Kaukana satujen maailmasta – Puolison löytämisen vaikeus on yksi Nina Kakriaisen elämän kipeimmistä kokemuksista\nNina Kakriainen on nykyisin Antin vaimo ja puolitoistavuotiaan Toivon äiti. - Seurusteluaikana oli vaikeaa nähdä, mitä meistä tulisi yhdessä. Nyt koemme Antin kanssa, että autamme toisiamme kasvamaan täyteen potentiaaliimme. (Seppo Haavisto)\nKun Nina Kakriainen teini-iässä haaveili perheestä, odotusta väritti kaksi asiaa: uskovassa kodissa saatu ihanne seurustelusta ja avioliitosta sekä 1800-luvun kirjojen romanttinen maailma.\nLukioikäisenä haavekuvaan tuli kolhu, kun Jumala ei säästänytkään kuusi vuotta vanhempaa siskoa hylkäämisen kivulta ja pitkältä puolison odotukselta.\n"Tuntui, etten kestäisi yksinäisyyttä enää päivääkään."\n– Sydämeni murtui siskoni puolesta, enkä halunnut itse kokea samaa. Päätin kääntää selkäni Jumalalle ja ottaa ohjat omiin käsiini.\nPäätöksestä seurasi runsaan kymmenen vuoden ajanjakso, johon liittyi paljon kipua: avoliitto, avioituminen ja avioero.\n– Kun sitten kolmekymppisenä tulin uudelleen uskoon ja palasin seurakuntayhteyteen, menin toiseen ääripäähän. Sanoin Jumalalle, että nyt sinä saat päättää. Jos on sinun tahtosi, että elän yksin loppuelämäni, olen valmis siihenkin.\nSeuraavien kymmenen vuoden aikana Nina opiskeli teologiaa, työskenteli pastorina Jurvan helluntaiseurakunnassa ja vietti hiljaiseloa – ilman merkkiäkään sopivan aviomiehen ilmaantumisesta.\n– Odotin vain Jurvassa, että prinssi tulisi hakemaan minut treffeille, nainen nauraa.\nVuodet sisälsivät paljon hyviä aikoja, jolloin oli helppoa olla yksin. Kuitenkin pääosin Nina koki elävänsä yksinäisyyden kivun kanssa.\n– Ihmettelin, miksei Jumala ottanut kaipaustani pois, jos hän oli tarkoittanut minut elämään yksin, Nina muistelee.\n"Ympärillemme laskeutuivat suojaavat kädet."\nVähän väliä hän koki Jumalan puhuvan aviomiehestä ja rohkaisevan odottamaan joko raamatunjakeiden, unien tai muilta saatujen profetioiden kautta.\n– Kun profetiat eivät näyttäneet toteutuvan, ajattelin niiden olleen toiveajattelua tai mielikuvitukseni tuotetta.\nKipeimpiä olivat loma-ajat. Ikätoverit juhlivat joulua ja tekivät kesälomareissuja perheineen, kun Nina lomaili vanhempiensa ja sisarustensa kanssa. Oma yksinäisyys korostui.\nKesällä 2017 kipu oli erityisen tuskallinen.\n– Tuntui, etten kestäisi yksinäisyyttä enää päivääkään. Haava oli vereslihalla ja mietin tosissani pastorin työn lopettamista.\nNina Kakriainen päätyi etsimään jälleen kerran lohtua Raamatun henkilöiden elämästä, tällä kertaa Abrahamin ja Saaran vaiheista.\n– Ymmärsin, että heilläkin oli ollut pimeitä hetkiä ja lupauksen toteutuminen oli kestänyt kauemmin kuin he olivat toivoneet. Se antoi taas voimaa.\nPian alkoikin tapahtua. Sama Riika-sisko, jonka sydänsuruja Ninakin oli surrut, oli nähnyt muutamaa vuotta aiemmin unen Ninan tulevasta aviopuolisosta. Unen tilanne toteutui Juhannuskonferenssissa Antti Kakriaisen kohdalla, joten sisko oli vakuuttunut näiden kahden yhteensopivuudesta. Ninakin oli ollut jo pidemmän aikaa ihastunut Anttiin, mutta ohimenevät kohtaamiset vuotuisissa tapahtumissa eivät olleet johtaneet mihinkään.\n– Olin niin vanhanaikainen, etten halunnut tehdä aloitetta. Lisäksi kahden pastorin oli todella vaikeaa tutustua muiden silmäparien alla.\nElokuussa 2017 Riika pyysi miehensä kanssa Ninaa asuntomessuille Mikkeliin ja järjesti kahvikutsun helluntaiseurakunnan pastorina työskentelevän Antin luokse. Sitten Riika jätti Ninan ja Antin kahden.\n– Siksi päiväksi oli luvattu tosi huonoa säätä, mutta siitä tulikin yksi kesän kauneimmista. Antin iltapäivän menokin peruuntui, joten yhtäkkiä meillä oli kahdenkeskistä aikaa kokonainen päivä. Kävelimme kauniissa luonnossa, juttelimme ja tutustuimme. Siitä se sitten lähti.\nPariskunnalle oli heti selvää, että heidän seurustelunsa päämääränä olisi selvittää mahdollisuutta naimisiinmenoon. Nina oli lukenut ja kuunnellut paljon kirjoja ja saarnoja avioliitosta. Missään ei ollut kuitenkaan tullut esille, kuinka kivuliasta seurustelu voisi olla.\n– Olin ajatellut, että kaikki kävisi niin kuin rakkausromaaneissa: sitten kun prinssi ja prinsessa vihdoinkin saavat toisensa, silmät olisivat täynnä vaaleanpunaisia sydämiä.\nSatujen onni oli kuitenkin kaukana todellisuudesta. Sydämeen ei tullut varmuutta eikä korviin Jumalan ääntä, joka olisi kertonut aviomiehen olevan tässä. Lisäksi Ninan ja Antin välillä oli viiden tunnin ajomatka, seurustelurauhan puuttuminen pastorin julkisessa ammatissa sekä unelmanaisen ja -miehen ihannekuvat.\n– Toki toisessa oli paljon unelmamiehen ominaisuuksia ja jotain paljon enemmänkin. Kuitenkin hänestä myös puuttui joitakin ominaisuuksia.\n– Emme myöskään olleet enää ihan nuoria. Nuorempana tilanteisiin mennään hullunrohkeudella, mutta vanhempana on enemmän asioita, joista pitää luopua. Lisäksi oman itsen kipupisteet tulivat esille, vaikka olimme jo ajatelleet käsitelleemme niitä.\nHankausta aiheuttivat myös erilaiset toiveet etenemistahdista.\n– Petyin siihen, ettei Antti ollutkaan heti varma meistä ja halukas esittelemään suvulle ja seurakuntalaisille. Hylkäämisen pelko nousi pintaan.\nMuutaman kerran seurustelun aikana pariskunta oli jo luovuttamassa, mutta yhteisen rukouksen jälkeen jumi avautui ja he päättivät vielä jatkaa.\n– Myös läheiset tsemppasivat katsomaan vielä hetken ja hyväksymään toisen ja parisuhteen keskeneräisyyden.\nNyt Nina Kakriainen on todella iloinen siitä, että he jaksoivat sinnitellä vaikean seurusteluvaiheen läpi. Kun Antti kosi Ninaa vuoden kuluttua ensitreffeistä, turbulenssi loppui kuin seinään.\n– Sitoutumispäätös tuntui siltä kuin ympärillemme olisivat laskeutuneet suojaavat kädet. Tutustumiseen tuli ihan erilainen rauha ja lepo.\nNina harmitteleekin sitä, että moni avioliitto jää solmimatta, kun seurustelu ei vastaa odotuksia tai epävarmuuden sietäminen tuntuu ylivoimaiselta.\n– Nyt naimisissa ollessamme näemme, miten hyvät ja oikeat olemme toisillemme. Parisuhteessa on vähän samoin kuin jumalasuhteessa: joinakin hetkinä usko on selkeä ja kirkas, toisena on vaikeuksia ja kipuiluja. Silti koemme, että naimisissa oleminen on ollut ihan timanttia.


Kynsisirkus: En tarvitse, mutta haluan!\nLähettänyt Kaisa klo 22.22\nE-S 4. tammikuuta 2017 klo 23.48\nMä aloin kyllä kanssa haaveilla vähän noista Kat Von D:n punista, kun Instassa tuli vastaan herkullinen kollaasivideo niistä... Etenkin tuo kuva tässä postauksessa, jossa on hieman oranssipunaisia sävyjä houkuttelee kovasti. Mutta koitan olla ajattelematta asiaa. Mulla kun ei varsinaisesti ole punista puutetta! :D\nKaisa 6. tammikuuta 2017 klo 22.10\nNuo oranssit voiskin olla just sun juttu :)\nSissi 5. tammikuuta 2017 klo 1.10\nEn nähnyt noita punia täällä *sivu kiinni*\nKirsi/Kirsinkynnet 5. tammikuuta 2017 klo 12.58\nMiun pitäs alkaa tekemään ostoslistaa, mitä ostaa jenkeistä maaliskuussa... :) Jotenkin yhtään tiedä, että mitkä merkit olisivat siellä a. helposti saatavilla b. sellaisia mitä ei täältä saa, mutta kannattaa ostaa :)\nMie haluaisin oppia käyttämään huulipunia, ja yritänkin aina välillä, mutta se lisääminen unohtuu..Samoin miun silmää viehättää ihan väärät sävyt = mitkä eivät sovi minulle..Mutta jatkan opettelua :)\nKaisa 6. tammikuuta 2017 klo 22.13\nOoo, kivaa! Pääset ihan eri ympyröihin katselemaan :)\nMulla on myös harjoittelua punien kanssa. Olen tähän asti ollut täysin huulikiiltojen käyttäjä, mutta nyt vähän innostunut kokeilemaan punia. Se itselle sopivien sävyjen löytäminen on kyllä melkoisen hankalaa!\nBelegwen 5. tammikuuta 2017 klo 16.58\nIhan viisasta kyllä olla miettimättä kertaostoksena tehtyä summaa! :D\nHulahtais tonni jos toinenkin :D\nItseasiassa laskin karkean arvion ja loppusumma pyöri siinä 900e tienoilla. Ei olis silti pitänyt laskea :D


Tänään tahdon lähettää lämpimät äitienpäiväonnittelut erityisesti omalle äidille, mutta myös kaikille muille äideille!\nItselläni ei ole kokoemusta äitiydestä, eikä enää tässä iässä tulekaan. Äitiys oli joskus toiveena, mutta en ole mitenkään katkera siitä, ettei se toteutunut. Se ei osunut kohdalleni, eikä lopulta ehkä sittenkään olisi ollut "minun juttuni". Eihän niitä lapsia edes niin vain saada tai "hankita", mutta lapsettomuus on ollut osin myös oma valinta. Kun tarkemmin ajattelen, ei ole oikein ollut elämäntilannetta, mihin lapset olisivat kuuluneet. Kuulostaa varmaan itsekkäältä, mutta itsekästä olisi ollut sekin, jos minulla olisi ollut lapsia, mutta ei aikaa tai tilaa heille. Onneksi en ole jäänyt täysin osattomaksi lapsista, vaan olen voinut seurata sisarusten ja ystävien lasten kasvua.\nYmmärrän myös pariskuntia, jotka haluaisivat kovasti lapsia, mutta eivät saa. Se voi olla todella kipeä asia. Äitinä voi kuitenkin olla myös muille, kuin biologisille lapsille ja se on yhtä arvokasta. Maailmassa on ihan liikaa lapsia, joilla ei ole äitiä.\nMinkälainen on hyvä äiti? Ei kai sellaista voi tarkkaan määritellä - jokainen tekee parhaansa. Itse ainakin olen saanut omalta äidiltäni "hyviä eväitä" kylliksi. Ja niinhän se on, että lapset kasvavat ja vastuu elämästä siirtyy lopulta heille itselleen. Jokainen tallaa elämänsä oman näköisekseen ja tyystin itse. Ilman äitiä emme kuitenkaan olisi täällä. Äidit ja mummot ansaitsevat kiitokset ja rakkauden osoitukset!


