Milli`s Little Home: Sisustuspainajainen\nTiistai-iltana katsoin Suomen huutokauppakeisaria.\nOletteko te muuten katsoneet kyseistä ohjelmaa?\nSe oli eka kerta kun katsoin koko jakson.\nJoskus olen katsonut ihan pieniä pätkiä, en nimittäin muista milloin ohjelma tulee ja siksi se on jäänyt katsomatta.\nOli varsin mielenkiintoinen ohjelma varsinkin tälläiselle joka on kiinnostunut kaikesta vanhasta romusta ;)\nMinullahan on vilkas mielikuvitus varsinkin yöllä ja näen mitä ihmeellisempiä unia...\nNo näin sitten yöllä unta että olin myynyt muumimukini kahdella kympillä ja olin sitten ostanut ison vanhan reen.\nReki oli mukamas olohuoneessa keskellä lattiaa ja mietin että miten selittäisin asian miehelleni...\nEttä jos ei vaikka huomaakaan, kun häivytän sen jotenkin muuhun sisustukseen..\nEttä sellainen uni :)\nMutta nyt ihan tosielämää :)\nKaupasta löytyi keväthyasintti.\nEi hajuakaan minkävärinen sintti sieltä tulee...\nJa taas on vaihdeltu esineiden paikkaa...\nAnanaspurkkiin ja paperipussiin liitutaulutarraa.\nTuossa pussissa ajattelin säilyttää työvuorolistat.\nNe kun yleensä lojuvat makkarin lipaston päällä.\nTänään sunnuntaina käytiin maalla ulkoilemassa ja muutama tunti siellä vierähtikin.\nOli aivan mahtava auringonpaiste ja kiva kun aurinko lämmitti :)\nAssari riehaantui täysin.\nLunta muuten vielä riittää.\nEi ihan vielä puutarhahommiin...\nKahvit maistui äärimmäisen hyvälle\nPs. Kiitos kommenteistanne edelliseen postaukseen <3\nKäsi alkaa olla jo parempi.\nLähettänyt Milli`s Little Home klo 18.08.00\nJanette Seppanen 15. maaliskuuta 2015 klo 18.29\nIhania kuvia! Ja supersöpö koira! <3\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 19.20\nTäytyypä tulla vierailulle ;)\nritva 15. maaliskuuta 2015 klo 19.49\nKyllä on tullut katsottua tuota huutokauppaa. Upea koira tuo Assari. kyllä on siellä vielä paljon lunta. Aurinkoista alkavaa viikkoa:)\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 21.35\nJoo, lunta on vielä aika paljon vaikka on sitä sulanutkin.\nAurinkoista viikkoa sinnekin :)\nSatu Kukkaiselämää 15. maaliskuuta 2015 klo 20.14\nIhana Assari. Meidän Mikkikin viihtyy taas pihalla ja nauttii keväästä ja auringosta!\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 21.38\nMeilläkin assari on mielissään kun ollaan paljon pihalla :) Kevättä rinnassa ;)\nPia / Kotini ja maisemani 15. maaliskuuta 2015 klo 20.31\nIhana Assari juoksee tukka hulmuten kevätauringon paisteessa <3\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 21.40\nKati 15. maaliskuuta 2015 klo 21.07\nOnneksi painajainen jäi vain uneksi. Ihania kuvia sinulla taas. Meillä on talvi jo mennyt menojaan. Lunta ei ole yhtään ja mieli on vahvasti keväässä. Ompas se tänä vuonna aikaisin. :)\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 21.42\nLoppuviikolle tänne on luvattu takatalvea, en ala!\nMutta ehkä parempi takatalvi nyt kuin toukokuussa ;)\nNanni 15. maaliskuuta 2015 klo 21.24\nTäällä on myös sisustettu minkä pystyy ilman, että mitään uutta on ostettu.\nNoi unet on tosi hassuja. Itse olin viime viikolla unessani pääministerin sihteeri. Stubb osti mulle uuden työn kunniaksi Louis Vuittonin laukun ja hiton rumat kengät joista en tykännyt tippaakaan. Hah mikä uni.\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 21.47\nOletpa nähnyt hauskan unen :D\nEikös sillä Stubilla ole yhtään tyylitajua kun ostaa rumat kengät sihteerilleen....\nNyt kun näen Stubbin telkkarissa, niin mieleen tuleen tuo sinun unesi ;)\nJenni 15. maaliskuuta 2015 klo 21.25\nOii, teillä on vielä oikein kunnolla lunta maassa. Meillä se alkaa olla muisto vain :) Ihania nämä aurinkoiset kevät päivät <3\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 21.49\nToivotaan, ettei tuota lunta sada enää lisää tai ainakaan paljoa...\nTuntuu, että on paljon energisempi kun aurinko paistaa :)\nSari Riekkola 15. maaliskuuta 2015 klo 21.25\nJännä tuo sintti, kerrohan sitten kun se kukkii meileki ..)\nRuu kyllä nauttii ulkoilusta, ihana<3\nTavaroita on niin terapeuttista liikutella:)\nIhanaa alkavaa viikkoa sulle Ellen<3\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 21.52\nJoo, minä kerron että minkä väristä kukkaa pukkaa ;)\nMiten se tuo tavaroiden liikuttelu onkin niin rentouttavaa puuhaa....\nMarja-Liisa Nikanser eli Delladuchesse 15. maaliskuuta 2015 klo 22.09\nMukava kurkata instan lisäksi tänne blogisikin puolelle. Minulle tuo keväthyasintti on tuttu vuosien takaa. Sain kerran lahjaksi valtavan määrän kukkasipuleita ja niiden joukossa myös näitä hyasintin sipuleita. Kukat menestyivät hyvin entisen kotimme pihalla ja herättivät huomiota ohikulkijoissa jouluisen ulkonäkönsä vuoksi. Niin, ja assarisi on aivan ihana. Melkein sydän pysähtyi, kun näin ensimmäisen kerran kuvan hänestä.\nMarja-Liisa Nikander eli Delladuchesse 15. maaliskuuta 2015 klo 22.11\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 22.31\nKiva kun tulit kurkkimaan tänne blogiini :)\nMinä en ole koskaan kuullutkaan että on olemassa keväthyasinttejä, ennenkuin nyt.\nAssari kiittää <3\nJassuntassu 15. maaliskuuta 2015 klo 22.26\nKatsoin samoja sinttejä kaupassa. Päädyin sitten toiseen kukkaan. Mietin kyllä, että onkohan se ihan samanlainen kuin jouluna. Hauska uni! Kyllä sitä joskus näkee ihan hulluja unia :)\nEllen - Milli`s Little Home 15. maaliskuuta 2015 klo 22.34\nMielenkiinnolla odotan mitä tuosta sintistä tulee ;)\nMinulla nuo unet on niin päättömiä, että en tiedä mistä ne oikein kumpuaa...\nTaina K 15. maaliskuuta 2015 klo 22.30\nOn sulla unet!;DDD Käyhän blogissani osallistumassa arvontaan, niin voit saada yhden Muumi-mukin lisää.:P\nEllen - Milli`s Little Home 16. maaliskuuta 2015 klo 9.57\nOsallistuttu on :)\nMuumimukit kelpaa aina ;)\nhappystarhome 16. maaliskuuta 2015 klo 8.03\nEn ole katsonut kyseistä ohjelmaa :) Painajaiset on ikäviä, tyttömme laittoi minulle la iltana viestin että äiti mä jäin vahingossa laivalle, oli isällään lukenut kirjaa jossa samainen kohtaus kyllä hieman säikähdin ennen kuin tajusin että neiti olikin aivan unissaan ollut kun laittanut viestin :)\nEllen - Milli`s Little Home 16. maaliskuuta 2015 klo 10.00\nOnneksi tuo ei ollutkaan totta :)\nJoskus nuo unet tuntuu niin tosilta, että pitää miettiä tovi, oliko tämä unta vai totta.\nCasa Mimi 16. maaliskuuta 2015 klo 8.32\nHah, meillä kotona katsotaan huutokauppakeisarit ja kaikki mahdolliset jennkisarjat siihen liittyen. Mies toivoo salaa, että voisi vaihtaa lääkärin ammatin "löytäjäksi" :) Ihana tuo purkki-idea ja kauniita kuvia.\nEllen - Milli`s Little Home 16. maaliskuuta 2015 klo 10.02\nMeillä on toisin päin. Minä voisin olla löytäjä ;)\nTiia K 16. maaliskuuta 2015 klo 8.35\nHih olikos tuo painajainen vai hyvä uni? ;) Voihan muumit sentään. Juu tunnustetaan täällä kanssa todella levottomia unia katsellaan.\nMahtavia kuvia ja niin kaunis koiruli. <3\nEn ole Huutokauppakeisaria katsellutkaan, pitäsiköhän. Arvaa vaan kuka myös pitää "vanhasta romusta".\nAurinkoista viikkoa Ellen <3\nEllen - Milli`s Little Home 16. maaliskuuta 2015 klo 10.05\nToisaalta sain kauan haaveilemani reen mutta muumit meni... :D\nVarmaan muuten tykkäisit ohjelmasta ;)\nAmanda- Amandan unelmia 16. maaliskuuta 2015 klo 10.35\nSait hymyilemään kun luin tuo unesi :) Niin kauniita kuvia jälleen, ja ihana koira!\nEllen - Milli`s Little Home 16. maaliskuuta 2015 klo 17.20\nKaisa 16. maaliskuuta 2015 klo 12.07\nTäällä ilmoittautuu yks suuri Huutokauppakeisari fani, hän on niin hyvä tyyppi, että ihan koukkuun olen kyseiseen ohjelmaan jäänyt :) Ihana tuo keväthyasintti, enpäs ole nähnytkään. Onko tässä lajikkeessa voimakas tuoksu? Mulla on myös kerättynä noita säilykepurkkeja - maalikauppaan pitäisi päästä :) Mukavaa alkanutta viikkoa\nEllen - Milli`s Little Home 16. maaliskuuta 2015 klo 17.22\nMinullekin ihan uusi tuttavuus tuo keväthyasintti. Ei mitään tietoa, että millainen tuoksu...\nMinunkin on pakko jatkossa katsoa tuota ohjelmaa. Silläkin uhalla, että näen painajaisia ;)\n60luvunnahkahousut.com 16. maaliskuuta 2015 klo 19.32\nSinun kevätsinttisi saattaa olla keltainen. Minä ostin keltaisia hyasintteja, kauniin kirkkaan keltaisia, ne kukkii minulla jo ja tuoksu on sama kuin jouluhyasinteissa.\nEllen - Milli`s Little Home 16. maaliskuuta 2015 klo 19.54\nKeltainen on kyllä keväinen väri, joten voisi ollakin sen värinen :)\nMinun sintit ei ole lähelläkään kukkimista, mutta jospa ne kukkisi sitten pääsiäisenä ;)\nTianna Sievänen 16. maaliskuuta 2015 klo 22.30\nMinäkin katson sen aina.Viime jaksossa se Janne Katajan kaappi oli aivan mieletön!\nEllen - Milli`s Little Home 17. maaliskuuta 2015 klo 16.50\nMuutenkin se Janne Katajan koti näytti mielenkiintoiselta ;) Kiva vähän päästä kurkistamaan julkkisten koteihin :)\nHeli - Valkoista Harmoniaa 17. maaliskuuta 2015 klo 9.01\nMullekin uusi tuttavuus tuo sintti, tuollaistahan olisi hauska itsekin testata :) Kivaa viikkoa sinulle! <3\nEllen - Milli`s Little Home 17. maaliskuuta 2015 klo 16.52\nKiva olisi tietää, mitä värejä tuossa sintissä löytyy ;)\nHeidi K 17. maaliskuuta 2015 klo 13.48\nKylläpä täältä löytyi ihana blogi! Jään ehdottomasti lukijaksi ja palaan paremmalla ajalla lukemaan edellisiä postauksiasi. :)\nAurinkoista tiistaita, Heidi\nEllen - Milli`s Little Home 17. maaliskuuta 2015 klo 16.53\nIhanaa, että että viihdyit ja tervetuloa lukijaksi :)\nKaaru - Pieni lintukoto 17. maaliskuuta 2015 klo 17.35\nKeväthyasintti, uusi tuttavuus minullekin :) Kaunis asetelma ensimmäisissä kuvissa! Aurinkoista viikkoa sinulle!\nEllen - Milli`s Little Home 18. maaliskuuta 2015 klo 10.03\nMarianne Vartiainen 17. maaliskuuta 2015 klo 17.37\nItsekin olen ruvennut katsomaan kyseistä sarjaa, ja tuli viimeksikin katottua. Hauskaa nähdä millasia löytöjä menee kaupaksi. Ois joskus kiva päästä mukaan kyseiseen kuutokauppaan. Ihanat kuvat. :) itsekin ostin viime viikolla sintin Robinhoodista, siinä luki et miun sintti olisi keltainen. Sitä odottaessa. :) Ihanaa viikkoa. Mikä on siun osoite? Sinulle tulisi pieni piristys paketti. <3\nEllen - Milli`s Little Home 18. maaliskuuta 2015 klo 10.05\nKiitos Marianne <3 Olen ihan sanaton....\nLaitan sinulle s-postia :)\nVinttikissa 19. maaliskuuta 2015 klo 16.45\nhmm. outo ohjelma myös minulle, täytyypä tsekata joku kerta. Kauhea painajainen! Onneks oli vaan unta ;). ihania keväisiä kuvia! Täälläkin vielä lunta ihan liikaa.. Ja sintin metsästys alkaa mullakin :)\nEllen - Milli`s Little Home 19. maaliskuuta 2015 klo 22.03\nJäin muuten koukkuun tuohon ohjelmaan ;)\nVinkkinä: oman sintin löysin Tokmannilta :)\nAnonyymi 25. maaliskuuta 2015 klo 16.20\nPitäähän sitä ohjelmaa katsoa kun velipoika häärää remonttireiskana. Kerran olen käynyt paikanpäälläkin kesällä mutta silloin oli niin hirveästi väkeä ettei edes nähnyt mitä siellä myytiin. Kiva blogi sinulla.\nEllen - Milli`s Little Home 25. maaliskuuta 2015 klo 22.05\nMelkoinen remonttimies se veljesi, kun korjaa mitä vaan!\nMinäkin olen miettinyt, että pitäisikö kesällä poiketa siellä paikan päällä ihmettelemässä. Mutta varmasti on paljon porukkaa.\nKivaa, että tykkäsit blogistani :)


