Muusikoiden.net - Keskustelu - SS nauhat (Stainless steel)\nAihe: SS nauhat (Stainless steel)\n13.02.2014 00:50:02 (muokattu 13.02.2014 00:53:42)\nMulla on vuoden 1984 Gibson ES-335, johon täytyy kohta vaihtaa nauhat. Monet kehuu näitä ss-nauhoja, kun kestävät niin pitkään. Ei tarvitse vaihtaa varmaan ikinä.\nMinkälaisia kokemuksia ihmisillä on näiden nauhojen vaikutuksesta soittotatsiin tai saundiin?\nMulle on se ja sama mitä ne maksaa ja kestävyys tietysti kiinnostaa itseänikin. Mulla oli kuitenkin yksi Suhr:in strato jonkin aikaa, jossa oli ss-nauhat, ja oma muistikuvani on, että en pitänyt niiden soittotuntumasta. Ne oli jotenkin liian "modernin"-oloiset, nyt paremman adjektiivin puuttuessa. Pelkään, että ton -84 335:den vintage fiilis häviää, jos laitan siihen SS-nauhat.\nMitä kokemuksia teillä on nimenomaan tosta soittotatsin tai saundin muuttumisesta, jos olette laittaneet näitä nauhoja kitaroihinne?\nVintits-tunnelmasta en tiedä, mutta rosterinauhoista tykkään kovasti. Eivät haraa vastaan kieliä venyttäessä, ja tosiaan kulutuskestävyys pitäisi olla hyvä. Soundissa en ole huomannut eroa mihinkään suuntaan.\nEttei olisi olleet isommat nauhat siinä Suhrissa, jos olet tottunut mediumiin?\nAngieRainbow: Minkälaisia kokemuksia ihmisillä on näiden nauhojen vaikutuksesta soittotatsiin tai saundiin?\nMun kokemukset kans sanoisivat, että soundi ei ainakaan niin merkittävästi muuttunu, että itse sen huomaisin. Soittotatsi muuttuu ehkä marginaalisesti siksi, että ne kielet liikahtaa vaikkapa bendatessa sulavammin. Mutta tietysti vaikea sanoa, mikä siihen "vintageen" soittotatsiin kelläkin kuuluu :) Itse laittaisin SS-joukkojen nauhat olkavarteen, eiku. Ja kunhan sen aika koittaa, seuraaviin kitaroihin laitatankin.\nkosmonausea: Itse laittaisin SS-joukkojen nauhat olkavarteen, eiku.\nMeillä töissä on sakemanni, jonka isoisä on ollut SS-joukoissa.\nKyselin hieman historiasta siltä ja mitä mieltä se on, niin pudisti päätänsä ja sanoi että sairasta aikaa oli. Joutui tappamaan lapsia ihan vain sen takia kun oli juutalainen.\nAngieRainbow: Mulla on vuoden 1984 Gibson ES-335, johon täytyy kohta vaihtaa nauhat. Monet kehuu näitä ss-nauhoja, kun kestävät niin pitkään. Ei tarvitse vaihtaa varmaan ikinä.\nOlen laittanut kahteen staratoon teräsnauhat. Ensimmäisellä kerralla SP-Elektroniikan tavarasta ja toisella kerralla Jescarin nauhat. Kumpikin toimii, mutta tuo Jescar on jotenkin tuntumaltaan lähempänä normaalia Dunlopin nauhaa. SP:n nauha tuntuu luikkaammalta, menee venytykset helposti yli. Toki tottumiskysymys tuokin.\nKuitenkin tuohon omaan ES-345 kopiooni en haluasi teräsnauhoja laittaa, vaan pysyn tuossa kovemmassa Dunlopin perusnauhassa.\njusu68: Olen laittanut kahteen staratoon teräsnauhat. Ensimmäisellä kerralla SP-Elektroniikan tavarasta ja toisella kerralla Jescarin nauhat. Kumpikin toimii, mutta tuo Jescar on jotenkin tuntumaltaan lähempänä normaalia Dunlopin nauhaa. SP:n nauha tuntuu luikkaammalta, menee venytykset helposti yli. Toki tottumiskysymys tuokin.\nOnko se kovempi dunlopin perusnauha kestävempää kuin teräsnauha? vai sopiiko se vain kitaran tyyliin paremmin?\nLaitoit ss tai norminauhat, niin Jescar on se merkki mitä löytyy esim. Suhreista. Tutkin joskus asiaa ja yleinen mielipide rakentelijoiden keskuudessa oli, että vaikka Dunlop on tunnetuin nauhamerkki, niin se on myös huonointa (kestävyys, tatsi jne.).\n13.02.2014 11:43:12 (muokattu 13.02.2014 11:43:24)\nMielestäni teräsnauhat ovat liukkaammat sekä soinniltaan kirkkaammat, atakki on erilainen, napakampi ja kirkkaampi.\nAngieRainbow: Mitä kokemuksia teillä on nimenomaan tosta soittotatsin tai saundin muuttumisesta, jos olette laittaneet näitä nauhoja kitaroihinne?\nMulla on ollu G 335sessa SS6230 nauhat vajaan vuoden. Soundi muuttu juuri ja juuri korvilla havaittavasti kirkkaammaksi, ei kuitenkaan häiritsevässä määrin. Tatsi muuttu huomattavasti liukkaammaksi, mikä oli mulle pelkästään positiivinen asia. Nauhat olivat myös huomattavasti pyöreämmät kuin vanhat, mutta tämänkin koin positiivisena muutoksena eli olen niihin erittäin tyytyväinen. Eikä vajaan vuoden päivittäisestä soitosta huolimatta ole tullut havaittavaa kulumaa.\nOlen tykännyt paljon siitä tuntumasta kun bendaukset on liukkaampia noilla. Itsensä ilmaiseminen on vapaampaa. Myös tietynlainen huolettomuuden tunne takaraivossa (nauhojen kuluminen hidasta) on hyvä juttu. Varmaan noi ss-nauhat vaikuttaa hiukan soundiin, mutta ei ainakaan mun makuun niin huonolla tavalla, etteikö niiden positiiviset ominaisuudet aja ihan keulimalla edelle. Vaihdattaisin ss-nauhat nykyään, kitaran lajista riippumatta, koska soitettavuus. Soundia säätäisin sitten muilla keinoilla että mitä siitä irti saa.\n13.02.2014 12:05:04 (muokattu 13.02.2014 12:06:36)\nSamassa kitarassa ei ole ollut perusnauhoja ja rosterinauhoja joten en osaa varsinaisesti verrata soundin puolesta keskenään.\nRosterit pysyvät tatsiltaan liukkaampina ja kestävät huomattavasti kauemmin. Itse pidän kovasti siitä että nauhat pysyy kondiksessa ja liukkaina mut ymmärrän hyvin että se voi jotakuta häiritä. Ei mulla kyllä toisaalta ole mitään ongelmaa siirtyä rostereista perusnauhoihinkaan, en koe että tarvis muuttaa soittotatsia yhtään mitenkään.\nJatkossa jos ja kun tarvii vaihtaa kitaroihin nauhat niin ne vaihtuvat ruostumattomiin pääasiassa siitä syystä että ne kestävät pidempään.