Mikään ei ole läpeensä pahaa, sanoo maailman pelastumiseen uskova Paleface - Kouvolan Sanomat\nperjantai 20.10.2017 Kauno, Jasper, Jesper, Kasper ja Kasperi\nMikään ei ole läpeensä pahaa, sanoo m...\nJulkaistu 18.6.2017 6:00\nMikään ei ole läpeensä pahaa, sanoo maailman pelastumiseen uskova Paleface\nAsioilla on usein ainakin kaksi puolta, sanoo Karri Miettinen eli Paleface.\nJos on syntynyt valkoiseksi mieheksi, kuuluu maailman etuoikeutetuimpaan kansanosaan, sanoo Karri Miettinen eli rap-artisti Paleface.\nValkoisen miehen ei tarvitse pelätä mitään, liikkuipa hän missä päin maailmaa tahansa.\n— Onkin absurdia, että nämä Suomi ensin -porukat edustavat itse kaikkein etuoikeutetuinta ihmisryhmää, Miettinen sanoo.\nHän uskoo, että se osa kansasta, joka haluaisi sulkea rajat, on pieni, mutta äänekäs. Häiriintyneimmät yksilöt löytyvät hänen mukaansa keski-ikäisistä, eivät nuorista.\n— Suurin osa suomalaisista elää globaalissa maailmassa.\nMiettinen siteeraa Viron laulavan vallankumouksen keskeistä johtohahmoa ja entistä ministeriä Marju Lauritsinia:\n— Isänmaallisuus syntyy rakkaudesta, nationalismi vihasta.\nTytär kutsuu äijäksi\nMiettisen, 39, ura muusikkona alkoi 2000-luvun alussa. Hän on julkaissut 10 albumia, saanut Helsinki Shangri-La-levystä platinaa ja palkittu vuoden miessolisti-Emmalla 2011. Lempinimensä Paleface, kalpeanaama, hän sai vaihto-oppilasvuonnaan Yhdysvalloissa.\nMiettinen tunnetaan aktiivisena ihmisarvon puolustajana ja yksilönvapauden kannattajana. Hänelle demokratia ei tarkoita sitä, että natsit saavat marssia kadulla.\nMiettinen on myös kahden pienen tytön isä. Hänen vaimonsa on suomenruotsalainen, joten kaksikielinen kuopus kutsuu isäänsä papaksi.\n— Tai äijäksi, jostain syystä, Miettinen sanoo ja virnistää partansa takaa.\nPerheenisänä Miettistä huolestuttaa, millaiseen maailmaan hänen tyttärensä kasvavat. Naisen asema on maailmanlaajuisesti ajatellen edelleen vaikea.\nTasa-arvon eteen on edelleen tehtävä töitä Suomessakin.\n— Vieläkin puhutaan naisurheilijoista ja naissellisteistä ja niin edelleen. Sovinismi on läpitunkevaa ja kuuluu kielenkäytössä.\nMaailmanlaajuisesti ajateltuna hänen mielestään olisi tärkeintä ryhtyä parantamaan köyhien maiden tyttöjen oloja. Äidit ovat paljon vartijoina.\nRunsas kuukausi sitten Sambian-matkalta Suomeen palannut Miettinen on aina otettu hyvin vastaan maailmalla.\nLänsi-Afrikassa hänet poimittiin kerran moottoritieltä autoon, jossa oli jo valmiiksi seitsemän ihmistä ja kaksi elävää kanaa. Brasiliassa muuan rouva otti Miettistä luontevasti kädestä ja vei mukanaan kojuunsa toiselle puolelle katua.\nSuomessa ollaan varautuneempia.\nMiettinen muistuttaa kuitenkin, että Suomi on syntynyt kansainvälisyydestä. Monet menestyneet yrityksemme — esimerkiksi Fiskars ja Finlayson — ovat maahanmuuttajien perustamia.\nMiettinen on seurannut Suomen valmistautumista itsenäisyyden 100-vuotisjuhlavuoteen aitiopaikalta. Eikä vain seurannut, vaan myös vaikuttanut siihen henkeen, missä juhlaa vietetään.\nHän kuuluu Suomen 100-vuotisjuhlavuoden organisoinnista ja virallisesta ohjelmistosta vastaavan Suomi sata -hankkeen hallitukseen muun muassa piispa Irja Askolan, professori Matti Häikiön ja emerituspäätoimittaja Janne Virkkusen kanssa.\nHallitus saa edelleen kuukausittain satoja ehdotuksia virallisiksi juhlavuoden tapahtumiksi.\n— Kaikki juhlimisen arvoinen ei ole menneisyydessä, Miettinen sanoo.\nHän tarkoittaa, että juhlivan Suomen on tärkeä elää tässä hetkessä ja katsoa myös tulevaisuuteen. Hän toivoo, että juhlavuosi tekee maasta entistä avoimemman ja monimuotoisemman.\n— Tällaisena vaihtoehtokulttuurijäbänä toivon tietysti, että myös kiinnostavaa marginaalikulttuuria nousee esille, hän sanoo.\nMiettistä on kosiskeltu politiikkaan, mutta istuntosalit eivät ole häntä varten. Yhteistyö ihmisten kanssa, joiden arvomaailma poikkeaa voimakkaasti hänen omastaan, olisi hänelle vaikeaa.\nMenestys tulee yllätyksenä\nMiettinen näkee suomalaiset yksilöinä ja varoo stereotyyppiajattelua. Silti hän tunnistaa meissä joitakin erityispiirteitä, esimerkiksi melko huonon itsetunnon. Se vaikuttaa hänen mukaansa kaikkeen toimintaan, kuten suomalaisen musiikin vientiin ulkomaille.\nMenestys tuntuu tulevan meille aina vähän yllätyksenä. Asiana, jota kokoonnutaan yhdessä torille ihmettelemään. Miettisen mukaan menestystä voisi pitää itsestään selvänä ja muistaa, että suomalaiset pystyvät mihin vain.\n— Toisaalta olen huomannut, että nuorempi rap-sukupolvi voi olla aikaisempaa vilpittömämmin ylpeä osaamisestaan. Vielä 1980-luvulla tuli turpaan, jos kehui itseään.\nSuomalaisia yhdistää myös tarve saada omaa tilaa.\n— Minunkin on välillä päästävä tekemään asioita yksinäni. En silti säikähdä, jos joku tulee lähelle bussipysäkillä tai hississä. Mieluiten otan sellaisissa tilanteissa kontaktia muihin.\nJos menestyy, pitää auttaa\nSiihen, onko suvaitsevaisuus Suomessa lisääntynyt vai vähentynyt, ei voi Miettisen mukaan vastata.\n— Suvaitsevaisuus on pysyvä arvo. Ei se nouse tai laske.\nHän on kuitenkin huomannut, että uusyhteisöllisyys on alkanut kukoistaa maassamme. Kaikille avoimet ravintola- ja siivouspäivät sekä joukkorahoituskampanjat ovat tästä esimerkkejä.\n— Olemme oppineet käyttämään sosiaalista mediaa myönteisiin asioihin.\nMiettisen mielestä on hienoa, että monet suuryritykset ovat Suomen juhlavuoden kunniaksi lähteneet mukaan tekemään hyvää.\n— Esimerkiksi Fazer on luvannut työllistää sata vaikeasti työllistyvää tietyksi ajaksi. Tällaiset muuvit ovat minulle tärkeitä.\nMiettinen puhuu myös impact investmentistä eli vaikuttavuussijoittamisesta. Sillä tarkoitetaan sijoitustoimintaa, jolla tuoton lisäksi tavoitellaan myös yhteiskunnallisia vaikutuksia.\nHänen mukaansa olemme tulleet siihen pisteeseen, ettei taloudellinen voitto enää voi olla ainoa arvo.\n— Jos tekee taloudellista voittoa, on velvollisuus tehdä jotain planeetan eteen.\nEi tämä voi jatkua näin\nHaastatteluhetkellä on kulunut vain päivä siitä, kun Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ilmoitti Yhdysvaltojen irrottautuvan Pariisin ilmastosopimuksesta.\nMiettinen pitää päätöstä pöyristyttävänä, mutta myös mahdollisen vastareaktion ensiaskeleena. Hän on tullut siihen tulokseen, ettei mikään ole läpeensä pahaa tai huonoa.\n— Jengi tajuaa, ettei tämä voi jatkua näin. Närkästyksestä syntyy toimintaa ja toiminnasta uskoa parempaan. Maailma pelastuu vielä!\nKarri Miettinen eli Paleface\nSyntynyt 21.4.1978 Järvenpäässä.\nAsuu perheineen Helsingissä.\nOpiskellut englantilaista filologiaa Tampereen yliopistossa.\nPalkittu Emma-gaalassa vuoden miessolistina 2011.\nJulkaisee elokuussa kirjan Viides Maamme-kirja — Ajatuksia Suomalaisuudesta (Like).\nEsiintyy elokuvissa Viraali (ensi-ilta 30.6.2017) ja Suomen Hauskin Mies (2018)\nKirjoittanut lastenoopperan Ihmepoika A sekä syksyllä 2017 ensi-illan saavan Betoniviidakko-musiikkinäytelmän Kimmo Virtasen kanssa Ahaa-teatteriin.\nTaiju Koivulalle hopeaa ammattitaidon MM-kisoissa hiusmuotoilusta\nAsuntomurtojen tehtailija iski neljä kertaa Kouvolaan — Käräjäoikeus tuomitsi kolmen ja puolen vuoden vankeuteen\nLähellä 13.10.2017 8:52\nKouvolalainen Taiju Koivula edustaa Suomea hiusmuotoilussa Worldskills-kilpailussa Abu Dhabissa\nMies hyökkäsi koiran kimppuun Valkealassa — iso koira loukkasi jalkansa\nKouvola pohtii Kuusankosken entisen kaupungintalon myymistä\nUltrakevyt lentokone vaurioitui laskussa Utissa\nAnjalankosken ABC täyttyi asukkaista ja maanomistajista — Valtatie 15:n parannus herättää useita kysymyksiä\nElimäen Alppiruusu avautuu torstaina oltuaan puolitoista vuotta suljettuna\nNapakat: Jäteastioita ei saada enää paikoilleen\nAuto päätyi ojaan Inkeroisissa\nIkäihmisiä on yritetty huijata tekaistuilla Kouvolan Veden viemäritöillä — Asukkailta on udeltu puhelimessa, milloin he ovat kotona\nKouvolan teatteri esittää Näytelmän joka menee pieleen\nAuto törmäsi vauhdissa edellä ajavan peräkärryyn Inkeroisissa — Kolarissa oli mukana seitsemän ihmistä, ei vakavia henkilövahinkoja\n250 seppelettä valmiina Kouvolan sankarihaudoille — Talkoot jatkuvat marraskuun loppuun\nNapakat: Kiitos Eskolanmäen ja Vahteron uusista puistonpenkeistä\nKolumni: C21-kaupunkien kokousta edelsivät K6-illat Kouvolassa\nMinisteri Vehviläinen: Maakuntauudistusta kritisoidaan, koska sitä ei tunneta\nLukijalta: Jan Vapaavuori haluaa kaataa maakuntauudistuksen\nOletko kokenut seksuaalista häirintää? Mitä tapahtui? Kerro meille kokemuksistasi\nKolumni: Juha Sipilä löysi vuotaneesta sähköpostiviestistä ainakin 37 asiavirhettä


Kuvitetut laulut : varhaiskasvatuksen toimintakulttuurin liikunnallistamisen tukena\nTuuttila, Emmi (2014)\nTämä toiminnallisen opinnäytetyön raportti kuvaa kehittämishankkeen, joka toteutettiin vuoden 2014 aikana. Toimeksiantajana oli Turun kaupungin Uittamon päivähoitoyksikkö ja opinnäytetyö tehtiin osana ToLiVa, toimintakulttuurin liikunnallistaminen varhaiskasvatuksessa, -hanketta. Kehittämishankkeen tehtävänä oli lisätä Uittamon päivähoitoyksikön henkilökunnan tietämystä liikuntakasvatuksesta ja lapsen motorisesta kehityksestä sekä sen tukemisesta.Tarkoituksena oli tuoda näkyville toimintakulttuurin liikunnallistamisen moninaisuutta sekä keskittyä sen yhteen osa-alueeseen: kuvitettuihin lauluihin.\nTavoitteena oli, että liikunnallistamiselle saataisiin näkyvyyttä ja kuvitetut laulut motorisen kehityksen tukena voitaisiin juurruttaa osaksi toimintakulttuuria. Kansion sisältö tukee ja on edesauttamassa Turun kaupungin tavoitetta toiminnan kuvittamisesta varhaiskasvatuksessa. ToLiVa-hankkeeseen kuvitetut laulut tuovat monipuolisuutta liikkumiseen ja liikuttamisen edistämiseen.\nKehittämishankkeen tuotoksena rakentui kansio Uittamon päivähoitoyksikköön. Kansiossa on tietoa liikuntakasvatuksesta, lapsen motorisesta kehityksestä sekä sen tukemisesta ja kuvitetuista lauluista sekä niiden hyödyistä. Kansio sisältää itse kuvitettuja lauluja, jotka tukevat motorista kehitystä. Lauluja kuvitettaessa haluttiin tuoda esiin niiden moninaisuutta, joten laulut kuvitettiin erilaisin periaattein.


Sosiaali- ja terveydenhuoltopalvelujen uudistamistarpeesta ovat kaikki puolueet jotakuinkin samaa mieltä, mutta kuten monissa muissakaan uudistuksissa, ei tässäkään ole vain yhtä versiota. Me olemme tarjonneet viime kesästä lähtien hallitukselle oman oikeudenmukaisemman ja selkeämmän mallimme mietittäväksi. Tilanne poikkeaa edellisestä hallituskaudesta, sillä nyt valmistelua ei ole tehty parlamentaarisesti vaan linjaukset ovat vain hallituspuolueiden neuvottelemia, jolloin monen hallituskauden yli ulottuvan uudistuksen toteutus jää kysymysmerkiksi.\nKummastusta herätti hallituksen päätös joulun alla, että vain 12 sairaalaa on jatkossa laajan päivystyksen sairaaloita, joka haluttiin betonoida ennen tietoa muusta sote-lainsäädännöstä. Demareiden mallissa sote-lainsäädäntöä uudistetaan nykyisten sairaanhoitopiirien työnjakoa kehittämällä, viiden erityisvastuualueen sisällä. Monet kansalaiset ovat huolissaan palveluistaan, kun uudistusta tehdään eurot edellä. Sote-muutos on niin suuri, että samanaikaisesti ei kannattaisi muuttaa pelastustoimen, ELYn, AVIn, ympäristöterveyden, lomituspalveluiden ja viimeisimpänä tieverkon siirtoa maakunnan vastuulle. Uudistus olisi hyvä tehdä vaiheittain, kuten peruskoulu aikanaan. SDP on esittänyt, että aloitetaan keräämällä kokemuksia suunnittelussa pidemmällä olevilta alueilta. Henkilöstön ja kiinteistöjen osalta mallimme toimisi kuten kuntaliitoksissa.\nOrganisoituminen voidaan tehdä 18 maakunnan jaolla, mutta kuntalain pohjalta muodostaen koko alueen yhteisiä aluekuntia huolehtimaan sote-palveluiden järjestämisvastuusta. Palveluiden tuotanto pysyisi julkisen sektorin vastuulla, hyödyntäen kilpailutusten kautta, kuten tälläkin hetkellä tehdään, yrityksiä ja järjestöjä. SDP:n mallissa kunnat voisivat olla palveluiden tuottajia sovituilta osin. Valinnanvapaus, joka on jo olemassa esimerkiksi terveysasemien tai sairaanhoitopiirien välillä olisi mahdollista laajentaa hallitusti nykyistä palvelusetelimallia kehittämällä, jolloin julkinen puoli kontrolloi palveluiden tuottajat ja vastaa palveluiden laadusta. Uudistuksessa maakunnille tulee luoda toimiva rahoitusmalli, joka mahdollistaa itsenäisen toimimisen ja varmistaa, ettei yksilöiden verotaakka kasva.\n« Viikko 4.\nViikko 5. »