Malesia takavarikoi 1,720 XNUMX Bitcoinin kaivoskonetta sähkövarkauksien torjunnassa – Bitcoin News – News for Finance\nMalesia takavarikoi 1,720 XNUMX Bitcoinin kaivoskonetta sähkövarkauksien torjunnassa – Bitcoin-uutiset\nMalesian poliisi on sulkenut bitcoinin louhintaoperaation ja takavarikoinut 1,720 75 bitcoin-kaivoskonetta suuressa sähkövarkauksien tukahduttamisessa julkisten valitusten seurauksena. "Poliisi tarkasti alueella 30 toimipistettä, joista XNUMX:ssä havaittiin harjoittavan laitonta bitcoinin louhintaa ja varastaneen sähköä."\nMalesian viranomaiset lopettivat Bitcoinin kaivostoiminnan\nPaikalliset tiedotusvälineet kertoivat, että Malesian poliisi on ryhtynyt tukahduttamaan suurta sähkövarkaustapausta, joka liittyy bitcoinin louhintaan. Perakin poliisipäällikkö Datuk Mior Faridalathrash Wahid sanoi lehdistötilaisuudessa torstaina Manjungin piirin poliisin päämajassa, että tukahduttaminen toteutettiin julkisten valitusten jälkeen.\nPoliisipäällikkö huomautti, että operaatiossa oli mukana Tenaga Nasional Berhad (TNB) ja Sitiawanin palo- ja pelastusasema.\nTämä operaatio on tämän vuoden suurin menestys TNB:n kanssa.\nHän huomautti, että TNB:n mukaan…


Suomen presidentit -kokoelma: K. J. Ståhlberg proof | suomenmoneta.fi\n/ Suomen presidentit -kokoelma: K. J. Ståhlberg proof Sulje\nSuomen presidentit -kokoelma: K. J. Ståhlberg proof Itsenäisen Suomen ensimmäinen presidentti\n22,00 € Kokoelma\nSuomen ensimmäinen presidentti K. J. Ståhlberg -juhlaraha 2016 proof\nItsenäisen Suomen valmistautuessa 100-vuotisjuhlaan on oikea hetki palata historiassa taaksepäin itsenäisyytemme ensimmäisiin vuosikymmeniin. Suomen tasavallan ensimmäinen presidentti oli Kaarlo Juho (K. J.) Ståhlberg. Hän toimi presidenttinä vuodet 1919–1925.\nItsenäisen Suomen ensimmäisen presidentin kunniaksi\nLyöntimäärä vain 6000 kappaletta (proof)!\nStåhlbergin arvokas muotokuva\nK. J. Ståhlberg oli oikeustieteen tohtori, joka vaikutti Suomen itsenäistymiseen Nuorsuomalaisen Puolueen riveistä sekä perustuslakikomitean jäsenenä. Hän johti työryhmää, joka kirjoitti Suomen ensimmäisen perustuslain. Sen perusperiaatteet ovat yhä voimassa 2000-luvulla. Suomen presidenttien joukossa Ståhlberg oli ensimmäinen, vaikutusvaltainen ja erittäin oppinut ja arvostettu valtiomies.\nSuomen Rahapajan lyömä proof-laatuinen K. J. Ståhlberg -juhlaraha on nimellisarvoltaan viisi euroa. Rahan tunnuspuolella on presidentti Ståhlbergin muotokuva, nimi ja elinvuodet. Arvopuolella on tyylitelty näkymä suomalaiselle peltoaukealle, jota kehystää kirjan siluetti. Tekniset tiedot\nNimellisarvo:5 €Metalli: CuAl6Ni2, CuNi25Halkaisija: 27,25 mmPaino: 9,8 gLaatu: ProofVuosileima: 2016Lyöntimäärä: 6 000 (proof), 30 000 (unc)Suunnittelija: Tero LounasJulkaisupäivä: 3.5.2016 Lisätiedot\nSuomen presidentit -kokoelma\nItsenäisyyden juhlavuosi on arvokas asia, joka tulee jäämään Suomen historiaan. Tilaa siis Suomen ensimmäistä presidenttiä K. J. Ståhlbergiä kunnioittava juhlaraha nyt hintaan 22 euroa (+ toimituskulut 4,95 euroa). Saat rahan Suomen Rahapajan alkuperäisessä keräilykotelossa.\nSamalla saat toimitustakuun Suomen presidentit -kokoelmalle. Suomen Rahapaja julkaisee vuosina 2016–2017 yhteensä kahdeksan viiden euron juhlarahaa Suomen itsenäisyyden ajan presidenttien kunniaksi. Ståhlbergin lisäksi kokoelmaan kuuluvat Relander, Svinhufvud, Kallio, Ryti, Mannerheim, Paasikivi ja Kekkonen. Saat rahat suoraan kotiisi sitä mukaan, kun ne ilmestyvät. Yhden lähetyksen hinta on 22 euroa (+ toimituskulut 6,95 euroa). Kokoelman kerääminen on turvallista, sillä kaikilla tuotteillamme on täysi 14 päivän palautusoikeus. Voit kerätä kokoelmaa niin kauan kuin itse haluat.\nTiesitkö tämän Linnan juhlista?\nItsenäinen Suomi täyttää tänä vuonna 99 vuotta. Lähes 100-vuotisen itsenäisyytemme aikana Presidentinlinnassa on ehditty nähdä varsin monenlaisia itsenäisyyspäivän vastaanottoja. Lue lisää\nSuomen ensimmäiset presidentit – näin he johtivat nuorta Suomea kohti menestystä\nMaamme presidenttien kunniaksi tullaan julkaisemaan kahdeksan juhlarahaa vuosien 2016-2017 aikana. Vuonna 2016 ilmestyvät K.J. Ståhlberg, L.K. Relander, P.E. Svinhufvud ja Kyösti Kallio -juhlarahat. Lue lisää\nEnnen kuin raha päätyy kaupan kassalle tai keräilijän vitriiniin, se on ehtinyt käydä läpi jo monta vaihetta. Riippumatta siitä, onko kyseessä tavallinen käyttöraha vai upea erikoistekniikalla viimeistelty juhlaraha erityisesti keräilijälle, suurin osa valmistusprosessista noudattaa tiettyä kaavaa. Suomessa sekä käyttö- että juhlarahat lyö yksinoikeudella Suomen Rahapaja. Lue lisää\nItsenäisen Suomen ensimmäinen markka Suomalaiset Käyttörahat Kullattuina –kokoelma\nSuomen itsenäisyyden ajan ensimmäinen markan raha Aito 24 karaatin kultaus\nVain 14,90 €\nMestarin syntymästä 150 vuotta!\nAkseli Gallén-Kallela -juhlaraha\nUpea proof-laatuinen hopearaha\nSuomen Rahapajan vuoden 2015 virallinen juhlaraha\nSuomalainen Äidit-juhlaraha ennakkotilaus


5. VIIKON LAUANTAI VUOSI II | Katolinen kirkko Suomessa\n5. VIIKON LAUANTAI VUOSI II\n(1. Kun. 12:26-32, 13:33-34)\nNiinä päivinä Jerobeam ajatteli: ”Daavidin suku voi vielä päästä täällä valtaan. Jos kansa käy uhraamassa Herran temppelissä Jerusalemissa, se kääntyy taas sydämessään herransa Rehabeamin, Juudan kuninkaan puoleen. Sitten minut surmataan, ja kansa palaa Rehabeamin, Juudan kuninkaan luo.” Kuningas mietti tätä ja teetti sitten kaksi kultaista sonnipatsasta. Hän sanoi kansalleen: ”Turha teidän on käydä Jerusalemissa saakka. Tässä, Israel, on Jumalasi, joka toi sinut Egyptin maasta!” Hän sijoitti toisen sonnin Beteliin ja toisen Daniin. Tämä koitui synniksi, sillä kansa alkoi käydä patsaiden luona, toiset Betelissä, toiset Danissa.\nJerobeam rakensi uhrikukkuloille pyhäköitä ja otti papeiksi keitä tahansa, muitakin kuin leeviläisiä. Hän julisti juhlapäiväksi kahdeksannen kuun viidennentoista päivän, ja sitä juhlittiin niin kuin samaa juhlapäivää Juudassa. Hän nousi silloin Betelissä alttarille ja uhrasi sonnipatsaille, jotka oli itse tehnyt. Hän uskoi toimitukset Betelin uhrikukkulapapeille, jotka hän oli asettanut virkaan.\nTämänkään jälkeen Jerobeam ei kääntynyt takaisin väärältä tieltään. Hän otti edelleenkin uhrikukkuloille pappeja tavallisen kansan parista. Jokainen, joka vain halusi, sai häneltä vihkimyksen ja pääsi näin uhrikukkuloille papiksi. Tästä tuli Jerobeamin suvulle synti, jonka vuoksi se tuhottiin ja hävitettiin maan päältä.\n(Ps. 106:6-7a, 19-20, 21-22. – vrt. 4)\nsinä olet armollinen kansallesi.\nMe olemme tehneet syntiä, niin kuin isämmekin,\npahoin me olemme tehneet, eläneet jumalattomasti.\nKun isämme olivat Egyptissä,\nhe eivät ymmärtäneet sinun tunnustekojasi. Kertosäe\nHorebin juurella he valoivat sonnin\nja kumarsivat tekemäänsä patsasta.\nHe vaihtoivat Herran, Kunniansa,\nruohoa syövän naudan kuvaan. Kertosäe\nHe unohtivat Jumalan, pelastajansa,\nhänet, joka teki suuria Egyptissä,\nHaamin maassa ihmeellisiä töitä,\npelottavia tekoja Kaislamerellä. Kertosäe\nIhmiset söivät kyllikseen.\nSiihen aikaan oli taas kerran koolla paljon ihmisiä. Kun heillä ei ollut syötävää, Jeesus kutsui opetuslapset luokseen ja sanoi: ”Minun käy sääliksi näitä ihmisiä. He ovat olleet luonani jo kolme päivää, eikä heillä ole mitään syötävää. Jos lähetän heidät kotiin nälkäisinä, he uupuvat matkalla. Monet heistä ovat tulleet kaukaakin.” Opetuslapset sanoivat hänelle: ”Mistä kukaan täällä asumattomalla seudulla voi hankkia leipää näiden kaikkien ruokkimiseksi?” ”Paljonko teillä on leipiä?” Jeesus kysyi. He vastasivat: ”Seitsemän.”\nJeesus käski väen asettua istumaan. Sitten hän otti ne seitsemän leipää, lausui kiitoksen ja mursi leivät ja antoi palat opetuslapsille. Opetuslapset jakoivat ne sitten kansalle. Heillä oli myös muutama pieni kala. Jeesus siunasi kalat ja käski tarjota nekin. Ihmiset söivät kyllikseen, ja tähteeksi jääneitä paloja kerättiin seitsemän korillista. Väkeä oli noin neljätuhatta.\nKun Jeesus oli lähettänyt heidät pois, hän kohta nousi opetuslasten kanssa veneeseen ja meni Dalmanutan seudulle.


Suomen 9. arkistopäivät Mikkelissä 5.-7.6.2019 - Näytteilleasettajille | Online Registration by Cvent\nSuomen 9. arkistopäivät Mikkelissä 5.-7.6.2019\nOnko organisaatiosi kiinnostunut esittäytymään Suomen 9.arkistopäivillä Mikkelissä?\nTarjoamme yrityksille ja yhteisöille mahdollisuutta näytteille asettamiseen arkistopäivillä 6.-7.6. kongressikeskus Mikaelissa. Ständien sijoittuminen ensisijaisesti kongressikeskuksen avaraan tuloaulaan tarjoaa niille hyvän näkyvyyden. Arkistopäiville odotetaan runsasta osallistujajoukkoa arkistoalan eri sektoreilta, joten tilaisuus tarjoaa runsaasti mahdollisuuksia asiakaskohtaamisiin.\nKahden päivän vakioständipaikan hinta on 500 euroa + alv 24% ja siihen sisältyy 70 x 120 cm pöytä ja tuoli sekä sähköt tilauksesta. Myös muuntyyppiset järjestelyt ovat neuvoteltavissa. Näytteilleasettaja vastaa näyttelytilan rakentamisesta ja siihen liittyvistä käytännön järjestelyistä.\nMikäli kiinnostuit asiasta, ota yhteyttä: juhani.tikkanen(at)arkisto.fi.


Opinnot - Lapin yliopisto - University of Lapland - Lapplands universitet\nEtusivu / Taiteiden tiedekunta / Opiskelu / Sisustus- ja tekstiilimuotoilu, Vaatetussuunnittelu / Opinnot\n| Opinnot |\n| Alkuperäiset kuvat: Leena Aro | Vaatesuunnittelu: Sanna Konola |\nUusi tutkintoasetus astui voimaan 1.8.2005, jolloin siirryttiin kaksiportaiseen tutkintorakenteeseen. Taideteollisen koulutusalan opiskelijat suorittavat ensin taiteen kandidaatin tutkinnon ja sen jälkeen omana erillisenä tutkintona taiteen maisterin tutkinnon. Kandidaatin tutkinto on suoritettava ennen maisterin tutkintoa.\nTaiteen kandidaatin tutkinnon laajuus on 180 opintopistettä, ja sen suoritusaika on kolme vuotta. Taiteen maisterin tutkinnon laajuus on 120 opintopistettä, ja sen suoritusaika on kaksi vuotta. Maisterin tutkinnon jälkeen on mahdollista suorittaa taiteen tohtorin tutkinto\nOpintojen mitoituksen perustana on opintopiste. Opintojaksot pisteytetään niiden edellyttämän työmäärän mukaan. Yhden lukuvuoden aikana opiskelija suorittaa noin 60 opintopistettä, joka vastaa noin 1600 tunnin ohjattua ja itsenäistä opiskelua.\nTekstiili- ja vaatetusalan opinnoissa teoria ja käytäntö yhdistyvät tekstiili- tai vaatetusalan laaja-alaiseksi osaamiseksi. Lähtökohtia opetuksessa ovat suunnittelun taiteellisuus ja innovatiivisuus, laadukkuus sekä tutkimuksellisuus. Koulutuksessa tarkastellaan tekstiili- ja vaatetusalan tuotteita niin taiteellisista, kulttuurisista, teknisistä kuin kaupallisista näkökohdista.\nTekstiili- ja vaatetusalan koulutusohjelman kandidaatin tutkinto\nKoostuu kieli- ja viestintäopinnoista, taideteollisen alan yleisopinnoista, tekstiili- tai vaatetusalan pääaineopinnoista sekä sivuaineopinnoista.\nKieliopinnot koostuvat suomen, englannin ja ruotsin kieliopinnoista sekä tietotekniikan että tieteellisen kirjoittamisen perusteista.\nTaideteollisen alan yleisopinnot sisältävät suuntaavat opinnot visuaaliseen ajatteluun sekä muotoilualojen yhteiset opinnot. Visuaalisen ajattelun orientaatioon kuuluu kuvan rakentaminen, johdatuskurssit valokuvaukseen ja plastiseen sommitteluun. Kyseiseen orientaatioon kuuluvat lisäksi taide ja esinemaailma kulttuurihistorian kohteena, lähteenä ja tulkitsijana sekä johdatus taiteen visuaalisesta analyysiin. Orientaatioon kuuluu myös valinnaisia työpajoja ja yhteisarviointi. Muotoilualojen yhteiset opinnot esittelevät muun muassa muotoilijoiden ammattikuvan kehittymistä, ammatillisia organisaatioita ja niiden toimintaa. Muotoilualojen yhteiset opinnot toimivat johdantona muotoilun maailmaan sekä toimijan että kokijan roolissa.\nPääaineopinnoissa suuntautumisvaihtoehtoina ovat sisustus- ja tekstiilimuotoilun suuntautumis-vaihtoehto sekä vaatetussuunnittelun suuntautumisvaihtoehto. Pääaineen perus- ja aineopinnot antavat perustiedot ja -taidot tekstiili- ja vaatetusalan ammatin harjoittamiseen sekä valmiudet taiteelliseen ja tekniseen että tutkimukselliseen lähestymistapaan.\nSivuainevalinnoilla opiskelija voi oman kiinnostuksensa mukaan vahvistaa osaamistaan alan asiantuntijatehtäviin teollisuuden, kaupan, kulttuurin ja opetuksen aloille. Taiteen kandidaatin tutkintoon sisältyy kolme sivuainetta, joista ensimmäinen on pääainetta tukeva pakollinen sivuaine ja toinen on suunnitteluteknologia, joka luo pohjan tietokoneavusteiselle suunnittelulle. Kolmas sivuaine on pääainetta tukeva valinnainen opintokokonaisuus.\nTekstiili- ja vaatetusalan koulutusohjelman maisterin tutkinto\nKoostuu tekstiili- tai vaatetusalan syventävistä opinnoista ja valinnaisista sivuaineopinnoista.\nPääaineen syventävissä opinnoissa syvennetään alan ammatillista näkemystä sekä lisätään tutkimuksellista näkökulmaa omaan ammattialaan, tekstiili- tai vaatetusalan tutkimukseen. Pääaineen opinnot sisältävät syventävän projektin, jossa painotetaan joko taiteellisia, teknisiä tai tutkimuksellisia ulottuvuuksia.\nMaisteriopintoihin kuuluvat sivuaineopinnot tukevat pääaineopintoja ja niiden avulla lähestytään omaa ammattialaa uudenlaisista lähtökohdista. Valinnainen sivuaine syventää pääaineopintojen taiteellista, teknistä tai kaupallista lähestymistapaa.\nTaiteiden tiedekunnan opinto-opas 2012-13 PDF.pdf (2,64 MB)\nTaiteiden tiedekunnan opinto-opas 20102012 - painettu opas.pdf (871 kB)\nTaiteiden tiedekunnan opinto-opas 2008-2010.pdf (1,71 MB)\nTaiteiden tiedekunnan työturvallisuusopas.pdf (157 kB)\nTekstiili- ja vaatetusalan koulutusohjelman opinto-opas 2008-2010.pdf (211,8 kB)\nTekstiili-ja vaatetusalan koulutusohjelman opinto-opas 2006-2008 (vanha ops).pdf (296,1 kB)\nMuut taiteiden tiedekunnan oppaat\nOpinnot taiteiden tiedekunnassa -sivulle


