\n4 taloudellisesti ja poliittisesti koko Eurooppaa. Tämä tavoite lyö leimansa Saksan ulko- ja sisäpolitiikkaan saksalaisten sotilaiden osallistuessa jälleen maan rajojen ulkopuolella sotilaalliseen toimintaan kriisienhallinnan ja terrorismin vastustamisen nimissä. Kommunistinen Työväenpuolue vastustaa kaikissa oloissa EU:n laajentamista ja Suomen EU-jäsenyyttä, toimien Suomen irrottamiseksi EU:sta. Suomen EU-jäsenyyden seurauksena on tapahtunut talous- ja lainsäädäntövallan siirtyminen maamme rajojen ulkopuolelle. EU-jäsenyys on hävittänyt kansallisen lainsäädännön ja maamme tulevaisuudesta vastaa nyt ylikansallisen pääoman edut. EU:n liittovaltiokehitys merkitsee kaikkialla Euroopassa oikeistolaisen politiikan vahvistumista, kansan aseman huonontamista pääomapiirien voittojen lisäämiseksi ja pyrkimystä hävittää taisteleva työväenliike. EU:n piirissä onkin jo vuonna 2006 esitetty kommunistien ideologian ja toiminnan tuomitsemista. Samaa on yritetty myös Euroopan Neuvostossa. EU:n kehitys liittovaltioksi ja laajentuminen on merkinnyt porvariston vallan kasvua ja työväenluokan vuosikymmenien taistelulla saavuttaman laajemman demokratian, sosiaalisen perusturvan ja työehtojen heikentämistä. Se on merkinnyt työväestön työllä syntyneiden varojen siirtoa sosiaalisen perusturvan kehittämisestä sotilaalliseen varustautumiseen ja pääomapiirien tukemiseen. Euroopan unionin tilalle Kommunistinen Työväenpuolue esittää Euroopan kaikkien valtioiden ja myös Euroopan ulkopuolisten valtioiden keskinäiseen tasa-arvoon perustuvaa yhteistyötä, jossa säilytetään kansallisvaltioiden itsenäisyys. Tämän tavoitteen toteuttamiseksi Kommunistinen Työväenpuolue rakentaa yhteisrintamaa EU-sopeutusta ja kaikkia EU:ta varten luotavia instituutioita vastaan ja tämän toiminnan pyrimme laajentamaan laajaksi kansainvälisen suurpääoman vastaiseksi taisteluksi. Aikakautemme on kapitalismista sosialismiin siirtymisen aikakautta Aikakauden luonnetta määriteltäessä on otettava huomioon, mikä on se luokka ja minkälainen on sen yhteiskunnallinen voima, joka on yhteiskunnan johdossa. Aikakauden luonteen määrittely selvittää ihmiskunnan kehityksen kulloistakin vaihetta, mistä ja mihin suuntaan yhteiskunnallinen liike kulkee. Jo luvuilla Suomessa kommunistit määrittelivät aikakautemme kapitalismista sosialismiin siirtymisen aikakaudeksi. Kapitalistisissa maissa oli monopoleja, myös valtiollisia monopoleja, ja suuret pääomat keskittyivät ennen näkemättömällä nopeudella. Imperialistisen kapitalismin vaikuttavimpana tekijänä maailmassa toimi USA, joka asevoimallaan alisti itsenäisiä valtioita ja hyökkäsi muun muassa Vietnamiin, mistä sen oli kuitenkin lopulta vetäydyttävä hävinneenä ja suuria menetyksiä kokeneena. Chilessä demokraattisilla vaaleilla valittu presidentti ja maan hallinto syrjäytettiin väkivaltaisesti USA:n tuella vuonna Samaan aikaan oli olemassa myös vahva sosialististen maiden liittoutuma Itä-Euroopassa, jota yhdisti taloudessa kauppajärjestö SEV. Siinä Neuvostoliitolla oli keskeinen asema. Euroopan keskeisillä kapitalistisilla valtioilla oli talousliittonsa EEC. Sotilaallisesti Euroopassa ja maailmankin mitassa vastakkain olivat USA:n johdolla Pohjois-Atlantin puolustusliitto Nato ja Neuvostoliiton johdolla keskinäisen avunannon Varsovan sopimusjärjestö. Vastavallankumoukselliset voimat Itä-Euroopan maissa ja niiden ulkopuolella suistivat Neuvostoliiton ja pienemmät sosialistiset maat kapitalismin tielle 1990-luvun alussa. Tilanne on sen jälkeen muuttunut ratkaisevasti. Aikakauden luonnetta määriteltäessä voimme nähdä, miten yhdessä ja yhteistyöllä kapitalististen voimien liittoutuminen tapahtui Neuvostoliiton johtamaa sosialistista maailmanjärjestelmää vastaan. Vastakkain olivat kapitalistinen ja sosialistinen maailmanjärjestelmä, joilla kummallakin oli mahdollisuus käyttää ydinaseita. Kapitalistien keskinäiset ristiriidat pysyivät toissijaisina, kun niiden voimat yhteisesti suunnattiin sosialististen maiden tuhoamiseen. Kun Itä-Euroopan sosialististen maiden talousjärjestelmät oli kaadettu 1990-luvun alussa, syntyi nopeasti uusia kapitalistisia liittoutumia, jollainen Euroopan unionikin on.\n5 Ristiriidat ylikansallisten monopoliyhtiöiden ja kapitalististen liittoutuminen välillä ovat nyt kärjistyneet niiden pyrkiessä valtaamaan uusia raaka-ainelähteitä ja markkinoita. Maailman imperialistinen uudelleenjako on voimistunut, mihin liittyen väliaikaisia liittoja solmitaan ja sotilaallinen varustautuminen on voimakkaassa nousussa. Elämme kapitalismin korkeinta imperialistista vaihetta, mätänevää kapitalismia, jossa sodan vaara kasvaa. Sosialismin heikennyttyä väliaikaisesti maailmassa on kapitalismi vahvistunut voimistaen työtätekeviin kohdistuvaa riistoa. Samanaikaisesti kapitalismin kriisit kärjistyvät ja talouspulat syvenevät, eikä kapitalismi talousoppeineen pysty niitä ratkaisemaan. Luokkataistelu olemassa olevien sosialististen maiden ja imperialistisen kapitalismin välillä on voimistunut. Luokkataistelu ja ristiriidat ovat kärjistyneet kapitalististen maiden sisällä, kun työväestön aikaisemmin taistelemalla saavuttamia työehtoja, palkkausta ja sosiaaliturvaa on heikennetty. Jotta työväenluokka pystyy puolustamaan saavutettuja etujaan ja siirtymään perääntymisestä uuden taistelun tielle, on sen käytettävä hyväkseen vallankumouksellisen työväenliikkeen ja sosialismin rakennustyössä saavutettu aikaisempi kokemus. Työväenluokan järjestäytyminen ja yhteinen taistelu tavoitteiden puolesta on luokkatietoisuuden kasvun alku. Kommunistiselta Työväenpuolueelta tämä edellyttää luokkataistelun muotojen kehittämistä yhdessä työväenluokan kanssa, sekä kommunistien kansainvälisen yhteistyön lujittamista. Neuvostoliiton sosialistisen rakennustyön kokemuksen huomioon ottaminen Ennen vuoden 1917 Venäjän sosialistista Lokakuun vallankumousta kapitalismi hallitsi yksin maailmaa. Lokakuun vallankumous synnytti ensimmäisen sosialistisen valtion Neuvosto-Venäjän, myöhemmin Neuvostoliiton. Sosialismi antoi mahdollisuuden rakentaa maata ilman toisen ihmisen toiseen ihmiseen kohdistamaa riistoa. Alkuvuosien ankarassa sodan tasolle kohonneessa luokkataistelussa työväenvallankumous saavutti voiton ja vakiinnutti asemansa. Se pystyi puolustautumaan keisarin hallintoa, porvareita ja maahan tunkeutuneita neljäntoista läntisen kapitalistisen maan sotilaita vastaan, jotka pyrkivät sotilaallisesti tuhoamaan työväenvallan. Myöhempi sosialistisen yhteiskunnan rakennustyö Neuvostoliitossa osoittaa työväenvallan kykenevän ratkaisemaan yhteiskunnan kehittämisen sosialistiselta perustalta. Ennen Lokakuun vallankumousta tsaarin Venäjä oli Euroopan kehittymättömin valtio. Kommunistisen puolueen johdolla lyhyessä ajassa Neuvostoliiton taloutta kehitettiin niin, että se saavutti maatalouden ja teollisuuden vakaan kehityksen. Kun 1930-luvulla kapitalistinen maailma eli voimakkaan talouspulan kourissa, rakensi Neuvostoliitto sosialistisen suunnitelmatalouden puitteissa menestyksellisesti ensimäistä