Kirjoittaja Aihe: Kirja vai elokuva? (vol 2) (Luettu 89234 kertaa)\n« Vastaus #100 : Joulukuu 22, 2008, 00:27:18 »\nSuureksi harmikseni ehdin nähdä kaksi ensimmäistä elokuvaa ennen kuin aloitin kirjojen lukemisen.\nEn saanut itse kuvitella viistokujaa ja sen lukuisia kauppoja.\nEn saanut itse kuvitella Tylypahkan torneja ja tällipajua.\nElokuvat hallitsivat mielikuviani kirjan paikoista. Harry Potterini näytti Danielilta. Mutta onneksi ehdin lukea kolmannen kirjan ennen elokuvan ilmestymistä ja sain itse kuvitella Lupinin muuttumassa ihmissudeksi ja Siriuksen kalmakoirana.\nMoni tuntemani henkilö sanoo, että Potterit ovat huonoja. He ovat nähneet vain elokuvat. Lukisivat nyt ensin kirjat ja tehkööt vasta sitten johtopäätöksensä, mutta parisataa sivua on liian paljon. Luin ensimmäisen Potterin kolmessa viikossa. Toisen kahdessa. Kolmannen viikossa ja luin aina vain paremmin. (Tiedän, että joskus on mukava lukea rauhassa.) Äidinkielen numeroni nousivat. Voimme huomata, että lukeminen kannattaa.\n« Vastaus #101 : Tammikuu 06, 2009, 00:18:18 »\nKirjoissa on paljon enemmän kuvailua, asiaa ja mielikuvitus on vapaasti käytössä hahmojen ja miljöön kuvittelemiseen. Elokuvissa se taas on vain tehty tasan jonkin näköiseksi, ja se pitää hyväksyä, vaikka olisikin ajatellut esim. jonkin hahmon aivan erilaiseksi. Esim. Tonks oli aivan erinäköinen, kuin olin ajatellut. Silti oma käsitykseni hänen ulkonäöstään ei muuttunut: hänellä on edelleen lyhyet pinkit hiukset, jotka ovat sekaisin joka suuntaan.\n« Vastaus #102 : Tammikuu 07, 2009, 19:32:47 »\nEihän tässä ole mitään syytä edes miettiä, tietysti kirjat.\nAsiaan voi tietysti vaikuttaa se, että on lukenut kirjat ennen elokuvia, sillä muutama ystäväni luki kirjat vasta elokuvien jälkeen eivätkä tykänneet. Riippuu ihmisestä.\nLeffojen puollustukseksi, niihin on saatu monia hyvin hauskoja juttuja, mitä kirjoissa ei ole. Niille on naurettu paljon =) Silti pidän enemmän kirjan tyylistä ja hahmoista, sillä monet roolivalinnat eivät ole muistuttaneet lainkaan omia mielikuviani, varsinkaan ne joista pidän eniten (KELMIT)\n« Vastaus #103 : Tammikuu 08, 2009, 16:00:40 »\nValitsen mieluummin kirjan sillä siinä saa kuvitella itse kaikki kohtaukset, henkilöt ja tapahtuma paikat toisin sanoen Rowlingin luoman maailman voi nähdä sellaisena kuin haluaa. En ikinä edes halua ensin nähdä elokuvaa ja sitten vasta lukea kirjan (paitsi jos kirja on tehty elokuvan jälkeen :( ) sillä muuten asiat jotka eroavat kirjassa ja elokuvassa tuntuisisivat olevan oikein elokuvassa. Ajattelisin kaikki kirjat ja elokuvat ihan erilailla ja pitäisin enemmän varmaan elokuvista jos olisin ensin nähnyt leffat ja vasta sitten lukenut kirjat.Toisaalta se ei välttämättä ole huono asia joidenkin mielestä. Kyllä tietenkin aina odotan elokuvia ihan niin kuin aina odotin kirjoja mutta kirjat kestävät pitempään joten nautin niistä enemmän.\n« Vastaus #104 : Tammikuu 19, 2009, 18:54:02 »\nLainaus käyttäjältä: Largemos - Tammikuu 08, 2009, 21:17:03\nLainaus käyttäjältä: Abadazad - Tammikuu 08, 2009, 20:44:13\nJa huomatkaa: MISSÄ RIESU ON?? Paras osa puuttuu kaikista elokuvista ;(\nOlen juuri samaa mieltä! Riesu olisi kuulunut olla elokuvissa. Jos elokuviin halutaan hasukuutta, niin Riesu kehiin. Fred ja Georgekin saisivat olla elokuvissa hauskempia.\nYääh! Täysin samaa mieltä! Ois ollu kiva nähä, miten Riesu muuttuu kirjan ja elokuvan myötä (ajatuksena kirjasta)\nMut kyllä HP&AV -pelistä saa jonkinlaisen käsityksen kun se hilluu siellä käytävällä. XDD\nJa sitten aiheeseen: KIRJA .d se on tainnu tulla jo selväks...\nKirja on ehdottomasti parempi kuin elokuva, vaikka nekin on tosi hyviä. Kirjaa lukiessaan jokainen saa luoda\noman maailmansa. Elokuva muutti kaiken hahmoista linnan tiluksiin. Jäi vähän lyhyeks, mutta kai sen ymmärtää. :)\n« Vastaus #105 : Tammikuu 20, 2009, 20:17:19 »\nEhdottomasti kirja. Koska, kuten jo moneen kertaan tullut täällä sanottua, lukiessa voi muodostaa aivan oman käsityksensä kirjan maailmasta ja henkilöistä. Minusta on ihanaa ku lukiessani päähäni ilmestyy ihan omanlainen kuva tapahtumista, miljööstä ja henkilöistä.\nElokuvaa katsellessa oman mielikuvituksen käyttö rajoittuu huomattavasti.\nElokuvissa minua myös ärsyttää suunnattomasti, varsinkin ensimmäistä kertaa katsoessa kohtausten pois jättäminen. Eihän tietenkään koko kirjaa voi suoraan kääntää elokuvaksi, ymmärrän toki sen siitähän tulisi aivan liian pitkä, mutta kuitenkin. Teatterissa varsinkin kun istuu ensi-illassa ja odottaa kirjan pohjalta jotain kohtausta, jota ei sitten tulekaan niin kyllä vähän pistää tympäsemään.\nMinua häiritsee elokuvissa myös todella paljon se, kun jotkin hahmot eivät vastaa yhtään itse luomaani mielikuvaa. Esimerkkeinä Sirius, Pimento, Dumbledore.. Niitä riittää ja se vaikeuttaa todella paljon elokuvasta nauttimista.\nOnneksi olen onnistunut säilyttämään suurimman osan hahmoista mielessäni, sellaisin kuin ne VK:t lukiessani kuvittelin, mutta ovat elokuvatkin joitain mielikuvia muokanneet.\nJotenki kirja siis, ehdottomasti !\n« Vastaus #106 : Maaliskuu 02, 2009, 11:42:44 »\nMinunkin mielestä kirjat on ehdottomasti parempia kuin elokuvat.\nSuurin puute elokuvissa on se, että elokuviin ei saa millään kaikkea oleellista, koska Potterit on niin pitkiä kirjoja. Feeniksin killan kun ekan kerran näin, niin ajattelin, että miksi elokuvasta ei oltu tehty pitempää. Onhan niitä nyt pitempiäkin elokuvia ollut, ja Feeniksin kilta on kuitenkin pisin Pottereista. Silti se mahdutettiin kahteen tuntiin ja 20 minuuttiin. Esim. vain kymmenellä minuutilla olisi saatu huispauskin mukaan (tai se ottelu, jonka jälkeen Pimento kielsi Harrylta, Frediltä ja Georgelta pelaamisen). Ja viisi minuuttia lisää siihen, niin olisi saatu selitettyä Percyn tilanne: sehän oli taikaministeriön puolella, ja poikkaisi välinsä perheeseensä. Mutta en nyt tullut tänne selittelemään Feeniksin kilta-elokuvan puutteita. :D\nKirjat on niin paljon yksityiskohtaisia, se on niiden paras puoli. Ja niin kuin monet edellä olevat ovat sanoneet, niihin pystyy eläytymään, niitä lukiessa voi luoda ihan omanlaiset kasvot hahmoille, toisin kuin elokuvissa on ne näyttelijät, jotka eivät läheskään aina vastaa omia mielikuvia hahmoista. Kirjaa lukiessa on aivan oman mielikuvituksensa varassa. Siksi kirjat ovat paljon parempia kuin elokuvat.\nLisäksi en voi tajuta miten jotkut ihmiset, jotka ovat nähneet vain elokuvat eivätkä lukeneet kirjoja, voivat ymmärtää elokuvan nopeaa toimintaa kohtauksesta toiseen. Mielestäni elokuva on aika ajoin jopa todella epäselvä niille, jotka eivät ole lukeneet kirjoja. Elokuvat ovat epäonnistuneet siinä, että niistä on jätetty jopa sellaista todella oleellista pois, joka on tärkeää elokuvan juonen kannalta.\nValitsen siis kirjat. :)\n« Vastaus #107 : Huhtikuu 05, 2009, 18:10:47 »\nMielestäni kirjat ovat ehdottomasti parempia kuin elokuvat :) Kirjoissa saa luoda täysin oman maailmansa ja eläytyä siihen täydellisesti, elokuvia katsellessa ei osaa kuin etsiä virheitä.\nKirjoissa uppoudun syvälle omaan maailmaani, minut pitää joskus kirjaimellisesti repäistä todellisuuteen :D Eläydyn kirjaan tosissani ja kuvittelen hahmot pääni sisässä, valitettavasti nykyään Pottereita lukiessani Kalkaroksen sanoessa jotain pomppaa päähäni kuva leffa-Snapesta. Tämän takia joskus tuntuu, että ei olisi ikinä pitänyt katsoa leffoja :D\nElokuvissa positiivista ovat kauniit maisemat, niitä en jostain syystä osaa kuvitella hyvin kirjoja lukiessa. Muuta positiivista ei näin äkkiseltään tule leffoista mieleen, sen verran niillä on ollut tapana falskata mielikuvieni kanssa :D\nTäältä siis vahva ääni kirjoille :)\n« Vastaus #108 : Huhtikuu 05, 2009, 20:12:10 »\nNo totta kai ne kirjat on parempia!\nKirjoissa saa itse päättää henkilöiden ulkonäön ja pääsee juoneen paremmin mukaan. Kun lukee kirjoja ajatukset saavat lentää ja pääsee pois todellisuudesta. Elokuvien juonesaa voi helposti mennä sekaisin jos ei ole kirjaa sitä ennen lukenut ja elokuvissa ei saa tietää mitä henkilöt ajattelevat. Mutta kyllä niitä elokuviakin tulee katsottua , ja kyllä ne omanakin löytyy ;)\nMuoks. Ja myös se että elokuvista on jätetty joitain kohtia pois on ärsyttävää , varsinkin jos se kohta ois juonellisesti tärkeä.\n« Vastaus #109 : Huhtikuu 05, 2009, 20:34:16 »\nKirjat ehdottomasti. Ne jättävät niin paljon omia tulkintoja, siis tarkoittaen nyt tietenkin henkilöiden ulkonäköä jne. Elokuvissa se vaikuttaa jotenkin niin ehdottomalta, että näin on ja näin on pakko olla. (Paitsi Bond -leffat joissa päänäyttelijä vaihtunut useampaan otteeseen, mutta se ei nyt kuulu asiaan.) Lisäksi kirjat tarjoavat kaikki kohtaukset, kun taas elokuvista jätetään paljon pois ja lisätään jotain täysin-totaalisen-epäasiaankuuluvaa, rasittavaa.\n« Vastaus #110 : Huhtikuu 05, 2009, 22:40:21 »\nKirja vai elokuva, kirja vai elokuva...\nKirja. Luultavasti ainakin 90% tähän topaan vastanneista tukee kantaani ja pitää kirjoja parempina. En sano tätä mitenkään pahalla, mutta millainen sellainen Potter-fani on, joka pitää elokuvia parempina? Kyllä mielestäni tällaisia ihmisiä löytyy, mutta he eivät ole "faneja", korkeintaan pitävät kyseisestä asiasta. Tähän voisi ottaa esimerkiksi sen, että kuinka minä pidän TSH-sarjan leffoista enemmän kuin kirjoista, enkä tämän vuoksi koe itseäni "faniksi." Mielestäni kirjat ovat ne, joiden tarkoitus on viestiä tarina ja taikuus, elokuvat ovat vain viihdettä silmille ja tarina niille, jotka tahtovat tietää sen, mutta eivät pitää sitä osana jokapäiväistä elämää. Potterin sydän ovat kirjat, ja kirjat kertovat paljon enemmän - vaikka sanotaankin usein että "kuva kertoo enemmän kuin tuhat sanaa", niin minusta tässä tapauksessa kirjoitetut sanat kertovat enemmän. Elokuvillakin on yhtä paljon sanottavaa, mutta niiden sanottava ei seuraa kirjan kaavaa. Jos kaikki kirjailijan ajatukset voitaisiin tiivistää valkokankaalle, kyseessä olisi täydellinen elokuva, mutta täydellistä elokuvaa tulee ikuisesti olla mahdoton tehdä, ellei keksitä jonkinlaista tekniikkaa jossa kaikki näkisivät elokuvan sellaisena kuin haluaisivat. Aina eri ihmisillä on eri mielipiteet asioista, ja ehkä juuri tämän vuoksi elokuvat eroavat niin kirjoista. Kenties joku olisi kuvitellut Hermionen kauniiksi ja näsäviisaaksi niin kuin elokuvissa, ja joku taas samanlaiseksi auttavaiseksi lukutoukaksi kuin kirjoissa. Kirjat tulevat aina olemaan parempia, sillä ne jättävät sopivan paljon tulkinnanvaraa ja ne sisältävät kaiken kerrottavan. Kirjan kansien sisässä piilee maailma, jonka jokainen näkee omanlaisenaan, eikä elokuva mistään aiheesta koskaan yllä sille tasolle.\n« Vastaus #111 : Huhtikuu 05, 2009, 22:43:55 »\nKyllä se Kirja on ehdottomasti.\nSiinä saa tulkita itse nuo tapahtumapaikkat ja henkilöt (minkänäköisiä ne ovat)\nJa kirjat ovat paljon mopnipuolisempia, leffoista taas jätetää paljon kohtauksia pois, joka on sinällänsä ihan ymmärrettävää. kirjoihin pääsee myös eläytymään paljon helpommin kuin elokuvaan. Elokuviakin kyllä mielelläni katson ja olen monta kertaa verrannut kirjaa ja elokuvaa. Kerrankin selitin ihan innoissani mummille miten se ja se kohta on elokuvassa erilailla kuin kirjassa.\n« Viimeksi muokattu: Huhtikuu 08, 2009, 16:23:16 kirjoittanut maasu »\n« Vastaus #112 : Huhtikuu 06, 2009, 15:38:04 »\nLainaus käyttäjältä: Hassu - Huhtikuu 05, 2009, 18:10:47\nKirjoissa saa luoda täysin oman maailmansa ja eläytyä siihen täydellisesti, elokuvia katsellessa ei osaa kuin etsiä virheitä.\nEntä jos katsoo elokuvan ennen kuin lukee kirjat? Silloin kirjoja lukiessa etsii virheitä eli erilaisuuksia.\nItse katson todella vähän elokuvia ja luen todella paljon kirjoja. Minun onkin siis helppo asettua kirjojen kannalle elokuvia vastaan. Niin teenkin.\nKirjoissa on enemmän kuvailua, vaikkakin elokuvissa näkee itse. Kirjoissa nimittäin kerrotaan sekin, mitä elokuvissa ei näytetä; kirjoissa kuvaillaan kaikille aisteille, myös hajulle, tunnolle ja maulle, joita ei elokuvissa käytetä. Kirjat siis antavat mielikuvitukselle enemmän tehtävää, kun elokuvissa kaikki joko on jotenkin tai ei ole mitenkään. Kirjoissa kaikki pitää itse päätellä joko kokonaan tai osittain. Pidän päättelystä. (: Kirja jättää vaikka mitä omalle tulkinnalle. Elokuva vähemmän.\nJuoni on toinen selvä ero. On sanomattakin selvää, että kun on muunnettu kirja elokuvaksi, elokuvasta on jäänyt pois vaikka mitä. Mutta jos elokuvasta tehtäisiin kirja, silloin kirjasta pois jäisi luultavasti jotain. Elokuva siis vain on noin, se ei ole kirjan uusinta, se on kirjan kooste.\nSeitsemäs elokuva saattaa olla parempi, koska se on kahtena osana. Silloin vähemmän kirjasta jää pois. Elokuvaan tulee siis lisää asiaa, joka saa minut pitämään siitä enemmän. Henkilökohtaisesti haluaisin, että elokuvissa olisi kaikki mitä kirjoissa, mutta niin ei ole. Elokuva on, kuten jo mainitsinkin, vain kooste kirjasta.\nKirjoja voi lukea missä vain ja milloin vain ja miten vain. Elokuvien katseluun vaatii joko elokuvateatterin tai television sisältäen vempaimet. Se on perustavanlaatuinen ero näiden välillä. Kirjoista löytää joka kerta jotain uutta, elokuvista tosin myös, mutta elokuvia katsellaan harvemmin, joten kaikki ihmiset eivät tuota aina ymmärrä. Elokuvien juonen nerokkuutta ja kaikkia pieniä hauskoja tai kekseliäitä yksityiskohtia ei pysty huomaamaan, johtuen juuri elokuvien katsomisesta harvoin.\n« Vastaus #113 : Huhtikuu 06, 2009, 20:08:49 »\nMinä olen sillä kannalla, niinkuin suurin osa tässä topicissa, että kirjat ovat parempia.\nMonesti hoettu asia on myös minun perusteluni: Kirjoja lukiessa voi päästään mielikuvituksensa lentoon ja antaa itselleen millaisen kuvan tahansa henkilöistä, tapahtumapaikoista ja eri tilanteista. Hauskinta tässä on sitten vertailla vaikka kavereiden kanssa mielikuvituksen tuotoksiaan. Olen monen kuullut sanovan esimerkiksi jostakin piirustuksesta, että "Hei, tuohan näyttää ihan siltä yhdeltä henkilöltä! Kuvittelin sen juuri tuollaiseksi!", vaikka itse en olisi ikinä edes voinut ajatella henkilön olevan juuri kuvassa olevan näköinen. Lisäksi on silti aina pieni arvoitus millaisiksi aina kuvittelen kirjan henkilöt, sillä ne eivät ole täysin selvinä kuvina päässäni, vain suuripiirteisiä pieniä hahmotelmia. Kuitenkin tiedän, että ne ovat juuri ne henkilöt, eivätkä muita.\nElokuvista sanon, että niistä on jätetty joitakin todella hyviä kohtia pois, joista itse olen henkilökohtaisesti pitänyt. En nyt saa tällä hetkellä päähäni mitään, sillä on pitkä aika kun olen katsellut Harry Potter elokuvia. Mutta muistan kun viides Potter elokuva tuli ja pikkuveljeni meni katsomaan sen. Hän oli innolla odottanut sitä kohtaa, kun Fred ja George olivat luoneet suon käytävälle. Sitä ei tietenkään ollut, koska se ei ollut mitenkään merkittävä edes kirjasarjassa.\nValittaisin myös henkilöistä elokuvissa. Itse olin esimerkiksi hyvin pettynyt, kun näin Villisilmä Vauhkomielen. Tiedän, että on vaikeaa toteuttaa kaikkea elokuvissa, mutta olisi sen silmän kanssa voinut vähän enemmän aikaa pohtia, että mitä tehdä. Se oli liian selvästi tehdyn näköinen. Ja onhan nykyään tietokoneet, joilla voi tehdä vaikka ja mitä ihmeellistä. Lisäksi minusta Remus ja Sirius näyttivät vähän liian vanhoilta. Tiedän, etteivät he mitään ikinuoria ole, mutta kyllä olisin kuvitellut silti heidät vähän nuorekkaimmiksi.\nVielä vihdoinkin päästääkseni kaikki nämä ajan mittaan kerääntyneet valitusasiat pihalle, niin elokuvissa on myös se huono puoli, kun on nähnyt sen, niin automaattisesti kirjaa lukiessa alkaa kuvittelemaan asiat ja paikat ja henkilöt samanlaisiksi mitä ne on elokuvissa näytetty. Siksi olen kova kannustamaan aina lukemaan kirjan ensin, että voi kuvitella henkilöt itse sellaisiksi kuin haluaa.\nNyt olen puhunut. Ugh.\n« Vastaus #114 : Huhtikuu 07, 2009, 23:49:30 »\nKirja tietenkin. Minusta tämä on jokseenkin itsestään selvää. Potter-elokuvat eivät ole parhaimmillaankaan kuin hiukan keskinkertaista parempia. Kirjat taas lähentelevät parhaimmillaan erinomaisuutta. Enkä edes kuulu elokuviin negatiivisimmin suhtautuviin. Kyse on yksinkertaisesti siitä, että kun tarina on kirjoitettu kirjaksi niin sitä on hyvin vaikea muuttaa yhtä hyväksi elokuvaksi ja se on sitä vaikeampaa mitä tarkemmin yrittää seurata kirjaa. Tämä pätee kaikkiin formaattimuutoksiin.\n« Vastaus #115 : Huhtikuu 08, 2009, 16:59:40 »\nElokuvat ovat hyviä. Niistä näkee toisen mielipiteen asioista, ja jos ei ymmärrä tai on heikko mielikuvitus, elokuvat ovat parempia.\nKyllä, elokuvista jää asiaa pois, kyllä, aina ne ei osu napilleen, kyllä, elokuvaa ei kannata katsoa ellei ole lukenut kirjaa, sillä kirjoissa kuljetaan myös mielen tasolla. Mutta se MUSIIKKI. Sitten kun keksitään kirja, johon joku on laittanut koko sydämen verran tunnetaa ja kaiken sen äänikapasiteetin muutamaan tuntiin, en enää ole elokuvien kannalla. Sitäpaitsi, jos elokuvat seuraisi millilleen kirjoja, ne olisi sellaisia seitsemän tunnin sessioita. Ja on ihmisistä elokuvan takana kiinni, meneekö elokuva napilleen.\nNo sanokaapa muuten joku, jonka mielestä Harry Potter- elokuvat ovat roskishalpistuotantoa, joka pitäisi polttaa, syöttää jäänteet koirille ja niiden ulosteet haudata kymmenen metrin syvyyteen?\n« Vastaus #116 : Toukokuu 09, 2009, 16:34:10 »\nEhdottomasti kirjat! Kirjoissa voi kuvitella itse joka paikan, hahmot, jne. (niin kuin monet ovat jo sanoneet). Elokuvista on jätetty pois monia kohtauksia, mutta eiväthän ne mahtuisikaan yhteen elokuvaan. Ja elokuvissa on muutettukin joitakin asioita ja se on todella ärsyttävää.\nMutta tykkään myös katsoa elokuvia paljon, vaikka kirjat voittavat selvästi.\n« Vastaus #117 : Toukokuu 15, 2009, 19:38:53 »\nSanoisin, että kirjat. Tarvitseeko sitä selittääkään, koska kaikki täällä ovat jo sanoneet sen, ja tuntuisi turhalta kerrata kaikkea.\nMutta elokuvien puolesta täytyy sanoa, että jos en olisi leffoja koskaan nähnyt, voisi mahdollisetsi vielä jotkin jutut olla hieman 'häh-en-ymmärtänyt' asenteella. Esim. jotkut loitsut tms. tajusin vasta katsottuani leffat ja tuli sellainen hieno ahaa-elämys ;)\n« Vastaus #118 : Toukokuu 15, 2009, 23:12:38 »\nMie olin nähnyt viisi ekaa elokuvaa ennen kuin olin lukenut ensimmäistäkään Potteria. Olen kaikesta huolimatta sitä mieltä, että kirjat on parempia, koska kirjoissa tarina ja sen moninaiset juonenkäänteet, sivujuonet sekä henkilöhahmot näyttäytyvät alkuperäisessä asussaan, sellaisina, miksi kirjailija on ne tarkoittanut.\nElokuvissakin on silti puolensa, sitä ei voi kieltää millään. Rakastuin Rowlingin wizarding worldiin alun perin elokuvien kautta -- taikamaailma itsestään lattiaa lakaisevine luutineen, liikkuvine portaineen ja owl posteineen vei mennessään saman tien. Itse juonen ja tarinan kanssa vähintään yhtä kiinnostavaa niin kirjoissa kuin elokuvissakin on juuri wizarding world ja sen kaikki pienet yksityiskohdat. Varsinkin elokuvissa, mutta jossain määrin myös kirjoissa eniten squeeee-reaktioita saa aikaan nimenomaan wizarding world.\n« Vastaus #119 : Toukokuu 16, 2009, 20:29:19 »\nMielestäni mitkään elokuvat eivät voi olla alkuperäisiä kirjoja parempia. Niistä pitää jättää liian monia tärkeitä hahmoja, tapahtumia ja juonen käänteitä pois eivätkä hahmot koskaan voi tyydyttää faneja vastaamalla omia ajatuksia täydellisesti. Oikeastaan, ainoastaan yksi tv-sarja jonka olen katsonut on lyönyt alkuperäisen kirjan laudalta; Gossip Girl.\nMutta kun puhutaan Potterista, niin tietenkin kirjat ovat leffoja parempia! Ei epäilystäkään siitä.\njuoksee aarteen perässä.\n« Vastaus #120 : Kesäkuu 02, 2009, 19:11:45 »\nVaikea valita, mutta ehkä kirjat, koska voi itse kuvitella, että on siellä, ja minkä näköistä se olisi, jos olisi siellä oikeasti.. Pystyy itse "päättämään", millaista siellä on, kun lukee. Elokuvissa taas on se hyvä puoli, että näkee tapahtumat, mutta elokuvassa ei näytetä kaikkia kohtia. Itse olen lukenut moneen kertaan potterit, ja olen lukenut kirjan aina ensimmäisenä, ennen kuin katsonut elokuvan. Kirjasta saa enemmän tietoa, ja sitten voi katsoa elokuvan, jos haluaa vielä. 8D en nyt oikeen osaa selittää mutta silti.. Odotan aina kirjaa että elokuvaa, mutta jos saisi päättää, lukeeko kirjat, vai katsooko elokuvat, itse lukisin kirjat. :)\n« Vastaus #121 : Kesäkuu 02, 2009, 22:34:49 »\nKirja.Kuten monet ovat sanoneetkin kirjassa on enemmän materiaalia kuin elokuvassa.Kirjaan pystyy syventymään ja pääsemään sisälle tarinaan paremmin kuin leffassa.Kirjassa myös hahmojen psyykkinen puoli tulee esille.Kirjassa kaikki on alkuperäistä ja sellaista millaiseksi Jo (brittisivuilla käytettiin tätä lempinimeä Rowlingista) on kaiken itse kuvitellut.Elokuva on muunnos kirjasta,tulkinta.Toisaalta eihän sen ole juuri sen takia tarkoituskaan noudattaa kirjaa aivan sivu sivulta.Tosin VK ja SK elokuvat tuntuvat melkein kuin kirjoilta, niin uskollisesti ne noudattavat samannimisiä kirjoja.\n« Vastaus #122 : Kesäkuu 03, 2009, 12:10:53 »\nNo ensinnäkin Kirjat on aitoja teoksia.Ja jos kaikki kohtaukset olisi elokuvassa siitä tulisi Noin kolmen neljän tunnin pituinen.Vaikka Kuoleman varjelukset tulee kaksi osaisena koska siitä tehdään koko kirja ihan elokuvaa.Mutta se on inhotavaa että elokuvia muokataan niin paljon Kirjojen myötä.Vaikka potter fanitus alkoi elokuvasta.Mutta elokuvaa ja kirjaa ei voi mitenkään verrata.Elokuvat on minusta parempia mutta kirjaoja voi taas lukea mmilloin tahtoo ja voi aloitaa alusta ilman kelaamista ja vanhempien räyhäämistä että taas se kattoo telkarii.Siinä mielessä kirjat on parempia.\n« Vastaus #123 : Heinäkuu 22, 2009, 21:50:30 »\nOlen enemmistön kannalla ja sanon minäkin, että kirjat on ehdottomasti elokuvia parempia.\nKirjoissa on paljon tapahtumia, sivuhenkilöitä ja juonenkäänteitä jotka on jouduttu jättää elokuvista pois ja aika usein ne on minun mielestäni ainakin aika tärkeitä ja keskeisiäkin tapahtumia. Ja kirjoissa voi käyttää omaa mielikuvitusta ja voi kuvitelle hahmot ja tapahtumat mielessään ihan millaisiksi tahansa.\nElokuvat ovat vain ohjaajan ja käsikirjoittajan mielikuva tapahtumista ja aika usein tulee sellainen olo, että eihän se kirjassa näin mene tai sehän on ihan erinäköinen kirjassa. Esimerkiksi Lupin on mielestäni erittäin epäonnistunut hahmo ulkonäöllisesti..\n« Vastaus #124 : Heinäkuu 25, 2009, 01:01:48 »\nKirjoissa saa itse luoda mielikuvansa jokaisesta henkilöstä ja paikasta ja tapahtumasta, mikä on tietysti parasta. Ja kirjassa kaikki tunteet pystytään kuvaamaan paremmin, tai tietysti jos on hyvä näyttelijä, niin hän pystyy näyttelemään tunteet hyvin ja elokuvaa on paljon kivempi katsoa. Mutta joitakin on ärsyttävä katsoa, kun he yrittävät näyttää jotain tunnetta ja epäonnistuvat täysin ja näyttävät vain irvisteleviltä tolloilta. Ja elokuvathan ovat vain parin ihmisen näkemys kirjoista, ja kun kaikki näkevät sen erilailla, kirjasta saisi vaikka kuinka monta erilaista elokuvaa tehtyä, eikä se silti miellyttäisi kaikkia.\nOlen siis ehdottomasti kirjojen kannalla, kun puhutaan Harry Pottereista.\nLainaus käyttäjältä: Mortti - Toukokuu 16, 2009, 20:29:19\nKyllä, itseasiassa voivat olla. Tämä nyt ei liity Potteriin, mutta esim. Taru sormusten herrasta-trilogia on ehdottomasti parempi elokuvina kuin kirjoina. Luin Sormuksen ritarit, kun ajattelin, että pakkohan kirjojen on olla hyviä kun elokuvatkin on niin hyviä, mutta toisinpa kävi. En meinannut jaksaa lukea sitä ykkösosaa, kun oli niin tylsä, enkä todellakaan jaksa lukea kahta muuta. Mutta kyllä Potterit ovat tietenkin kirjoina parempia.\nLainaus käyttäjältä: Jukka - Kesäkuu 03, 2009, 13:46:17\nLainaus käyttäjältä: Ginny Weasly - Kesäkuu 03, 2009, 12:10:53\nNo ensinnäkin Kirjat on aitoja teoksia.Ja jos kaikki kohtaukset olisi elokuvassa siitä tulisi Noin kolmen neljän tunnin pituinen.quote]\nPitempi. Joskus on tehty (lähinnä leffafriikkiyleisölle) ns. "täysrealistisia" elokuvia, joissa siis kaikki näytetään vessassakäynneistä nukkumiseen ja muihin yleensä elokuvan kannalta turhina pidettyihin akteihin. Yli 10-tuntisiksi nuo tällaiset leffat paisuvat, eikä niitä kukaan jaksa katsoa. :)\nVeikkaan että Pottereista tulisi vielä pitempiä, varsinkin jostain Feeniksin killasta. Karsiminen on siis käytännössä hyvä juttu, jos se ymmärretään näin konkreettisella tasolla. Eihän kukaan kaikkea kirjassa lukenutta halua leffassa nähdä perusteellisesti kuvattuna.\nTottakai niitä täytyy karsia, mutta monesti karsiminen on tapahtunut juuri parhaimmista kohdista, juuri niistä, jotka olettaa elokuvassakin olevan. Se ärsyttää kaikista eniten.\nSuosittelen siis kaikille kirjojen lukemista, koska ne ovat monta kertaa miellyttävämpiä kuin elokuvat. Vaikka onhan elokuvissakin hyvät hetkensä.