Viikon laji: talvivinokas on sieni joka kestää kohmetta\nKirjoittaja: Jouni Tikkanen 4.12.2018 Sienet\nVinokkaat ovat muodoltaan samanlaisia mutta eivät välttämättä sukua keskenään.\nTalvivinokas ohuella koivupökkelöllä. Kuva: Jouni Tikkanen\nAlkutalvesta, kun lehtipuut ovat pudottaneet lehtensä ja sienikauden huippu kauan sitten ohitettu, huomio kiinnittyy niihin harvoihin sieniin, joita vielä on jäljellä. Yksi niistä on vihreiden samettihousujen värinen talvivinokas, jonka voi löytää laholepän tai -koivun kyljestä. Vinokkaaksi sen tunnistaa munuaisen muotoisesta lakista.\nSieniasiantuntija Jouni Issakainen kertoo, että muoto ei sano mitään sienen sukulaisuussuhteista:\n”Sana ’vinokas’ tulee sellaiselta ajalta, jolloin ajateltiin, että kaikki vinot sienet ovat toisilleen läheistä sukua. Se on vain näennäinen piirre, joka on säilynyt sienten nimissä kuvailemassa niiden ulkomuotoa. Osterivinokkaat ja koivuvinokkaat eivät ole mitään läheistä sukua talvivinokkaalle.”\nKun koivuvinokas on kuitenkin syötävä ja osterivinokas jopa hyvin arvostettu ruokasieni, kutkuttaisi ajatella, että talvivinokaskin on huomiotta jäänyt ruokasieni.\nNiin voi tosiaan olla, mutta asiasta on meillä Suomessa niukasti kokemuksia, Issakainen kertoo. Talvivinokasta kasvatetaan Aasiassa ruokakäyttöön, ja Issakainen on tavannut japanilaisia sieniasiantuntijoita ja jutellut heidän kanssan asiasta.\n”Olen ymmärtänyt, että talvivinokkaan itiöemän pintakerrosta poistetaan, jotta siitä tulee syötävämpi. Minulla ei ole kuitenkaan tietoa meidän ja Japanin talvivinokkaiden geneettisestä erosta.”\nSuomalaisissa ja ruotsalaisissa käsikirjoissa talvivinokkaan makua kuvataan miedoksi tai hieman karvaaksi. Skandinaviassa sienen syömiseen ei ole minkäänlaisia perinteitä.\nTalvivinokas on varsin sitkeä sieni, sekä kirjaimellisesti että muuten. Se kestää hyvin kohmetta, ja itiöemiä voi löytää vielä pakkasten alettua. Mitä kauemmin talvivinokas on saanut kasvaa, sitä vähemmän sen itiöemät ovat vihreän samettihousun värisiä. Pigmentti on lakissa pisteinä, ja kun pisteet loittonevat toisistaan, sienen keltainen pohjaväri korostuu.\nJos ei sienen ruokakäyttöä voikaan oikein suositella, se on mukava laji opeteltavaksi, koska putkahtaa esiin sellaisena aikana, jolloin sekoittamisen mahdollisuuksia on vähän.\nLakki: Tyypillisen vinokkaan muotoinen, simpukkamainen tai munuaismainen. Kooltaan pienehkö. Leveys 3–10 senttiä. Nuorena vihertävä ja hienonukkainen, vanhemmiten väri muuttuu, kun pisteet erkaantuvat toisistaan. Sileä ja limainen.\nHeltat: Kellahtavat, jopa oranssit.\nJalka: Lyhyt, alkaa lakin sivusta. Väriltään rusehtavan oranssi.\nMalto: Valkoista ja kiinteää, keskellä hyytelömäinen kerros.\nHaju: Hyvin heikko.\nKasvupaikka: Lahoavalla tai pystyyn kuolleella lehtipuulla, etenkin lepällä ja koivulla.\nLevinneisyys: Ilmeisesti koko maassa Tunturi-Lappia lukuunottamatta. Lajitietokeskuksen tietokantaan merkityt havainnot loppuvat Rovaniemen pohjoispuolella.\nAjankohta: syys–tammikuu. Säilyy hyvin kohmeisenakin.\nSyötävyys: Muualla käytetään ruoaksikin, Suomessa ei ruokakäytön perinnettä.\nkoivuvinokasosterivinokasSarcomyxa serotinasienettalvivinokasViikon laji