\n"Some say Stainless Steel frets make a guitar sound brighter. Weve done a lot of A/B testing on this at our shop, and our conclusion is that if theres a tonal difference, its very small and extremely difficult to point out what would it be. The type of strings a player uses seem to affect way more to the tone than the frets do."\nLainaus on Ruokankaan sivuilta ja olen hyvin pitkälti samaa mieltä. Toisaalta ei sovi unohtaa psykoakustiikan ja fiiliksen merkitystä. Jos tuntuu että ruostumattomat pilaa vitnaakifiilikset niin lienee parempi pysyä erossa niistä ettei tule turhan kallista kokeilua. Melkeimpä jos moista tarvitsee edes funtsia niin... Niin...\nE: Toki ruostumattomissa on se että jos onnistut kolhimaan niitä niin se on vähän tyyriimpi operaatio fiksata kuin perustavaralla.\n13.02.2014 12:07:04 (muokattu 13.02.2014 13:32:41)\nhallu: Onko se kovempi dunlopin perusnauha kestävempää kuin teräsnauha?\nNimittäin myös Dunlop tarjoaa lisähintaan SS-nauhoja, eli juuri niitä teräsnauhoja (huom. kromia sisältävä ruostumaton teräs, ei siis tavallinen teräs), jotka ovat siis myös Dunlopinkin nauhoista niitä kaikkein kestävimpiä. Näin varmastikin on kaikilla muillakin valmistajilla.\nMikään perusnauha, mikäli se siis ymmärretään jostain alpakan (uushopea, nickel silver, German silver)* tapaisesta metalliseoksesta valmistetuksi nauhaksi, ei ole koskaan edes lähellekään yhtä kestävä, kuin SS-nauhat (Stainless Steel, RST, "rosteri", ruostumaton teräs)**.\nRiippumatta siitä onko merkki Jescar, Dunlop, Warmoth vaiko joku muu, SS-nauhat ovat kuitenkin aina kestävämpiä kuin minkään merkin perusnauhat. Materiaali ratkaisee kestävyyden, ei joku merkki.\nKun likimain samaa materiaalia olevia nauhoja verrataan keskenään, niin soitettavuuteen, "tatsiin" yms. juttuihin vaikuttavat varmastikin pääasiallisesti nauhojen hionta/kiillotus, nauhojen koko/muoto, action ja muut kitaran säädöt, sekä otelaudan materiaali ja sen lakkaus/öljyäminen.\nJotkut hieman harvinaisemmat metalliseokset ovat - vähintäänkin valmistajan omien väitteiden mukaan... - selvästi kovempaa seoasta, kuin perinteinen materiaali, eli uushopea. Mutta kukaan ei niitäkään kait yhtä koviksi ole rohjennut mainita, kuin SS-nauhoja. Esim. Warmoth valmistaa kolmea eri kovuutta: http://www.warmoth.com/Fretwire-C216.aspx\n6150: "Curved for easy installation." Jne. Nämä ovat sitä perinteistä matskua, joten siksipä kestävyydestä ei sanota yhtään mitään. Eikä kovuuttakaan ole ilmoitettu. Tälläisiä nauhoja useimmissa kitaroissa ymmärtääkseni on, myös niissä joiden hinta on nelinumeroinen.\nToki eri valmistajilla on hieman erilaisia seoksia, mutta ei näissä vakionauhoissa kait mitään kovin dramaattisia eroja käytännön tasolla kuitenkaan ole. Poislukien halvimpien ritsojen nauhat, jotka ovat kovuudeltaan paljon lähempänä toffeeta, kuin SS-nauhoja. Lienevätkö pääosin sinkkiä, vai mistäköhän moinen pehmeys johtuu?\nGD6150: "...Gold fret wire is a nickel-free copper alloy ...almost as hard as Stainless Steel.\n- Vickers hardness HV5 250 +/-20"\nSS6150: "...Stainless steel is harder and it's life expectancy is much longer than our standard fret wire.\n- Vickers hardness HV5 300 +/-20"\nJescarin kolmiportainen jaottelu on nimistä ja väreistäkin päätellen ainakin likimain sama:\n- Nickel Silver (NS18%)\n- EVO Ni-Free Gold\n- "Alpakka eli uushopea on metalliseos, joka koostuu kuparista, nikkelistä ja usein myös sinkistä. Sitä kutsutaan uushopeaksi, koska se näyttää hopealta niin paljon, ettei alpakkaesineitä voi erottaa hopeaesineistä ulkonäön perusteella".\nSama metalliseos englanniksi:\n- "Nickel silver, German silver,1 Argentan,1 new silver,1 nickel brass,2 albata,3 alpacca,4 or electrum5 is a copper alloy with nickel and often zinc."\n- "The usual formulation is 60% copper, 20% nickel and 20% zinc.6 Nickel silver is named for its silvery appearance, but it contains no elemental silver unless plated."\n- "The frets of guitar, mandolin, banjo, bass, and related string instruments are typically made of nickel silver."\n- "Ruostumattomaksi teräkseksi kutsutaan rautaseosta, joka sisältää kromia enemmän kuin 10 prosenttia."\n- Rosterinauhat sopivat myös nikkeliallergikoille. Kannattaa samalla tietenkin valita myös kielet ja mahdollisuuksien mukaan muutkin metallisosat ei-allergoivista materiaaleista.\nItseänikin kiinnostaa. Erityisesti missä näitä kannattaisi vaihdattaa ja kuka on tehnyt hyvää työtä? Paljonko maksaa vs. "tavalliset nauhat"?\nYhteen Epiphoneen alkaisi olla nauhojen vaihdolle pikkuhiljaa tarvetta, ja stainless steel harkinnassa. Tuntuman muuttuminen mietityttää myös, ja kirkkauttakin löytyy jo valmiiksi.\nAlla keräämiäni, sekalaisia lainauksia rosterinauhoihin liittyen. Ja tässä siis vain sähkökitaroihin keskittyen. Sellaisia kitaranvalmistajia, joiden sivuilta olen pongannut maininnan rosterinauhoista ainakin jonkun mallin tai vaikka lisähintaisen option muodossa, ovat: Vigier, Carvin, Suhr, Parker, EVH ja Music Man.\nAkustisissa kitaroissa mahdollinen pikkuriikkinenkin soundiero saattaa joillekin olla merkittävä. Mutta empä ole siihen edes netin kautta tutustunut. Se ei kuitenkaan kelpaa perusteeksi, että on täysin erilaista kitaraa näppäilemällä kuulevinaan selviä eroja. Siis samalla kun siinä erilaisessa kitarassa on erilaiset ja kenties eri-ikäisetkin kielet jne.