##### Scarlett Johansson porno elokuva – Pelialan vihaksi kääntyneestä Gamergatesta tehdään elokuva. - HS.\nBlog Home » Scarlett Johansson porno elokuva\nJC) Scarlett Johansson - weiner caress odds eelokuva (VERY HARD). Scarlett Johansson halutaan pornotähdestä kertovaan elokuvaan. Jon Scarlett Johansson porno elokuva istuessaan yksin tietokoneensa ääressä ?pornoa katsoen.\nMarvelin naissankarit tulevat - ensimmäinen elok Posts about Scarlett Johansson written by Heini L. Daisy Ridleyn ja Jessica Alban kasvot vaihdettiin digitaalisesti pornotähtien tilalle – tulevaisuus on karmiva julkkisten.\nIllalla tv:ssä: Leffa pornon vaikutuksista naissuhteisiin – PornHub antoi elokuvaa. Bio Ponyssa näytetään kolme elokuvaa, jotka kaikki liittyvät teemaan. Jon saavuttaa istuessaan yksin tietokoneensa ääressä -pornoa katsoen. Lue myös: Nyt Netflixissä: pornokeisarin tarinan kertova huippuleffa. Hittielokuvan jatko-osassa teini-ikäinen supersankari Kick-Ass joutuu etsimään. Molemmilla. Scarlett Johanssonista kuuma kyborgi scifi-leffaan?\nSonyn entinen johtaja Amy Pascal on. Leffa sai jatko-osan Scarlett Johansson porno elokuva Nyt ne. Leffassa nähdään Joseph Gordon-Levittin lisäksi Scarlett Johansson sekä Julianne Moore. Näyttelijä Joseph Gordon-Levitt tekee ohjausdebyyttinsa pitkien elokuvien saralla. Pääosissa: Joseph Gordon-Levitt, Scarlett Johansson, Julianne Moore. Elokuvaa kuvaa Joohansson porno-addiktiota ja Joseph Gordon-Levitt.\nDeep Throat -pornoelokuvan tähden Linda Lovelacen. Ample milk. Ample milk shakes naked Celebrity Alexandra Daddario hd porn videos. Näyttelija Scarlett Johansson, 28, ei lukeudu niihin tyttöystäviin, joka.\nHän on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan, ja näyttelee siinä pääroolia Jon - Don. Jon nauttii pornon katsomisesta internetistä. Scarlett Johanssonin tuorein elokuva on scifi-trilleri Under The Skin. Vaikka Jon yrittää ja ehkä muuttuukin ihmisenä, elokuvan rakenne. Jennifer Aniston, Scarlett Johansson, Jennifer Connelly, Ben Affleck, Drew. Scarlett Johansson ei haluakaan riisuuntua valkokankaalla.\nEnsin Scarlett Johansson haukkuu James Francon, nyt internet haukkuu Johanssonin. Aku Hirviniemi avautui suoraan: ”Teen pornoa! Illalla tv:ssä: Leffa pornon vaikutuksista Scarlett Johansson porno elokuva - PornHub antoi. Fassbenderin Brandon oli riippuvainen seksistä, Jon taas pornosta.\nScarlett Johanson on elokuvassa mainio, mutta ennen kaikkea tanskalainen Pilou AsbÃ¦k, japanilainen Takeshi.\nIdea: Runkkari rakastuu, mutta porno on silti parempaa kuin kympin. Content tagged with scarlett johansson. Pääosissa nähdään Scarlett Johansson, Kate McKinnon, Jillian Bell, Ilana.\nScarlett Johansson The Avengers -elokuvassa // Kuva: Marvel. Härski komedia pääsi Episodin vuoden 2017 huonoimpien elokuvien listalle. Pääosissa: Natalie Portman, Scarlett Johansson, Eric Bana, Jim Sturgess, Mark. Näin iloisesti Scarlett Johansson ja Chris Evans tappoivat aikaa Endgamen. Mowglin roolissa nähdään uusi tulokas, Neel Sethi.\nMinä muuten laulan Cameronin elokuvassa. Zack Snyderin toimintaelokuvassa Teräsmiehen tarina alkaa taas alusta. HBO:n pornosarja saa jatkoa – viimeiselle kaudelle näytettiin vihreää valoa. Millarin mielestä se on kuin sanoisi: ”Tässä pornossa on liikaa alastomuutta. Jos Scarlett Johansson on Barbaran rooliin onnistunut Jojansson.\nJon Favreau, Sofia Vergara, John Leguizamo, Scarlett Johansson, Dustin. Scarlett Johansson kaatui pahasti portaissa! Fysiikan pitää toki olla kunnossa, että jaksaa tätä työtä.\nBlack Widow on MCU:n neljännen vaiheen elokuvia. James Franco teki elokuvan maailman huonoimmaksi väitetystä, Tommy. Scarlett Johansson näyttelee täydellistä naista tai palkintovaimoa tai. Scarlett Johanssonin ihon alle piiloutunut ulkoavaruuden turisti taikka. The Avengers -tähti Scarlett Johansson on sitä mieltä, että porno voi olla.\nScarlett Johansson viekoitteli lehden kannessa – vilautti strategisia. Scarlett Johansson: ”Kyllä pornosta pitäisi pystyä nauttimaan” 11.11.…\nJosh Brolin, Channing Tatum ja Scarlett Johansson, ja nyt odotettu raina on. Pelialan vihaksi kääntyneestä Gamergatesta tehdään elokuva, Scarlett Johansson kiinnostui pääosasta. Jessica Alba nousi kuuluisuuteen jo 19-vuotiaana Dark Angel -sarjan kautta.…\nJoseph Gordon-Levitt ja Scarlett Johansson ovat rakastavaisia Don Jon. Pornoversio Ghost in the Shellistä ei tule floppaamaan – katso hyvin tuhma.…\nprevious post: Musta paksu pillua videot\nnext post: Lesbyan porno\nLaittavatko pornon luomat epärealistiset mielikuvat kapuloita. Elokuva teki kolmen miljoonan dollarin avauksen Japanissa, mikä on. Elokuvan kolmas päähenkilö on Jonin luennolla tapaama Esther. Itse asiassa pornon ja masturbaation tuottama nautinto vie hänen mielestään voiton. Jon saavuttaa istuessaan yksin tietokoneensa ääressä – pornoa katsoen.\nDON JON (23 904) -FI- DVD scarlett johansson 2013 ostettavissa hintaan 3.\nOireista pääsee jyvälle myös Scarlett Johanssonin esittämä Barbara.\nPornon katsominen on keskeinen teema Don Jon -elokuvassa, jossa.\nNettiporno on Joseph Gordon-Levittin sulavasti näyttelemälle Jonille. Internet ehti kuohahtaa, kun Scarlett Johansson pestattiin pääosaan. Rupert Sandersin ohjaama scifi-toimintaelokuva perustuu.