Thaimaan kulttuuria matkailijalle – Kerran elämässä\nKoti Thaimaa-opas Karman kyydissä – pikaopas Thaimaan kulttuuriin\nTosimies ei lähde kotoaan minnekään ilman useamman amuletin suojaa.\nThaimaan kulttuuriin pääsee tutustumaan jo taksikyydissä Suvarnabhumin lentokentältä Bangkokin keskustaan. Kun pitää silmänsä auki huomaa, että Thaimaan kulttuuri on kiehtova ja paljon eksoottisempi kuin luulisikaan.\n”Sawatdii kap”, taksikuski tervehtii, sulloo matkatavarat takakonttiin ja kaasuttaa liikenteen sekaan. Paino on sanalla kaasuttaa.\nKuski polkee vuorotellen kaasua ja jarrua taksin puikkelehtiessa hitaampien autojen välissä. Auto nykii eteenpäin raivopäisellä vauhdilla ja läheltä piti -tilanteet seuraavat toisiaan.\nMutta pelkääminen on turhaa. Sillä pohjimmiltaan tässä ollaan karman kyydissä. Ne kuolevat ja loukkaantuvat, joiden kuuluukin.\nJo taksikyydissä Suvarnabhumin lentokentältä Bangkokin keskustaan pääsee tutustumaan Thaimaan kulttuuriin. Sillä taksi ei ole pelkkä viaton liikkumaväline, vaan peili, joka heijastaa thaimaalaista yhteiskuntaa.\nPidä siis matkan aikana silmäsi auki – jos uskallat.\nAutomatkan turvallisuuteen voi toki vaikuttaa monilla tavoilla, mutta turvavyöt eivät ole yksi niistä. Siksi vöitä on turha etsiä takapenkiltä.\nIhmisen elämää määrää hänen karmansa, joka on edellisessä ja tässä elämässä ansaittujen hyvien ja pahojen tekojen summa (lue lisää karman käsitteestä buddhalaisuudessa).\nThaimaalainen amuletti suojaa onnettomuuksilta\nMunkkikin voi käydä tutustumassa amulettikauppiaan valikoimaan.\nKuskin ja matkustajien huonon karman lisäksi onnettomuuksia aiheuttavat pahantahtoiset henget. Niiden varalta kuskin paidan alla saattaakin hyvin olla maaginen tatuointi.\nJos kuski on todellinen tatuointiafficionado, buddhalaisen munkin siunaaman tatuoinnin tehoa on voitu tehostaa entisestään erikoismusteella, johon on sekoitettu yrttejä, liskonnahkaa ja onnettomuudessa kuolleen ihmisten poskirasvaa.\nTodennäköisesti kuskilla myös roikkuu kaulallaan tai vyötäröllään jonkin sortin suojelusamuletti. Se voi olla Buddhan-kuva, pikkuruinen fallossymboli tai vaikka palanen dinosauruksen luuta.\nJos amuletti on valtava riipus, se lienee peräisin Nakhon Si Thammaratin luostarista, joka myy vuosittain miljoonien eurojen arvosta amuletteja.\nArvovaltaisen munkin Luang Phor Khoonin siunaamiin amuletteihin on raapustettu sellaisia syvällisiä mietelauseita kuin ”Minä rakastan sinua” ja ”Toivon, että rikastut”.\nTaksikuskit suosivat etenkin amulettia, johon on kirjoitettu: ”Aja hitaasti.”\nKaiken takana on kasvojen säilyttäminen\nKuski kaahaa nasta laudassa, sillä mitä nopeampi hän on, sitä kovempi jätkä hän on. Ja koko thaimaalainen yhteiskunta rakentuu asukkaidensa suurten ja haavoittuvaisten egojen ympärille.\nÄlä siis edes kysy kuskilta, voisiko hän kenties hieman hidastaa, sillä silloin kuski ”menettäisi kasvonsa”. Se on pahinta, mitä thaimaalaiselle voi tapahtua.\nThaimaalaiset menevät äärimmäisyyksiin omien ja toistensa kasvojen säilyttämisessä. Esimerkiksi yökerhojen on Thaimaassa vaikea valita asiakkaitaan ”pärstävipin” perusteella: joku saattaisi loukkaantua.\nJa henkinen loukkaantuminen johtaa helposti fyysisiin kolhuihin.\nJos thaimaalainen menettää kasvonsa, hän saattaa myös menettää täydellisesti itsehillintänsä. Se selittää, miksi thaimaalaisista lehdistä voi päivittäin lukea uutisia järjettömistä väkivallanteoista, jotka eivät muuten tuntuisi sopivan lainkaan yhteen rauhaa ja myötätuntoa korostavan buddhalaisen uskon kanssa.\nMutta niin kauan kuin arvon taksikuskiamme ei ole loukattu, hän on todennäköisesti maailman hymyilevin ihminen.\n”Mai pen rai” – ei sen väliä\nKoska kaikilla on suuri ego, omaa egoaan ei sovi tuoda liian voimakkaasti esiin. Niinpä thaimaalaiset pyrkivät antamaan itsestään aina lempeän, ystävällisen ja iloisen vaikutelman.\nToisten huomioon ottaminen on thaimaalaisuuden peruspilareita, ja keskinäisen kanssakäymisen on oltava hauskaa.\nNiinpä onkin vaikea kuvitella baskeripäistä thaimaalaisopiskelijaa analysoimassa toveriensa kanssa Baudelairin runoja punaviinilasin ääressä. Sen sijaan opiskelijaporukka tyhjentää pullollisen viskiä soodaan sekoitettuna ja vitsailee valomerkkiin asti.\nVaikeita kysymyksiä ei esitetä, vaan ne kuitataan lauseella mai pen rai, ei sen väliä.\nKoska buddhalaisuuden mukaan kaikki on jatkuvasti liikkeessä, myös thaimaalainen kulttuuri on hyvin joustava. Mikään periaatekysymys ei ole niin tärkeä, ettei siinä voisi taipua yleisen tai oman edun nimissä.\nSiksi poliitikkojen on helppo kääntää takkia ja poliisien ottaa parin euron arvoinen lahjus liikennerikkojalta. Sellaista asiaa ei olekaan kuin absoluuttinen totuus, vaan kaikki riippuu asiayhteydestä.\nOnko Thaimaa hymyjen maa?\nThaimaalaiset ovat päälle päin hyvin suvaitsevaisia – paheksumista osoittamallahan saisi vain jonkun menettämään kasvonsa.\nSuvaitsevaisuutta ja empaattisuutta lisää myös buddhalainen oppi uudelleen syntymästä. Elämien loputtomassa ketjussa jokaiselle jää jossain vaiheessa musta pekka käteen – ja seuraavaan elämään saattaa syntyä vaikkapa ladyboyna.\nNäin siis silloin, kun ollaan kasvokkain kanssakäymisessä. Selän takana hymyjen maassa osataan olla hyvinkin ilkeitä. Kasvoille ei saa sylkeä, mutta selkään sopii puukottaa.\nItse asiassa hymyjen maassa tunnetaan monta erilaista hymyä, joita thaimaalaiset osaavat lukea kuin eskimot lunta.\nKolmentoista tunnetuimman hymyn joukossa ovat muun muassa surumielinen yim sao ja mitä-minä-sanoin-hymy yim yaw . Jos hymyilijä haluaa osoittaa olevansa eri mieltä, hän väläyttää yim thak thaan.\nJa kun tilanne on niin huono, ettei siihen auta enää muukaan kuin hymyileminen, valahtaa kasvoille yim yae-yae-hymy.\nThaimaa on monikulttuurinen maa\nOn tietenkin harhaanjohtavaa puhua yleisesti thaimaalaisista. Suurin osa maan asukkaista kuuluu toki etniseen ja kielelliseen tai-heimoon, mutta se on hyvin moninainen ryhmä, joka on levittäytynyt Thaimaan lisäksi Myanmariin, Laosiin ja Etelä-Kiinan Yunnaniin.\nBangkokin ylä- ja keskiluokka koostuu pitkälti Thaimaahan aikojen kuluessa muuttaneiden kiinalaisten perillisistä, jotka puhuvat thaita ja ovat muutenkin sulautuneet valtakulttuuriin.\nKoillisthaimaalaiset – joita on kolmasosa kaikista thaimaalaisista – ovat puolestaan etnisesti laoja.\nPohjoisessa näkyvät ja kuuluvat ikivanhat lanna- ja shan-kulttuurit ja vasta viime vuosisadan puolella alueelle muuttaneet vuoristokansat. Etelä-Thaimaan asukkaat ovat alun perin olleet islaminuskoisia malaijeja.\nJa äskeinen on vain karkea jako. Jos mentäisiin yksityiskohtiin, thaimaalaiset voisi jakaa yli sataan etniseen ja kielelliseen ryhmään.\nJos sellaista ihmistä on olemassakaan kuin pesunkestävä ”thaimaalainen”, niin häntä pitäisi etsiä Ayutthayasta ja ympäröivän tasankomaan halki kulkevan Chao Phraya -joen varrelta. Kaikista thaimaalaisimmat thaimaalaiset ovat joenvarren ihmisiä.\nVesi onkin edelleen tärkeä elementti thaimaalaisessa kulttuurissa. Ihmiset pitävät esimerkiksi puhtaudestaan lähes hysteerisen hyvää huolta.\nNiinpä hikisinä ja epäsiisteissä vaatteissa liikkuville turisteille on varattu oma kutsumanimensä: farang kii nok, linnunpaskalänkkäri.\nJos lempinimessä on jotakin lohdullista, niin se, että thait uskovat päähän herahtaneen linnunkikkareen tuovan hyvää onnea.\nBuddha ja henkien talot\nHenkitalo voi olla pieni ja vaatimaton…\nOletkin jo varmaan huomannut, että taksin etupeilistä riippuu joulukuusellisen verran koristeita. Ne periytyvät ajalta, jolloin thaimaalaiset liikkuivat autojen sijaan veneillä pitkin kaupunkiensa kanavia.\nVeneiden henget asustavat veneiden kärjessä ja niitä lepytellään kokkaan kiedotuilla liinoilla ja kukkaseppeleillä. Autoista henget ovat löytäneet itselleen uuden asuinpaikan konelaudalta.\nTaksin ”alttarin” on siunannut munkki, ja taksi on vihitty käyttöön astrologisten tähtikarttojen määräämänä päivänä. Jos taksin rekisterinumerossa on yhdeksikkö, voit henkäistä helpotuksesta. Olet turvallisissa käsissä: numero yhdeksän on Thaimaan tärkein onnennumero.\nVaikka taksikuski osaisikin puhua englantia ja hän olisi viettänyt muutaman viikon elämästään munkkinoviisina buddhalaisessa luostarissa, kuten suurin osa thaimaalaisista miehistä, hänen kanssaan kannattaa tuskin ryhtyä keskustelemaan buddhalaisten uskonkappaleiden filosofisista hienouksista.\nThaimaalaisten usko on hyvin käytännönläheistä. Harva tavoittelee valaistumista. Sen sijaan on tärkeää hankkia hyvää karmaa seuraavaan elämään.\nHyvää karmaa saa esimerkiksi uhraamalla ruokaa aamukierroksellaan olevien munkkien rukouskulhoihin. Munkit eivät muuten ole kerjuulla, vaan lahjoittamassa laupeudentyönään ihmisille mahdollisuuden hyviin tekoihin.\nJos thaimaalainen ei saa herättyä munkkien aamukävelyä varten, hän voi aina ostaa supermarketista valmiiksi täytetyn lahjoitusämpärin ja kiikuttaa sen temppeliin.\nÄmpärin sisältämät kynttilät auttavat valaistumaan, lääkkeet lupaavat hyvää terveyttä ja kukat tuovat kauneutta. Temppeleihin lahjoitettu raha lisää vaurautta.\nBuddhalaisten temppelien lisäksi thaimaalaiset käyvät rukoilemassa myös brahmalaisissa pyhätöissä. Niistä saa apua nykyhetken ongelmiin, kuten edessä olevaan tenttiin tai isoäidin rytmihäiriöihin. Välillä pistäydytään varmuuden vuoksi myös kiinalaisissa temppeleissä uhraamassa esi-isille, sillä onnensa kanssa ei parane riskeerata.\nBuddhalaisuuteen, hindulaisuuteen ja esi-isien palvontaan sekoittuu lisäksi aimo annos ikiaikaista animismia eli uskoa siihen, että maailmaa asuttavat ihmisten lisäksi sekä hyvät että pahat henget.\nNiinpä jokaisen pilvenpiirtäjänkin eteen on pystytetty henkitalo, jossa asuu talon suojelushenget isoisä- ja isoäitihenki.\nHenkitalon löytää yleensä myös temppelien edestä. Kokeneet munkit ovatkin parhaita manaamaan terveeksi henkien riivaamia ihmisiä ja karkottamaan vanhoista taloista kummituksia.\nHenget ovat läsnä maailmassa luonnollisesti, mutta aaveet syntyvät, kun joku kuolee väkivaltaisesti. Kyselyiden mukaan 80 prosenttia thaimaalaisista uskoo yliluonnolliseen.\nUskonasioiden sijaan taksikuskin kanssa saakin todennäköisesti viritettyä mielenkiintoisen keskustelun aaveista – ajaahan mies varmasti myös yövuoroja.\nJos taksikuski siis kertoo kummitustarinan, sille ei kannata nauraa vaan nyökytellä kauhistuneena päätään. Tarinankertoja on täysin tosissaan: lähimetsässä lentelee nälkäisiä irtopäitä ja hänen isoisänsä aave tanssahtelee vanhan kotitalon ullakolla.\nMiksi porn on suosittu thaimaalainen nimi?\n…tai suuri ja mahtava, kuten Erawan Shrine yhdessä Bangkokin vilkkaimmista risteyksistä.\nEntä mitä voimme päätellä kuskin ulkonäöstä?\nMaanantaina kuskilla on mahdollisesti päällään keltainen paita. Sillä hän osoittaa kunnioitustaan Thaimaan valtaistuimella lähes 70 vuotta istuneelle kuninkaalle Bhumibolille.\nJos rattia puristavan käden pikkurillin kynsi on kasvanut pitkäksi, kuski haluaa näyttää sillä, ettei hän ole mikä tahansa maajussi tai rakennustyömies, vaan siistissä sisätyössä.\nThaimaa on tiukka luokkayhteiskunta, jossa ihmisen arvo määräytyy hänen asemansa mukaan. Ja sehän sopii kuskille, sillä jos hän nyt hymyilee tarpeeksi, hän saattaa jo seuraavassa elämässään ajaa omaa Mersua.\nMonet myös uskovat, että pitkä pikkurillinkynsi tasapainottaa kehon energiavirtoja.\nJos taas kuskin poskiluomesta rehottaa tukku pitkiä karvoja, ne ovat saaneet jäädä paikoilleen, koska ne ovat onnenkarvoja.\nPerillä ollaan – ja hengissä. Sepä olisikin ollut kohtalo, jäädä loukkuun vieraalle maalle kolarin runnomana kummituksena.\nTaksikuski ojentaa käyntikorttinsa ja tarjoutuu ajamaan seuraavana päivänä Bangkokin nähtävyyksille. Hienotunteisuutta sen kortin käsittelyn kanssa!\nÄlä ainakaan tunge sitä puoli huolimattomasti takataskuusi. Korttiin tiivistyvät antajansa kasvot. Puhuteltaessa kuski on kertonut vain lyhyen lempinimensä, mutta kortissa lukee hänen todellinen, pitkä ja äärimmäisen koukeroinen nimensä.\nVaikka kortissa lukisikin porn, se ei tarkoita, että kuski on alan miehiä. Monissa thaimaalaisissa nimissä esiintyvä sana tarkoittaa siunattua. Niinpä Porn Massagestakin saattaa saada ihan säntillistä hierontaa.\nKuski ehdottaa todennäköisesti vierailukohteeksi Smaragdi-Buddhan temppeliä, Siam Squaren ostoskeskuksia tai Ayutthayan rauniokaupunkia.\nJos ehdit kuitenkin jo kiinnostua thaimaalaisen kulttuurin oudoista puolista, voit myös pyytää kuskia ajamaan 110 kilometrin päässä Bangkokista sijaitsevalle temppelille Wat Prommanee.\nHalukkaat pääsevät siellä hautaamaan itsensä elävältä arkkuihin – parin minuutin ajaksi. Symbolisesti he kuolevat ja syntyvät uudelleen. Halukkaita riittää: temppelissä käy viikoittain 2 000 ihmistä pikahaudattavana.\nMunkkien mukaan hautajaisseremonia vapauttaa osallistujat pahasta karmasta ja saa heidän toiveensa toteutumaan jo tässä elämässä. Kaupan päälle saa kolme onnennumeroa, joita voi käyttää lotossa.


ZOOM 15W led kiskovalaisin 3-vaihekiskoon, mattamusta\nHimmennettävä (triac) ZOOM led kiskovalaisin 15W, mattamusta. Valon avauskulma on portaattomasti säädettävissä 10°-55° välillä. ZOOM spottia on saatavana valon väreissä 3000K ja 4000K.\nZOOM led kiskovalaisin 15W, mattamusta. Tämä spotti on tarkoitettu 3-vaihekiskoon, jossa spotteja on mahdollista asettaa eri vaiheille ja näin sytyttää eri aikaan. ZOOM 15W kiskovalaisin sopii erinomaisesti käytettäväksi korkeiden olohuoneiden, toimistojen, sekä liiketilojen valaisussa.


Golden Lion Hotel Yichang, hotellisi Kiina. Tarjouksella rajattu aika!\n> Aasia > Kiina > Hubei Hubei hotellia tietoja kohteesta Hubei > Yichang > Golden Lion Hotel >\nGolden Lion HotelLue lisää (Yichang) tarjoaa kaikki ne palvelut, joita voi odottaa tässä kaupungissa sijaitsevalta kaksi tähteä-kategorian hotellilta - mm. n.a.. Hotelli on budjetti-tyylinen.Keskus-Yichang on helposti saavutettavissasi, sillä matka vie autolla vain 6 minuuttia. Osoitteessa sijaitseva hotelli on ihanteellinen tukikohta, kun haluat nauttia kaikista kaupungin antimista, viivyitpä sitten vain muutaman päivän tai kauemmin.\nEtäisyys keskustasta autolla on 6 minuuttia, ja hotellin sijainti on , kaakkois-Yichang, mikä sopii loistavasti kaupungin ja sen ympäristön tutkimiseen.Budjetti-tyylinen Century Sky Cruise-hotelli on


Olet täällä:Etusivu › Hallitus - styrelsen › Otto Kari\nEhdolla hallituksen Jäseneksi ja varapuheenjohtajaksi\nHallituksen vpj tehtävän menestyksekkäällä hoitamisella Kari on osoittanut kykynsä strategiseen johtamiseen sekä järjestön edustamiseen eri foorumeilla kotimaassa ja kansainvälisesti. Kokemus sekä laaja-alainen ja monipuolinen osaaminen tukevat järjestön kehittämistä.\nPunaisen Ristin tulee vaikuttaa periaatteidensa ja erityisen roolinsa mukaisesti, olemalla heikoimman puolella ja tarjoamalla apua sitä eniten tarvitseville. Vaikuttaminen tapahtuu ensisijassa käytännön auttamistyömme kautta, mikä ei aina ole näkyvää tai julkista. Meillä tulee olla jatkossakin kaikissa oloissa kyky auttaa ja toimia periaatteidemme mukaisesti, riippumatta esimerkiksi yhteiskunnallisesta ilmapiiristä. Tämä edellyttää puolesta puhumisen ohella vaikuttamistyötä, jossa muistutamme kansalaisia ja päätöksentekijöitä erityisestä tehtävästämme ja meille annetuista valtuuksista sen toteuttamiseen.\nPunaisen Ristin erityinen rooli viranomaisten tukena poikkeusoloissa ja yhteiskunnan laajoissa häiriötilanteissa edellyttää meiltä monipuolista ja jatkuvaa toimintavalmiutta. Suomalaisen yhteiskunnan kannalta merkittävän toimintakykymme peruskivi ovat koulutetut vapaaehtoisemme, minkä vuoksi meidän tulee olla aktiivisia myös vapaaehtoistoiminnan uudistamisessa – tässä voisimme ottaa rohkeasti suunnannäyttäjän roolin! Vaikka ihmisten valitsemat tavat lahjoittaa aikaansa ja osaamistaan yhteisen hyvän edistämiseen ovat tutkimusten mukaan muuttuneet, Punaisen Ristin tehtävät eivät ole menettäneet merkitystään ja houkuttelevat edelleen. Meidän tulee siksi kehittää kykyämme ottaa vastaan kaikki toiminnastamme kiinnostuneet ja tarjota uudenlaisia mahdollisuuksia osallistua työhömme. Tämä on mahdollisuus, jonka parissa haluan olla aktiivinen myös jatkossa. Olen myös kiinnostunut edesauttamaan uudenlaisten kumppanuuksien syntymistä, jotka vahvistavat kykyämme auttaa ja olla läsnä entistä useamman ihmisen elämässä.\nSelkein uhka on auttamistyön politisoituminen; joudumme kiinnittämään enemmän huomiota siihen, miten ylläpidämme mainettamme puolueettomana ja tasapuolisena avustus- ja kansalaisjärjestönä myös Suomessa. Meidän tulee varmistaa, että vapaaehtoisillamme on valmiudet ja tuki myös kriittisesti toimintaamme suhtautuvien kohtaamiseen.\nSosiaali- ja terveyspalveluiden (sote) uudistus tulee väistämättä vaikuttamaan toimintaamme monella tavalla ja järjestön jokaisella tasolla. Esimerkiksi muutokset järjestöille suunnatussa julkisessa rahoituksessa, sote-sektorin toiminnan järjestämistapoihin liittyvät vaatimukset kuten mahdolliset yhtiöittämispakot ja palveluiden uudelleenjärjestelyihin liittyvät odotukset kolmatta sektoria kohtaan ovat strategisessa mielessä uhkia. Olemme jo aktivoituneet järjestön eri tasoilla sote-uudistuksen valmistelutyöhön.\nOn kuitenkin hyvä muistaa, että yllämainitut ovat yhteiskunnallisia uhkia koska ne haastavat toimintamme siinä muodossa kun tunnemme sen tänään. Mikään näistä ei muodosta uhkaa olemassaolollemme niin kauan kun toimimme perusperiaatteidemme mukaisesti ja kykenemme uudistumaan. Itsenäisenä ja vakavaraisena järjestönä meillä on kaikki edellytykset päivittää toimintaamme nyky-yhteiskunnan tarpeita vastaavaksi, missä olemme jo onnistuneet moneen otteeseen 140-vuotisen historiamme aikana.\nAnalyyttisyys ja huolellinen perehtyminen käsiteltävien asioiden taustoihin, sekä kyky hahmottaa laajoja kokonaisuuksia ja kyseenalaistaa vakiintuneita näkemyksiä ovat vahvuuteni hallitustyön näkökulmasta. Haastan tarvittaessa hallitusta ja johtoryhmää rakentavalla tavalla tarkastelemaan asioita eri näkökulmista. Hallituksen roolin huomioiden pyrin kytkemään näkemykseni ja palautteen toiminnalle asetettuihin tavoitteisiin.\nAkateemisena moniottelijana olen perehtynyt niin uusien lääkehoitojen kehitykseen, lääkehuoltoon, terveydenhuollon kokonaisuuksiin kuin esimerkiksi strategiseen johtamiseen. Kaikissa näissä on selviä yhtymäkohtia järjestömme toimintaan. Työ- ja luottamustehtävät järjestöissä ja muissa organisaatioissa ovat laajentaneet näkemyspohjaa ja kehittäneet myös talousasioiden tuntemusta.\nTunnen hyvin järjestömme kotimaan ja kansainvälisen toiminnan sekä näitä ohjaavat linjaukset, mitkä ovat perusedellytyksiä vaikuttavalle hallitustyöskentelylle. Kokemukseni kautta tuon tarvittavaa jatkuvuutta hallituksen toimintaan: varapuheenjohtajana olen seurannut läheltä koko järjestön toimintaa ja osallistunut aktiivisesti keskeisten muutosprosessien edistämiseen. Näistä osa on edelleen käynnissä uudelle yleiskokouskaudelle lähdettäessä.\nPystyn jatkossakin käyttämään tehtävään aikaa niin paljon kuin katson sen vaativan, viikonpäivään tai kellonaikaan katsomatta.