viisivuotissuunnitelmaansa. Neuvostoliiton taloutta uhkasi kuitenkin sota ja maan taloudelliset voimavarat jouduttiin suuntaamaan puolustuksen vahvistamiseen. Teollisuuden ja maatalouden nopean kehittämisen tuloksena maa myös pystyi puolustautumaan vuonna 1941 maahan hyökännyttä saksalaista fasistiarmeijaa vastaan. Sosialistinen yhteiskunta, maan johdossa ollut kommunistinen puolue, valtiojohto, Puna-armeija ja koko kansa antoivat kuolettavan iskun fasistiarmeijalle vapauttaen maan ja monet Euroopan maat fasismilta. Sodan lopputuloksena Itä-Eurooppaan syntyi useita sosialistisia valtioita ja kolonialismin ikeen alta vapautui kansoja, joille avautui tie itsenäisyyteen. Ennen toista maailmansotaa oli vain Neuvostoliitto, mutta sodan jälkeen muodostui sosialististen maiden vahva liittouma. Neuvostoliitto pystyi lyhyessä ajassa korjaamaan sodan taloudelliset vauriot. Se kykeni myös nousemaan maailman teollisen ja tieteellisen kehityksen kärkeen. Tästä osoituksena ovat valtavat tehdas- ja voimalaitoshankkeet, uusien vesireittien avaaminen, maan sähköistäminen ja maatalouden koneellistaminen. Omaa historiallista kieltään saavutuksista kertoo avaruuden valloittaminen. Neuvostoliitossa talouden ja tieteen kehitys loi pohjaa kommunismiin siirtymiseksi. Kaikilla oli työtä,\n6 sairaan- ja terveydenhuolto ja koulutus olivat kansalaisille ilmaisia. Ruoka ja asuminen maksoivat hyvin vähän, samoin liikennevälineillä kulkeminen. Vuonna 1960 pidetty Kommunististen ja Työväenpuolueiden kansainvälinen kokous totesi puolueiden ja kommunistisen ideologian keskeiseksi vaaraksi oikeistorevisionismin, jota vastaan on taisteltava. Tätä arviota ei kuitenkaan otettu vakavasti ja samaan aikaan Neuvostoliiton sosialistisessa rakennustyössä tehtiin ratkaisevia virheitä. Ne eivät johtuneet sosialistisesta teoriasta vaan puoluejohdon poikkeamisesta näistä teorioista, joka johti myöhemmin sosialistisen yhteiskunnan tuhoutumiseen. Neuvostoliiton kommunistinen puolue poisti virheellisesti vuonna 1961 puolueen ohjelmasta marxismin sosialismia koskevat perusteet, joita ovat oppi luokkataistelusta ja proletariaatin diktatuurista. Luokkataistelu ei suinkaan pääty sosialistisen yhteiskunnan perustamiseen vaan jatkuu niin politiikan, talouden kuin ideologiankin alueella. Luokkavastakohtaisuudet yhteiskunnassa olivat olemassa ja annettu uusi suunta aiheutti puolueessa ja kansan keskuudessa harhakuvan kehityksestä kohti kommunismia, ilman vastakkainasettelua. Tällaista kehitystä tuki muun muassa tunnus Koko kansan valtiosta. Kun kapitalistisessa valtiossa vallitsee porvariston diktatuuri niin sosialismissa sen rakennustyön aikana, luokkien täydelliseen häviämiseen saakka, on vallalla työväenluokan diktatuuri. Työväenluokan valta on välttämätön sosialismin rakentamiseksi. Kun Neuvostoliitossa työväenluokan neuvostoilla ei ollut enää mahdollisuutta valvoa taloudesta ja hallinnosta vastaavia, ei varsinkaan korkeammassa asemassa olevia viranomaisia, johti se siihen, että viranomaiset järjestivät itselleen erilaisia etuisuuksia, nousivat lain yläpuolelle, korruptoituivat ja irtaantuivat kansasta. Luottamus järjestelmän oikeudenmukaisuuteen alkoi horjua. Vuonna 1965 hyväksytty talousreformi vahvisti yksityisomistuksen kehityssuunnan, joka johti tuotantovoimien kasvuvauhdin tyrehtymiseen. Maan taloutta johdettiin pääoma- sekä työvoimamarkkinoiden luomisen suuntaan. Itse asiassa NKP kieltäytyi jatkamasta sosialismin rakentamista naamioiden tämän kehitysvaiheen kehittyneeksi sosialismiksi. Neuvostojen todellista valtaa ei haluttu elvyttää ja työtätekevät joutuivat jo hajaantuneena, aatteellisesti aseettomina, nousevan pikkuporvarillisuuden eteen. Tuotantovoimien kasvuvauhdin tyrehtyminen johti luvuilla Neuvostoliiton talouden kasvuvauhdin hiipumiseen ja jälkeenjääneisyyteen kapitalististen maiden tuotannon laadusta. Politiikan ja talouskriisin rinnalla kasvoi myös ideologinen kriisi, joka sai vahvistuksensa perestroikana eli todellisuudessa uutena yhteiskuntarakenteena, kapitalismina. Oman kehityksensä saattelemana Neuvostoliiton kommunistinen puolue omaksui kansainvälisissä suhteissa eri maiden kommunistisiin puolueisiin puolueiden kahdenväliset suhteet, mutta säännöllisin väliajoin ja riittävän usein kokoontuvia kommunistipuolueiden yhteisiä kokouksia ei järjestetty. Tilanne sai aikaan NKP:n keskeisen roolin vahvistumisen kommunististen puolueiden keskuudessa. Se myös esti puolueita näkemästä NKP:ssä syntynyttä sosialismin vastaista suuntausta, koska yhteistä keskustelua ei käyty. Kommunistisilla puolueilla ei myöskään ollut yhteistyöelintä, jossa asioita olisi käsitelty. Monet kommunistiset puolueet seurasivat NKP:tä aina vuoteen 1991, jolloin Neuvostoliitto ja NKP lakkautettiin. Ne eivät nähneet NKP:n sosialismin vastaisuutta. NKP:tä seuranneista kommunistisista puolueista monet muuttivat nimensä ja samalla myös aatteellispoliittisen linjansa. Suomessa vanha SKP lakkautti toimintansa ja osa puolueen järjestöistä organisoitui toimimaan Vasemmistoliitossa, jonka politiikka oli jo oikeistolaisempaa. Vasemmistoliittoa perustamassa oli myös SKPy:n, vanhasta SKP:stä erotettu puolueen osa, joka seurasi NKP:n ohjeita sen loppuun saakka. Näin Neuvostoliiton ja Itä-Euroopan sosialististen maiden yhteiskuntajärjestelmien tuhon tuloksena työväenluokka ja työväenliike ovat joutuneet kaikkialla suuriin vaikeuksiin. Sosialismin väliaikainen taka-askel antoi maailman kapitalistiryhmittymille ja äärioikeistolle lähes vapaat kädet riisto, - ryöstö, - ja sotapolitiikkansa toteuttamiselle.\n7 Sosialismin rakennustyön kokemus osoittaa, että se kykenee ratkaisemaan ongelmat, jotka liittyvät ihmisten tasa-arvoiseen elämään ja henkiseen kehittymiseen. Sosialistinen Neuvostoliitto murskasi saksalaisen fasismin toisessa maailmansodassa ja pelasti fasismin ikeestä monet kansat. Voitto fasismista vapautti kansoja kolonialismista. Sosialismi pystyi puolustamaan maailmanrauhaa. Sosialismi loi kaikkialla vahvan tuen työläisten taistelulle ja kasvatti solidaarisuuteen sekä kannusti vaatimaan ja rakentamaan laajaa sosiaalista perusturvaa, hyvinvointia ja demokratiaa. Kapitalismin kumoamiseksi kommunistiset puolueet tarvitsevat taisteluyhtenäisyyttä ja yhteisen strategian työväenluokan luokkataistelun voimistamiseksi ja voiton saavuttamiseksi. Sosialismin rakennustyön aikaisempi kokemus on pohja uudelle sosialistiselle yhteiskunnalle kaikkialla maailmassa. Kokemuksesta on hyötyä myös meille kommunisteille Suomessa. Sosialismi on vastaus työväenluokan ihmisten toiveille Marx ja Engels osoittivat, miten yhteiskunnan ongelmat ja ristiriidat ovat seurausta tuotantovälineiden yksityisomistuksesta. Ristiriidat voidaan poistaa ainoastaan siirtymällä yhteiskuntaan, jossa tuotantovälineet ovat yhteiskunnan hallussa. Tämä edellyttää yhteiskunnan siirtymistä sosialismiin, jossa rakennetaan edellytykset kommunistiseen luokattomaan yhteiskuntaan. Marx ja Engels määrittelivät tämän tehtävän työväenluokan historialliseksi tehtäväksi. Tämä perustuu siihen, että