Juutalainen lesbo pyrkii yhdistämään Italian vasemmistoliikkeet valtaansa - Partisaani\nJuutalainen lesbo pyrkii yhdistämään Italian vasemmistoliikkeet valtaansa\nYleisradion mukaan Schleinin meriittilista on pitkä: Hän on radikaali feministi, homolobbaaja ja avoimien rajojen kannattaja.\n26.10.2020 klo 18:15\nItaliassa asuva 35-vuotias juutalainen lesbo pyrkii yhdistämään maan vasemmistolaiset ja kulttuurimarxistiset liikkeet käskyvaltaansa. Tukea juutalainen poliitikko Elly Schlein saa hankkeelleen globaalilta valtamedialta, joka on alkanut ylistää häntä Suomessa asti.\nSuomalaisten veronmaksajien ylläpitämä Yleisradio tuotti hiljattain Schleinista ylistävän henkilöprofiilin, jossa juutalaislesboa verrataan Suomen pääministeri Sanna Mariniin. Ylen mukaan Marinin tavoin myös Schlein on ”kohauttanut” kummallisilla asuvalinnoillaan.\nYleisradion mukaan Schleinin meriittilista on pitkä: Hän on radikaali feministi, homolobbaaja, avoimien rajojen kannattaja, ”sosiaalisen oikeudenmukaisuuden” edistäjä, ilmastoaktivisti, ”sukupuolisensitiivisen kasvatuksen” (lue: lapsiin kohdistetun transulobbauksen) kannattaja sekä perinteisten arvojen vihollinen. Schleinillä on juuria Yhdysvalloissa ja hän on osallistunut vapaaehtoisesti kahdesti mustan Barack Obaman presidenttikampanjaan sekä työskennellyt edistääkseen ei-valkoista maahanmuuttoa Amerikkaan.\nTietää olevansa inhottu\n”Politiikalle, joka edistää sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja ilmastoasioita, on Italiassa valtava kysyntä. Sen näkee jo siitä, kuinka maan aukiot täyttyvät usein ilmasto- ja feministimielenosoittajista. Mutta nämä ihmiset, eritoten nuoret, eivät löydä edustajaa”, Schlein toteaa Yleisradiolle painottaen, että hänen tehtävänsä on täyttää vasemmiston nykyinen valtatyhjiö. Schlein kertoo myös pitävänsä Suomen hallituksesta, koska valtaosa johtavista ministereistä on naisia.\nSchlein myöntää, että monet italialaiset inhoavat häntä. Syynkin hän tietää: ”Olen nainen, joka puolustaa sosiaalista oikeudenmukaisuutta. Seurustelen naisen kanssa, ja sukunimestäni selviää, että perheelläni on juutalaiset juuret.”\nÄärivasemmisto Barack Obama Elly Schlein Feminismi Homolobby Italia Italian juutalaisyhteisö Kulttuurimarxismi Maahanmuutto Poliittiset viholliset Politiikka Rappiokulttuuri Rotu Sanna Marin Sionismi Transut Ulkomaat Väestönvaihto Valkoisiin kohdistuva rasismi Valkoisten kansanmurha Valtamedia Vasemmisto Yhteiskunta\n26.10.2020 klo 21:03 Vastaa\nTaas yksi kommunistinen lesbo konkkanenä, joka tekee sitä, mikä jäi Weimarin Tasavallassa kesken!\nTämä hajotustyö mitä juutalaiset vasemmistolaiset valkoisen rodun ja kristinuskon vihaajat ovat kautta aikain tehneet kaikissa niissä maissa, joihin tämä ”syöpä” on maailmanhistorian aikana levinnyt! Juontaa juurensa 2000-vuoden taa aina siihen päivään kun juutalaiset kansainjoukot (muita paljon älykkäämmät) huusivat vapaaksi Pontius Pilatuksen sitä kysyessä taparikollisen ja murhamiehen Barabbaan ja vetäen viattoman miehen Jeesuksen veren päällensä. Luovuttaen vihan ja koston vallassa Jeesuksen Ristiinnaulittavaksi vain siksi etteivät ymmärtäneet mitään ihmisyydestä eikä ehdottomasta hyvästä. Näin toimiessaan tämä pyhä kansa käänsi selkänsä Jeesukselle ja valoi tuona hetkenä vihan kaikkia kristittyjä kohtaan, koska HE omassa erinomaisuudessaan ja oikeaoppisuudessaan, joka jo noina aikoina oli vain mätä hedelmä unohtivat sen nöyryyden ja vanhurskauden, jota Vanha Liitto edellytti Suhteessa Jumalaan Kaikkivaltiaaseen.\nJeesus ennusti kuulusteleville harhaoppisille kirjanoppineille Jerusalemin Temppelin olvan rauniokasa 70-vuoden kuluttua, joka tismalleen tuli toteen näytetyksi. Kuulusteljat tuo nenäkäs ennustus sai raivon nousemaan siihen pisteeseen, että se ei voinut merkityb mitään muuta kuin ehdotonta kuolemaa!\n27.10.2020 klo 18:42 Vastaa\nEdomiittifariseukset eli juutalaiset eivät olleet eivätkä ole mikään pyhä kansa. Alkuperäiset israelilaiset olivat eri porukkaa.\n27.10.2020 klo 04:31 Vastaa\nOnpa nainen paiskattu rumalla pärställä, kannattaisi varmaan lopettaa perheen sisällä lisääntyminen…tosin lisääntymistähän ei tässä tapauksessa tapahdu.\nMainittakoon että Israelilasten keskimääräinen ÄO on 90, eli mistään ruudinkeksijöistä ei tässä puhut, heillä on vain maailman rahat, mutta kun Kiina ja Venäjä luovat oman yhteisvaluutan niin alkoi hirveä lokakampanja venäjää ja kiinaa vastaan.\nIkävää on että Rockefellereistä lôytyy Jenkkien armeijan ylipäällikkö, joten juutalaisten järjestämät rasistiset kansanmurhat jatkuvat kuin mitään ei olisi tapahtunut\n27.10.2020 klo 11:59 Vastaa\nKun katsotte silhuettia niin ymmärrätte mistä on tulltu lastensatujen noita-akan piirteet. Jo kauan aikaa sitten lapsille opetettiin ne piirteet joita tuli karttaa ja pelätä.\n29.10.2020 klo 01:58 Vastaa\n”lastensatujen noita-akan piirteet.”\nHyvä huomio! Seuraava askel onkin kieltää kuvia sisältävistä teoksista hahmot, joissa paha henkilö on jotain muuta kuin vaaleasilmäinen blondi. Tässä sitä riittää ”tutkijoille” loputtomasti työtä.\n29.10.2020 klo 09:40 Vastaa\nEipä yllätä. Kaikkien perinteisten moraaliarvojen murskaaminen on tämän vihamielisen klaanin tehtävä länsimaissa.Ulkopuolinen, mutta omaksi tekeytyvä vihollinen kansan sisällä,on pahin uhka, koska suurin osa ei tunnista vihollista eikä näinollen osaa sitä varoa tai karkottaa. (Kylläkin uskomatonta, etteivät ihmiset näitä tunnista,kun jo klyyvari paljastaa alkuperän kilometrin päähän…).


Iveco Iveco, Iveco 1991 - Matkailuauto - Integroitu - Nettikaravaani\nNettikaravaani.com › Iveco › Iveco Iveco › Myynti-ilmoitus\nIveco Iveco, Iveco\nTarkista ajoneuvon tiedot: Lähetä tekstiviesti AV IYU-172 numeroon 020202. Saat tiedot ajoneuvosta, sen omistajasta ja haltijasta. Rekisteritietojen tietolähteenä on Traficom. Hinta 4,90 € / haku. Lisätietoja »\nSoitot nro 046 8840062\nMyydään tehdasvalmisteinen katsastamaton matkailuauto. Käy ja kukkuu, vaan niin helvetin rumannäköinen :)\nLeimalle takajarrujen säädöllä.\nLisäkuvia sisältä oikeasti kiinnostuneille.\nLähes uudet takarenkaat.\nMyydään elämäntilanteen muututtua.\nLasse Ilvespalo, Helsinki\nParas aika tavoitella: 10-22:00\nIYU-172, Nettikaravaani ID 1578686