Kaivosalan salailua halutaan hälventää - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nKaivosalan salailua halutaan hälventää\nJulkaistu 29.01.2013 03:17\nAvolouhos Raahen kultakaivoksessa eli Laivakankaan kaivoksessa. Kuva ei liity uutiseen.\nKaivosalaa patistellaan avoimempaan tiedottamiseen. Geologian tutkimuskeskuksen GTK:n vetämässä kaivosakatemiassa alan yritykset, viranomaiset ja sidosryhmät hakevat keinoja, joilla hälvennettäisiin malminetsinnän ja kaivosten nostattamia pelkoa. Tavoitteena on luoda Suomen oloihin sopiva ohjeistus ja saada alan toimijat tekemään vapaaehtoisesti enemmän kuin laki vaatii. Työn on määrä valmistua vuonna 2014. Toimintatavat ovat nykyisin kirjavat. Yrityksillä on omat ohjesääntönsä, joita ne noudattavat. Iso osa niistä on muokattu sopimaan anglosaksiseen maailmaan ja joissakin otetaan huomioon esimerkiksi kehitysmaiden olot. Mainos (uutinen jatkuu alla)\n– Tässä haetaan Suomeen sopivia käytäntöjä, jotka ulottuvat malmien etsinnästä kaivosten sulkemiseen, kertoo erikoisasiantuntija Toni Eerola GTK:sta. – Yritysten olisi hyvä panostaa läpinäkyvyyteen paikallistasolla jo hyvin aikaisessa vaiheessa, kun lähdetään tunnustelemaan jotakin aluetta, eikä toimia salaillen, kuten alalla on paljon ollut tapana, hän sanoo. (MTV3 - STT)\nSavon Sanomat: Joka toinen autoilija ei näe jalankulkijaa


Kaupan tilanne – Suomi/Ruotsi benchmarkkausta — Kimmo Saarikko\nVähittäiskaupan myynnin arvon ja määrän kehitys, maaliskuu 2014\nVähittäiskaupan keitys Ruotsissa\nSuomen ja Ruotsin taloudet ovat pitkään muistuttaneet toisiaan, siksi Ruotsi on Suomelle hyvä benchmarking-kohde. Tarkastelu paljastaa myös, että Suomessa tarjotut selitykset ovat politiikkaa eivätkä ekonomiaa saatikka kansantaloustiedettä.\nTalousongelmiamme ei kerrota tehdyillä ideologisilla valinnoilla ja systeemisillä vioilla, vaan selityksinä tarjotaan vuodesta toiseen teollisuuden rakennemuutosta, jollaisen muutoksen Ruotsikin on läpikäynyt.\nVähittäiskaupan ongelmat puolestaan on selitetty verkkokaupan lisääntymisellä. Verkkokauppa on lisääntynyt Ruotsissakin, mutta silti siellä vähittäiskauppa ei kompuroi kuten Suomessa.\nRavintolapalveluita ei voi tarjoilla verkossa. Ruotsissa kahviloiden ja konditorioiden myynti kasvoi maaliskuussa edellisvuoteen verrattuna n. 11 prosenttia. Tilasto löytyy täältä.\nSuomesta ei löydy vastaavaa tilastoa, vaan pitää katsoa alan työllisyyttä. Viimeisimmän työvoimatutkimuksen mukaan majoitus- ja ravitsemisalan työllisten määrä laski 10,1 prosenttia edellisvuodesta. Tätä ei voi verkkokaupalla selittää pois.\nHans Wahlsten 28.4.2014 13:35\nOlisikin hienoa, jos jokainen poliittinen päätös perusteltaisiin oikeasti tieteellä, eikä sanahelinällä, mutta taitaisi ensinäkin olla liian vaikeaa tekstiä perehtymättömille ja vielä vaikeampaa säilyttää poliittista uskottavuutta, kun joku perehtynyt jonkun sopivan näistä perusteluista sitten avaisi kansalle.\nOn sinäänsä mielenkiintoista että molemmissa maissa on nyt ollut useamman kauden oikeistovetoinen hallitus, eli puolueideologiasta päätöksien suhteen asiat eivät ole olleet kiinni.\nEn tiedä auttaisiko Suomessakin päätöksen tekoa ja politiikan pitkäjänteisempää suunnittelua Ruotsin blokkimalli. Tällä pelätään pienpuolueiden ja lopunkin Suomen näennäisestä politiikasta kuolevan.\nHenkilökohtaisesti olen jo pitkään toivonut Suomeen presidenttivetoista "poliittisesti sitoutumatonta" ammattihallitusta, jossa jokaiseen ministerin pestiin vaadittaisiin tietty koulutus tai ammattitausta. Näin saataisiin toivottavasti ainakin hiukan rohkeampia avauksia juuri siihen ikuiseen maan rakennemuutos selityksen ratkomiseen, kun presidentti ilmottaisi hallitusohjelmansa jo vaaleissa ja jos kesken kauden pitäisi tehdäkin korjausliikkeitä, niin siellä olisi oikeasti ammattilaiset ohjaamassa ministeriöitä, eikä poliitikko varjelemassa julkikuvaansa.\nLisäksi kansanedustajien sekä puolueiden intressit tehdä nimenomaan edustajatyötä kasvaisivat eikä edustajisto vain toimisi pelkkänä kumileimasimena hallitukselle.\nMitenköhän minä tästäkin kirjoituksesta pääsin hallintomuotoihin..\nJarmo Makkonen 28.4.2014 13:54\nUsein Suomen talouden alamäkeä selitetään globalisaation syyksi ja sitten kun ottaa vertailukohteeksi Ruotsin jolla menee kysyntälamassakin vähintään kohtalaisesti niin esitetään että Ruotsissa kaikki on toisin. No niin tietenkin on koska Suomi on tehnyt vääriä valintoja jo yli 20 vuotta mm. pankkikriisin jälkihoito jossa teollisuutta hävitettiin ja pahimpana virheenä tämä yhteisvaluutta jossa Suomi näivettyy nyt sisäisellä devalvaatiolla eikä ole työkaluja korjata tilannetta.


Tuotantoharjoittelija, Jyväskylä - Nelonen Media Live\nEtsimme Jyväskylän toimipisteelle tuotantoharjoittelijaa, joka on kiinnostunut tapahtumista. Oletko reipas, positiivisen asenteen omaava ja toimeen tarttuva opiskelija/tuottajanalku? Saatat olla etsimämme henkilö.\nHarjoittelutehtävät katsotaan harjoittelijan oman osaamisen ja olemassa olevan kokemuksen mukaan. Pyritään yhdessä siihen, että pääset harjoittelussasi tutustumaan monipuolisesti tapahtumatuotannon eri osa-alueisiin ja oppimaan paljon uutta alasta. Harjoittelupäivät ovat monimuotoisia, ja sisältävät työtehtäviä laidasta laitaan – exceleistä sirkushuveihin. Perehdytämme harjoittelijan työhön, ja tarjoamme työhön soveltuvat työvälineet. Kesän aikana pääset olemaan mukana useissa festivaalituotannoissa.


Pieniä timantteja: Pappa al pomodoro\nEnsimmäisessä kuvassa on jälkiruoka\nTein viime sunnuntaina lounaalle monta vanhaa suosikkiruokaani, kaikki helppoja valmistaa. Alkuun keitin tomaattikeittoa, jonka olen kokannut monet kerrat aiemminkin. Yksinkertainen ruoka, mutta maistuu aina yhtä hyvältä. Tällä kertaa käytin isoja terttutomaatteja, koska niitä sai tarjouksesta edullisesti. En kalttaa tomaatteja keittoon, jos leikkaan ne pieneksi silpuksi. Kuori tuo ruokaan mukavasti väriä ja sisältää kenties ravinteitakin.\nTämä keitto on Outi Halisen ohje Glorian toisesta ruokakirjasta. Hän taas oli oppinut sen torimummoilta Roomassa asuessaan. Toscanalainen tomaattikeitto on tyypillistä italialaista köyhien keittiötä, cucina poveraa, josta suurin osa meidänkin perheen herkkuruoista tulee. Eipä olla me suomalaiset osattu tuotteistaa yhtä hyvin rössypottua.\n2 kuorittua hienonnettua porkkanaa\n2 varsisellerin vartta silppuna (käytin 4, kun olivat niin ohuita)\n10 isoa tomaattia pilkottuna\n3 purkillista Muttin tomaattimurskaa\n(käytin itse 5 isoa tomaattia ja 1 prk Muttin luumutomaatteja)\npaljon hienonnettua basilikaa\nKuumenna voi ja öljy, lisää kasvishakkelukset ja keitä hiljalleen pehmeäksi. Älä vaan ruskista.\nLisää tomaatit, sokeri ja osa basilikasta. Keitä hissukseen pienellä tulella ainakin puoli tuntia, enemmän on parempi. Annoin oman keittoni porista hiljaa noin tunnin. Silti vihanneksissa oli vielä purutuntumaa. Lisää suolaa ja pippuria maun mukaan ja loput basilikat.\nJokainen saa raastaa annoksensa päälle itse parmesaania. Maistuu oikein hyvältä vaalean maalaisleivän kanssa.\nKeitto maistuu parhaimmalta vähän jäähtyneenä, ja on erinomaisen makuista haaleana ja jopa kylmänä.\nTästä söi neljä hyvät annokset alkupaloiksi. Loput paksusta keitosta tarjoilin seuraavana päivänä pinaattiraviolien kastikkeena. Riitti hyvin vielä kahdelle.\nPääruoaksi tein taas toista lemppariani eli teriyakilohta ja parsakaalia. Jälkiruoaksi olin aamulla jo irrotellut kolmen appelsiinin lohkot kalvoistaan ja sekoittanut ne kuorista puristetun mehun, vaniljasokerin, hunajan ja konjakkitilkan kanssa pikkukulhoon maustumaan. Päälle puristin vielä sisustan kahdesta passiohedelmästä ja valmista oli. Jääkaappiin vaan maustumaan.\nJa sitten nauttimaan yhteisestä ateriasta!\nLämmöllä, Virpi klo 14.00 Aiheena: Kotielämää, Ruokaa\nTuula ja Riitu 8.5.2013 16.44\nRiitu teki melkosen tempun tänään kun hain sen mummolta ja ukilta. Se heittäyty nurmikolle aurinkoon kylellee ja alko ottaa aurinkoa ja mihinkää ei liikkunu vaikka oisin miten vetäny. Ihmisiä jäi kattoo meidän kaksintaistelua ja oli vissiin naurusta päätellen hillittömän hauskaa Miun piti jättää koira makaamaan talon päätyyn ja viedä tavarat sisälle. Ootin rappukäytävässä vähän aikaa jos oiskin tullu, ja kattia kanssa. Oli kuitenkin kääntäny pääsä niin että voi seurata tulenko takas. Tuo riivatun koira vissii luottaa kuin pässi sar viinsa ettei toi äippä kuiteskaa jätä. Miun piti KANTAA se sisälle. Yleisön mielestä olin harvinaisen inha ihminen kun en antanut mäykyn ottaa aurinkoa! Ei ole ikinä ennen tarvinnu. Naapuritalon parvekkeella oli myös oli ollu iloisen näköistä porukkaa...\nKatriina 8.5.2013 20.22\nOsaa näköjään mäykky heittäytyä yhtä hankalaksi kuin lapset konsanaan hoidosta hakiessa. Olisi niin kiva, jos olisi tiukasti aidattu piha, jolle koiran voisi päästää nauttimaan auringosta ja haukkumaan rauhassa kaikki ohikulkijat, tai Vilma ainakin haukkuisi.\nTuula ja Riitu 8.5.2013 21.58\nNo niin löytyy ääntä täältäkin ihan omiks tarpeiks. En tiedä millä perusteilla Riitu ihmisiä haukkuu, toisia taas ei ollenkaan:(\nKatriina 9.5.2013 17.22\nSe onkin outoa: useimpia ihmisiä ei tarvitse haukkua,mutta sitten joku nostattaa aina selkäkarvat pystyyn ja räyhäkohtauksen.\nPäivi 9.5.2013 9.15\nSitä kiinnittää kaikkiin detaljeihin silmänä postauksia lukiessa. Nyt ihastelen noita jälkiruokakulhojasi. Aivan ihastuttavat ja sopisivat munkin kattauksiin.\nEdellinen sänkypostaus hymyilyttää, koska vähän hymyilyttää myös nuo ihmisten ryppyisten lakanaoiden kuvaukset, joita on melkein jokaisen nuorehkon naisen (tai nuorekkaana itseään pitävän) postauksissa. Satsasin tänä keväänä pellavalakanoihin (Finlayson JF). Ovat kyllä ihanan tuntuiset. Ensin ajattelin kans valkoisia, mutta ne alkoivat tuntua jotenkin ruumisarkkumaisilta, joten päädyin harmaisiin. Mieluiten olisin ostanut Balmuirin tumman violetit, mutta ne maksavat kuin synti.\nKatriina 9.5.2013 17.32\nNuo kulhot ovatkin ihania, edullisia japanilaisia. Ostin ne joskus Stockmannilta. Voisin ostaa kaapit täyteen erilaisia pikkukulhoja, ihailen niitä joka paikassa. Jotkut käsintehdyt pitäisi vielä saada.\nFinlaysonin pellavalakanoita varmaan myydään Sokoksellakin? Hypistelin nimittäin sielläkin yksiä ja ynnäilin, paljonko voisin pulittaa, mutta jäi nekin vielä hankkimatta. Keittiöremontin jälkeen käyttövarani pienenivät ikävästi:€\nRita 9.5.2013 10.37\nHerahtipa vesi kielelle! Tulostin reseptin. Alan etsiä tykötarpeita ja tehdä keittoa ;)\nKatriina 9.5.2013 17.33\nToivottavasti teilläkin tykätään! Tuo on ruokaisa ja maukas keitto, ja pitempi haudutusaika tosiaan parantaa makua.\nKaisa 15.5.2013 18.29\nAijai...Tomaattikeitto tulee ruokalistalle lähipävinä! Kiitos ohjeesta <3\nKatriina 17.5.2013 21.58