työväenluokka riistettynä luokkana on itse kiinnostunut riiston hävittämisestä, koska se ei omista tuotantovälineitä. Työläiset hankkivat toimeentulonsa työstä saatavalla palkalla ja siksi työläiset luokkana hyväksyvät tuotantovälineiden yhteiskunnallisen omistuksen. Marxismi-leninismiin perustuva tieteellinen käsitys yhteiskunnasta antaa teoreettisen tuen työväenluokan ja sen liittolaisten taistelulle. Tämä on välttämätöntä siirtymiseksi sosialismiin ja tuotantovälineiden yhteiskunnalliseen omistukseen perustuvan yhteiskuntajärjestelmän kehittämiseksi kohti kommunismia. Siirtyminen kapitalismista uuteen kehittyneempään yhteiskuntaan ei tapahdu itsestään, vaan vaatii työtätekevältä kansalta korkeaa yhteiskunnallisten asioiden tuntemusta, työtä ja jokapäiväistä taistelua. Kapitalismi on koko sen objektiivisen kehityskulun aikana asettanut ihmiskunnan valinnan eteen, joko sosiaalinen mädäntyminen tai vallankumouksellinen siirtyminen uuteen yhteiskuntarakenteeseen. Kapitalismin sisimmissä kerroksissa kypsyvät ne laadulliset edellytykset, jotka johtavat ihmiset uuteen yhteiskuntaan, sosialismiin, joka perustuu toveruuteen, solidaarisuuteen, keskinäiseen avunantoon, yhteisöllisyyteen, sekä ihmisen sopusointuiseen toimintaan luonnon kanssa. Kommunistisen Työväenpuolueen päivittäiset tehtävät nivoutuvat näihin periaatteisiin kumota kapitalismi ja pystyttää sosialismi. Yhteiskuntapolitiikassa nykyinen vaihe on siirtymistä kansallisesta kapitalismista imperialistiseen kapitalismiin Läntisissä teollisuusmaissa on yritetty pelastaa nykykapitalismia sellaisilla talousopeilla ja poliittisilla päätöksillä, joita on käytetty aikaisemmin talouden laman ja sotien aikana. Nykyistä yhteiskuntapolitiikkaa hyvin kuvaavia sanoja ovat leikkaaminen, pakko-otot, väestön siirrot, työttömyys ja köyhtyminen, jotka kohdistuvat erittäin raskaina työväenluokan vähävaraisimpaan väestönosaan. Elämmekin kapitalismissa jatkuvien kriisien, markkinatalouden anarkian ja epävakauden aikaa. Kapitalismia pelastavan politiikan perusta on pääoman omistajien, oikeiston ja taantumuksen liitossa, joka toteuttaa tavoitteitaan reformististen, pikkuporvarillisten työväenpuolueiden ja ammattiyhdistysliikkeen johdon avulla. Tätä\n8 oikeistopolitiikkaa on vyörytetty maasta toiseen jo 1960-luvulta lähtien. Tavoitteena on muuttaa työväestön kustannuksella tulonjakoa yhä enemmän pääomapiirien hyödyksi. Tulonjakoa muutetaan työttömyyden, ilmaistyön, palkkojen alentamisen, verotuksen ja yrityksille suunnatuilla maksujen alennuksilla ja avustuksilla pääomatulojen hyväksi. Suomessa tulonjaon ja kansantulon jakautumisen suuri muutos työväestön tappioksi ajoittui 1990-luvulle, mutta ennen kaikkea vuoteen 1995, jolloin Suomi liitettiin Euroopan unionin jäsenmaaksi. EU-jäsenyyden aikana palkansaajien verotusta on kiristetty monin eri tavoin. Erityisesti välillinen verotus sekä työntekijöiden sosiaalivakuutusmaksujen korotukset ovat syöneet kaikki pienet tuloverojen kevennykset. Samaan aikaan yhtiö- ja pääomaverotusta on alennettu, vaikka yritysten voitot, omistajille maksetut osingot ja yritysjohtajien optiot ovat ennätyksellisen suuria. Oikeistolainen talouspolitiikka, kapitalistien luova tuho merkitsee yhteiskunnallisen ohjauksen vähentämistä päätösten teossa, sekä sosiaali-, työttömyys- ja eläketurvan heikentämistä. Sen puitteissa pyritään mahdollisimman laajaan yhteiskunnallisen sektorin yksityistämiseen ja liikelaitostamiseen. Tämä johtaa kasvavaan sosiaaliseen epätasa-arvoon ja julkisten varojen joutumiseen keinottelutalouden käsiin. Näin kapitalismin kriisistä tulee koko porvarillisen yhteiskunnan pysyvä kriisi. Kapitalismi ei kykene purkamaan nykyistä yhteiskunnallista kriisiä Kapitalistisen talouden hallitsemattomalle kehitykselle tyypilliset talouspulat syntyvät tänäänkin tavaroiden ja palveluiden suhteellisen liikatuotannon seurauksena. Yksittäinen kapitalisti pyrkii rationalisoimaan tuotantoaan laskeakseen kustannuksiaan alle tuotantoalalla olevan keskimääräisen tason, jolloin yritys kykenee lisäämään entisestään voittojaan. Tämä tehdään kehittämällä teknologiaa, alentamalla työkuluja ja kasvattamalla kiinteää pääomaa. Muiden kapitalistien rationalisoidessa tuotantonsa samalle tasolle ja allekin, kapitalistien voiton suhde sijoitettuun kokonaispääomaan laskee. Tätä Marx tarkoitti voiton suhdeluvun laskutendenssin laista. Tätä vastaan kapitalisti taistelee lisäämällä riistoa eli alentamalla palkkoja ja sosiaalikustannuksia sekä rationalisoimalla ja ostamalla kilpailijoita ulos markkinoilta. Pääomapiirien voitot ovat viime vuosina koostuneet huomattavilta osin juuri tällaisen lisäarvon riistämisestä. Koska tulonjaon seurauksena kansan kulutuskyky on alentunut, se ei pysty ostamaan kapitalistien kiihtyvässä tahdissa markkinoille tuottamia tuotteita ja palveluja. Seurauksena ovat talouspulat. Kun pääomaa ei kannata sijoittaa laman vallitessa tuotantoon, on sitä pääomaliikkeiden vapautuessa sijoitettu keinotteluun. Nopeasti kasvanut keinottelu ja siitä seuraava omaisuuksien uusjako on nykyisille lamakausille tyypillinen piirre. Vapaat pääomanliikkeet ovat lisänneet hallitsematonta keinottelua maapallon eri alueiden välillä eivätkä ne enää seuraa reaalitalouden ilmiöitä. Keinottelu on levinnyt pörssija valuuttakaupasta jo luonnonvaroihin, mikä nostaa myös raaka-aineiden hintoja. Kaikki edellä mainittu lisää työtätekevien riistoa. Esimerkiksi Suomessa 1990-luvun alun laman ja sen jälkeen harjoitetun oikeistopolitiikan seurauksena yhteiskunnan tulonjako on muuttunut vuosi vuodelta yhä enemmän pääomatulojen hyväksi. Palkkojen osuus kansantulosta on jatkuvassa laskussa. Ainoa keino kääntää yhteiskunnallinen tilanne työtätekevien eduksi on muuttaa tulonjakoa oikeudenmukaisemmaksi. Se edellyttää kuitenkin oikeistolaisen talouspolitiikan korvaamista työtätekevän kansan eduista lähtevällä politiikalla. Kommunistit pitävät tavoitteenaan sellaisen joukkoliikkeen kehittämistä, joka kykenee kaatamaan nykyisen suurpääomaa suosivan talouspolitiikan.