”Todisteita vaalipetoksista ei ole”, mutta niiden esittäjät altistetaan painostukselle – eXtrauutiset\n13.1.2021 21:31 13.1.2021 21:31 Pekka Kemppainen3 Comments\nMichiganin oikeusministeri Dana Nessel (dem) kertoi maanantaina, että Antrim Countyn (piirikunnan) vaalipetosepäily-asiassa todistajanlausunnon antaneiden asiantuntijoiden henkilötietojen salauspyyntö hylätään, ja nimet vapautetaan julkisuuteen. Ratkaisulla saattaa olla merkitystä eräiden muiden osavaltioiden ja piirikuntien keskeneräisille vaalimenettelyyn kohdistuneiden moitteiden tutkinnalle.\nPäätöksen nimiä koskevan sulkuhakemuksen hylkäämisestä teki Michiganin 13. piirioikeuden tuomari Kevin Elsenheimer maanantaina: Osavaltio voi julkaista Antrim Countyn presidentinvaali-menettelyä koskevassa tutkinnassa kuultujen tutkijoiden nimet. Tutkinta tehtiin presidentinvaaleissa 03.11. käytettyihin äänestyskoneisiin ja ohjelmistoihin.\nKantajan William Baileyn edustaja Matthew DePerno jätti tuomari Elsenheimerille joulukuussa haasteen, jossa hän vaati todistajina kuultujen asiantuntijoiden nimien ja ammattia, työnantajaa ja koulutusta koskevien tietojen salaamista turvallisuussyistä. Michiganin osavaltion apulaisoikeusministeri Erik Grill otti kantaa DePernon vaatimusta vastaan. Grillin mukaan tiedot kuultujen tutkijoiden ammattikokemuksesta, työpaikoista, etc. ovat tarpeellisia heidän lausuntojensa arvioimiseksi. Todistajat ovat ohjelmoinnin ja tietojenkäsittelyn ammattilaisia. DePerno katsoi, että nämä tiedot altistavat todistajat kielteisille seurauksille.\n”Kantaja ja rikostekninen ryhmä pelkäävät, että nimien ja henkilötietojen (kuten ansioluettelon, osoitteen ja työnantajan) paljastaminen vahingoittaa rikostutkijoita”, DePerno kirjoitti kanteessaan. Maanantaina (11.01.) tehty päätös salaa kuitenkin todistajien postiosoitteet ja puhelinnumerot.\nAsianajaja DePernon kokoama asiantuntijaryhmä suoritti William Baileyn kanteessaan vaatiman rikostutkinnan Antrimin piirikunnassa joulukuussa 2020. Heidän raporttinsa mukaan piirikunnassa käytetystä Dominion Voting Systemsin äänestysjärjestelmästä löytyi ”tarkoituksellisesti suunnitelluilta vaikuttavia virheitä, jotka mahdollistivat järjestelmällisiä petoksia, ja vaikuttamisen vaalien tuloksiin”. Asiantuntijaryhmä suositti loppupäätelmässään, että Antrim Countyn vaalitulosta ei olisi pitänyt sertifioida (hyväksyä viralliseksi).\nTiimin jäsenistä toistaiseksi julkisesti tiedossa vain sen johtaja, Russell Ramsland Jr.. Hän on Allied Security Operations Group -yhtiön perustaja. Dominion, jonka äänestys- ja ääntenlaskenta-tekniikkaa käytetään 28:ssa osavaltiossa, on kiistänyt raportin. Yhdysvalloissa nyt vallitsevassa puolihysteerisessä ilmapiirissä ei ole edullista kenellekään tietojenkäsittelyn ammattilaiselle tai mm. tilastomatematiikan asiantuntijalle tulla tunnetuksi osallistumisesta ääntenlaskentaan tms. kohdistuviin tutkimuksiin, oli tutkinnan tulos mikä hyvänsä.\nUseat Big Tech -toimijat, kuten Youtube, Facebook ja Twitter ovat ilmaisseet epäsuopeutensa vaalipetostodisteiden jakamiselle palvelunsa kautta, ja poistavansa jo julkaistuja viestejä ja videoita. Konservatiivisista lehdistä ja viranomais-asiakirjoista (linkeissä) löytää kuitenkin yksityiskohtaista tietoa.\n”Tärkeintä ei ole, kuka saa äänet, vaan kuka laskee äänet.”\nThe Epoch Times 12.01. 2021.\nThe Epoch Times 19.12. 2010,\nThe Epoch Times 14.12. 2020,\n”Kuulin, että Capitoliin tunkeutujat varastivat Nacy Pelosin tietokoneen” ”Kauheeta!” ”Niinpä, sen mukana menivät vaalien tulokset.” ”Hui, -mutta nehän on jo julkaistu, ei mitään vahinkoa?” ”-Ne olivatkin seuraavien vaalien tulokset.”\nWisconsin laskennassa tapahtui vielä suurempi vertikaalihyppäys, eli laskentakone ”löysi” hetkessä kymmeniä tuhansia Bidenin ääniä. En edes ole mikään Trump-fani, mutta se, että koko maailma lakaisee tämän maton alle herättää pelkoa ja ahdistusta. Lännessä on kokonaan luovuttu sellaisesta käsitteestä kuin totuus, ja korvattu se käsitteellä ” minun mielipiteeni on totuus”. Numerot ja tilastotiede eivät valehtele, mutta suurelle yleisölle ne taitavat olla liian monimutkaisia/tylsiä asioita, ja suurin osa niistä jotain ymmärtävistä sivuuttaa ne Trump-inhossaan. Länsi on suksimassa samalle suolle missä itä jo on, joten Suomen pitäisi nyt ottaa oma kurssi ja lopettaa se perässähiihtely.\nSelvittämättömät vaalipetos-epäilyt ovat taakka aloittavalle presidentille Bidenille. Aika tyhmää lakaista maton alle: Siellä ne pysyvät ainakin neljä vuotta.\nÄäntenlaskennassa oli tosiaan poikkeamia tilastollisesta todennäköisyydestä, mikä sopii hyvin siihen tietoon että postiääni-lappuja ilmaantui tuntemattomista lähteistä, so. äänestyslippujen alkuperää ei voida tunnistaa.


Luokittelu: Varsinais-Suomi, Satakunta ; Alue-esittelyt ; Nähtävyydet ; Luontokohteet ; Teatterit, orkesterit ; Museot, kirkot ; Aina ;\nAvainsanat: Uusikaupunki, Kaupunginlahti, vierassatama, Isokarin majakkasaari, Kulttuurihistoriallinen museo, Bonk-keskus, Uudenkaupungin Automuseo, Uudenakupungin Teatteri\nIdylliset puutalot ovat Uudenkaupungin sielu. Keskusta-alueelta noin kilometrin säteeltä löytyy kaikkiaan 600 puutaloa. Kuva: Uudenkaupungin kaupunki.\nUusikaupunki ja sen kiehtovat puutalokorttelit\nSaaristomeren rannalla sijaitseva Uusikaupunki on mielenkiintoinen matkakohde ympäri vuoden. Vanhat puutalokorttelit, meren läheisyys ja vaikuttava luonto luovat upeat puitteet lomalle.\n1800-luvulla elettiin purjelaivojen kulta-aikaa. Sen myötä satamakaupungeissa kauppa kukoisti ja ulkomaiset vaikutteet saapuivat Suomeen.\n– Tuolta aikakaudelta on Uudessakaupungissa jäljellä yksi Suomen hienoimmin säilyneistä puutaloalueista, Irmeli Laaksonen matkailutoimesta toteaa.\nKeskusta-alueelta noin kilometrin säteellä löytyy kaikkiaan 600 puutaloa. Idylliset puutalot ovat Uudenkaupungin sielu. Huolella kunnostetuista taloista merkittävä osa on noin 160-vuotiaita ja yhä asuinkäytössä.\nAivan keskustassa sijaitsee Kaupunginlahti, jossa järjestetään etenkin kesäisin mutta myös joulun alla monenlaisia tapahtumia. Lukuisat puodit ja pikkuliikkeet houkuttelevat uniikeilla tuotteillaan. Ravintoloissa voi tutustua paikallisiin herkkuihin kaikessa rauhassa, ilman kiireen häivää. Kalaruokien ystäviä hemmotellaan meren antimiin erikoistuneissa ruokapaikoissa. Kala on aina tuoretta, sillä sitä saadaan joka päivä lähivesiltä. Pienet ravintolamiljööt ovat usein kiehtovia, ja oma nähtävyytensä sinänsä. Täällä kannattaa viivähtää tuokio ja nauttia historiallisen pikkukaupungin tunnelmasta.\nRannikkokaupungissa myös veneliikenne on vilkasta. Uudenkaupungin vierassatama on valittu jo kolmesti Suomen parhaaksi vierassatamaksi. Se palvelee veneilijöitä toukokuulta aina syyskuun loppuun asti. Toinen monipuolinen vierassatama sijaitsee kuvankauniilla Pyhämaan alueella.\nVaikkei venettä omistaisikaan, voi merelle lähteä muutenkin. Opastetut kalareissut saaristoon, erilaiset teemaristeilyt ja saarikohteet, kuten Isonkarin majakkasaari, ovat vain osa tarjontaa. Merihistoriaan voi perehtyä mm. Kulttuurihistoriallisena museona toimivassa tupakkatehtailija Wahlbergin porvariskodissa, jonka yläkerrassa on merenkulkuun liittyvä näyttely. Se esittelee Uudenkaupungin merenkulkua aina purjelaivakaudelta lähtien meidän päiviimme asti ja antaa laajempaa perspektiiviä kaupungin historiaan.\nHienot hepenet vievät aikamatkalle\nWahlbergin porvariskodin alakerrassa pääsee taas kurkistamaan tuon ajan säätyläiskodin elämään. 1900-luvun alkuun asti ihmisen vaatetuksesta saattoi päätellä tämän aseman ja säädyn. Vain tietyssä asemassa oleva henkilö saattoi pukeutua viimeisimmän muodin mukaan. Uudenkaupungin museon näyttely esittelee hauskalla tavalla merenrantakaupungin pukumuotia 1800–1900-lukujen taitteessa. Kiehtovassa pienoisnäyttelyssä on puolestaan esillä aikakauden muotipaperinukkeja.\nPerheen pienimpien mieleen ovat Ellenin kulmakauppa, jossa pääsee ratkomaan salapoliisitehtäviä, sekä piharakennuksessa sijaitseva suutarinverstas.\nBonkia ja panimoperinnettä\nUudenkaupungin omintakeisuutta voi kummastella toimintavapaiden koneiden ja laitteiden Bonk-keskuksessa. Bonkin opastetulla kierroksella kuullaan tarinaa Bonkin suvun tapahtumista ja mullistavista keksinnöistä kolmen sukupolven ajalta. Oy Bonk Ab on kuvitteellinen perheyhtiö, jonka ympärille on kehittynyt aivan oma historiansa. Piharakennuksessa on pieni Baby Bonk -paja lapsille omien Bonk-koneiden rakentelua varten.\n– Panimoperinteitä vaalitaan suositussa ja palkitussa erikoisoluiden ja -siidereiden pienpanimossa, josta tuotteita voi myös ostaa ja johon järjestetään vierailuja ryhmille tilauksesta, Laaksonen kertoo.\nSuomalaisen auton 100-vuotisjuhlaa Uudenkaupungin Automuseossa\nUudessakaupungissa toimii Suomen laajin automuseo. Saman katon alle on kerätty komeita ajopelejä kolmen näyttelyhallin verran. Kokoelma sisältää yhteensä yli 100 autoa, joukossa klassikoita ja erikoisuuksia Kupla-volkkarista amerikanrautoihin. Laaja merkki- ja mallivalikoima takaavat, että mielenkiintoa riittää. Myös suomalaisten oma Saab-merkki on hyvin esillä.\nVuonna 2013 museossa vietetään ensimmäisen suomalaisauton, Korvensuun valmistumisen 100-vuotisjuhlaa. Sen ohella Uudenkaupungin Automuseossa pääsee ihailemaan muitakin keskeisiä suomalaisen autoilun virstanpylväitä.\nUudenkaupungin autotehtaan tarkka pienoismalli havainnollistaa autotuotannon huimaa kehitystä maassamme sadan vuoden aikana. Mielenkiintoisia käyntikohteita ovat niin ikään museon yhteydessä toimiva kokeellinen entisöintipaja sekä sen oma myymälä, josta voi tehdä löytöjä.\n– Kaupungistamme löytyy varsin aktiivinen ja tasokas harrastajateatteri. Syyskaudella luvassa on myös uutta ohjelmaa, Laaksonen muistuttaa.\n– Jari Luolamaan ohjaama Jatsitytön salakapakka vie katsojat kieltolain vuosiin. Kyseessä on musiikkinäytelmä, jossa kuullaan monia tuttuja kappaleita, hän kertoo.\nMarraskuun puolivälistä joulukuun puoleenväliin asti esitetään Saiturin Joulua, joka on Charles Dickensin rakastettu klassikkotarina itarasta miehestä, joka lopulta ymmärtää joulun merkityksen. Ohjaus on Joel Elstelän käsialaa, samoin kuin tammikuussa alkavan, televisiosta tutun Pokka pitää -näytelmän. Tässä teatterisovituksessa Hyacinth Bucket ottaa hienostuneesti haltuunsa Emmet-paran luotsaaman teatteriseurueen murhamysteeriharjoitukset. Luvassa on kommelluksia ja yllättäviä käänteitä.\nHaavi auki -teemaviikot\nLaaksonen kehottaa tutustumaan myös yrittäjien ja Uudenkaupungin kaupungin yhteiseen Haavi auki -kampanjaan. Sen teemaviikoilla on odotettavissa monenlaisia hauskoja tempauksia ja hyviä tarjouksia, kuten ennen joulua järjestettävä Joulurysäys viikolla 47. Lisätietoja kampanjasta: www.haaviauki.fi


Joulupukki - Joulun Taikaa. . .\nViesti Kirjoittaja Mimmi » 23 Loka 2018, 13:53\nKäykö teille joulupukki? Käykö teidän pikkujouluissa joulupukki? Oletko itse tehnyt pukkikeikkaa? Tässä ketjussa voi muistella joulupukin käyntejä tai muuten vain kirjoitella joulupukista\nMeillä vietetään joulua kouluikäisten lasten kanssa ja meillä on pukki vieraillut joka joulu. Pukin virkaa on vuorollaan hoitanut isä, setä, ukki tai eräs sukulainen. Parina viime vuonna pukki on tullut paikallisen nuorisoyhdistyksen kautta. Tämä viimeisin pukki varsinkin on ollut mainio; tulee ajallaan, jututtaa lapset, jakaa muutaman paketin ja poseeraa kuvissa. Toki pitää maksaa mutta niinhän se menee. Nyt minulla on harkinnassa, että tänä vuonna ei olisikaan pukkia vaan tonttu jättäisi paketit kuusen alle. Kuopus 8v toivoo vielä pukkia, myös mies on pukin kannalla. Miehen lapsuudenkodissa joulupukki on käynyt ja hänestä se oli ollut tosi hauskaa. Itse taas ajattelen, että ei haittaa vaikkei pukkia joka joulu olekaan, jääpähän yksi aikataulu ja rahanmeno joulusta pois. Mitenkähän tässä kannattaa tehdä?\nViesti Kirjoittaja Punatonttu » 24 Loka 2018, 17:46\nTänä vuonna taas tulee joulupukki. Lapsenlapsi tulossa meille jouluksi. Ja taitaa olla viimeinen joulu uskoessa tuohon taruun\nViimeksi, kun pikkuneiti oli täällä oltiin niin kipeinä et piti perua pukin tulo varmuuden vuoksi.\nKiva katsella vanhoja videoklippejä edellsistä jouluista. Nähdä miten lapsi kasvanut. Millaisia lahjoja ollut jne.\nPitäisi kai kohta varata se joulupukki. Sama, kuin aiemmin. Tietää mitä saa Meidän vakkaripukilla on kunnon varusteet. EI mitään marketin vitosen naamaria. Juttelee ja kuuntelee jos joku innostuu laulamaan pätkän tai pari joululaulua. Ja ennenkaikkea selvä pukki.\nSikäli kivaa aikaa tämä, että silloin kun omat lapset olleet pieniä niin ollut toisenlainen tilanne ja ei ollut mahdollista tilata maksua vastaan joulupukkia. Oli kallista ja onhan se edelleen. Mut on mahdollista tarjota se heille. Nyt voi tarjota tätä iloa lapsenlapselle ja sitä kautta omille lapsille.\nArvokas tuntitaksa noissa on ja se vartti minkä viipyy niin huh huh. Mut se ilo. Ja uskon et kantaa jatkossa ja lapsenlapsi saa siitä jotain. Ihania muistoja lapsuudessa mummin ja vaarin luona.\nViesti Kirjoittaja tonttu76 » 24 Loka 2018, 18:20\nTänäkin Jouluna tulee pukki mies nimittäin käy vara pukkina muutamassa lapsiperheessä\nViesti Kirjoittaja Unico » 25 Loka 2018, 13:27\nEi tule pukkia, nyt kolme pukitonta joulua takana. Lapset on vain tyytyväisiä kun pukki ei näyttäydy ja on tuonut lahjat johonkin. Uskovat pukkiin, mutta tokaluokkalainen on aina pelännyt joulupukkia.\nViesti Kirjoittaja Elina » 25 Loka 2018, 20:48\nMeillä ei ole ikinä käynyt pukkia. Lapset ovat araselevaa sorttia, ja minustakin olisi kiusallista että tuntematon ihminen tulee meille kotiin. Varmaan kävisi jos olisi joku sukulainen tai tuttava, joka heittäisi pukkikeikkaa. Toki meillä puhutaan totuudenmukaisesti näistä pukkihommista, mutta saattaisihan se olla hauska leikki kaikkien mielestä.\nViesti Kirjoittaja Konvehti » 26 Loka 2018, 13:16\nKun lapset olivat ihan pieniä meillä kävi ukki Pukki (eli siis isäni, Ukki). Mutta lasten kasvaessa ja tajutessa asian, meille "tonttu" toi kuusen alle lahjat sillä välin kun mies lasten kanssa meni etukäteen vanhemmilleni aaton viettoon minun jäädessä laittamaan vauhdilla lahjoja kuusen alle. Nyt lapset (esiteini ja teini) laittavat itse lahjat kuusen alle.\nViesti Kirjoittaja JapeTonttu » 27 Loka 2018, 15:04\nJoulupukki kävi meilä viimeksi varmaan jouluna 1997. 1998 Tammikuussa kun muutettiin ja isäni menehtyi siinä keväällä, niin ei pukkia enään käynyt. Vähän oletan, että meillä vierailleet pukit on isäni kavereita tai tilaamia ja nyt kun vastuu juhlan tekemisestä siirtyi äidille, niin hän koki sen turhaksi. Sinä jouluna meille tulikin pidempi vierailija, eli hankittiin ensimmäinen kissamme. Se varmaan vei meidän huomion niin kokonaan, etten enään ihmetellyt miksei pukkia käynyt. Tavallan tykkään sen ideasta, mutta se ei mitenkään ole välttämätön omaan jouluuni.\nJoulupukki eläää minulle mieluiten saduissa ja televisiossa. Aattoaamuuni kuuluu katsoa pätkä Joulupukin Kuumaa linjaa ja pidän kovasti saduista ja tarinoista joissa Joulupukki on mukana. En muista milloin lakkasin ihan "uskomasta" pukkiin. Varmaan silloin 6 vuoden ikäisenä, kun istuttiin isosiskon kanssa sohvan reunalla ja tämä osoitti pukin mustaa takatukkaa. Porukoitten kanssa meillä on tapana aina välillä vihjailla lahjatoiveistamme ja koska se on vihjailua niin siihen loppuun sanotaan, että jospa se Joulupukki toisi. Se on meistä kaikista ollut hauska tapa. Viimeksi olen Joulupukin nähnyt viime vuonna Tampereen joulutorilla ja taisin hänelle hyvää joulua toivottaakkin.\nAla-asteella esitin kuudennella luokalla Joulupukkia eräässää näytelmässä. Kavereitten kanssa se itse ideoitiin ja esitettiin juuri ennen joululoman alkua. Soivittiin vielä opettajan kanssa, että koska olen esityksessä pukkina, niin voin samalla jakaa luokkamme pikkujoululahjat. Tykkäisin kovasti esiintyä joulupukkina, mutta koska ruumiinrakenteeni on liian naisellinen ja ei menisi lapsilta läpi, voisin olla joulumuori. Ainoa seikka on se, etten itse omaa aattoani kyllä siihen haluaisi kuluttaa, ellei vierailtava lapsiperhe asuisi ihan naapurissa. Joulutonttua on tullut sitten näin vanhempana esitettyä ihan lavallakin asti.\nViesti Kirjoittaja AdiraGee » 10 Joulu 2018, 13:06\nTänä vuonna tulee eri pukki kuin mitä edellisinä vuosina. Itse asiassa tulee pukki+muori, joista muori on lapsuusystäväni.\nItse voisin jo pikkuhiljaa lähivuosina tyytyä siihen, että tontut tuo lahjat ja pukki voisi kiireisenä aikoina keskittyä muihin koteihin.\nViesti Kirjoittaja Joulutonttu » 10 Joulu 2018, 15:05\nMeillä joulupukki on käynyt muistaakseni sen 4 joulua nyt peräkkäin. Esikoisen ollessa 2 vuotias taisi ekan kerran käydä, jos nyt ihan oikein muistan\nMeillä eskarilainen sekä pienemmät veljekset uskoo joulupukkiin ja kovasti sitä myös odottavat ja ovat vähän harmitelleet, että tietääkö pukki että ollaan muutettu. Viime vuosina meillä kävi pukki muorin kanssa, mutta tänä vuonna eivät keikkaa enää tee, niin nyt tulee sitten joulupukki kahden tontun kanssa.\nItsekin muistan lapsuudesta sen, että joka vuosi joulupukki kävi ja kun olin 9 vuotias, niin tajusin että veljeni on joulupukki jonka äänestä tajusin. Silloin loppui minun usko joulupukkiin joten omat lapseni saavat uskoa pukkiin niin pitkään, kuin vain pystyy\nJos emme olisi saaneet isompaa asuntoa, niin silloin joulupukkia ei oltaisiin pyydetty vaan tontut olisi lahjat jakaneet kuusen alle saunareissulla tai muulla reissulla\nTuohan se pukin käynti oman jännityksen itsellekin ja etenkin lasten ilo ja riemu sekä aattopäivän jännityneisyys, milloin joulupukki tulee, niin oman joulun tunnelman aattoon\nViesti Kirjoittaja jouluhortensia » 10 Joulu 2018, 16:51