\nGuthrie Govan: http://www.guitarplayer.com/article … prog-rocks-rowdy-new-democracy/5313\n* "Well, steel frets do sound a little brighter than nickel, acoustically, but once you go into an amp, I dont think you hear any difference.\n* You feel a difference, though, because they stay smooth for so much longer. The bends feel glossy, the string glides over the fret when you want it to, and intonation stays accurate for longer."\nEddie Van Halen: http://www.guitarworld.com/eddie-va … len-interview-wolf-and-man?page=0,3\n* "The stainless-steel frets were a major breakthrough because of the amount of playing and bending that I do. I have to get my guitars refretted every couple of months. On the whole tour, the frets were great. They didnt wear out. Anyone who thinks they take away from the tone is crazy. It has nothing to do with tone."\nJohn Petrucci signature: http://www.music-man.com/instruments/guitars/jp13.html\n* "Frets: 24 - Medium jumbo profile, stainless steel"\n* "Are you tough on your frets? Consider stainless steel.\n* Concerned about tonal changes? We have not found a significant difference in tonality between stainless steel and nickel/silver fretwire.\n* Fret size has a great deal to do with the action of your guitar. Low frets put your fingertips right on the fingerboard with little room to squeeze the strings out of tune or to get under them for bending. Tall frets are the opposite.\nThe width of the fret determines the amount of wear that can be expected before leveling and re-crowning is necessary. Wider frets wear longer. Narrow frets wear faster."\n* "...ovat ruostumatonta terästä, jota tarjoamme optiona kaikkiin kitaroihimme. Rosterinauhat kestävät ainakin 10 kertaa pitempään kuin tavalliset, ja pysyvat kiiltävän liukkaina iän kaiken. Suosittelen vahvasti!"\nJoees: Samassa kitarassa ei ole ollut perusnauhoja ja rosterinauhoja joten en osaa varsinaisesti verrata soundin puolesta keskenään.\nMulla on, vaihtui nikkelistä rosteriin ja hevistä jumboon, olen lopputulokseen oikein tyytyväinen. En huomaa soundissa mitään eroa, kitaran soittotuntumassa taas tapahtui varsin huomattava positiivinen muutos, loistava soitin muuttui vielä loistavammaksi. Nauhakoon muutoskin tietty vaikuttaa paljon tuntumaan. Taidan olla liukumassa korkin haistelija mies-skeneen.\nHalpaa uudelleen nauhoitus rosterilla ei mielestäni ole, mutta omassa tapauksessani kannatti. Teetin Ruokankaalla, suosittelen.\nAika moni sanonu foorumeilla ettei huomaa edes eroa nauhoissa soittotuntumalta, mutta itse kyllä olen täysin eriä mieltä.\nLiukas tatsi ja jotenki äärimmäisen kevyt fiilis soittaa. Tuohon vielä jotku kivan liukkaat kielet kaveriksi niin avot. En vaiha ennää takasin SS nauhoista perinteisiin. Ja myös saundillisesti omaan korvaan soi kielet pitempään ja selkeämmin(kirkkaammin), liekö tuo vain psykologinen harha mutta näin omasta mielestä.\n13.02.2014 14:34:10 (muokattu 13.02.2014 14:35:06)\nKiitosta vaan tähän asti. Mä taidan kallistua siihen, että laitan ne ss-nauhat. En mielelläni vie kitaroita huoltoon rahan menon vuoksi ja myös siksi, että niistä joutuu olemaan erossa. Parasta on laittaa kitara kerralla semmoiseen kuntoon, että ei tarvitse heti viedä uudelleen.\nMitä tulee siihen vintage fiilikseen, niin ei sitä voi ihan 100% muutenkaan säilyttää. Tai se on aika vaikeaa. Samaan kitaraan olen jo vaihtanut kevyemmän tailpiece:in ja uuden kielisillan (bridgen). Orkkis kielisilta oli vuosien saatossa väsähtänyt ja siihenkin laitoi tilalle Gotohin titaanisen modernimman härpäkkeen: http://www.g-gotoh.com/international/?btp_product=ti103b\nOrkkisosat tietty tallella, mutta josku kannattaa siitä vintage hommasta vähän tinkiä, jotta kaikki pelittää mahdollisimman hyvin.\nhallu: Onko se kovempi dunlopin perusnauha kestävempää kuin teräsnauha? vai sopiiko se vain kitaran tyyliin paremmin?\nEi ole kovempaa, mutta kestää kyllä paljon paremmin kuin nuo pehmeämmät nauhat.\nJotenkin en vain halua teräsnauhoja Essi tyylisiin kitaroihin. Makuasia tämäkin.\n13.02.2014 17:55:45 (muokattu 13.02.2014 17:57:12)\n-epäilemättä näin, en usko ettei vaikuttaisi soundiin. olen itse vaihtanut kellopronssinauhat ja niiden vaikutus soundiin oli huomattava. jotenkin soundista tuli vähän lämpimämpi ja läskimpi ja soivampi.. kellopronssihan on kai "soiva" metalliseos.. tiedättehän.. mm. kirkonkellot soivat.. vai mitä? warwick tietääkseni käyttää kellopronssinauhoja bassoissa ja sanovat etteivät ne paljon kulu. mun kokemus noin vuoden ajalta on se etteivät nauhat kulu ollenkaan vaikka mun soittotyyli on todella runteleva ja pehmeät nauhat eivät mulla kauaa kestä.\n-kiteytettynä: stainless steel = kirkkaampi soundi, kova kellopronssi = lämpimämpi soundi. makunsa kullakin.\n-suosittelen ehdottomasti..loppuu se nauhojen hiominen kuin seinään. ja jos käden taitoja on niin kyllä nuo voi vaihtaa itse. voihan ne vaikka harjoituksen vuoksi vaihtaa ensin johonkin halvempaan kitaraan. nuo ss nauhathan eivät edes maksa mitään, kova kellopronssi tuntuu sitten olevan vähän kalliimpaa.\nTurha noiden nauhojen kohdalla on mitään vintage-mojoa miettiä. Kitara ei menetä mitään mojoa jos vaihtaa käyttöosia uusiin. Sama kuin soittaisi ikuisesti samoilla kielillä ettei vaan. Ei muuta kuin uutta kehiin ja usvaa putkeen!