Kesäprojekti 2012: Aran teksti\nKeskustelut » Sivistyksen kehto » Leirinuotio » Tarinatehdas (Valvojat: Iivari, Dyn, Rid) » Kesäprojekti 2012: Aran teksti\nAihe: Kesäprojekti 2012: Aran teksti (Luettu 631 kertaa)\n« : 27.Kesäkuu 2012, 20:27 »\nEnsin luulin, että en saisi mitään aikaiseksi, mutta tulihan se inspiraatio jostain. Toivottavasti pidätte. Nostin palavat silmäni ylös kohti aurinkoa. Juoksin halki metsäniityn, riistapolun kautta takaisin tiheikköihin. Rakastan juoksemisessa kaikkea: ilmavirtaa kasvoillani, hameeni helmaa, joka uhkaa tarttua jalkoihini ja keveitä askeliani, jotka hädin tuskin tuntuvat osuvan maahan. Juostessani olen painoton. Kuvittelen sen olevan sama tunne kun lentäessä. En tunne mitään ja tunnen kaiken. Tänään en kuitenkaan kiinnitä juoksuniloon mitään huomiota. Kuulen ne perässäni. Koirat. Vaikka tiedän, etten jätä jälkiä joita seurata, ne haistavat polkuni. Ne haistavat ja seuraavat. Ja miehet seuraavat koirien perässä. Kuulen heidän huutonsa ja kannustuspuheensa toisilleen koirien haukunnan läpi. ”Nyt se akka on kiikissä…”, ”Tällä kertaa saamme hänet…”. Melkein pystyn itsekin haistamaan pelon ja kauhun tuoksun, jonka jätin jälkeeni. Vain se, että olen elänyt tässä metsässä koko ikäni ja tunnen sen jokaisen sammaleisen kiven, auttaa minua pysymään koirien ja miesten edellä. Miehet eivät tiedä tiheikköjen läpi kulkevia melkein näkymättömiä polkuja ja askelmia. He kyllä pystyivät seuraamaan jälkiääni, mutta jäävät kokoajan auttamattomasti jälkeen. Loikin puron yli kolmella askeleella ja säntään joen suuntaan. He ovat päässeet liian pitkälle perääni. He ovat melkein kotonani. Jos he löytävät huoneeni ja sen tavarat, olen tuhoon tuomittu. Toisaalta huoneeni todisteita ei enää tarvita tuomitsemiseeni, mutta papin käsissä tavarani saattaisivat paljastaa piiloni sijainnin. Vain yksi käynti kotona, ja olen valmis katoamaan täältä. En tule enää koskaan takaisin. Piileskelen ensin vuoden tai pari, jotta puheet minusta katoavat ja muutan sitten muualle. Kuulen joen pauhun ja tunnen pelon rinnassani hellittävän hiukan otettaan. En ennen tätä uskonut pääseväni näin pitkälle, mutta nyt… Saatan selvitä! Sitten kuulen tuomioni olkaani takaa. Koira haukkuu aivan kannoillani! Miten se pääsi tiheikön läpi näin nopeasti?! Näen taakse vilkaistessani vilahduksen sen harmaasta turkista ja avonaisesta suusta, joka on täynnä pikkusormeni kokoisia hampaita. Pelko iskee rintaani entistä kovempaa. Syöksyn jokea kohti. Koira huomaa minut! Se ei enää seuraa hajujälkiäni, vaan oikaisee kivien yli perääni. Pakotan jalkani entistä kovempaan tahtiin, mutta tiedän olevani väsynyt. Kylkeäni pistää, en saa ilmaa kunnolla ja jalkojani särkee. En voi jatkaa tälläistä vauhtia pitkään. Joen pauhu lähenee, samoin koiran läähätys. Mutta joki on lähempänä! Tiedän ehtiväni. Pakotan jalkani viimeiseen epätoivoiseen pyrähdykseen ja yhtäkkiä syöksyn metsän varjoista joen varren aurinkoon. Koira ärisee ja kiihdyttää perääni, kuin aavistaen saaliinsa pakenevan. Hymyilen ja juoksen kalliolta alas. Painoton! Olen täysin painoton…! Iskeydyn veteen ja isku meinaa pakottaa arvokkaan ilman ulos keuhkoistani. Kuulen vedenkin läpi pettyneen ulvonnan, joka katoaa nopeasti kuuluvista joen kuljettaessa minua alavirtaan. Potkin ja vääntelehdin veden alla, jotta saan hameeni pois päältäni. Sen paino kiskoo minua alaspäin, meinaa hukuttaa minut, mutta saan sen irti. Kauhon vettä ja uin kohti aurinkoa, kohti keuhkojeni vaatimaa ilmaa. Rikon veden pinnan ja haukon ilmaa ja vettä yhtä aikaa suuhuni. Yskän puuska katkaisee ilman reitin. Kauhon vettä ja yritän pitää itseni pinnalla yskän repiessä rintaani. Lopulta saan ilmaa sisääni ja enää muutama yskäisy ravistaa kehoani. Vilkuilen joen rantoja taka-ajajieni paluun pelossa, mutta ketään ei näy. Uin lähemmäs vastarantaa, mutta anna joen kuljettaa minua eteenpäin. Pian joki heittää vetensä vesiputouksen kautta pieneen suvantoon. Kauhon kohti rantaan ja vajoan hengästyneenä rantaveteen. Hymy nousee väkisinin huulilleni. Pääsin pakoon! Nousen vedestä ja puristan hiuksistani suurimmat vedet. Lähden nopeasti kotia kohti. Taka-ajajieni täytyy kiertää kahluupaikan kautta päästäkseen tälle puolelle jokea ja se vie monta tuntia. Kiiruhdan kaivon ohi ovelle ja sisälle taloon. Astelen keittiön läpi vilkaisemattakaan sen tuttuja muotoja. Työnnän asiakaappia ja paljastan pala palalta oven sen takaa. Avaan sen ja haparoin pimeän läpi tulisijalle. Etsin käsituntumalla tulukset ja lyhdyn käteeni ja onnistun sytyttämään lyhdyn muutaman haparoivan yrityksen jälkeen. Käännyn lyhty kädessä ja valaisen yrttihuoneeni… ja papin, joka seisoo nurkassa mustassa kauhtanassa, krusifiksi kaulassaan. Suustani pääsee epätoivon ja raivon kiljaisu, kun tuntemattomat kädet sitovat käteni selkäni taakse. Tappelen vastaan niin paljon kun pystyn, mutta joku lyö minua. Isku ei vie minulta tajua, mutta saa silti maailman pyörimään silmissäni. Yritän huutaa kauhuni ilmoille, mutta joku laitaa minulle suukapulan. Yritän potkia, mutta jalkani sidotaan. Pappi tuijottaa minua koko toimituksen ajan tummilla silmillään ja mutisee äänettömästi kirousta tai rukousta. Minut raahataan pihalle ja heitetään kärryille.Ymmärrän miesten ja koirien metsässä olleen vain harhautus. Oikeat kiinniottajani ovat kaiken aikaa vain odottaneet minun talollani. Heidän tarvitsi vain piiloutua talooni ja odottaa. Kuinka tyhmä olinkaan, kun oletin taloni sijainnin pysyneen salassa! Joku kyläläisistä on varmaan kielinyt. Raivo kiehui sisälläni yhtä voimakkaana kuin kauhu. Vannoin itselleni, että jos minulla olisi yö aikaa, niin kiroaisin koko kylän. Vangitsijani pitivät minua tarkasti silmällä koko matkan kylään. Kylän torin keskellä oleva rakennelma sai kauhuni nousemaan aivan uusiin ulottuvuuksiin. Minulla ei olisi yötä aikaa. Olin kuullut monilta kanssasisariltani, että jos noidan arveltiin tai todistettiin syyllistyneen vain karjan sairastuttamiseen tai muuhun hiukan pienempään rikokseen, polttajat saattaisivat olla armeliaita ja kasata rovion märistä ja tuoreista puista, jolloin savu tappoi paljon ennen liekkejä. Minulle ei suotaisi niin helppoa kuolemaa. Minun polttorovioni koostui pelkästään edellissyksyisistä oksista ja haloista, jotka olivat jääneet talvelta yli, ja ne ovat rutikuivia. Tuomioni laitettaisiin toimeen heti. Kukaan kyläläisistä ei ollut poissa, näin jokaisen tutun kasvon ja jokaisella kasvolla saman tuomion: olin syytetty ja pian tuomittu. Näin myös tuomitsijani, papin, joka oli ollut talossani. Hän ilmestyy näkyviin kärryjen sivusta ja astelee suoraan rovion viereen. ”Tuokaa noita tänne,” pappi käski. Vangitsijani retuuttivat minut alas kärryiltä papin luokse. ”Sinut on jo tuomittu ja sinut poltetaan seuraavaksi. Kadu tekojasi ja ehkä Kaikkivaltias on sinulle armollinen,” pappi lausui kuin ulkoa opeteltavaa raamatun lukua. He eivät välittäneet vastauksestani, ei minulla edes ole mahdollisuutta sanoa sitä. Vangitsijani eivät olleet ottaneet suukapulaani pois, joten vain tuijotin pappia silmiin. Toivon häneen nähneen niissä sen kuoleman lupauksen, jonka yritin hänelle välittää. Sisareni tappaisivat hänet kostoksi kuolemastani. Minut retuutettiin rovioni keskelle isketyn paalun luokse ja sidottiin siihen sekä jaloistani että käsistäni. Ei mahdollisuuttakaan paeta. En vastustellut enää. He olisivat saaneet minut sidottua paluun vastusteluistani huolimatta. Mutta laiton vastaan kun toinen miehistä alkoi sitoa sidettä silmieni päälle. Halusin nähdä liekkien leviämisen, halusin kyläläisten näkevän jokaisen karmaisevan kohdan tuomiostani, jonka he olivat minulle langettaneet vastalahjaksi kaikesta avustani. Miehet kohauttivat olkiaan, ja antoivat minun pitää näköni. He palasivat papin luokse ja jättivät minut keskelle kuivien puiden kumpua. Pappi alkoi saarnata noitien pahoista teoista ja heidän siteistään paholaiseen. Valheita kaikki tyyni! Me olimme… Kuulin liekkien ritisevän äänen ennen kuin näin soihdun. Olisin halunnut näyttää kyläläisille rauhallisen ja kylmän ulkokuoren tuomioni edessä, mutta se oli mahdotonta. Tuijotin kauhusta laajennein silmin soihdun matkaa jalkojeni juureen kasattuihin puihin. Sytykkeiksi kasatut tuohet eivät olleet edes tarpeellisia. Tuli alkoi heti ahmia kuivia puita. Liekit levisivät nopeasti ja tunsin pian tulen ensimmäisen kosketuksen. Ihoni alkoi ensin punoittaa, sitten se alkoi palaa. Tunsin liekkien leviävän jalkojani pitkin, tarttuvan alushameeseeni, joka puolestaan nosti tulta ylemmäs. Paloin vyötärölle asti. En ole ikinä tuntenut sellaista tuskaa! Se syövytti kuin happo ja poltti niin kuumana, että tuntui melkein kylmältä. Se nousi yhä ylemmäs, rinnoilleni, kaulaan, käsiini! Lopulta tunsin kasvojeni alkavan palaa. En halunnut viimeisen muistikuvani tästä maailmasta olevan tulta ahmimassa ruumistani. Nostin palavat silmäni ylös kohti aurinkoa.\n« Viimeksi muokattu: 02.Heinäkuu 2012, 19:29 kirjoittanut Dyn »\nVs: Kesäprojekti 2012: Taian teksti\n« Vastaus #1 : 28.Kesäkuu 2012, 02:32 »\nJahas, peli on nyt sitten virallisesti avattu. Parasta varmaan minun alkaa kirjoittamaan kommentteja nyt, kun vielä viitseliäisyyttä riittää. Elikkäs, pidin tätä novellia ihan kiinnostavana, mutta pari juttua jäi häiritsemään, suurimpana tekstin viimeistelemättömyys. Ensinnäkin kirjoitusvirheitä on luvattoman paljon, pahimpana tämä kappale (virheet alleviivattuina):Lainaus käyttäjältä: Taika - 27.Kesäkuu 2012, 20:27Uin lähemmäs vastarantaa, mutta anna joen kuljettaa minua eteenpäin. Pian joki heittää vetensä vesiputouksen kautta pieneen suvantoon. Kauhon kohti rantaan ja vajoan hengästyneenä rantaveteen. Hymy nousee väkisinin huulilleni. Pääsin pakoon! Nousen vedestä ja puristan hiuksistani suurimmat vedet. Lähden nopeasti kotia kohti. Taka-ajajieni täytyy kiertää kahluupaikan kautta päästäkseen tälle puolelle jokea ja se vie monta tuntia.Ymmärrän kyllä, että tämäntyyppiset virheet johtuvat lähinnä huolimattomuudesta eivätkä siten suoranaisesti vähennä tarinan arvoa, mutta pitäisin silti suotavana käydä tekstit vastaisuudessa läpi hieman tarkemmin. Huolimattomuusvirheitä sattuu kaikille, ja ne on helppo karsia pois, mutta ne kääntävät silti huomion ikävästi pois olennaisesta, eli itse tarinasta.Toinen häiritsevä seikka oli aikamuotojen heittely, jonka katson johtuvan kokemattomuudesta kirjoittajana (koska olen aikoinaan kärsinyt samasta ongelmasta itsekin). Esimerkki:Lainaus käyttäjältä: Taika - 27.Kesäkuu 2012, 20:27Näin myös tuomitsijani, papin, joka oli ollut talossani. Hän ilmestyy näkyviin kärryjen sivusta ja astelee suoraan rovion viereen. ”Tuokaa noita tänne,” pappi käski.Aluksi aikamuoto on imperfekti ("Näin"), seuraavassa virkkeessä preesens ("Hän ilmestyy") ja sitten palataan taas imperfektiin ("pappi käski"). Jompikumpi aikamuoto pitäisi valita, joko "Näin", "Hän ilmestyi" ja "pappi käski" tai sitten "Näen", "Hän ilmestyy" ja "pappi käskee". Tästä ongelmasta pääsee eroon ihan vain ajan kanssa, mutta siihen on kuitenkin hyvä kiinnittää oikolukiessa erikseen huomiota.Kolmanneksi: en ole aivan varma, ovatko muut asiasta kanssani samaa mieltä, mutta minun korviini verbi "meinata" kuulostaa hieman turhan puhekieliseltä. Itse käyttäisin mieluummin ilmaisua "olla vähällä" ("Iskeydyn veteen ja isku on vähällä pakottaa arvokkaan ilman ulos keuhkoistani."), tai jos on kyse siitä, miten henkilö "meinaa" tehdä jotakin: "aikoa", "olla aikeissa", "olla vähällä" ja niin edelleen.Mutta, kuten jo sanoin, nämä ovat ainoastaan kosmeettisia virheitä, ja menen nyt itse tarinaan. Ensinnäkin pidin novellin asetelmasta, siitä miten päähenkilö pakenee jotakin, mutta se, miksi hän pakenee, pysyy kiitettävän kauan salassa. Pidin myös siitä, miten kerronta laittaa painoa hahmon kokemukselle (lentämisen ja painottomuuden tunteiden yhdistyminen juoksuun ja niin edelleen).Minua jäi kuitenkin hieman vaivaamaan tarinan moraali. Noitien polttaminen on melko klassinen tapa kertoa uskonnollisesta fanatismista (uskonsotien ohella), mutta jäi hieman epäselväksi, mitä mieltä siitä olisi oikeastaan pitänyt olla. Se, että päähenkilö on "hyvä" noita, käy kyllä ilmi seuraavista kohdista:Lainaus käyttäjältä: Taika - 27.Kesäkuu 2012, 20:27Halusin nähdä liekkien leviämisen, halusin kyläläisten näkevän jokaisen karmaisevan kohdan tuomiostani, jonka he olivat minulle langettaneet vastalahjaksi kaikesta avustani.Lainaus käyttäjältä: Taika - 27.Kesäkuu 2012, 20:27Pappi alkoi saarnata noitien pahoista teoista ja heidän siteistään paholaiseen. Valheita kaikki tyyni! Me olimme…Sitten ovat kuitenkin myös nämä kohdat:Lainaus käyttäjältä: Taika - 27.Kesäkuu 2012, 20:27Raivo kiehui sisälläni yhtä voimakkaana kuin kauhu. Vannoin itselleni, että jos minulla olisi yö aikaa, niin kiroaisin koko kylän.Lainaus käyttäjältä: Taika - 27.Kesäkuu 2012, 20:27Toivon häneen nähneen niissä sen kuoleman lupauksen, jonka yritin hänelle välittää. Sisareni tappaisivat hänet kostoksi kuolemastani.Toisaalta tarinan noidat vaikuttaisivat siis olevan aivan yhtä viattomia, kuin mitä olemme tottuneet ajattelemaan noitavainojen uhrien olleen, mutta toisaalta taas he eivät selvästi ole myöskään mitään tyystin harmittomia höpsähtäneitä eukkoja tai metsissä juoksentelevia wiccoja. Tämän ristiriidan valossa olisi tärkeää saada edes jonkinlainen vihje siitä, mistä rikoksesta päähenkilöä lopulta syytettiin (etenkin, kun hän ansaitsi siitä vieläpä tavanomaista julmemman rangaistuksen).Asioiden todellista laitaa olisi näin äkkiseltään ajatellen voinut valottaa esimerkiksi kuvaamalla jonkun yksittäisen teloitusta seuraavan reaktiota. Jos noita tosiaan oli tehnyt niin paljon hyvää, täytyi edes jonkun varmaan myös vastustaa tai ainakin surra hänen surmaamistaan? Tietenkin myös asian jättäminen avoimeksi voi olla ihan toimiva ratkaisu, mutta jonkinlaisen kolmannen näkökulman tähän noita vs. pappi-astelmaan olisi mielestäni voinut lisätä tuottamaan hieman lisädraamaa ja herättämään ajatuksia.Kaikesta kritiikistäni huolimatta kuitenkin kaiken kaikkiaan pidin tarinasta. Rytmitys ja kerronta toimivat hyvin, ja tarinassa oli mukavan karulla tavalla realistinen sävy. Lisäksi pidin siitä, miten tehtävänannon lopetuslause limittyi loppukohtaukseen. Hieman vain lisää tekstinmuokkausta ja yleistä huolellisuutta, niin kasassa on kunnon novelli. Ei lainkaan hassumpi tapa aloittaa tämän vuoden projekti.