\n9 Työväenluokan taistelu pakotti kapitalistit myönnytyksiin Ennen nykyistä raakaa oikeistolaista talouspolitiikkaa toteutettiin porvarillista sääntelytaloutta kapitalismin pelastamiseksi läntisissä kapitalistimaissa. Näin varsinkin toisen maailmansodan jälkeen. Se perustui porvarillisen yhteiskunnan reformeihin, joilla kehitettiin sosiaaliturvaa, parannettiin palkkatasoa ja lisättiin valtion omistusta tuotantoelämän perusaloilla. Näin saatiin kehitettyä oikeudenmukaisempaa yhteiskunnallista tulonjakoa, hillittiin kapitalististen talouspulien puhkeamista ja luotiin hyvinvoinnin perustaa. Tämän politiikan toteuttajien oli otettava huomioon työväenluokan voima ja taistelukyky. Silloin oli voimakas kommunistien, muiden vasemmistovoimien, demokraattisten liikkeiden ja ammattiliittojen muodostama työväenliike. Näissä oloissa kapitalistien ja poliittista valtaa käyttäneen porvariston oli pakko suostua reformeihin. Läntisissä kapitalistimaissa tämä politiikka toteutui vain sen vuoksi, että näiden maiden työväenluokan taustatukena oli voimakas ja kehittyvä sosialistinen maailmanjärjestelmä. Porvarilliseen sääntelyyn perustuva talouspolitiikka ei pyrkinyt edes murtamaan lopullisesti monopolien saneluvaltaa, mutta se osoitti kuitenkin, että rajoittamalla pääomien valtaa voidaan yhteiskunnalliseen kehitykseen vaikuttaa ja saavuttaa koko työkansaa hyödyttäviä tuloksia. Reformit eivät poista kapitalismin perusristiriitaa Näissä oloissa monet reformistit sanoivat, että luokkataistelu on loppunut maailmasta ja kaikkien edut ovat yhteisiä. Kommunistit toivat kuitenkin monissa yhteyksissä esiin, että reformeista huolimatta kapitalistisessa yhteiskunnassa työn ja pääoman välinen perusristiriita ja luokkaluonne eivät ole muuttuneet. Porvarillisen yhteiskunnan sääntelyyn perustuva talouspolitiikka lievitti kapitalismin pahimpia ristiriitoja, tasasi tulonjakoa ja hidasti tällä tavalla kapitalismin kriisi-ilmiöiden murtautumista esiin, mutta ei luonnollisestikaan poistanut kapitalismin perusongelmia. Kapitalismin ensimmäinen laajempi toisen maailmansodan jälkeinen lamakausi puhkesi 1970-luvun puolivälissä ja sen jälkeen on koettu useita laajoja talouspulia. Kansa koki ne hallitusvastuussa olleiden puolueiden epäonnistumisiksi. Kun sovitteluun perustuva sääntelytalous nosti monissa länsimaissa hallitusvaltaan reformistiset työväenpuolueet, sekä porvaripuolueiden maltillisimmat osat, menettivät nämä ryhmät talouspulien seurauksena asemansa valtakoneistoissa oikeistolaisimmille voimille. Samanaikaisesti lukujen molemmin puolin eri puolilla kapitalistista maailmaa talouselämän ja politiikan käyttövoimaksi nousi sääntelyn ja sovittelun sijaan oikeistolainen konservatiivinen talouspolitiikka. Reformistisen vasemmiston käyttäytyminen osoittaa vaihtoehdon puutteen Porvareiden hallitsemissa maissa arvioitiin sääntelyn ja sovittelun ajan olevan ohi ja valtaan nousivat hallitsevien porvaripuolueiden konservatiiviset voimat syrjäyttäen maltilliset ja reformeja suosivat ryhmät. Siellä missä sosialidemokraatit kykenivät säilyttämään asemansa, se tapahtui niin, että he mukautuivat itse oikeistolaisen politiikan toteuttajiksi. Näin esimerkiksi Suomessa ja Ruotsissa, missä vuonna 1995 toimintansa aloittaneet sosialidemokraattien johtamat hallitukset kykenivät lupaamaan vain säästöjä, uusia saneerauksia ja sosiaaliturvan supistuksia. Tämä oli täydellistä oikeistolaista konservatiivista talouspolitiikkaa, johon Suomessa sosialidemokraatit ja vasemmistoliittolaiset ovat mukautuneet hallituskokoonpanoista riippumatta.\n10 Reformistiset voimat toteuttavat oikeistopolitiikkaa säilyttääkseen asemansa yhteiskunnallisina valtavaikuttajina. Sosialidemokraatit sanovat Ruotsissa, että heidän tulee säilyttää suuri osa hyvinvointiyhteiskunnasta. Suomessa taas sanotaan, että tulee säilyttää hyvinvointiyhteiskunnan perusteet. Nämä voimat antavat ulospäin sellaisen kuvan, että ne vastustavat yhteiskunnan alasajoa ja suostuvat äärimmäisessä hädässä välttämättömään saneeraukseen. Käytäntö kuitenkin osoittaa, että reformistien itsensä ohjaama muutos on kovempaa, kuin mihin oikeistokaan uskaltautuu. Tämä osoittaa, että ne eivät löydä kapitalistiselle riiston kiristämiselle ja umpikujalle vaihtoehtoa. Tämä osoittaa myös sen, että sellaista vaihtoehtoista talouspolitiikkaa, joka saattaisi sopusointuun kapitalistisen markkinatalouden ja kansan enemmistön edut, ei ole olemassakaan. Euroopan Unioni vahvistaa porvariston valtaa Sosialidemokraattisten puolueiden johto ja valtaosa muun vasemmisto- sekä ay-liikkeen johtoa kannattaa voimakkaasti Euroopan unionin vallan lisäämistä ja unionin laajentumista. Syy tähän löytyy siitä, että porvarillisen sääntelypolitiikan harjalla reformistisesta työväenliikkeestä muodostui yksi kapitalistisen yhteiskunnan organisaatio. Reformisteille ainoa vaihtoehto säilyttää entinen tilanne ja antaa samalla uskottava kuva omasta politiikasta on mukautuminen konservatiiviseen oikeistopolitiikkaan. Näin ainoaksi mahdollisuudeksi nähdään voimakas Euroopan unioni, jossa sosialidemokraattien hallitsemaan Sosialistiseen Internationaaliin kuuluvat puolueet ovat järjestäytyneet poliittiseksi voimaksi ja vallan haltijaksi. Samaan tähtäävät unionin työhön osallistuvat vasemmistopuolueet. Kaikki sanovat kannattavansa Euroopan unionia, jotta suuria pääomia voitaisiin kontrolloida. Ne eivät halua myöntää, että EU on rakennettu estämään pääomien yhteiskunnallinen valvonta ja että pääomien vallan hillitsemiseksi tarvitaan voimakas taistelukykyinen työväenliike. Eri Euroopan maissa pidetyissä kansanäänestyksissä enemmistö työväenliikkeen jäsenistöstä vastusti maidensa EU-jäsenyyttä. Sama linja on jatkunut myös unionin perustuslaista käydyissä äänestyksissä, mikä kertoo ihmisten kykenevän irtautumaan reformistisesta monopolien etuja ajavasta politiikasta. Tämä osoittaa, että työtätekevän kansan keskuudessa löytyy kommunistien esittämälle suurpääoman vastaiselle politiikalle kannatusta ja valmius nousta taisteluun oikeistovoimia vastaan. On irrottauduttava suurpääoman vallasta - vaihtoehto on olemassa Konservatiiviset, oikeistolaiset ja reformistiset talousopit ovat yksi toisensa jälkeen ajautuneet umpikujaan. Jos niille olisi kapitalismin puitteissa löydettävissä vaihtoehto, se olisi jo löytynyt. Me kommunistit olemme sitä mieltä, että nykyiselle oikeistolaiselle yhteiskuntapolitiikalle on olemassa vaihtoehto. Ihmisen työllä kyetään tuottamaan kaikki aineellinen hyvinvointi ja yhteiskuntakehitykselle tarpeelliset arvot ja palvelut. Vaihtoehto löytyy vain irtaantumalla suurpääoman etujen mukaisesta politiikasta. Tämä merkitsee yhteiskunnallisen sääntelyn ja siihen liittyen oikeudenmukaisen tulonjaon kehittämistä. Se on paluuta sääntelypolitiikkaan ja siitä edelleen etenemistä, katkaisemalla suurpääoman yhteiskunnallinen vallankäyttö ainiaaksi. Tämä merkitsee uutta työväenluokan ja koko kansan etuihin perustuvaa politiikkaa, joka nostaa esiin ennen kaikkea luonnonvarojen, perusteollisuuden ja tietoliikenneyhteyksien kansallistamisen. Suuret pääomat ja niiden vapaat liikkeet on saatettava yhteiskunnallisesti säädeltäväksi. Pääomien maastavienti on tehtävä luvanvaraiseksi.