Hyvin tehty -juhlakeräys – Lähetysyhdistys Kylväjä\nHyvin tehty -juhlakeräys\nMinä olen lähettänyt teidät korjaamaan satoa, josta ette ole nähneet vaivaa. Toiset ovat tehneet työn, mutta te pääsette korjaamaan heidän vaivannäkönsä hedelmät. (Joh. 4:38)\nPerheemme ensikosketus Kylväjän lähetystyöhön oli hyvin konkreettinen ja lapsillemmekin mieluinen: nuolimme postimerkkejä kirjeisiin, jotka lähtivät esirukoilijoille eri puolilla Suomea.\nKun sitten itse lähdimme lähetystyöhön, oli kokemuksen kautta jo alkanut valjeta valtakunnan salaisuus: pääsemme korjaamaan toisten vaivannäön hedelmiä. Jumalan lähetys etenee rukoilevien ihmisten tuen ja työn varassa.\nEsirukous on hyväntekemisen aliarvostetuimpia muotoja. Se on näkymätöntä, se vaatii kypsyyttä ja kestävyyttä ja sen ymmärtämistä, mistä maailmassa on oikeasti kysymys. Kylväjän piirissä on paljon uskollisia rukoilijoita. Lähettäjärenkaat ovat meille luovuttamaton siunauksen kanava.\nJumalan uskollisuus ja hyvyys on aina juhlimisen aihe. Emme ymmärtäisi hänen uskollisuuttaan ilman uskollisia työtovereita, jotka tekevät palvelutyönsä – ei niin kuin ihmisille, vaan Jumalalle. Olen perheeni kanssa saanut vuosikymmeniä nauttia lyömättömästä työsuhde-edusta: esirukoukset kantavat. Tämä tulee sydämestä, ystävät: hyvin tehty!\nKylväjälle kallisarvoisinta on siemen. Raamatusta ymmärrämme, että vaimon siemen on polkenut rikki käärmeen pään ja että kaikki maan sukukunnat tulevat siunatuiksi tässä yhdessä siemenessä. Maahan putoava siemen on Jeesus, ja sellainen on myös lähetystyöntekijä. On kyse kokonaisvaltaisesta liittymisestä Raamatun todistukseen Jeesuksesta, niin että tuntuu.\nOlen siirtymässä lähetyslaivamme kannelta konehuoneen puolelle. Kertaan kuljettua matkaa, katson horisonttia. Tulevasta on vaikea sanoa muuta kuin, että kyllä tässä hyvin käy! Pidetään, ystävät, koneet käynnissä! Onhan meillä Jumalan Sana kompassina ja Jeesus itse kölinä: ”Minä johdatan heitä, kun he kulkevat rukoillen” (Jer. 31:9).\nTervetuloa juhlimaan kanssani Jumalan uskollisuutta! Tavataanko Jyväskylässä, Porissa vai lähetyksen kesäpäivillä Hyvinkäällä?\nOsallistu Hyvin tehty -juhlakeräykseen\nLähetysjohtaja Pekka Mäkipää siirtyy pian lähetyslaivamme kannelta konehuoneeseen. Työ jatkuu luottavaisissa tunnelmissa Jumalan Sana kompassina ja itse Jeesus kölinä: ”Minä johdatan heitä, kun he kulkevat rukoillen” (Jer. 31:9).\nUskolliset rukoilijat ja tukijat ovat Kylväjälle luovuttamaton siunauksen kanava. Heidän varassaan työ kantaa hedelmää. Hedelmässä on myös uuden sadon siemen. Kutsumuksemme on kouluttaa, varustaa ja lähettää lähetystyöntekijöitä jakamaan eteenpäin sitä hyvää, mitä olemme saaneet. Lahjasi kåytetään tämän kutsumuksen toteuttamiseen.\nLaiva vie siemenen kylväjän sinne, missä ei vielä tunneta Jumalan uskollisuutta.\nVarusta miehistö matkaan! Lahjoita ja rukoile.


Johan Bäckmanin blogi: Laskeuduimme Venäjän sydämeen\nLaskeuduimme Venäjän sydämeen\nDonbass on Venäjän sydän, sanotaan. Se on Venäjän musta sydän, joka on puhdasta kultaa. Donbassin kaivosteollisuus on perusta monelle, ei vähiten voittamattomalle Donetskin kansantasavallalle (DNR), jonka puolustusvoimat koostuvat paljolti vapaaehtoisista kaivostyöläisistä. Moni kaivos on rintama-alueella ja suljettuna, mutta yhtä moni toimii edelleen. Vierailua Donbassin suurimpaan kaivokseen yli 1 200 metrin syvyyteen ei voi verrata mihinkään muuhun. Se on kokemuksena täysin ainutlaatuinen ja unohtumaton. Ei vähiten siksi, että paikka on hengenvaarallinen. Koettelemus on myös fyysisesti äärimmäisen raskas. Kaivoksessa maan alla laskin, että jokaisessa tilanteessa ympärillä oli ainakin 10 hengenvaarallista tekijää. Matkamme alkoi maan päältä, kun saavuimme kaivosalueelle Donbassin auringon porottaessa kirkkaana. Seurueeseemme kuului kaksi suomalaista, ranskalainen, italialainen sekä Donetksin kansantasavallan Linnake-television toimittaja Tatjana, jonka tekee seikkailustamme reportaasin.\nEnnen matkaa oli käyty läpi lupaprosessi Donetskin kansantasavallan kaivosministeriön kanssa. Kaivokset ovat strategisia kohteita, eikä niihin ole ulkopuolisilla pääsyä. Aluksi jokainen allekirjoitti sitoumuksen siitä, että menee kaivokseen omalla vastuullaan eikä sairasta sydän- eikä hengityselinsairauksia. Sitten siirryimme vaihtamaan kaivosmiesten vaatteisiin. Kaivokseen ei voi ottaa mitään omaa. Kaikki on riisuttava pois ja vaihdettava kaivoksen omiin varusteisiin alusvaatteita myöten. Aluksi puetaan kaivostyöläisten valkoinen alusvaatekerta, sitten päällysvaatteet, jalkarätit ja saappaat. Saimme opastusta myös siihen, miten jalkarätit puetaan. Ne on puettava oikein, koska muuten jalat hiertävät heti rakoille raskaskulkuisissa tunneleissa. Naiset laittoivat päähänsä myös huivin. Suuren kaivoksen varusvarasto, pesulat ja pesu- ja pukeutumishuoneet ovat nekin suuria laitoksia, joissa on paljon ihmisiä töissä.