\n« Vastaus #2 : 28.Kesäkuu 2012, 11:53 »\nLainaus käyttäjältä: Logikärmes - 28.Kesäkuu 2012, 02:32Jahas, peli on nyt sitten virallisesti avattu. Parasta varmaan minun alkaa kirjoittamaan kommentteja nyt, kun vielä viitseliäisyyttä riittää. Niinpä!Olipa synkkä tarina. Ihan tuli paha mieli, niin kuin varmaan oli tarkoituskin. Alussa juostiin karkuun henkensä kaupalla, kun papista tuli puhe, niin ajattelinkin että kyseessä on joku noita tai muu poppanainen jota tässä jahdataan. Pakeneminen oli kuvattu hyvin, tunnelma hengästyttävä.Huomio noista kuivista vs. märistä puista oli tosi hyvä, mielenkiintoinen yksityiskohta, jonkakaltaisia lisää! Kun roviosta alettiin puhua, ja lukija tiesi jo lopetuslauseen valmiiksi, alkoi loppuratkaisu hahmottua jo siinä vaiheessa tarinaa, mikä teki tekstin loppuosasta varsin tukalaa luettavaa, rimpuilua vääjäämätöntä kohtaloa vastaan. (Kiintoisaa, että projektin idea aiheuttaa tällaisen efektin, hyvä ajatus toi loppulause...)Kun poloinen päähenkilömme mielessään syyttää pappia valehtelusta ja on kertomassa lisää noidista, juttu jää vähän kesken. Olisin halunnut tietää. Me olimme... mitä? Hyviä? Tässä olisi voinut kertoa lisää päähenkilöstä, hänen sisaristaan, heidän elämästään ja kulttuuristaan, se olisi ollut kiinnostavaa.Sitten tarina jo loppuukin. Olisin ehkä toivonut jotain käännettä tai vähän positiivisempaa loppua, tämä nyt oli aika... inhorealistista. Mutta rohkea valinta tehdä tämä näin. Tarinassa oli paljon potkua. Kiitos.\n« Vastaus #3 : 28.Kesäkuu 2012, 13:37 »\nLogikärmes: Verbin aikamuodoista, normaalisti kirjoitan hän-muodossa, mutta koska loppulauseita ei saanut muokata, jouduin hiukan poikkeamaan normaalista kirjoitustyylistäni. Olen itsekin huomannut, etten oikein pysty pitämään aikamuotoja ns. kurissa. Täytyy vain saada lisää kokemusta siltä saralta. Tapsa: Ajattelin jättää noitien hyvyyden tai pahuuden kokonaan lukijan päätettäväksi, mutta tajusin kommenttisi luettuani, että saatoin jättää asian hiukan liiankin auki. Täytyy huomioida seuraavissa teksteissä. Kiitos Logikärmes ja Tapsa, kritiikkiä on aina hyvä saada. tallennettu\n« Vastaus #4 : 01.Heinäkuu 2012, 14:40 »\nEn saanut aikaiseen mitään järkevää jäsentelyä tai tiivistystä, joten kommentti etenee ihan vain tarinan alusta loppuun:Pidän siitä, että tarina alkaa suoraan toiminnasta eli pakomatkasta, josta lukija ei ensimmäisen kappaleen aikana vielä ole tietoinen. Tunnelma muuttuu hauskan yllättäväsi toisen kappaleen alkaessa. Olet saanut metsän kuulostamaan jotenkin mukavan... taianomaiselta. Aivan kuin metsä näyttäytyisi naiselle toisenlaisena todellisuutena kuin jahtimiehille, pelkästään hänen silmänsä näkevät salaiset askelmat jne. Myös häntä jahtaava koira näyttäytyy kiehtovasti lähes yliluonnollisena petona tai vähintäänkin häntä tavoittavan kohtalon ruumiillistumana, vaikka ilmeisesti ihan tavallinen turre onkin. Pidin erityisesti siitäkin, kuinka painottomuus toistui sekä juostessa että hypätessä. Toisto tavallaan nätisti huipensi ja siten sulki ensimmäisen osan tarinasta, pakomatkan metsän halki. Siistiä. Lainaus käyttäjältä: Logikärmes - 28.Kesäkuu 2012, 02:32Pidin myös siitä, miten kerronta laittaa painoa hahmon kokemukselle (lentämisen ja painottomuuden tunteiden yhdistyminen juoksuun ja niin edelleen).Minä olisin voinut kaivata vielä enemmänkin kokemuksellisuutta.. jonkinlaista minäkertojan eläytymistä omiin kokemuksiinsa. Varmaan onkin juuri tuon minä-muotoisuuden erikoisuuksia, että helposti tulkitsen sitä käyttävät tarinat siten, että kertoja tavallaan muistelee aikaisempia kokemuksiaan ja niistä lukijalle kertoo - tai sitten todellakin elää niitä samalla hetkellä kuin ne tarinassa tapahtuvat. Tarinan tapahtumien vuoksi ensimmäinen vaihtoehto ei tunnu mielekkäältä, joten ajankohtaiseen tapahtumiseen olisi voinut uppoutua vielä enemmänkin. Juuri tällaisessa tarinassa, jossa päähenkilö kokee voimakkaita tunteita - pelkoa, helpotusta, säikähdystä, kauhua, katkeruutta, tuskaa - olisi kertoja voinut esteettömästi vuodattaa näitä kokemuksia, sen sijaan että keskittyy informoimaan lukijaa niiden olemassaolosta.Esimerkiksi alun hurjan pakomatkan aikana kertoja ei varsinaisesti tunnu olevan mitenkään paniikissa. Hän kyllä kertoo pystyvänsä haistamaan oman pelkonsa ja kauhunsa jne. Mutta kertojan ääni tuntuu ennemminkin selostavan tapahtumia hieman ulkopuolisena kuin kokevan niitä reaaliajassa. Lopussa ulkopuolisuus on vielä voimakkaampaa. Kertoja kyllä kuvailee sinänsä elävästi, millaista hänen kokemansa tuska on... Mutta siis jälleen kertoo, miltä tuntuu palaa hengiltä. Kun palaa hengiltä. .. Toki paljolti makuasia, millaisesta kerronnasta tykkää. Enkä tiedä, saiko tästä selityksestä nyt edes selvää. Toisaalta kertojan näennäisen tyyni suhtautuminen tapahtumiin saattaa johtua luontevasti siitä, ettei kuolema ja sitä edeltävät fyysiset kivut oikeasti hirvitä naista paljoakaan. Hän on ilmeisesti noitakollegoiltaan kuullut, millainen on kiinnijääneiden kohtalo, joten ainakin ajatuksen tasolla noitarovio on hänelle tuttu. (Minäkin pidin siitä, kuinka realistisesti erilaisista puista kasattujen rovioiden ominaisuuksia kerrottiin!) Ja nyt hän vain haluaa kohdata loppunsa mahdollisen ylevänä noitasisaruston edustajana. Jopa aivan loppu ilmentää tällaista päähenkilön uhmakkuutta. Hienon johdonmukaista. Katkera tilitys kirouksista ja noitasisaren kostosta ei häirinnyt minua, päinvastoin…. Vaikka kertoja haluaakin kertoa olevansa hyvä noita (mikä sinänsä aika tulkinnanvaraista ja sittenkin joko totta tai ei), tuntuu kuitenkin hyvin inhimilliseltä eli järkeenkäyvältä, että nainen tuntee katkeruutta hänen luottamuksensa pettäneitä kyläläisiä kohtaan. Vähän oudolta tuntuu ainoastaan, että nainen ensin olettaa, että joku (ehkä vain yksi?) kyläläisistä on paljastanut hänen piilopaikkansa, mutta on sitten heti valmis kiroamaan kaikki kyläläiset… Hän siis tietää tai olettaa jo ennestään, että kyläläisillä on jotain häntä vastaan. Tätä olettamusta tukisi maininta, ettei papin enää tarvitsisi edes tutkia hänen kotiaan langettaakseen tuomionsa. Vaikka naisen tuomitsemisella olisi takanaan kyläläisten yleinen hyväksyntä ja jonkinlaisia selvityksiä naisen syyllisyydestä olisi tehty jo aikaisemmin, etenevät lopun tapahtumat silti totuttua lyhyemmän kaavan mukaan. Eli suoraa roviolle, kulkematta oikeudenistumisten, kyläläisten raskauttavien todistajalausuntojen, muiden "sisarten" paljastamiseksi suoritettujen kuulustelujen jne. kautta. Olisin mielelläni lukenut jotain niistäkin, koska minusta noitavainoissa ei ollut synkintä niinkään enimmäkseen viattomien (omasta väitetystä "noituudestaan" täysin tietämättömienkin) ihmisten vangitseminen, häpäiseminen ja mahdollinen lynkkaus, vaan juurikin toimituksen pukeminen oikeudenkäynnin kaavaan. Siis että ihmisyhteisö yhdessä hyväksyy päätöksen, että tämä toiminta on nyt Hyvää ja Oikein, jolloin mielivalta onkin oikeudenmukaisuutta... Sori, ei liittynyt tämä ajatuskulku nyt varsinaisesti enää tähän tarinaan. Osoittakoon siis vaikka, että olet valinnut mielenkiintoisen ja ajatuksia kutkuttavan aiheen. Sanamäärä asettaa tietenkin rajoituksia sille, mistä kaikesta ylipäänsä mahtuu kertomaan, joten lisätapahtumat olisi joutunut melkeinpä kuittaamaan lauseella tai parilla ja tekemään pienen aikahyppäyksen. Lukija ei siis mielestäni tarvitse novellissakaan päästä seuraamaan päähenkilön vaiheita keskeytyksettä ensimmäiseltä riviltä aina viimeiselle. Tällaisenaan tarina tosin on hyvin yhtenäinen ja etenee sujuvasti. Tehtävänannonmukainen lopetuslause sopii tosiaan tarinaan saumattomasti ja kirjaimellisesti. Olisi voinut aivan hyvin olla kirjoittajan itsensä laatima!\n« Vastaus #5 : 02.Heinäkuu 2012, 18:49 »\nHiistu: Ylitin tehtävänannon sivumäärän jo muutenkin melkein sivulla saatikka sitten olisin vielä ruvennut tarkentamaan esim. oikeudenkäyntiä tai kyläläisten tekoja. Tunteiden kuvailua minun täytyy muutenkin harjoitella, sillä olen itsekin huomannut siinä olevan petrattavaa. Kiitän tuhannesti ruusuista ja risuista. Ne tulevat käyttöön. Ps. Ihana ylläpitomme vaihtoi ystävällisesti käyttänimeni, jos joku ihmettelee...\n« Viimeksi muokattu: 02.Heinäkuu 2012, 20:25 kirjoittanut Ara »\nVs: Kesäprojekti 2012: Aran teksti\n« Vastaus #6 : 06.Heinäkuu 2012, 17:55 »\nEn lähde käymään läpi tekstiä pikkuyksityiskohtia myöten, mutta muutamasta kohdasta mainitsen. Sisältö oli erinomainen - noitavainot ovat mielenkiintoinen ja lähes ehtymätön lähde. Pidän paljon teksteistä, joissa tapahtumista kerrotaan noitien näkökulmasta. Tässä oli paljon mielenkiintoisia tapahtumia ja kuvailua saatu mukaan. Tämä oli vähän ristiriitaista:Lainaus käyttäjältä: Ara - 27.Kesäkuu 2012, 20:27Vaikka tiedän, etten jätä jälkiä joita seurata -- He kyllä pystyivät seuraamaan jälkiääniOsaat luoda hyvin sisältöä ja olet selkeästi ollut innoissasi kirjoittaessasi (hyvä ja tuttu tunne!), mutta viimeistely on jäänyt kesken. Tekstissä oli jonkin verran kirjoitusvirheitä (joihin Tapsa ehti myös puuttumaan, eli niistä en sano enempää) ja se on kuin raakatimantti, vailla viimeistä hiomista. Pienellä työstöllä tästä saa loistavan.\n« Vastaus #7 : 11.Heinäkuu 2012, 18:52 »\nHyvin toiminnallinen tarina, koko ajan tapahtuu juonta eteenpäin vieviä asioita, ja suvantovaiheita ei ole lainkaan. Kielioppivirheet on jo mainittu, mutta minusta ne eivät kerro muusta kuin oikolukukierroksen puuttumisesta, eivät mistään syvemmästä ongelmasta kielen tai tarinankuljetuksen kanssa. Pidin ensimmäisen kappaleen aistivoimaisuudesta ja olisin toivonut sen jatkuvan pidempään. Erilaisten tuntemusten kuvaus tekstin halki toi tarinan mukavan lähelle lukijaa. Keskiaikainen miljöö oli nätisti muutamalla vedolla maalattu.Päähenkilön hurja pako vaikutti toisaalta kauhun vallassa juostulta, toisaalta melko määrätietoiselta; ehkäpä seudun noidilla oli pakko olla suunnitelma valmiina mahdollisen kiinnijäämisen varalta. Tätä puoltaa myös noitien keskinäinen yhteydenpito ja tietojenvaihto. Olisikin kiinnostavaa tietää, miten asiat kylässä etenivät polttorovion jälkeen (vaikka se totta kai jääkin tämän tarinan ulkopuolelle). Hiistun tapaan minunkin mielestäni oikeudenkäynnin puuttuminen ja tuomion ripeys tuntuivat hieman hätäiseltä valinnalta. Kaikkinensa pidin tekstin yksityiskohtaisuutta toisaalta ansiona, toisaalta jos selostusta olisi paikoin karsinut, olisi jäänyt tilaa muulle.Juonellisesti tarina eteni kuin juna, mikä voi olla sulavaa, mutta myös ennalta-arvattavaa. Tämän projektin isoin haaste onkin mielestäni, kuinka valmis loppulause hyödynnetään ilman, että alusta asti on selvää, miten ja minne juoni päätyy. Tämä noitavainoteksti oli esimerkki melko suoraviivaisesta lähestymistavasta ja sellaisena ihan kelpo novelli.\n« Vastaus #8 : 11.Heinäkuu 2012, 23:45 »\nKiitän ja kumarra molemmille teille Lachesis ja Nafisan. Kommenttinne muistetaan varmasti seuraavaa tekstiä luotaessa. tallennettu\n« Vastaus #9 : 12.Heinäkuu 2012, 15:13 »\nYleisvaikutelmaksi novellista jäi, että se oli ihan kelvollinen. Yksityiskohtia ja tuntemuksia kuvailtiin runsaasti, mutta teksti eteni siitä huolimatta. Itse en kiinnittänyt kahdesta lukukerrasta huolimatta huomiota aikamuoto-ongelmiin.Toisin kuin klassisessa noitavainomallissa, tässä oli kyseessä ihan oikea noita. Tekstissä ohimennen mainituista noitasisarten piiristä ja kyläläisten auttamisesta (ja kyläläisten kääntymisestä noitaa vastaan tästä huolimatta) olisin lukenut mielelläni enemmänkin. Se olisi tietysti ollut eri tarina, mutta se olisi voinut olla mielenkiintoisempi tarina kuin nyt esitetty. Tarinassa sellaisena kuin se kirjoitettiin, ei nimittäin esitetty tuntemuksien kuvaamista lukuunottamatta mitään uutta. Noitien polttaminen on hyvin tunnettu asia.\n« Vastaus #10 : 13.Heinäkuu 2012, 11:11 »\nKiitos punnort, ehkä seuraava teksti kertoo tämän tarinan taustoista. tallennettu\n« Vastaus #11 : 01.Elokuu 2012, 12:43 »\nMukava lyhyt tarinanpätkä. Teknisistä seikoista - aikamuodon vaitelusta, typoista ynnä muusta - on jo edellä mainittu varsin tyhjentävästi, joten ei niistä sen kummempaa. Minäkin ne huomasin, mutta eivät ne suuremmin tekstiä häirinneet, vaikka parempi teksti tietysti olisi ollut ilman niitä.Edellä on ihmetelty pariin kertaan sitä, miten tarinan noita kuvataan näennäisen hyvänä hahmona, joka on kuitenkin täysin valmis kiroamaan koko kylän. Itse taas pidin tätä yhtenä tarinan virkistävimmistä piirteistä. Me olemme kaikki pohjimmiltamme moraalisesti harmaita olentoja. Puhdas hyvyys ja pahuus ovat enimmäkseen satujen aineksia, ja tämä tarina pyrki olemaan varsin brutaalin todenmukainen sävyltään. Näin ollen en pidä mitenkään mahdottomana tai epäluontevana noitaa, joka on perusluonteeltaan auttamaan halukas ja kylän yhteisen hyvän eteen työskentelevä neito, joka kuitenkin katkeroituu huomattuaan tultuaan petetyksi, minkä seurauksena hän haluaa viimeisillä elonsa hetkillä kamppailla niin sanottua systeemiä vastaan, kostoo oletetuilla tappajilleen. Pidin tästä oikein kovasti.Tekstissä oli myös hauskoja yksityiskohtia, joista onkin jo edellä mainittu. Metsän pienet askeleet ja erilaiset kokkopuut olivat molemmat pieniä mainintoja tekstissä, mutta ne antoivat sille kuitenkin huimasti ekstrasyvyyttä. Äkillinen mielikuva papista synkkänä gargoylehahmona talon nurkassa seisomassa oli myös soveliaan hätkähdyttävä omaan makuuni. Klassista kuvasto noin ylipäätäänkin, mutta toimivasti toteutettu.Kritiikkiin minulla ei ole paljoa lisättävää. Oikeudenkäynti olisi ollut mukava, mutta ymmärrän täysin tekstin pituuden asettamat rajoitukset. Eniten varmaan jäin kaipaamaan sitä, että en oikein tahtonut päästä päähenkilön pään sisälle. Tarinan sävy oli kliininen, jos sanaa voi tässä yhteydessä soveltaa, enkä koskaan oikein kokenut pääseväni oikeaan tunnelmaa. Se, miten tätä voisi korjata, on hieman vaikea arvioida, koska se on niin monista pikkuasioista kiinni. Itse lähtisin luultavasti tekstin lauserakenteista. Lyhyet, iskevät lauseet, äkillinen hyppely aiheesta ja huomiosta toiseen loisivat tähän omanlaistaan tunnelmaa, pakottaisivat lukijan mukaan intensiteettiin.Kokonaisuutena ei kuitenkaan hassumpi. Yksinkertainen juoni, johon oli upotettu muutamia hauskoja ajatuksia ja toimiva toteutus. Pidin.\n« Vastaus #12 : 05.Elokuu 2012, 11:12 »\nJeij, noita! Heti kun tajusin, kenestä on kyse, osasinkin jo arvata että miten loppulause/otsake liittyy asiaan. Melkein vielä hienompaa olisi ollut, jos noitamme olisi ennen poltetuksi tulemistaan puhauttanut itsensä tulipalloksi jo valmiiksi ja jättänyt kyläläiset (ja mahdollisesti lukijan) ihmettelemään, kuoliko tämä sitten lopulta vai muuttuiko henkiolennoksi vai mitäkä. Mutta ehkä parempi näin.Mukavaa että teksti oli ehditty oikolukea ennen kuin nyt itse pääsin tätä lukemaan, koska tällaisena tämä näyttäytyy juuri niin hiottuna tekstinä kuin se oikeasti onkin. (Mitä nyt voisin huomauttaa vielä, että suomen kieliopin mukaisessa dialogissa pilkku tulee vasta lainausmerkin jälkeen, ei ennen sitä niin kuin englannissa. Ja että tuomiota ei "laiteta" toimeen, vaan se pannaan toimeen. :P) Kuvaukseen ja tunnelmaan on etenkin alussa paneuduttu suurella intensiteetillä ja lause lauseelta; melkeinpä tunnistan tästä itseni, sillä olen tässä suhteessa melko perfektionisti.Jaragilin kanssa olen samaa mieltä siitä, että "ristiriitaiset" hyvän ja pahan noidan "tunnusmerkit" olivat suorastaan jutun suola. Niitä ja niiden kontrastia olisi melkein voinut painottaa enemmänkin ja tuoda pienillä konkreettisilla esimerkeillä noidan tyypillisiä puuhia esille, vaikka ns. lopullinen totuus sitten olisikin jäänyt aivan yhtä auki kuin se tässä jäi.Loppulause istui tosiaan aivan loistavasti ja täysin tarkoituksenmukaisesti. Se sai suorastaan koskettavimman merkityksen tähän asti lukemistani teksteistä.