\n11 Yhteiskunnan omistaman omaisuuden ja toimintojen yksityistäminen on lopetettava. On kehitettävä valtion ja kuntien yrityksiä, sekä kuntien palveluja turvaamaan alueellinen tuotantorakenne, työllisyys ja peruspalvelut. Liikennepalveluja, terveyden- ja vanhustenhuoltoa, sairaalatointa, koulutusta, alkoholinmyyntiä ja apteekkilaitosta tulee kehittää pelkästään yhteiskunnalliselta perustalta. Suurten monopoliyhtiöiden ja liikepankkien omaisuus on kansallistettava. Tämä koskee ennen kaikkea liikepankkeja, vakuutusyhtiöitä sekä energiantuotantoa. Samalla on turvattava pien ja perheyritysten toimintaedellytykset. On toteutettava täystyöllisyys. Siihen päästään muuttamalla tulonjakoa työtätekevän kansan hyväksi, mikä elvyttää kotimarkkinat. On turvattava asuntorakentaminen, lähiöiden saneerausohjelmat sekä yhteiskunnalliset investoinnit. On suoritettava uusi tulonjako korottamalla palkkoja, eläkkeitä, työttömyysturvaa ja muutakin perusturvaa. Yhteiskunnan toimesta on kehitettävä sosiaaliturvaa niin, että se antaa perustoimeentulon kaikille niille, jotka eivät voi sitä saada ansiotulojensa perusteella. On turvattava yhteiskunnalliset palvelut kaikille kansalaisille. Se merkitsee ilmaisen koulutuksen, terveydenhuollon ja edullisen julkisen liikenteen kehittämistä. Elintarvikkeiden raaka-aineiden häiriötön tuotanto ja maataloustuotteiden omavaraisuus on turvattava mahdollisimman kattavasti On irtauduttava monopolien etuja palvelevasta EU-jäsenyydestä sekä estettävä maamme liittyminen sotilasliittoihin. Tällainen kansanvaltainen politiikka luo perustan kulutuksen ja tuotannon sopusoinnulle ja oikeudenmukaiselle yhteiskunnalliselle tulonjaolle. Tämä poliittinen suunta ei kuitenkaan enää kulje yhteiskuntakehityksen kapitalistista linjaa pitkin. Uudella kansan politiikalla katkaistaan keinottelu ja luodaan perustaa yhteiskunnan suunnitelmalliselle ja kriisittömälle kehittämiselle. Yhteistyöpolitiikan kehittäminen Uuden yhteiskuntapolitiikan toteuttamiseksi on välttämätöntä työtätekevien väestökerrosten yhteistyö. Tämän vuoksi kommunistit pyrkivät suurpääoman vastaisen demokraattisen joukkoliikkeen rakentamiseen, joka taistelee kapitalismia ja militarismia vastaan, kansanvallan ja edistyksen turvaamiseksi. Tällaista joukkoliikettä on perinteisesti kehitetty äärioikeistolaisuutta, fasismia, rotusortoa, sotaa ja ylikansallisten monopolien mukauttamispolitiikkaa vastaan, inhimillisen kehityksen, luonnon, ympäristön ja rauhan puolesta. Sitä tulee kehittää myös jokapäiväisen aineellisen hyvinvoinnin turvaamiseksi. Tässä tarkoituksessa yhteistyön rakentaminen on välttämätöntä. Porvarillinen demokratia oli aikoinaan porvaristolle välttämätön aiempaan feodalismiin nähden, koska se takasi pääomien ja työvoiman kansallisen liikkuvuuden. Tänään suurpääoma pyrkii laajentamaan toimintaansa yli kansallisten rajojen kapitalistisiksi liittovaltioiksi ja blokeiksi. Se merkitsee kansallisen lainsäädäntövallan tuhoamista, kansalaisten demokraattisten oikeuksien ja vaikutusmahdollisuuksien kaventamista ja mitätöimistä. Perinteiset poliittiset puolueet suurpääoma on jo kyennyt mukauttamaan konsensuspolitiikkaan, oman politiikkansa takuuvoimaksi.\n12 Yhteiskuntaelämässä keskeisiksi ovat nousseet myös yleismaailmalliset globaalit ongelmat. Nämä asettavat yhteistyöpolitiikan ensiarvoiseen asemaan. Porvarillisessa yhteiskunnassa tapahtuneen sosiaalisen rakennemuutoksen seurauksena työväenluokka on laajentunut, eivätkä sen uudet kerrokset aina tunne omaa luokka-asemaansa. Taisteluun työtätekevien oikeuksien puolesta tarvitaan entistä laajempana työväenluokan eri kerrokset. Osallistuminen joukkoliikkeisiin vahvistaa työtätekevien kerrosten luokkatietoisuutta osoittamalla yhteisen työn voiman ja opettaa näkemään yhteisen oikean vihollisen, kansallisen ja imperialistisen kapitalismin. Työväenliike demokraattisista uudistuksista sosialistisiin uudistuksiin Yhteistyöpolitiikkaan voivat osallistua mitä erilaisimmat yhteiskunnalliset voimat, työläiset ja toimihenkilöt sekä heidän ammattiliittonsa, viljelijät ja eri poliittiset puolueet, sekä kansalaisliikkeet. Aloitteellisella ja hyvin järjestetyllä yhteistyöllä voidaan päästä merkittäviin tuloksiin yhteiskunnallisissa uudistuksissa. Esimerkkinä tällaisesta on sodanjälkeisen Suomen porvarillisen yhteiskunnan reformien toteuttaminen. Myöhempi kehitys on osoittanut, että yhteiskunnalliset saavutukset voidaan säilyttää vain jatkamalla, kehittämällä ja vahvistamalla pääomapiirien vastaista toimintaa. Tuloksellinen uudistuspolitiikka johtaa väistämättä porvariston vastarinnan voimistumiseen. Työtätekevien taloudellinen ja sosiaalinen etu sekä ekologisten ja globaalien ongelmien ratkaisu ovat pääsääntöisesti ristiriidassa monopolikapitalistien etujen kanssa. Ennemmin tai myöhemmin reformipolitiikka ei enää riitä. Tarvitaan valmius, joka siirtää poliittisen ja taloudellisen vallan pääomapiireiltä työväenluokalle ja sen liittolaisille. Tämä valmius hankitaan joukkotoiminnan ja taisteluyhtenäisyyden kautta. Tällöin käy selväksi, että ainoa keino ongelmien ratkaisemiseksi on suunnata yhteiskunnassa vaikuttavat muutosvoimat taisteluun kapitalismin syrjäyttämiseksi lopullisesti vallasta ja siirtyä rakentamaan sosialismia. On luotava suurpääoman vastainen taisteleva joukkoliike Luonnollisestikaan kansan enemmistö ei koe välittömästi sosialismin välttämättömyyttä, mutta varsin suuri osa ihmisistä ymmärtää, miten todellisten yhteiskunnallisten uudistusten esteenä ovat kapitalistien edut. Suurpääoman vastainen joukkoliike syntyy ja kehittyy, kun yhteiskuntaan kriittisesti suhtautuville voimille enenevässä määrin alkaa selvitä, että muutos nykymenoon saadaan aikaan vain syrjäyttämällä suurkapitalistit ja heitä tukevat oikeistopolitiikan toteuttajat. Tällaisia kriittisiä voimia on yhteiskunnan kaikissa kerroksissa kuten palkansaajien, työttömien, eläkeläisten, nuorten, viljelijöiden, pienyrittäjien ja erilaisten kansanliikkeiden keskuudessa. Kommunistien tehtävänä on pitää yhteyksiä näiden väestökerrosten aktivisteihin sekä selvittää suurpääoman ja imperialistisen kapitalismin vastaisen vaihtoehdon välttämättömyyttä. Tällaisia ihmisiä on koottava yhteen kehittämään kapitalismille ja sodalle vaihtoehtoista politiikkaa. Liittolaispolitiikan periaatteet Kommunisteilla on pitkä kokemus ja kyky arvioida liittolaispolitiikkaa sekä sen merkitystä kapitalismin, fasismin ja sodan vastaisessa työssä. Sama kokemus auttaa meitä ymmärtämään myös yhteistyöpolitiikan suuren merkityksen työväestön taloudellisten ja sosiaalisten etujen puolustamisessa. Liittolaispolitiikan toteuttaminen ei merkitse kommunisteille luopumista omasta ideologisesta työstä eikä perääntymistä päätehtävästä, sosialistisen yhteiskunnan rakentamisesta. Katsomme päinvastoin, että liittolaispolitiikka on osa tätä työtä.