KAROLIINAN PIKKUISELLE OMENAPIIRAKKA – RuokaRajoitteiset\ntiedustelit RuokaRajoitteisissa pystyisikö suunnittelemani Annelin raparperipiirakan tehdä ilman kananmunaa ja omenapiirakaksi. Kun kuulin, että resepti tulisi lapsellesi, jolla on rajoitettu ruokavalio, oli rasti ohittamaton.\nMinulla sattui olemaan mökillä kotimaisia omenoita ja näin ryhdyin tuumasta toimeen.\nAnnelin raparperipiirakka on tyyliltään lähes sienikakkupohja ja siinä sidosaineena on kananmuna. Mikäli piirakan haluaa tehdä ilman kananmunia, on löydettävä jokin sidosaine korvaamaan ne. Kananmunat lisäksi kostuttavat ja pehmentävät taikinaa ja ilman niitä lopputulos ei ole sienikakkumainen.\nSidosaineeksi sopivaa oli ainoastaan perunatärkkelys ja omenasose. Näin päädyin, että tekisin teille murokakkutyyppisen piirakan.\nTässä kuva lämpimästä piirakasta.\nSaatiin mieheni kanssa maukas iltapäiväkahvihetki, kiitos siitä sinulle. Muuten en olisi ryhtynyt tänään leivontapuuhiin.\nKuten uumoilinkin mureni piirakka lämpimänä hieman lautasella. Mikäli teille käy ksantaani laittaisin sitä taikinaan 1/5 teelusikkaa. Jäähdyttyään kokonaan piirakka oli helpommin leikattavaa. Rakenne on pehmeä ja kostea, kuten Annelin raparperipiirakka.\nOmenapiirakka sopii hyvin jokin maidottoman vaahdon tai jäätelön kera. Esimerkiksi kookos-, kaura-, tai soijavaahto, joista juttua K-ruokasivustolla.\nToivottavasti tästä on sinulle ja pikkuisellesi iloa.\nKAROLIINAN PIKKUISELLE KANANMUNATON JA MAIDOTON OMENAPIIRAKKA\nTaikinasta tulee yksi 22 cm pyöreä piirakka ja sopii myös vegaaniin ruokavalioon.\n3 dl riisijauhoja (Semper)\n1 dl perunatärkkelystä (eli Suomessa perunajauhoja)\n2.5 tl leivinjauhetta (Xtra – on maissiton ja tehty perunajauholla)\n9 keskikokoista kotimaista omenaa pilkottuna\n1 dl riisijauhoja omenien kanssa kuullotukseen\n1.5 dl fariinisokeria omenien kanssa kuullotukseen\n0.5 dl vettä tai parempi olisi, jos laitat omenasosetta kuullotus vaiheessa.\nPese ja pilko omenat (paitsi siemenkodat) kattilaan. Lisää jauhot, fariinisokeri ja omenasose. Hämmennä koko ajan, jotta ei pala pohjaan ja ala kuumentaa seosta. Lisää maun mukaan kanelia ja vaniljasokeria. Keitä kunnes kiehahtaa koko ajan sekoittaen ja siirrä pois liedeltä noin 5 minuutin kuluttua.\nVoitele noin 22 cm halkaisijaltaan piirakkavuoka.\nMittaa kuivat aineet leivontakulhoon ja sekoita. Jos käytät ksantaania, niin voit lisätä sen kuivien aineiden joukkoon.\nLisää kuiviin aineisiin kylmä margariini ja nypi käsien avulla kunnes rakeista.\nLisää joukkoon hieman jäähtynyt omenakuullote, jonka kuuluu olla vielä hieman lämmintä. Voit tehdä sekoittamisen käsillä tai lastalla. Sekoita kunnes sekaisin, mutta älä vatkaa.\nKaada ja tasoita taikina uunivuokaan.\nNosta uunista ja varmista tikulla, että on kypsä. Piirakka on valmis, kun taikinaa ei tartu tikkuun ja pinta on kauniin kullan värinen. Älä ylipaista, jotta saat aikaiseksi mehevän piirakan.\nAnna jäähtyä ja tarjoile mieleisesi lisukkeiden kera.\nPrevious Post Previous post:TEE SE ITSE – LUONTAISESTI GLUTEENITON KUPPIKAKKUJAUHOSEOS\nNext Post OMENAPIIRAKKA PELLILLE