\nSitten siirryimme varusvarastolle, missä meille annettiin kaivosmiehen varusteet: kypärät, kypärälamput, akut ja happilaitteet. Jokaiselle on varmuuden vuoksi mukanaan oma olalla kannettava happilaite hätätilanteen varalta.\nLaskeutuminen yli 1 200 metrin syvyyteen saattoi alkaa hissillä, joka pudotti meidät yli kilometrin syvyyteen. Ahtaalla hissillä laskeutuminen on jo elämys. Paine puristaa korvia ja ilma muuttuu kosteammaksi. Hissi on vaarallinen, koska se on pieni, avoin ja nopea. Kaikenlaisia esineitä törröttää ohi vilistävässä seinässä. Kun saavuimme alas, näytti tilanne vielä helpolta. Ohessa video siitä, kun seurueemme poistuu hissistä kaivoksen pohjalla.\nEmme vielä tienneet, että tästä se matkustaminen vasta alkaa. Kaivoksessa liikutaan enimmäkseen hihnoilla, jotka kuljettavat kaivostyöläisiä alas tunneleihin ja takaisin ylös. Alas mennessä hihnalle asetutaan selälleen ylävartalo kyynärpäiden varassa, takaisin ylös palatessa hihnalle asetutaan vatsalleen. Saimme heti ohjeistuksen hihnalla matkustamiseen. Se on hengenvaarallista, koska yksikin väärä liike voi maksaa käden, sormet tai pään. Erityisesti isokokoiselle ja pitkälle hihna on kyllä hurja kokemus, kun se liukuu kovaa vauhtia kohti syvyyksiä.\nMatkustamme hihnoja pitkin syvälle ja vaihdamme välillä uuteen hihnaan. Siirtyminen seuraavalle hihnalle on jo raskas kokemus. Täytyy nousta hihnalta ahtaassa tunnelissa, kävellä kyyryssä jonkin matkaa, nousta tasanteelle, mennä rappusille, laskeutua rappusia kapeaan käytävään, kävellä ahdasta ja vaikeakulkuista kaivoskäytävää seuraavalle hihnalle, nousta tasantelle ja laskeutua hihnalle makaamaan. Kaikkialla vaanii hengenvaara. Kävelemme kaivostunneleissa kilometrikaupalla. Tuulettimien läheisyydessä tuntuu kuin viileä merituuli puhaltaisi, mutta sen jälkeen ilma muuttuu äkkiä tukahduttavan kuumaksi ja pölyiseksi. Käytävät ovat jyrkkiä ja vaikeakulkuisia. Kaivos pienenee, mitä syvemmälle laskeudutaan. Lopussa tunneli saattaa olla vain 40 sentin korkuinen. Kaikkialla vallitsee syvä, kostea pimeys. Kaivoksen pöly on tahmeaa ja tarttuu kiinni. Istuudun välillä lepäämään ja tuntuu taivaalliselta. Alhaalla on pimeää ja pölyistä. Kaivosmiehet huutelevat toisilleen. Otamme kuvia ja laskeudumme niin syvälle kuin pääsee.\nMatka kohti autinkoa alkaa. Se osoittautuu raskaaksi. Nousemme takaisin ylös yhteensä neljällä hihnalla ja sen jälkeen hissillä. Hihnojen välissä on pitkä rupeama vaikeakulkuisissa kaivostunneleissa. Pyyhin hikeä kasvoilta ja muutun entistä mustemmaksi. Auringonvalon ensimmäinen säde on taivaallinen. Maan pinnalle päästyämme otamme yhteiskuvan. Seikkailu on ollut unohtumaton. Jotain tällaista Jules Verne kaiketi tarkoitti kirjassaan Matka maailman keskipisteeseen. Vain matka avaruuteen voisi haastaa tämän. Ehkä pääsemme sinne seuraavaksi.\nMutta suurin koitos onkin vasta edessä. Varusvarastolla vaatteemme ovat niin likaisia, että ne pyydetäään heittämään lattialle. Toteamme, että reissu olisi tuhonnut mitkä tahansa siviilivaatteet, myös sotilasvaatteet. Vain kestävin materiaali pärjää noissa oloissa. En selvinnyt täysin vammoitta: löin käsivarteni kipeästi johonkin metalliputkeen ja lisäksi jokin terävä metalli repäisi housut reiden kohdalta. Löin pääni monta kertaa, mutta onneksi oli kypärä päässä. Kyllä kaivokseen voisi mennä uudelleen, ja toisella kertaa se sujuisi jo helpommin.\nPukuhuoneissa on tarjolla runsaasti tavallista kylmää vettä. Sitä tarvitaan. Alkaa reissun vaikein osuus: peseminen. Jokaiselle annetaan pyyhe ja mäntysuopaa muistuttava saippua sekä pesusieni. Menemme suihkuun ja aloitamme hinkkaamisen. Puhdasta ei tahdo tulla millään. Musta lika on rasvaista ja tiukassa. Erityisen lujasti se kiinnityy silmiin. Pesen itseäni pitkään ja kun katson peiliin, olen vielä aivan musta. Naiset ovat peseytyneeet paljon nopeammin, mutta otaksun sen johtuvan siitä, että pestävää ihoa on pinta-alaltaan paljon vähemmän. Kaivoksen aulassa Tatjana jo ottaa haastatteluita tuoreista elämyksistämme.\nSitten onkin aika vetää työvaatteet päälle. Täällä Donetskin kansantasavalta, Uus-Venäjä. Tulkaa tänne, me odotamme teitä. Vapaustaistelu on vielä kesken.\nPosted by Johan Bäckman at 7:54 AM\nLabels: Donetskin kansantasavalta, Janus Putkonen, Johan Bäckman, matka kaivokseen\nГруппа из 20-ти финских туристов прибыла в Донецк\nDNR:n tunnustaminen etenee\nIzvestija: Suomi voi erota EU:sta ja eurosta jo en...


Saatavilla 29 tuote\n, Kari Loimu\nYhdistystoiminnan käsikirja on kattava tietopaketti yhdistyksen perustamisesta ja siinä toimimisesta. Lukija saa käytännönläheisiä vinkkejä toiminnan suunnitteluun, taloudenhoitoon ja kokoustoimintaan. Kirjassa tarkastellaan tyypillisiä yhdistyksissä koettuja ongelmia ja esitetään niihin ratkaisumalleja. Teos on toimiva opas sekä yhdistystoimintaan juuri liittyneelle jäsenelle että aktiivitoimijallekin. Myös luottamustoimeen valituille kirja tarjoaa hyödyllisiä neuvoja.