\n13 Kommunistinen Työväenpuolue ei ole mukana sellaisessa yhteistyöpolitiikassa, jossa tavoitteet tai osalliset samaistuvat äärioikeistoon, nationalismiin, rasismiin ja kansanryhmien syrjintään. Yhteistyön perusteeksi ei myöskään riitä pelkkä ylhäältä ohjattu liike tai sen synnyttäminen - tavoitteet ja päämäärä ovat aina ratkaisevia. Yhteistyön ja liittolaisuuden pitää rakentua alhaalta ylös, työväenluokan etujen mukaisella tavalla. Kommunistinen Työväenpuolue pitää luonnollisina liittolaisinaan työväen- ja ammattiyhdistysliikkeen perusjärjestöjä ja niiden jäsenistöä. Työväenliike on irrotettava suurpääoman valtarakenteista Uudistuspolitiikkaa toteuttamaan ja kehittämään tarvitaan aina työväenliike, joka kykenee irrottautumaan kapitalistisen yhteiskunnan rasitteista. Sodanjälkeinen reformipolitiikka nosti silloisen työväenliikkeen merkittävään asemaan yhteiskunnassa. Asemansa säilyttämiseksi reformistisen työväenliikkeen johto on mukautunut oikeistolaiseen politiikkaan. Siksi he eivät koskaan uskaltaudu todelliseen pääoman vastaiseen taisteluun. Sen sijaan kansalla työväenliikkeen johdosta poiketen on valmiuksia luokkataisteluun. Siksi tarvitaan sellainen työväenliike, jolla ei ole minkäänlaista yhteiskunnallista asemaa menetettävänään kapitalismin hajotessa. Järjestelmällinen esiintyminen kapitalismista vapaan vaihtoehdon puolesta yhteiskunnan eri tasoilla nostaa jossain vaiheessa vastarintaa nykyistä oikeistopolitiikkaa vastaan. Siinä vaiheessa kun vaihtoehdon tueksi kyetään saamaan jonkinlaista näkyvää esiintymistä, nousevat vaihtoehtoiset vaatimukset keskusteluun ja alkavat mitata yhteiskunnallista kestävyyttään. Tällaiseen toimintaan on haettava sellaisia ihmisiä, jotka eivät katso olevansa sidottuja nykyiseen hallintoon samaistuneisiin järjestöihin. Kommunistinen Työväenpuolue tekee työtä järjestääkseen työtätekevän kansan eri kerrokset monopolipääoman vastaiseksi liikkeeksi. Pyrkimyksenä on luoda niin voimakas yhteiskunnallinen vastarinta, josta muodostuu yhteiskunnalliseen muutokseen kykenevä joukkoliike. Tämä voi tapahtua laajojen mielenosoitusten ja kansalaisliikkeiden vaatimusten, lakkojen ja muunlaisen liikehdinnän tuloksena. Vastarinnan on kyettävä murtautumaan tiedotusvälineiden propagandan yli ja saamaan kansan enemmistö puolelleen. Ratkaisu yhteiskuntamme ja ihmiskunnan ongelmiin on sosialistinen suunnitelmatalous Kansan etujen mukaisen politiikan toteuttaminen ei johda välittömästi sosialistiselle kehitystielle. Kapitalismille tyypillisistä yhteiskunnallisista ristiriidoista voidaan päästä lopullisesti eroon vain siirtämällä talouspolitiikka sosialistiseen vaiheeseen, joka johtaa yhteiskunnan toiminnot kansanvaltaisen sääntelyn piiriin ja poistaa lopullisesti suurpääoman ja porvariston mahdollisuuden päästä uudelleen valtaan. Sosialistinen yhteiskunta on työtätekevien ihmisten yhteisö. Sosialismissa ihmisten toimeentulo perustuu henkilökohtaiseen työhön ja siitä saatavaan toimeentuloon. Toisen ihmisryhmän toisiin ihmisiin kohdistama taloudellinen riisto sekä keinottelu eivät kuulu sosialismiin. Maapohja, vesivarat, voimalaitokset, teollisuus, pankit, vakuutusyhtiöt, kauppa ja niihin liittyvä omaisuus siirretään yhteiskunnan haltuun. Vieraan työn riistosta vapaa yksityinen ammatinharjoittaminen, sen perustuessa omaan työhön, tulee olemaan mahdollista sosialistisessa yhteiskunnassa. Sosialistisessa yhteiskunnassa maataloustuotanto perustuu perheviljelmiin, osuuskuntiin ja yhteiskunnan harjoittamaan tuotantoon. Edistyksellisellä osuustoiminnalla on ollut aikaisemmin vankka jalansija\n14 Suomessa. KTP ei kannata yksityistä suurmaataloutta vaan maatalouden suurtuotannon tulee olla yhteiskunnan omistuksessa. Kansantaloutta johdetaan suunnitelmallisesti, se luo mahdollisuuden raaka-aineiden, aineellisten ja henkisten työvoimavarojen järkiperäiseen käyttöön. Tämä merkitsee yhteiskunnan kokonaistarpeiden huomioimista. Yhteiskunnan ohjaus muodostaa laajan yhteistyö- ja arviointiverkoston sen eri osien välillä. Todellinen vallankumous tapahtuu tieteen ja kulttuurin alueilla, joista tulee koko kansan omaisuutta. Sosialismiin siirryttyä yhteiskunnan kehitys perustuu tietoiseen, kollektiiviseen toimintaan. Se merkitsee luonnossa vaikuttavien lainomaisuuksien ohella yhteiskunnan sisäisten lainomaisuuksien sekä tieteellisen maailmankuvan hallintaa. Tietoisuus murtaa perustan kaikilta mystiikkaan ja yliluonnollisiin ilmiöihin perustuvilta näkemyksiltä. Tieteellinen maailmankatsomus ei kuitenkaan merkitse sitä, että kaikki olisivat samaa mieltä asioista, vaan jatkuva kehitys on aina erilaisten mielipiteiden syntymistä. Tieteellinen maailmankatsomus luo yhteiskunnallisten ja teknisten ongelmien ratkaisulle yhtenäisen tieteellisen perustan ja lähestymistavan. Monet kapitalistisen yhteiskunnan rakenteet voidaan siirtää sosialistiseen yhteiskuntaan ja muuttaa sosialistiselle, kansanvaltaiselle perustalle. Kapitalismissa kunnallisen ja valtiollisen vallan elimet palvelevat suurpääoman luokkaetuja. Sosialismissa kansan valitsemat yhteiskunnallisen vallan elimet palvelevat vain työtätekevän kansan etuja. Taistelevaa työväenliikettä ei ole ilman kommunisteja Kommunistit eivät voi yksin toteuttaa kansan etujen mukaista yhteiskuntapolitiikkaa. Kaiken uudistuspolitiikan edellytys on, että erilaiset työtätekevät kerrokset näkevät todelliseen uudistamiseen päästävän vain käymällä käsiksi suurpääoman valtaan ja etuoikeuksiin. Kommunisteilla on kuitenkin merkittävä vastuu ja asema tässä kehityksessä. Tämä perustuu siihen, että he tuovat alusta alkaen esiin sosialistisen yhteiskunnan välttämättömyyden ja perustelevat sen tieteellisesti ja teoreettisesti. Siksi kommunistien tehtävä on luoda yhteiskunnallisen kehityksen teoreettisia valmiuksia ja linjanvetoja. Kommunistien on oltava tämän yhteiskuntakehityksen moottoreita ja tienraivaajia. Tämä ei merkitse sitä, että tehtävä tulee säilymään yksin kommunisteilla, vaan muistakin lähtökohdista toimivat ryhmät omaksuvat tieteellisen yhteiskuntakäsityksen periaatteet ja alkavat etsiä yhteiskunnallisen kehityksen tieteellisiä perusteita. Kansan etuja palveleva uusi politiikka nykyisessä kapitalismissa edellyttää konservatiivisen oikeistopolitiikan syrjäyttämistä ja tilalle selkeitä ratkaisuja, jotka poistavat kapitalistien ylivallan. Tällaiseen poliittiseen tavoitteeseen tähtäävän aloitteen kykenevät tekemään vain kommunistit, koska heillä on kapitalisminvastainen sosialistinen päämäärä. Historian kehitys osoittaa, että tuloksellinen taistelu pääomapiirejä vastaan on syntynyt aina silloin, kun siihen on yhdistynyt kapitalisminvastainen vaihtoehto. Taistelevaa työväenliikettä ei koskaan ole ollut ilman kommunisteja. Parlamentti on puhujalava, ei muutoksen väline Kapitalistisen valtion parlamentti on luokkavallan väline, joka toteuttaa kapitalistista politiikkaa. Kapitalistinen yhteiskunta on rakennettu niin, että sen virkamiehistön, luottamushenkilöiden ja siihen sidottujen järjestöjen sekä niiden johtohenkilöiden asema riippuu kapitalistien vallan säilymisestä. Huolimatta siitä, että parlamentaarikot ja muut luottamushenkilöt ovat kansan valitsemia, toteuttavat he asemastaan johtuen pääasiassa vain porvarillisen talouspolitiikan raameihin sopivaa yhteiskuntapolitiikkaa.