Riskibisnes vaanii rintamamiestalojen idyllissä – Kuka uskaltaa myydä, kun riitely yleistyy? - Seura.fi\nVanhan rintamamiestalon kaupassa myyjä kantaa suuremman vastuun kuin ostaja. Laki on niin tulkinnanvarainen, että oikeuteen asti etenevän talokauppariidan ainoa varma voittaja on juristi.\nAjankohtaista 27.5.2018 08:28\nSotien jälkeen rakennetuissa rintamamiestaloissa muhii ongelma. Ikääntyneet omistajat eivät uskalla laittaa talojaan myyntiin, koska pelkäävät kaupanteon jälkeistä riitelyä.\n”Vanhat ihmiset ajattelevat, että on turvallisempaa jättää talon myynti kuolinpesän hoidettavaksi. Moni nuori lapsiperhe taas ilomielin ostaisi tällaisen talon, jota omistaja ei kuitenkaan uskalla myydä”, sanoo kiinteistönvälittäjä LKV Arja Oreschnikoff.\nJulkisuudesta tutut hometalotarinat oikeudenkäynteineen ja korvauksineen ovat inhimillisiä katastrofeja niin ostajille kuin myyjillekin.\nHome ei kuitenkaan ole koko totuus. Ongelmia aiheuttavat myös puunsuoja-aineet ja tekniset rakennusvirheet. Pahinta on taloriitojen arvaamattomuus, jos juttu menee käräjille asti.\n”Riitely talokauppojen jälkeen on lisääntynyt viime vuosina. Jos kauppa menee oikeuteen, kukaan ei voi tietää, mitä siellä tapahtuu.”\nJos Oreschnikoff haistaa palaneen käryä, hän on katsonut paremmaksi viheltää pelin poikki, vaikka oma myyntiprovisio jää sillä kertaa saamatta.\n”Mikäli huomaan, että myyjä haluaa peitellä jotain tai ostajalla on ajatuksena korvausten haku jälkikäteen, en suostu yhteistyöhön. Sen lisäksi, että riidat ovat usein kohtuuttomia molemmille osapuolille, ne ovat myös riski maineelleni kiinteistönvälittäjänä.”\nRintamamiestalojen hinnat putoavat\nHelsingin Herttoniemen omakotitaloalueella asuva Leena-Maija Palo on harkinnut talonsa myyntiä pari viime vuotta.\n”Otin selvää kaikista energiatodistuksista ja kuntotarkastuksista. Ne ovat lannistaneet minut. Olen päättänyt, että jään tähän toistaiseksi”, Palo sanoo.\nRintamamiestalo on rakennettu vuonna 1949 ja remontoitu edellisen kerran 1980-luvulla. Pientä pintaremonttia ei kannata tehdä, jos talon aikoo myydä. Ostaja haluaa joka tapauksessa remontoida kotinsa kokonaan.\n”Alue on suojeltu. Uusia taloja ei saa rakentaa, ja ihmisillä on isot rahat kiinni vanhoissa kiinteistöissä. Ihmisiä huolettaa hintojen putoaminen. Tällä alueella on yli sata taloa ja kaikilla sama ongelma.”\nLeena-Maija Palon rintamamiestalo on remontoitu viimeksi 1980-luvulla. Pintaremonttia ei myyntiä harkitsevan kannata teettää, koska ostaja remontoi talon kuitenkin kokonaan. © TOMMI TUOMI / OTAVAMEDIA\nParikymmentä vuotta sitten alkanutta home- ja sisäilmakeskustelua Palo on seurannut ihmetellen.\n”Joka toisessa koulussa tuntuu olevan ongelmia. Kuinka puhdas ilman pitäisi olla, jotta talossa voisi asua? Onko häly liioittelua? Aina keksitään jotain. Nyt se on home, joitakin vuosia sitten radon.”\nPalon talosta ei hometta ole löytynyt. Vanhassa autotallissa on ohuesta betonista maata vasten valettu pohja, johon kovalla sateella ilmestyy kosteita läikkiä. Kylmäkellarissa tuntuu vanhan kellarin haju, mutta asuinhuoneiden ilmanlaatu on hyvä.\nMyyjä vastaa seurauksista, vaikka kuntotarkastus olisi tehty virheellisesti\nPalo kritisoi myös vanhasta omakotitalosta haaveilevia nuoria perheitä, joiden tiedot rintamamiestaloista ja niiden vaatimasta ylläpidosta eivät aina vastaa todellisuutta.\n”Nuoret eli 35–40-vuotiaat ovat hirveän vaateliaita ja saattavat ihmetellä, miten taloa ei ole täysin remontoitu. Yksi nuori pari kävi ja kysyi, kuka täällä on huoltomiehenä. Heillä ei ollut mitään käsitystä siitä, mitä omakotitalon hoito vaatii. Ei sellaisten ihmisten kannata omakotitaloa ostaa.”\nVanha kotitalo on rakas mutta myös riesa tilanteessa, jossa ratkaisua myynnistä ei uskalla tehdä.\n”Jos päädyn myymään, pitää ensin hankkia uusi asunto. Niin ei kannata tehdä, että myy talon ja pistää uuteen kämppään kaikki rahat. Vanhan talon myyjän pitää jättää tilille sellainen 50 000–100 000 euroa riitelyvaraa.”\n”Niin, riitelyvaraksi minä sitä kutsun. Jos minä tämän myyn, annan hyvin realistisen kuvan enkä yritä piilotella mitään. Ostaa sitten tai ei osta.”\n”Kuntotarkastajia on monen tasoisia. Kukaan ei oikein tunnu ottavan vastuuta siitä, mitä aistinvaraisen kuntotarkastuksen jälkeen saattaa löytyä. Perusteellisempi kuntotutkimus ja piilovirhevakuutus taas ovat kalliita. Jos jotain löytyy, myyjä korvaa”, Palo sanoo.\nKilpailu- ja kuluttajaviraston ohjeistuksen mukaan asunnon myyjä vastaa asunnon löytyneestä virheestä myös siinä tapauksessa, että virhe on jäänyt huomaamatta kuntotarkastuksen tekijältä.\nKuntotarkastaja siis vastaa vain oman työnsä laadusta, ei kiinteistön tai asunnon virheistä, vaikka kaupan solmimisen perusteena olisi virheellisesti tehty kuntotarkastus.\nTarkastuksen tekijän taloudellinen vastuu rajoittuu hänelle maksetun palkkion alennukseen tai palautukseen. Hän ei siis vastaa taloudellisista eikä juridisista seurauksista, jotka syntyivät virheellisesti tehdystä tarkastuksesta.\nVillit kuntotarkastukset rehottavat\nRakennusterveysasiantuntija Henrik Himberg näkee talokauppariitojen taustalla syytä sekä välittäjissä että kuntotarkastajissa.\n”Valitettavan monet kuntotarkastajat tekevät työnsä niin leväperäisesti, että välittäjät saavat määritellä, miten talokaupat tehdään. Mikään taho tässä maassa ei valvo kuntotarkastuksia millään tavalla. Jos meidän kaltainen firma tai Seuran toimittaja tekee rintamamiestalolle kuntotarkastuksen, se paperi on saman arvoinen.”\nHimbergin yhtiökumppani ja veli, lakimies Niklas Himberg täsmentää, että ongelma on pitkälti juridinen, koska kuntotarkastuksia ei säädellä Suomessa lailla.\n”Kuluttajan on mahdotonta varmistaa luotettavalla tavalla, että hänen tilaamansa kuntotarkastus tai -tutkimus on luotettava. Ongelman korjaamiseksi Suomeen tarvitaan kuntotarkastuslaki, jossa määrättäisiin raamit alalla toimimiseen, kuten minimivaatimuksena alan tutkinto”, Niklas Himberg jatkaa.\nKilpailu- ja kuluttaviraston (KKV) ohjeistus vahvistaa, että kuntotarkastuksen voi tehdä kuka tahansa rakennustekniikasta tietävä. Pätevyysvaatimuksia ei ole, eikä toimintaa säädellä lailla.\nKKV myös varoittaa, että kuntotarkastajien kenttä on kirjava ja ammattitaidoton tarkastus voi antaa talon kunnosta virheellisen kuvan.\nVastuuvapaussopimus on mitätön\nKiinteistön myyjä ei voi vapautua laatuvirheitä koskevasta vastuustaan edes ostajan ja myyjän välisellä vastuuvapaussopimuksella.\nVaikka ostaja allekirjoittaisi paperin, jolla hän vakuuttaa tarkastaneensa kohteen kunnon ja ottavansa vastuun kaupanteon jälkeen ilmenevistä virheistä, laki ajaa tällaisen sopimuksen yli.\n”Kiinteistössä oleva virhe pitää yksilöidä kauppakirjassa tai sopimuksessa, jotta myyjä vapautuisi siitä”, tarkentaa asianajaja Petri Järvensivu.\nKauppasopimukseen voidaan kirjata, että kiinteistö myydään purkukuntoisena. Tällainen sopimus vähentää myyjän vastuuta, mutta silti siihen jää tulkinnanvaraa.\n”Kauppahinnan on vastattava pelkkää sopimukseen kuuluvan tontin arvoa, mikäli talo myydään purkukuntoisena”, Järvensivu sanoo.\nJos purkukuntoisesta talosta solmittu kauppa syystä tai toisesta menee käräjille, oikeus saattaa tulkita, että rakennus on määritelty purkukuntoiseksi vain myyjän vapauttamiseksi vastuusta – eikä siksi, että se on purkukuntoinen ja asumiskelvoton.\nKiinteistövälittäjän kiire on bluffia\nHimbergin veljekset kuvailevat ongelmatalokaupan tavallista asetelmaa seuraavasti:\nOstajalla on romanttinen mielikuva vanhasta talosta, joka haisee mummolalta. Silloin tällöin käännellään vähän perunamaata. Kiinteistönvälittäjä rummuttaa ostajaehdokkaalle saaneensa juuri toisen tarjouksen ja yllyttää korottamaan omaa tarjoustaan. Myyjälle ihanteellinen asiakas on sellainen, joka ei tingi vaan maksaa rutisematta mitä pyydetään.\n”Olen nähnyt aivan järkyttäviä vanhoja kämppiä, joista pyydetään yhtä paljon kuin uusista. Ihmettelen, miten ihmisillä on heittää rahaa tuollaiseen. Kauppa pitää tehdä järkiperustein. Olen jankuttanut tätä kyllästymiseen asti, mutta kun kohdalle osuu se unelmien talo, järki loppuu nopeasti”, Henrik Himberg sanoo.\nKiinteistökaupassa esiintyy myös keinotekoisesti luotua kiirettä.\n”Välittäjien palveluiden hinnoitteluun en ota kantaa, sillä elämme markkinataloudessa. Kiire taas on välittäjien luoma kupla, jonka tarkoitus on tehdä rahaa nopeammin. Jos välittäjä sanoo, että joku toinen on tehnyt korkeamman tarjouksen, voit olla varma siitä, että sitä ei ole tehty”, Henrik Himberg jatkaa.\nAsiakasta juoksuttava välittäjä luo samanlaisen tunnelman kuin huutokaupassa. Pieni ero on siinä, että kilpahuutajia ei useimmiten ole paikalla, jos aina edes olemassakaan.\nVanha ei ole sama kuin uusi\nSuomen kiinteistönvälittäjät ry:n toimitusjohtaja Jussi Mannerberg näkee syytä ongelmiin niin myyjissä, ostajissa kuin kiinteistönvälittäjissäkin.\n”Ongelma olisi hoidettavissa sillä, jos ihmiset ymmärtäisivät, että talon kuntotarkastuksella pystyy vaikuttamaan. Lähtökohtana on, että ostajan täytyy tietää myytävän kiinteistön kunto. Myyjän on hyvä tehdä kuntotarkastus etukäteen, ja ostajalla on oikeus käydä se kuntotarkastajan kanssa läpi”, Mannerberg sanoo.\nSekä ostajien että myyjien tiedoissa on tarkistettavaa. Kaikki vanhat talot eivät ole kunnossa, eikä vanha ole sama kuin uusi.\n”Jos sisustus on vanha, se pitää hyväksyä. Isompia juttuja ovat rakenteelliset tekijät. Onko talo kuiva? Ovatko ilmanvaihdot, kellarit ja maahan asti ulottuvat rakenteet kunnossa? Paljon riippuu siitä, koska talo on rakennettu. Eri aikakausilla on tyypillisiä haasteita, jotka muuttuvat riskeiksi, jos niille ei ajoissa tehdä mitään.”\nMannerberg muistuttaa, että 1950- luvun talokanta on vanhuudestaan huolimatta hyvin rakennettua. 1960–1970-lukujen talokanta rakennettiin nopeammin, joten sen ajan taloissa on myös enemmän ongelmia.\n”Kuntotarkastus tai perusteellisempi kuntotutkimus on ehdoton aina, kun puhutaan pientalokaupasta. Sillä vähennetään riitelyn mahdollisuutta.”\nHintojen nousu ei ole ikuista – hyvän alueen harha talokaupoissa\nIsoin ongelma on Mannerbergin mukaan asenne kiinteistöjen hoitamisessa.\n”Asutaan niin pitkään, ettei voida enää liikkua ja ajatellaan, että vanhalla talolla on vielä se sama arvo kuin 20 vuotta sitten. Moni myyjä ei ymmärrä, että talon arvo on alhaisempi.”\nKiinteistöjen hintojen nousu ei ole ikuista. Tilastokeskuksen mukaan Suomen vanhojen omakotitalojen keskimääräiset kauppahinnat laskivat loka–joulukuussa 2017 edellisvuoteen verrattuna 1,3 prosenttia.\nArvokas sijainti ei takaa, että talon kunto on hintansa väärti. Asianajaja Petri Järvensivun mukaan vanhan talon ostajan kannattaa laskea hinnan päälle jopa 100 000 euroa remonttivaraa. © TOMMI TUOMI / OTAVAMEDIA\nAsunnon sijainnin vaikutuksesta arvoon puhutaan paljon, mutta vanhojen talojen kohdalla tilanne on kerrostalohuoneistoja mutkikkaampi.\n”Kaupunkien hyvien alueiden pientaloalueilla on kohteita, joiden hinnat ovat sijainnin takia korkeita, koska ne ovat haluttuja, mutta itse kiinteistöjen eteen on tehty vähän vuosien varrella. Myyjä vetoaa alueen hintatasoon, mutta kiinteistön kuntokin vaikuttaa myytävyyteen”, Mannerberg sanoo.\nVanhat talot ovat Mannerbergin mukaan haaste koko yhteiskunnalle. Vasta viime vuosina on alettu ymmärtää, kuinka tärkeää ikääntyneiden kiinteistöjen peruskorjaus on.\nPientaloja myydään ylihintaan niiden korjaustarpeeseen nähden\nKiinteistökauppariitoja työkseen ratkova asianajaja Petri Järvensivu antaa vanhoille taloille jyrkän tuomion.\n”Pääsääntö on, että älä osta. Poikkeuksena ovat ihmiset, jotka osaavat itse tehdä kirvesmiehen töitä tai joilla on sukulainen, joka pystyy neuvomaan, miten talo kunnostetaan, tai joilla on laittaa 100 000 euroa remonttiin.”\nJärvensivun mukaan pientaloja myydään Suomessa ylihintaan siihen nähden, mikä niiden korjaustarve on.\n”Markkinoilla on ilmaa tässä mielessä. Se on eri asia kuin hintakupla, joka syntyy talouden kasvun kiihtyessä. Kiinteistöjen huonosta kunnosta johtuva kupla on ollut aina.”\nMyyjän kannattaa Järvensivun mukaan teettää vähintään kuntotarkastus, joka maksaa 500–1 000 euroa ja tehdään kiinteistössä silmämääräisesti, rakenteita avaamatta.\n”Suosittelisin ostajalle kuitenkin 4 000–5 000 euroa maksavaa kuntotutkimusta, jossa avataan talon rakenteita ja tutkitaan, mitä niiden sisällä on.”\n”Myös homekoiratutkimus, joka maksaa noin 500 euroa, on osoittautunut hyväksi ’kuntotutkimukseksi’.”\nOmakotitalon myyjä voi ottaa kiinteistölleen piilovirhevakuutuksen kuntotarkastuksessa havaitsemattomia virheitä eli piilovirheitä varten.\n”Piilovirhevakuutus on vaikea sikäli, että vakuutus myönnetään pelkän kuntotarkastuksen perusteella, vaikka pitäisi olla kuntotutkimus, jossa riskirakenteita avataan. Ostajat ja myyjät pettyvät, kun vakuutus ei sitten korvaakaan piileviä virheitä, joita varten se otettiin”, Järvensivu sanoo.\nTyypillinen tapaus on talo, johon on teetetty kuntotarkastus. Raportissa kerrotaan, että talossa on riskirakenteita. Sitä ei kerrota, onko talossa vaurioita, koska rakenteita ei ole avattu. Kaupan jälkeen ostaja reklamoi vaurioista. Myyjä vastaa, että tarkastusraportissa mainitaan riskirakenne.\n”Seuraavaksi riidellään oikeudessa, olisiko ostajan pitänyt tutkia raportissa mainittu riskirakenne. Jos olisi, se jää ostajan vastuulle. Jos kyseessä oli piilovirhe, vastuu on myyjällä.”\nPatenttiratkaisua ei ole, mutta talon kunnon huolellinen selvittäminen asiantuntijoiden avulla vähentää riskiä. Suurin kohtuuttomuus liittyy Järvensivun mukaan oikeudenkäyntikuluihin.\n”Niitä on syytäkin pelätä. Usein oikeudenkäyntikulut ovat isommat kuin itse virheen korjaaminen. Niiden pelko estää ihmisiä hakemasta oikeutta ja jäykistää asuntomarkkinoita, kun ihmiset eivät uskalla myydä omistamiaan kiinteistöjä.”\nLaki suosii ostajaa\nOmakotitalossa ilmenneiden laatuvirheiden seuraukset langettaa myyjän harteille maakaari-niminen laki.\nMyyjä vastaa myös silloin, jos ostajalla on talon kunnosta virheellinen käsitys, jonka myyjä on jättänyt oikaisematta.\nOstajalla on oikeus hinnanalennukseen tai kaupan purkamiseen ja lisäksi korvaukseen vahingostaan.\nPykälässä 22 kuitenkin todetaan, että ostaja ei voi vedota laatuvirheenä sellaiseen seikkaan, joka olisi voitu havaita tarkastuksessa tai josta hänen täytyy olettaa tienneen kauppaa tehtäessä. Ostaja vastaa virheestä, jos tämän on voitu olettaa tienneen virheestä kauppaa tehtäessä.\nNurinkurista tai ei, ostajalla ei ole velvollisuutta tarkastaa myyjän kiinteistöstä antamien tietojen paikkansapitävyyttä.\nSiitä ei sanota sanaakaan, kuka vastaa virheellisestä käsityksestä, jonka on aiheuttanut puutteellinen kuntotarkastus tai omalla hoppuilullaan kaupantekoa jouduttanut kiinteistönvälittäjä.


Arvostelut: Hori Racing Wheel Overdrive -rattipoljinsetti, Xbox Series S / X – Ratit – Xbox Series S/X – Peliohjaimet – Pelit ja viihde – Verkkokauppa.com\nPelit ja viihdePeliohjaimetXbox Series S/XRatitTuote 74821Arvostelut\nHori Racing Wheel Overdrive -rattipoljinsetti, Xbox Series S / X\nHori tuo parhaan mahdollisen laadun, ohjelmointivaihtoehdot ja aidon kilpasimulaation Xbox Series X/S:lle. HORIn Tokion suunnittelutiimi on tuonut kaikki ominaisuudet ja laadun täysikokoiselle ratille\nLangallinen ratti ja polkimet\nMicrosoftin virallinen lisenssi\nXbox ja PC yhteensopiva\nHyvä ekaksi ratiksi vie hetken säätää senssit paikalleen mutta toimii hyvin ja on mukava\nVaikea kiinnittää tukevasti\nTätä rattia en päässyt kokeilemaan käytössä lainkaan kun meni kärsivällisyys yrittäessä kiinnittää sitä ensin Ikean pöytään ja sen jälkeen verkkokauppa.comista tilattuun rattitelineeseen. Ikean noin 36 mm pöytälevy on liian paksu kiinnikkeelle ja rattitelineen noin 2 mm metallilevy taas liian ohut. Noin 10-15 mm paksuun levyyn ratin saisi ehkä kiinni. Keneltä edes löytyy näin ohutta pöytää? Johonkin moderniin ultraohueen pelipöytään se ehkä voisi mennä kiinni suoraan. Tavalliseen kirjoituspöytään ei.\nRatti vaikutti muuten hyvältä, mutta muista ominaisuuksista ei voi nyt sanoa mitään kun kiinnitys on suunniteltu täysin pieleen. Pohjassa oli kyllä kiinnitysreiät jotain telinettä varten. Ohjeet oli olemattomat eikä mistään löytynyt tietoa minkälaiseen telineeseen ne erilliset kiinnikkeiden kolot on tarkoitettu. En suosittele ostamaan ellei sitten löydä täysin yhteensopivaa rattitelinettä tai jos ei ole valmis askartelemaan ratille sopivaa telinettä. Polkimiakaan ei saanut kiinnitettyä rattitelineen levylle mitenkään, niin ei tämä olisi toiminut käytössä yhtään.


Tällainen on uusi Big Brother -talo, katso kuvat! - Lifestyle - MTV.fi\nTällainen on uusi Big Brother -talo, katso kuvat!\nLifestyle > Koti Julkaistu 01.07.2010 14:55\nUusi BB-talo rakennusvaiheessa. (Kuva: Sub)\nBig Brotherin kuudennella tuotantokaudella nähdään aivan uusi Big Brother -talo. Viisi vuotta Espoon Kivenlahdessa sijainnut talo on historiaa, ja asukkaiden tuleva, 250-neliöinen koti nousee paraikaa uuteen paikkaan Espoossa.\nUuden Big Brother -talon rakennuttaa yhteistyössä Subin kanssa FinndomoKoti. Ekologisen puurakentamisen puolesta puhuva yritys satsaa näyttävään arkkitehtuuriin ja yksilöllisiin palveluihin. Talon sisustuksesta vastaa sisustussuunnittelija Minna Haapakoski.\n– Talon loft-tyylistä ilmettä voi kuvailla kotoisaksi, lämpimäksi, tyylikkääksi ja raikkaaksi, Haapakoski paljastaa.\nTalon rakentumisen vaiheita voi seurata Big Brother: Näin rakennettiin BB-talo -ohjelman parissa lauantaina 28.8. klo 19.30.\nHaluatko asua BB-talon naapurissa?Katso, millaisia taloja on myynnissä Espoossa.\nKalorit kuluvat lomaruuhkassa Jugendlinna meren rannalla – hinta yli kymmenen miljoonaa euroa!