Suomen huoltovarmuus toimii myös Irakin kriisin aikana - Huoltovarmuuskeskus\nSuomen huoltovarmuus toimii myös Irakin kriisin aikana\nKauppa- ja teollisuusministeriön ja Huoltovarmuuskeskuksen tiedote\nSuomen huoltovarmuus toimii myös Irakin kriisin aikana Irakin kriisin vaikutukset Suomeen ovat lähinnä välillisiä. Siksi kansalaisten ei ole tarvetta ryhtyä mihinkään erityisiin toimenpiteisiin. Yhteiskuntamme säilyy toimintakykyisenä myös erilaisissa häiriö- ja poikkeusolotilanteissa kansallisten varautumistoimenpiteiden ansiosta. Meillä on hyvä energian, elintarvikkeiden ja lääkkeiden huoltovarmuus ja toimiva infrastruktuuri. Näistä taloudellisesti merkittävin on energiahuollon turvaaminen.\nKoska KTM on Suomen huoltovarmuuden vastuuviranomainen, on todennäköistä, että mm. tiedotusvälineet ottavat ministeriöön yhteyttä, jos Irakin tilanne aiheuttaa lisää levottomuutta esimerkiksi kansainvälisillä öljymarkkinoilla.\nSuomen öljyriippuvuutta pyritty vähentämään\nIrakin kriisi on jo nyt aiheuttanut levottomuutta kansainvälisillä öljymarkkinoilla. Pitkään jatkuneen raakaöljyn hinnannousun jälkeen öljyn hinta on viime päivinä kääntynyt laskuun. Irakin kriisin pitkittyminen voi johtaa jälleen öljyn hinnan nousuun. Raakaöljyn hinnan kallistuminen vaikuttaa puolestaan öljytuotteiden kuten bensiinin, dieselöljyn ja polttoöljyn hintoihin myös Suomessa.\nSuomen öljyhuolto on kuitenkin turvattu monipuolisin ja kattavin järjestelyin. Näin öljyn hinnan voimakaskaan nousu ei merkitsisi sitä, että Suomessa olisi syntymässä pulaa öljystä.\nSuomen energiataloutta on lisäksi energiapolitiikan avulla kehitetty pienemmän öljyriippuvuuden suuntaan. Esimerkiksi sähkön tuotannossa öljyn osuus on nykyisin vähäinen. Sen sijaan liikenne on edelleen lähes kokonaan öljystä riippuvainen energian käyttösektori.\nÖljypulan varalta tuontipolttoaineita varmuusvarastoissa\nSuomi on varautunut tuontipolttoaineiden saatavuushäiriöihin ylläpitämällä varmuusvarastoja. Valtioneuvoston vuonna 2002 tekemän päätöksen mukaan tuontipolttoaineita pidetään varmuusvarastoissa siten, että maassamme on keskimäärin 5 kuukauden normaalikulutusta vastaavat tuontipolttoainevarastot. Suomen öljyvarastot vastaavat tätä päätettyä tasoa.\nÖljytuotteita on kuluttajien varastoissa, öljy-yhtiöiden kaupallisissa varastoissa, öljyyhtiöiden lakisääteisissä velvoitevarastoissa sekä valtion varmuusvarastoissa. Tuontipolttoaineiden varmuusvarastoja ovat velvoitevarastot ja valtion varmuusvarastot, joissa on öljytuotteita, kivihiiltä ja maakaasun varapolttoainetta. Näitä varastoja ei ole tarkoitus käyttää öljyn korkean hinnan vuoksi vaan tilanteessa, jossa öljystä on pulaa. Huoltovarmuuskeskus voi antaa luvan velvoitevarastojen käyttöön, jos öljyn saannissa esiintyvät vaikeudet uhkaavat yrityksen tuotannon jatkuvuutta. Valtion varmuusvarastoja voidaan purkaa valtioneuvoston päätöksellä.\nMyös IEA voi reagoida öljyn tarjontavajeeseen\nSuomi on jäsenenä 26 maan muodostamassa Kansainvälisessä Energiajärjestössä IEA:ssa. IEA seuraa jatkuvasti öljymarkkinoiden kehitystä. Järjestön jäsenvaltiot voivat yhdessä päättää toimista, joilla reagoidaan esimerkiksi öljymarkkinoilla syntyvään tarjontavajeeseen. Tällöin järjestö pyrkii lähinnä rajoittamaan öljyn kysyntää. Ensi vaiheessa IEA antaa energian säästösuosituksia. Myöhemmin harkitaan myös voimakkaampia toimenpiteitä, kuten varmuusvarastojen purkamista ja energian käytön säännöstelyä. Vakavassa öljypulassa IEA:n jäsenvaltiot voivat käynnistää öljynjakojärjestelmän, jonka avulla autetaan öljypulasta eniten kärsiviä jäsenvaltioita.\nMyös Euroopan unioni seuraa öljymarkkinatilannetta ja sen kehitystä. Energiaministereiden neuvoston päätöksen mukaisesti EU toimii yhteistyössä IEA:n kanssa.\nMaamme koon ja sijainnin vuoksi Suomella on pitkät perinteet ensi sijassa kansallisiin toimenpiteisiin ja voimavaroihin perustuvasta huoltovarmuustyöstä. Valtioneuvosto vahvistaa yleiset tavoitteet siten, että maamme huoltovarmuus on turvattu kaikissa olosuhteissa. Näin edellyttää huoltovarmuuden turvaamiseksi annettu laki (1390/1992). Myös yleisessä turvallisuuspoliittisessa tilanteessa tapahtuneet muutokset ja kokemukset EU-jäsenyyden vaikutuksista on otettu huomioon ja kirjattu vuonna 2002 annettuun valtioneuvoston tavoitepäätökseen (350/2002).\nÖljymarkkinoita koskevat kysymykset tulee ohjata energiaosastolle\nTaisto Turuselle (puh. 64700) ja Mauri Valtoselle (puh. 64814).\nYleisistä huoltovarmuusasioista saa tietoa Huoltovarmuuskeskuksesta\nMika Purhonen (puh. 6689 1532).\nTilannetta seuraa KTM:ssä ministeriön valmiusryhmä (Taisto Turunen, Henrik Räihä, Alpo Kuparinen, Eero Auvinen, Ari Uusikartano, Kari Mäkinen ja Mauri Valtonen) vahvistettuna Huoltovarmuuskeskuksen edustajilla (Ilkka Kananen ja Asko\nLue koko tiedote [pdf, 66 kt]