\n15 Vastaan panijat palautetaan ryhmäkurilla ja pakotteilla ruotuun. Kansan oikea äänestyskäyttäytyminen varmistetaan pääomapiirien valvomien tiedotusvälineiden avulla. Todellinen yhteiskunnallinen muutos ei voi toteutua parlamentin toimintaan nojautumalla. Se perustuu yhteiskunnallisen tilanteen kypsymiseen, jossa suuret ihmisjoukot kävelevät itse valitsemiensa parlamenttien ylitse. Historia on todistanut tämän arvion kerta toisensa jälkeen oikeaksi. Myös monet nykypäivän kumoukset vahvistavat saman asian: kansanvalta toteutuu vasta sorrettujen syrjäyttäessä sortajansa. Vallankumouksellinen tilanne Siirtyminen kapitalismista sosialismiin on yhteiskunnallisesti välttämätön prosessi. Kapitalistisessa luokkayhteiskunnassa vaikuttavan tuotantovoimien ja tuotantosuhteiden vastaavuuden lain mukaisesti tuotantosuhteet alkavat eri tavoilla jarruttaa tuotantovoimien kehitystä. Tämä ilmenee juuri nykyisenkaltaisina voimistuvina yhteiskunnallisina kriiseinä, jatkuvana joukkotyöttömyytenä, alueellisina elintasoeroina ja sotina. Yhteiskuntakehityksen kokemukseen perustuen me tiedämme tämän johtavan tilanteeseen, jolloin yhteiskunnalliset ristiriidat käyvät niin kärkeviksi, että niistä selvitään vain muuttamalla vallitsevia tuotantosuhteita. Tällaista vaihetta yhteiskunnan kehityksessä nimitämme vallankumoukselliseksi tilanteeksi. Se merkitsee yhteiskunnan kehityksessä poikkeuksellista murrosta, koska se luo tilanteen tuotantovälineiden omistusmuodon ja yhteiskuntakehityksen ohjausjärjestelmän vaihtumiselle ja kapitalistiluokan vallan mitätöimiselle. Yhteiskunnan kehityksessä ristiriitojen vähittäinen kärjistyminen ei herätä kansaa välittömästi vallankumoukselliseen toimintaan. Jokainen ihminen haluaa pysyä arkisissa askareissaan. Siksi odotetaan ja uskotaan ongelmien aina selviävän. Jossain vaiheessa syntyy kuitenkin tilanne, jossa ongelmat eivät ratkea, hallitsevien piirien vakuuttelut eivät herätä enää luottamusta ja yhteiskunnallinen kriisi kärjistyy voimakkaasti. Ihmiset näkevät ainoana keinona omakohtaisen asioihin vaikuttamisen. Tällaisessa tilanteessa yhteiskunnallinen aktiivisuus ja tietoisuus kehittyvät hyvin nopeasti. Suomessa Kommunistinen Työväenpuolue osallistuu yhteiskunnalliseen toimintaan työväenliikkeessä, kansanliikkeissä, kunnallispolitiikassa ja valtakunnan politiikassa. Tällä tavoin luodaan perusta sille, että nouseva yhteiskunnallinen aktiivisuus ohjautuu kaikissa tilanteissa pääoman valtaa vastaan. Pitkäaikainen toiminta työväenliikkeessä ja kansanliikkeissä mahdollistaa sellaisen vahvan organisaation, joka kykenee yhteiskunnan murrosvaiheissa siirtämään yhteiskunnallisen vallan lopullisesti suurpääomalta kansan käsiin. Työtätekevän kansan valtio Ei voida ennakkoon, tietää millaiseksi muodostuu se prosessi, jolla yhteiskunnallinen valta siirtyy pääomapiireiltä kansalle. Vallankumouksellinen tilanne merkitsee kuitenkin hallitsevan suurpääoman yhteiskunnallista kriisiä, jonka puitteissa vanha hallintokoneisto halvaantuu. Suurpääoma taistelee luonnollisesti kaikin käytettävissään olevin keinoin joukkoliikkeitä vastaan. Sen käytössä ovat kriisilait, poliisivoimat, taistelujoukot ja armeija. Tilanteeseen liittyy kuitenkin aina voimakas kansanjoukkojen yhteiskunnallinen liike, joka pakottaa hallitsevat piirit muutokseen. Yhteiskunnallisen liikehdinnän tuloksena asetetaan uudet hallinnolliset elimet, jotka alkavat toteuttamaan kansanjoukkojen vaatiman ohjelman toteuttamista. Tämä merkitsee uuden kansanjoukkojen tavoitteisiin nojautuvan valtiollisen vallan perustamista, jonka tehtävänä on turvata uuden valtiovallan toiminta suurpääomaa vastaan. Tämä valta on työtätekevän kansan valtaa monopoleja vastaan. Se merkitsee työväenluokan valtion perustamista porvariston valtion tilalle. Kommunistit näkevät valtion aina luokkaherruuden välineenä - luokan diktatuurina. Työväenluokan\n16 valtion he näkevät proletariaatin diktatuurina porvariston diktatuurin sijaan. Työväenluokan valtiossa demokratia on mahdollista ulottaa sellaisille alueille, jotka porvarillisessa valtiossa ovat demokratian ulottumattomissa eli ennen kaikkea taloudellisen päätöksenteon alueelle. Internationalismi Muutoksen aikaansaaminen edellyttää laajaa vastarintaa kansainvälistä suurpääomaa ja imperialistista kapitalismia vastaan. Siksi myös työväenluokan luokkataistelun yhdistäminen yli kansallisten rajojen on välttämätöntä. Sosialistinen maailmanjärjestelmä saattoi syntyä, kun Venäjällä työväenluokka nousi rakentamaan sosialismia. Kuten myöhempi kehitys on osoittanut, tämäkään voima ei riittänyt lopullisesti kaatamaan kansainvälistä suurpääoman valtaa. Niin sanotun kylmän sodan aikana työväenluokan kansainvälinen taistelu kapitalismia vastaan ei kyennyt etenemään kapitalismin vahvimmissa linnakkeissa, kehittyneissä läntisissä kapitalistimaissa. Pääomapiirien vallan rajoittaminen näissä maissa lyhyellä aikavälillä olisi johtanut sotilaalliseen konfliktiin kapitalististen maiden liittoutumien ja sosialististen maiden välillä. Sosialismin kehitys joutui ottamaan taka-askeleen kun Neuvostoliiton kommunistinen puolue astui oikeistorevisionismin tielle. Suurelta osin tästä johtuen konservatiivista oikeistolaista talouspolitiikkaa toteutetaan nyt maailmanlaajuisesti suurpääoman ehdoilla ja aseiden voimalla. Tämä ns. globalisaatio on imperialistisen kapitalismin maailmanlaajuinen tuote. Yhteiskunnallisen elämän demokraattinen kehitys ja työväenluokan etu vaativat sen kumoamista. Siksi työväenluokan kansallisen taistelun tulee yhdistyä laajaksi kansainväliseksi taisteluksi suurpääomaa vastaan nykyisen talouspolitiikan kumoamiseksi. Tarvitaan työtätekevän kansan yhteinen ja solidaarinen imperialistisen kapitalismin vastainen maailman laajuinen liike. Vain tällainen liike kykenee aloittamaan uudistuspolitiikan, joka joukkoliikkeen turvin voi edetä kaikkialla maailmassa. Tämän vuoksi kommunistit kehittävät kansainvälistä toimintaa ja toimintayhtenäisyyttä. Kommunismi Ihmiskunnan uusi aika alkoi, kun Marx ja Engels löysivät yhteiskunnan sisäistä liikettä säätelevät lainomaisuudet. Siitä eteenpäin yhteiskuntaa koskevat arviot saatettiin tieteelliselle perustalle ja utopistisosialistien unelmat ihmiskunnan kaikkien ihmisten tasa-arvoon perustuvasta kommunistisesta tulevaisuudesta, jossa ei ole riistoa, sotia ja muita vastaavia onnettomuuksia, saivat tieteellisen sisällön. Kehityksen tavoitteena kommunistit näkevät edelleenkin kommunistisen yhteiskunnan, joka ei ole utopia, vaan yhteiskunnan lainomainen kehitysvaihe. Kommunismilla ymmärrämme yhteiskunnan kehitysvaihetta, jossa ei ole toisilleen vastakkaisia yhteiskuntaluokkia. Tuotantosuhteet vastaavat tuotantovoimien korkeata tasoa. Tuotantovälineet ovat yhteiskunnan omistuksessa, jolloin kaikkien ihmisten suhde tuotantovälineisiin on sama. Tämä merkitsee sitä, että ei ole toisen ihmisen toiseen ihmiseen kohdistamaa taloudellista ja sosiaalista riistoa. Ihmiskunta toimii yhtenä harmonisena kokonaisuutena, jossa kulutushyödykkeiden tuotantoon ja muuhun yhteiskunnalliseen elämään liittyvät toiminnot hoidetaan koordinoidusti koko ihmiskuntaa koskevana kokonaisuutena. Kapitalistisen luokkayhteiskunnan keskeiset ongelmat, kuten köyhyys, sodat sekä alueelliset elintasoerot on ratkaistu. Kommunistisessa yhteiskunnassa käyvät tarpeettomiksi monet luokkayhteiskuntaan kuuluvat koneistot, kuten valtiokoneisto luokkavallan elimenä ja siihen liittyvä sotalaitos. Kommunistinen yhteiskunta on tasa-arvoisten ihmisten muodostama sivilisaatio, jossa on\n17 ratkaistu ihmisten aineellista elämää, luontoa ja ympäristöä koskevat keskinäiset suhteet. Yhteiskuntaelämä kommunismissa perustuu ihmisten työhön ja se ohjautuu tieteellisen suunnittelun mukaan. Sosialistinen yhteiskunta on kommunistisen