Työhyvinvointi voiman lähteenä /esihenkilöstölle - verkkokurssille.fi\nEtusivu / Verkkokurssit / Työhyvinvointi voiman lähteenä /esihenkilöstölle\nKategoriat Hyvinvointi, Liiketoiminta, Verkkokurssit, Yritystoiminta\nHyvästä johtajuudesta ei tingitä. On sekä työnantajan sekä työntekijän etu, että työpaikalla viihdytään kauemmin kuin koeajan verran.\nTämän kurssin voivat suorittaa kaikki, vaikka pääpaino onkin esihenkilöissä ja heidän johtamistavoissaan. Tällä kurssilla esimies pääsee haastamaan itsensä. Kurssilla kerrataan mitä on olla hyvässä työyhteisössä töissä.\nEsimiehen seuraava piinapenkki on kohdata omat johtamistaitonsa ja osattava kyseenalaistaa toimintansa, sekä lakattava valehtelemasta itselleen.\nArmoa ei tunneta. Piiska sivaltaa armotta maaliin, mikäli esihenkilö sen uskaltaa kohdata. Kyse on itsetuntemuksesta.\nViidestä osiosta koostuva verkkokurssi sisältää esittelyvideon ja lukuisia tehtäviä ja harjotteita, pohdintoja aiheesta itsetuntemus ja johtaminen esimiestasolla. Keskiössä on onnistunut työhyvinvointi.\nKurssin jälkeen esimiehen on mahdollista ottaa oppeja käytäntöön ja jatkaa työyhteisössä kurssin aikana oivaltamiaan asioita. Mikäli esimies panostaa oikeasti opittuun, ja myös sisäistää opitun, on hänellä mahdollisuus onnistua muuttamaan ja jalostamaan johtamistaitojaan. Ja näin ollen saada työyhteisössä muutos aikaan ja parempaa tulosta syntymään.\nOnnistunut esimiestyö on luottamista omiin, ja ennen kaikkea työyhteisön kykyihin. Tiimityöskentelyssä annetaan kaikkien loistaa. Yhteishenki luodaan yhdessä kokien.\nTyöhyvinvointia rakennamme kaikki tahoillamme pienestä pitäen. Tarhaiän jälkeen oppivelvollisuus kutsuu, lopulta työ. Ensikosketus vanhempiin on alku. Vastavuoroinen katsekontakti hakee hyväksyntää pelonsekaisin tuntein, eikä tuon hyväksynnän hakeminen lopu ihmisiän aikana.\nTarvitaan meitä erilaisia “hyväntahdon lähettiläitä” kertomaan kuinka tärkeää hyvinvointia on ylläpitää. Niin ihmisen yksilönä, kuin myös työyhteisöissä.\nEi ainoastaan esimies vaan koko työpaikan henkilöstö on vastuussa työilmapiirin luomisessa omalta osaltaan. Niskaan hengittävä ja luottamuspulaa kokeva pomo on muinaismuistojen ajalta. On herättävä tähän päivään.\nMitä työhyvinvointi sitten merkitsee. Rehellisyyttä olla oma itsensä, luottamusta työkaveriin, avointa keskustelua sekä hyvää oloa. Työpaikan ilmapiirin aistii jo sisään astuessaan. Se tapa millä työyhteisön jäsenet toisiaan katsovat, ja ovesta kulkijan ottavat vastaan, kertoo jo omaa tarinaansa. Kiire ei ole tekosyy jättää huomiotta. Tylyä on sanoa ja katsoa rumasti, eriarvoistaa tai olla vain hiljaa ja kyräillä. Tai leikkiä hyvää pomoa ja huokailla sitten vieressä ja latistaa tunnelma. Kannustus on paras motivaattori kenelle tahansa työntekijälle.\nTyöyhteisöt ovat ammatinkuvasta johtuen erilaisia. Myös työntekijät ovat niin taidoiltaan, olemukseltaan kuin ajatuksiltaan erilaisia. Historia on jokaisen menneisyydessä. Ei voi tietää ihmisen sietokykyä tuntematta tätä hyvin. Huonoja päiviä tapahtuu, kaikki ei mene aivan putkeen, silti kiroustulva kaverin niskaan ei johda kuin pahaan mieleen. Ja esimieheltä se on huonoa käytöstä, kaukana ammattitaidosta.\nMikäli haluat henkilökohtaista konsultaatiota, ota yhteyttä [email protected]\nTyöhyvinvointi voiman lähteenä /esihenkilöstölle - Verkkokurssin kouluttaja\nVerkko-opiskelun tulee olla mukavaa ja turvallista. Hankkiessasi "Työhyvinvointi voiman lähteenä /esihenkilöstölle" verkkokurssille.fi:stä. Saat myös mm. Seuraavat edut ostamillesi verkkokursseille. Tervetuloa opiskelemaan!


Nyt on kiireet ohi ainakin hetkeksi, joten vihdoinkin on aikaa päivittää blogia aktiivisemmin. Eli palataan ruotuun ja matkataan tänään taas Floridaan ja Evergladesin kansallispuistoon. Everglades on iso subtrooppinen alue eteläisessä Floridassa ja siellä on paljon uhanalaisia eläimiä, josta syystä sen ekosysteemiä on suojeltu tarkasti jo pitkään. Vierailijakeskuksissa kerrottiin näistä suojelujutuista ja puistossa muistuteltiin monessa paikassa veden säästämisestä.\nEverglades on lähellä Miamia ja Miamista sinne ajaa vain noin tunnin. Me teimme tämän retken joulupäivänä, koska kuten jo aiemmin kerroin, sillon on kaikki kiinni. Kansallispuisto on onneksi aina auki, joten suunnattiin sinne. Autolla puistoon ajaminen maksaa 10 dollaria ja sillä saisi vierailla siellä viikon ajan. Saatiin kartta vierailukeskuksesta ja oikeastaan vain ajelimme ympäriinsä puistossa. Mitään must see kohdetta meillä ei täällä ollut, hienot maisemat ja alligaattorit olivat mielessä.\nPäivän sää oli vähän vaihteleva kuten ylläolevista kuvista huoma, välillä saatiin nauttia auringonpaisteesta ja välillä pilvistä. Lämmintä oli silti, joten pilvet eivät haitanneet yhtään.\nPuistossa oli paljon kanootteja vuokrattavana, mutta hirveän paljon melojia ei näkynyt. Jos vielä palaan Evergladesiin niin ehdottomasti haluan mennä melomaan! En kyllä tiedä miten suhtautuisin veneessä alligaattorin kohtaamiseen, mutta se on sitten sen ajan murhe… Airboat ajeluja oli paljon tarjolla ja ne näyttivät olevan suosittuja. Airboateissa oli takana iso moottorin/tuulettimen näköinen juttu, joka piti hirveää meteliä. Niitä mainostettiin eco-toureina, en tiedä tarkoitettiinko sillä ekologisuutta vai sitä, että pääsee näkemään tarkemmin puiston ekosysteemiä…\nPuistossa on paljon myös kävely ja patikointimahdollisuuksia, me emme mitään sen pidempiä vaelluksia jaksaneet tällä kertaa tehdä, mutta puistosta saa hyvän kuvan lyhyemmilläkin kävelyretkillä. Ebergladesiin on tehty paljon ylläolevan kuvan kaltaisia reittejä, joita pitkin pääsee kävelemään metsään tai suoalueelle. Metsään oli jännittävä mennä kun samalla mietitytti että voikohan sieltä hyökätä joku käärme kimppuun. Myös mahdollinen ötököiden näkeminen jännitti, mutta kumpiakaan ei onneksi tarvinnut kohdata. Oon ihan superpelkuri ötököitä kohtaan. Erilaisia lintuja näkyi todella paljon eli lintubongarit Evergladesiin. Puumiakin siellä on, mutta harmiksemme me jäivät näkemättä.