yhteiskunnan esivaihe. Sen kehitys ratkaisee ongelmaa, miten voittaa tuotantovälineiden yksityisomistukseen perustuvat yhteiskunnalliset ristiriidat. Siinä käydään taistelua yhteiskunnallisen suunnittelun ja itseohjautuvan markkinatalouden välillä. Työn lopullinen voitto pääomasta luo pohjan ihmiskunnan kommunistiselle tulevaisuudelle. Kommunistisessa yhteiskunnassa on voitettu ihmisen aineelliseen toimeentuloon liittyvät ongelmat ja ratkaistu luokkayhteiskuntaan liittyvät ristiriidat. Se ei kuitenkaan ole ristiriidaton, vaan kommunismissa ihmiskunnan luokkataisteluun perustuva historia jää ainiaaksi taakse, mutta kehityksen eteen nousee yhä uusia tehtäviä. Voidaan sanoa, että vasta vapautuminen yhteiskunnan luokkataisteluun perustuvasta kehityksestä ja aineellisesta puutteesta luo edellytykset koko ihmiskuntaa koskevien vaarojen ja riskien torjumiselle. Vasta tämän jälkeen ihmiskunta voi suunnitella kehityksensä niin, että se on sopusoinnussa muun materiaalisen maailman kanssa turvaten aineen kehityksen monimuotoisuuden säilymisen. Kommunismia emme tarvitse pelkästään ihmisen aineellisen hyvinvoinnin takia, vaan se antaa perustan materian monimuotoisen kehityksen turvaamiselle ja säilymiselle. Ihmisyhteiskunta on osa materiaalisen maailman kehitystä, sen korkein tuote. Se vaikuttaa takaisin luontoon. Kommunismi siksi, että tämä luontoon takaisin vaikuttaminen tapahtuisi oikein. Ajatus kommunistisesta yhteiskunnasta perustuu historian lainomaisuuksiin. Se ei ole ihmiskunnalle liian kaukainen tavoite, ettei siitä voitaisi keskustella reaalisena yhteiskuntamallina. Me kommunistit pidämme yllä näkemystä kommunistisesta yhteiskunnasta, joka toimii majakkana osoittaen väylän nykyisyydestä tulevaisuuteen. Kommunistien tavoitteet yhteiskunnan kehittämiseksi Kommunistien tärkeimpänä tehtävänä nykykaudella on työväenluokan tietoisuuden lisääminen ja taistelevan rintaman luominen suurpääoman valtaa, talouden anarkiaa ja sotaa vastaan. Kamppailu rauhan puolesta sotaa vastaan on keskeinen tehtävä. Ilman joukkovoimaan tukeutuvaa rintamaa ei ole mahdollista luoda edellytyksiä maamme työllisyydelle ja demokraattiselle yhteiskunnalliselle kehitykselle, jossa tavoitteenamme on kehitys kohti sosialistista ja kommunistista yhteiskuntaa. Suurpääoman vastaisen rintaman luominen on riippuvainen ihmisten yhteiskunnallisesta tietoisuudesta, jota ei ole mahdollista kohottaa ilman vahvaa kommunistista puoluetta. Periaateohjelma luo yleiskäsityksen edessä olevista tehtävistämme ja myös kohdattavista esteistä. Ohjelmamme yksityiskohtia selvennämme erilaisissa muissa asiakirjoissamme, jotka palvelevat periaateohjelmamme liitteinä. Niihin, samoin kuin itse periaateohjelmaan teemme muutoksia, selvennyksiä ja korjauksia yhteiskunnallisten tarpeiden ja tilanteen vaatimusten mukaan. Kommunistisen Työväenpuolueen kokemukset työväen luokkataistelusta Suomessa liittävät puolueemme solidaarisin sitein maailman työväenluokan yhteiseen taisteluun sortajia ja kapitalismia vastaan. Poistamalla kansantaloudesta yksityisomistus voidaan maan ja tuotannon rikkaudet jakaa oikeudenmukaisesti, ottamalla samalla huomioon ympäristömme säilyminen ja luonnonlakien antamat mahdollisuudet. Työläisillä ei ole muuta menetettävää kuin kahleensa, mutta voitettavanaan koko maailma.\nSOTE-SOLMUJA JA PAKKOPAITAA Miten käy kunnallisen itsehallinnon ja lähidemokratian? Lahti 6.4.2014 Antti Holopainen\nVoidaanko kansanvallan rapauttaminen pysäyttää? SOTE-SOLMUJA JA PAKKOPAITAA Miten käy kunnallisen itsehallinnon ja lähidemokratian? Lahti 6.4.2014 Antti Holopainen Kansanvallan rapauttaminen edennyt pitkälle\nMillaiseen sosialismiin ja miten?\nYrjö Hakanen Millaiseen sosialismiin ja miten? Kymmenen vuotta sitten porvarillisissa piireissä vallitsi euforia, julistettiin kapitalismin voittoa ja sosialismin jäämistä vain historian sivuille. Aineksia\nLiittotoimikunnan esitykset Esitys periaateohjelmaksi I HISTORIALLINEN PERUSTA 1. Luokkataistelun historia Ihmiskunnan historia ja yhteiskunnallinen kehitys on perustunut riistävien ja riistettyjen yhteiskuntaluokkien


Oppimisen ilo on tervetullutta\n09.10.2016 klo 21:31\nHuolta on noussut siitä, säilyykö opettajien autonomisuus opetuksessa. AINO SALMI/AL\nPari serveriä kaatui syksyn sähköisissä ylioppilaskirjoituksissa, mutta muuten edelläkävijä Suomen digiaskel onnistui kohtuullisesti. Yo-kokeiden asteittainen siirtyminen sähköiseen aikaan etenee vauhdilla, huipentuen keväällä 2019 matematiikan kokeeseen. Ilmeistä hyötyä sähköisestä ympäristöstä on etenkin esseitä kirjoittaessa, mutta matematiikan, fysiikan ja kemian osalta etuja voi arvioida huomattavasti kriittisemmin.\nUudistuksen tuulet myllertävät koko koulujärjestelmää uuden kunnianhimoisen opetussuunnitelman kautta. 21. vuosisadan koululainen ei pänttää ja suorita, sen sijaan hänestä kasvatetaan aktiivista toimijaa, joka oppii ajattelemaan ilon kautta.\nDigitaalinen informaatiotulva haastaa yksityiskohtien muistamisen sijaan luovaan ja joustavaan oppimiseen, mitä myös tulevaisuuden työelämä edellyttää. Olennaista ei silti ole se, millä prosenttimäärällä koulujen digiloikka onnistuu, vaan koko ajattelutavan muutos. Kykeneekö koulu motivoimaan oppilaita nykyistä paremmin ja tarjoamaan heille mielekästä oppiaineiden rajoja ylittävää opetusta, joka tuo oivaltamisen iloa?\nTärkeää on myös vuorovaikutus – kun opettaja perinteisesti käyttää luokkatilanteessa puheajasta 85 prosenttia, pyritään oppimistilanteista rakentamaan yhä dialogisempia.\n”Ilmiöoppimiseksi” kutsutut monialaiset oppimiskokonaisuudet ja yhdessä tekemisen idea vaativat silti rinnalle keskittymiskykyä ja pitkäjänteistä paneutumista. Yleissivistystä ei voi googlettaa, vaan sen hankkiminen on välillä vaivalloista. Viihtymistrendiä sarkastisesti arvioinut Kari Uusikylä (blogi 2.10) on muistuttanut, että opettamisen ydin rakentuu itsenäisten, akateemisesti koulutettujen opettajien didaktiselle osaamiselle. Emeritusprofessori kysyy: ”Jos hyvä opettaja on pelkkä ”kanssaoppija”, onko hyvä lääkäri ”kanssapotilas”?\nSähköistäminenkin vaatii malttia. Aiheellista huolta on noussut siitä, typistääkö päättäjien dogmaattinen digihurmio opettajien laajaa autonomiaa, joka on peruskivi Suomen koulumaineelle.\nHelsingin opetuslautakuntaa blogissaan (US 20.9.) kovistelleen filosofian opettaja Arno Kotron ansiota lienee se, että lautakunta otti aikalisää kyseenalaisiin digimittareihin. Kouluilta olisi vaadittu, että digilaitteiden osuus olisi lukio-opetuksessa 70 prosenttia, lisäksi ns. ilmiöpohjaisen opetuksen 40 prosenttia. Näin siitä huolimatta, että kasvava lukiolaisten joukko osaa arvostaa kirjaa, kynää ja paperia kevyenä käyttöliittymänä.\nOpetushallituksen uusi pääjohtaja Olli-Pekka Heinonen haluaa malttia teknologian käyttöönottoon. (Taloussanomat 6.10) Tietotekniikan opettamiseen erillisenä aineena Heinonen ei vielä ota vahvaa kantaa. Se olisi silti todellinen digiloikka, jota moni melko vaatimattomin digitaidoin varustettu aineenopettaja juuri nyt eniten kaipaa.