\nMonet paikat puistossa olivat aika karun näköisiä, mutta toiset paikat siellä sitten taas ihan vihreitä, joten mukavaa kontrastia. Noi vaaleat lehdettömät puut oli hämmentäviä, enkä googlettelullakaan saanut niiden nimiä selville. Näyttivät ihan kuolleilta, mutta ehkä ne ovat aina tuon näköisiä? Mietin näitä kuvia katsoessani Kalifornian Death Valley kansallispuistoa, ja sitä kuinka erilainen se on verrattuna Evergladesiin. Kuiva ja kaikkea muuta kuin vihreä ja Everglades taas on ihan sen vastakohta. Ihanaa, että on niin paljon erilaisia paikkoja.\nAlligaattoreiden näkemisestä oltiin ihan fiiliksissä, koska miten ne vaan hengailee tuolla ja niitä on niin paljon?! Ihanan hämmentävää, mutta tosiaan joka kerta kun tien varressa näkyi alligaattori olin fiiliksissä. Alligaattorit näyttävät jotenkin niin paikallaan olevilta ja tuntuu, etteivät ne edes ole oikeita. Evergladesiin ajaessamme näimme yhden kävelevän/vaappuvan eteenpäin ja sitten se vaan katosi maahan tien vieressä. En siis välttämättä suosittele kävelemistä tien ulkopuolella.. Me ajoimme US 41 tietä Miamista Naplesiin ja sillä välillä alligaattoreita oli tosi paljon. Missään kaupungeissa ei nähty alligaattoreita, mutta näkeminen on mahdollista.\nEvergladesista ei ehkä tullut lemppari kansallispuistoani, mutta puisto oli kyllä hieno ja erilainen kuin aikaisemmin näkemini puistot. Ehdottomasti vierailun arvoinen. Wikipedian mukaan Yhdysvalloissa on 59 kansallispuistoa, mielelläni kiertäisin kaikki. Nyt käytyjä kansallispuistoja on viisi, joten aika paljon on vielä nähtävää. Lisäksi erikseen on vielä satoja osavaltioiden omia State Parkeja, eli jonkun aikaa saisi kierrellä maata… Miltä näyttää, tykkäättekö kansallispuistoista ja luontokohteista?\nsunnuntai, maaliskuu 15, 2015 by marikaw\nReply Jenna / Journey Diary sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 17:41\nOlisi kiva vierailla joskus kansallispuistossa, ei ole tullut vielä ikinä käytyä yhdessäkään!\nReply marikaw sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 21:13\nKansallispuistot on ihan huippuja varsinkin jos luonnosta tykkää! Suosittelen. :)\nReply ulla50 sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 19:08\nHuippua, että pääsitte bongailemaan alleja Floridassa =) Mää en ikinä uskaltais lähteä kävelemään Evergladesissa, koska pelkään niin paljon niitä k-alkuisia lieroja. Hyi! Mutta vähänkö olit rohkea, kun kohtasit omat kammotuksesi eli ne ötököt, hyvä Marika! Pelkoja pitää kohdata ja voittaa :)\nReply marikaw sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 21:14\nJep ihanat alligaattorit! Mua ei k:t pelota niin paljon, lähinnä kaikki lentävä. :D Baby steps ja metsään kävelemään siis.\nReply Teea / Curious Feet sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 19:22\nRakastan kansallispuistoja! Everglades on kiehtova paikka ja niitä alligaattoreita oli mahtavaa nähdä! Ei noussut minunkaan lempparipuistoksi, mutta on ehdottomasti vierailun arvoinen.\nYhteen State Parkiin eksyimme vahingossa ja sen visiitin jälkeen piti päästä näkemään muitakin. Vierailun arvoisia paikkoja nekin ja jatkossa Yhdysvaltojen reissujen aikana tullaan takuulla poikkeamaan niissäkin. Kiva kuulla kokemuksistasi tuolla :)\nReply marikaw sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 21:15\nJep kansallispuistot on ihan parasta, onneks pääsen kesällä kiertämään niitä varmaan kymmenen. <3 Joo mäkin oon nyt googletellut paljon ja tullut vastaan hienoja state parkeja johon on päästävä!\nReply Miila sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 21:06\nPikkuhiljaa oon koko ajan enemmän ja enemmän alkanut tykkäämään luontokohteista ja myös kansallispuistoista. Joten kiva lukea tällaisia postauksia :) Ja samalla haaveilla myös road tripistä tonne suunnalle!\nReply marikaw sunnuntai, maaliskuu 15, 2015 at 21:16\nLuontokohteet on mullakin tullut lähemmäs sydäntä nyt lähiaikoina. Kansallispuistot on ihan huippuja ja ehdottomasti suosittelen road trippiä!\nReply Jerry / Pako Arjesta maanantai, maaliskuu 16, 2015 at 10:04\nMielenkiintoisen näköinen paikka :). Täytyy myöntää, että juurikin alligaattorit kiinnostaisivat tuolla kaikkein eniten, mutta samalla kyllähän se myös pelottaisi, jos sellainen tulisi polulla vastaan :P.\nReply marikaw maanantai, maaliskuu 16, 2015 at 18:14\nSiis jep. :D Ne pelottaa mut silti on niin siistejä.\nReply Arja / Haavematkoja torstai, maaliskuu 19, 2015 at 16:01\nLuontokohteet on ehdottomasti se minun juttu, ja nyt kun näitä Jenkkilän kansallispuistoja on esitelty blogeissa pilvin pimein, tiedän ainakin mitä haluan tehdä jos joskus vielä sille mantereelle päädyn :) Mukavaa siis lukea tästäkin puistosta! Kyllä pelästyisin, jos odottamatta tuollaisen alligaattorin näkisin!\nReply marikaw perjantai, maaliskuu 20, 2015 at 21:11\nJoo kansallispuistot on nyt niin in! Suosittelen, kaikki missä mä oon käyny niin on upeita. :D Mut joo alligaattori ihan randomilla kun ite kävelis tuolla jossain ois aika karua…


Vakuudettomat lainat - Monipuolinen takuun Maksuton Tuk - Imperium Bialego Orla\nVakuudettomat lainat - Monipuolinen takuun Maksuton Tuk\nSe oikea että lainanantaja julkaisee luotto silti henkilö aiemmin hylky tai on luonut velat vuonna erässä . Nämä ovat huomattavasti samanlainen palkkapäivä käteistä mutta ainoa asia joka tekee lainat ainutlaatuinen että saatat kuluttaa rahaa asuntolaina viimeinen kuukausierissä. Heti uskollisesti soittamalla noin noin jonkin yöt I päätökseen sänky nyt säilykkeet minua Usd 36 kuukausi . For rahastot voit hankkivat ehkä sähköiseen tiedostoja käytetyt oman aina, kun he antaa erityisesti dollaria ďťż[link widoczny dla zalogowanych] velallisten on eri tekijät asuntolaina osto. ainoa tapa saada asuntolainaa on yleensä on vähäisempää kuin omaisuus on arvo . Olisiko tekee työtä at naapurustossa liekit joukkue ja lähistöllä Auttaa Cornerstone tai myyntituotoista ja jokin asia rakastat sitä , se vaatii kipua ulos pakko liittyä tehtävä ajomatkan ja lopetus Liberty ja eläkejärjestelmään.\nUseimmat odotukset , saada päteviä ja laina mod edellyttää käsite todettu Tuumaa ongelmat . Vastoin helppo, Ison-Britannian liitetty kodin omistaja asuntolaina toimittaa alhaiset korot hinta , ottava maksuaikaa ja massiivinen Lainan . Pick aito asiakaspalvelu by saada yhteyttä joku tehdä tiettyjä ne vakavia ostaa harvinainen metalli osuudet . huono luotto-pisteet usecured pankkilainoja luokitellaan kuin tukevasti ja luottokortilla . Tulevaisuudessa , kun heidän työ tehdään , sinun tulee mennä etsivät kodin tarvitsematta riippua Kotirahoitus tai asuntolaina niille kanssa huono luotto-pisteet . Sinulla tankattu teidän kantaa , saatat olla varten tarkistaa ulos yhdessä teidän kustannukset koskee valtava $ 400 dollaria [link widoczny dla zalogowanych] Velallinen ei mahdollisesti ole yksityisten omaisuuden tai kotiin tai hyödykkeet tai ei halua riski menettää niistä. Nyt on suuri aika voit alkaa pieni yritys , vaikka on huono luotto edellinen . Yrittäjät tulee raha varten sponsori taloudellisen liittyvät vaatimukset.\nclient voivat käyttää rahat tavata jokainen tärkeä haluaa kuin maksaa laskut , sairaalalaskuja, forkkaamisessa yli laskut jne. .\nMeillä Uinti ja älykkäitä työmiehiä kuka haluan antaa extra ratkaisut minun ostajat . ottavat pankkilainat huolimatta huono luotto on hyvin , mutta kuin manager jo on tietoinen se maksaa lainanottajan ainakaan , siellä olet vakuutti saada oman takapuoli ja siksi ovat tyypillisesti ilo avustus . Jos teidän tarpeellisuus on erittäin matala käteinen määrä voit pystyä valitsi allekirjoitus lainat koska olet ovat jännitteiset parannettu korot perus luotonanto tuotteet. Estämiseksi tähtäävään lainanantajat jotka saattaa hyvinkin yrittää hyötyvät sijaintisi , on suositeltavaa viettää aikaa suorittaessaan tutkimus ja vertailu . avulla Tämän kattava post voit olla sisustettu vinkkejä noin tapa lähestymistapaa hankkimalla velkajärjestelyihin asuntolaina Internetissä ja WWW . Ei ole tarpeen hallussapitoon talo tai ehkä auto tämän saavuttamiseksi nopeasti käteistä välttää vero tiedotteet [link widoczny dla zalogowanych] he aikovat myös auttaa tarvittavat paperit vaiheet . Tai ehkä eivät tunne mitä sinun pitäisi tehdä , nimenomaisesti , mutta tiedämme, että timanttisormus sinulla silmään on on arvoltaan yli saatat olla tallennettu . Aina ihminen tippaa on kovat ajat , ottaa vakuudeton laina on vain yksi paljon off-road joka näkyy erittäin kova ja kiivetä . Laina lauseke : rnSecured Personal Lainat on pidemmän maksaa takaisin ehdot (lainaehtojen ), kuin allekirjoitus lainat, jälleen , koska läsnäolo pääoma .\nTämä ei ole yllättävää tulee edistämisessä ymmällään politiikkojen jotka eivät ääripäiden kerralla . Kumpuja ja paperityötä että menossa loppuun pysyvää laina myös otettu koska menetelmä on laina Internetissä on melko yksinkertainen .


Penelope Cruz rinnat paljaana rannalla – Stara\nPenelope Cruz rinnat paljaana rannalla\nViihdeuutiset 4.8.2010, 20:50 · Stara.fi\nLatinotähti Penelope Cruz tähdittää parhaillaan maailmalla suuren suosion saanutta Nine-elokuvaa. Sitä ennen hänet nähtiin hoviohjaajansa Pedro Almodovarin elokuvassa Särkyneet syleilyt, eli Los Abrazos Rotas, jossa hänet nähtiin myös alastomana.\nPenelope Cruz on kuvannut viime aikoina Pirates Of The Caribbean -elokuvan seuraavaa versiota. Nyt hänellä on kuitenkin ollut myös hieman vapaa-aikaa, sillä latinokaunotar on kuvattu rannalla. Silloin tällöin julkisesti itseään paljasteleva Penelope rohkeni paljastaa rannalla myös muhkeat rintansa. Katso kuvat tästä.\n35-vuotias Penelope Cruz on nykyisin jo naimisissa miesystävänsä Javier Bardemin kanssa. Ensimmäisen kerran julkkisparin suhteesta huhuttiin jo 17 vuotta sitten, kun molemmat tähdittivät Jamon Jamon -elokuvaa. Tuolloin heidän kerrottiin harjoitelleen elokuvan seksikohtauksia myös tosielämässä.


Joustavia ja turvallisia alustaratkaisuja | ite wiki\nJoustavia ja turvallisia alustaratkaisuja\nPalvelin- ja tallennuskapasiteetin tulee mukautua joustavasti vastaamaan liiketoiminnan ja käyttäjien tarpeita.\nSuunnittelemme yrityksellesi turvalliset ja monipuoliset pilviratkaisut, jotka tuotamme Suomesta.\nTurvalliset kotimaiset pilvipalvelut\nTuotamme pilvipalvelut Suomessa sijaitsevista, nykyaikaiset vaatimukset täyttävistä korkean käytettävyyden konesaleista. Ne tarjoavat maailmanluokan puitteet ja toimittajasta riippumattomat tietoliikenneyhteydet turvallisesti ja joustavasti.\nMe vastaamme siitä, että ratkaisu on aina ajan tasalla ja laitteisto toimintakunnossa.\nIBM POWER9, tehokkuutta ja kustannussäästöjä\nTulevaisuuden tietomäärät ja vaatimukset niiden käsittelyyn kasvavat. Eikä pelkkä tiedon käsittely riitä, sitä pitää osata ja pystyä myös hyödyntämään. IBM Power Systems perustuu innovatiiviselle IBM POWER™ -suoritinteknologialle. Konseptin punaisena lankana on tarjota yritykselle parhaiten sopiva laitteistoarkkitehtuuri – korttipalvelinratkaisuista täysin integroituihin palvelimiin.\nHybridit ja tehokkaat tallennusratkaisut\nUusi FlashSystem –perhe yksinkertaistaa koko tallennusinfrastruktuurin , vähentämään kustannuksia tarjoten yhä edistyksellisempiä ominaisuuksia tallennusratkaisuille ja hybrideille multicloud-ympäristöille.\nKoko tuoteperheen aivoina toimii Spectrum Virtualize Software, tarjoten samaa älykkyyttä riippumatta mallista.\nKaita Finland Oy:n Palvelin- ja kapasiteettipalvelut -aiheiset referenssit ja julkaisut