JustSpin Casino tarjoaa uusille pelaajille jopa 500 ilmaiskierrosta\nJustSpin Casino on vuonna 2019 julkaistu nettikasino, jota pyörittää yritys nimeltä Betpoint Group Ltd. Tältä samalta Maltalle rekisteröidyltä yritykseltä on saatu aikaisemmin myös suosittu Pay N Play kasino 21.com, joten odotukset JustSpin Casinosta ovat myös suhteellisen korkealla. Edeltäjänsä tavoin myös JustSpin on rekisteröitymisvapaa kasino, eli pelaajilta ei vaadita erillisen pelitilin avaamista, vaan pelaamisen aloittaminen tapahtuu nopeasti omilla verkkopankkitunnuksilla. Poiketen monista muista Pay N Play kasinoista JustSpin erottuu joukosta edukseen tarjoamalla uusille pelaajille tervetuliaisbonuksen, joka sisältää sekä bonusrahaa että runsaasti ilmaiskierroksia.\nJustSpin on suomenkielinen nettikasino ja tarjoaa myös asiakaspalvelua suomeksi. Maltan pelilisenssin ansiosta kaikki voitot ovat tältä nettikasinolta suomalaisille pelaajille verovapaita. Kasinon ulkoasuun on valittu varsin erikoinen väriyhdistelmä; keltaista ja pinkkiä, mutta yllättävää kyllä se näyttää toimivan. Näin räikeä ulkoasu saattaa kuitenkin jakaa mielipiteitä, tosin muutoin sivusto on pidetty hyvin simppelinä ja helppokäyttöisenä.\nJustSpin tarjoaa uusille pelaajille tervetuliaistarjouksen, joka sisältää sekä talletusbonuksia että ilmaiskierroksia. Maksimissaan pelaaja voi lunastaa itselleen jopa 500€ edestä bonusrahaa sekä 500 ilmaiskierrosta, joten mistään vaatimattomasta tervetuliaistarjouksesta ei ole kyse. Uusien pelaajien bonustarjous sisältää yhteensä neljä eri bonusta ja kokonaisuudessaan se näyttää seuraavanalaiselta:\nMinimitalletus ensitalletusbonuksen lunastamiseen on 10€ ja bonukset tulee kierrättää yhteensä 50 kertaa ennen kotiutusta. Bonuksen kierrättämiseen on aikaa 21 päivää, jonka jälkeen bonus poistetaan automaattisesti.\nTervetuliaisbonusten lisäksi JustSpin tarjoaa myös lukuisia muita bonuksia ja etuja, kuten päivittäisiä ilmaiskierroksia, käteispalkintoja ja vaihtuvia kampanjoita. Bonusten määrä on huomattavasti suurempi kuin rekisteröitymivapailla kasinoilla normaalisti.\nLunastaaksesi edellä mainitut tervetuliaisbonukset, täytyy sinun syöttää bonuskoodi talletussivulle ensimmäisiä talletuksia tehdessäsi. Jokainen neljästä bonuksesta vaatii oman bonuskoodinsa:\nJustSpin Casinon uudet pelaajat pääsevät nauttimaan jopa 500 ilmaiskierroksesta heti ensimmäisen talletuksen jälkeen. Lunastaaksesi ensimmäisen talletuksen ilmaiskierrokset, sinun tarvitsee tehdä vain vähintään 10€ talletus yllä mainitulla ensimmäisen talletuksen bonuskoodilla.\nIlmaiskierrokset lisätään pelaajan tilille 10 kappaleen erissä seuraavien 50 päivän ajan ja ne ovat voimassa vain vuorokauden ajan. Saadakseen päivittäiset ilmaiskierrokset pelaajan tulee kirjautua sisään pelitilille joka päivä kello 00:01-23:59 CET välisenä aikana. Ilmaiskierrosten voitot tulee kierrättää 50 kertaa ennen kotiutusta.\nJustSpin Casinon pelivalikoimasta löytyy runsaasti valinnan varaa, sillä eri pelinvalmistajia tältä kasinolta löytyy yhteensä 28 kappaletta. Pelinvalmistajien pitkä lista pitää sisällään muun muassa kaikki seuraavat nimet: NetEnt, Play’n Go, Microgaming, Thunderkick, Quickspin, Big Time Gaming, Red Tiger, Pragmatic Play ja Novomatic. Muita vähemmän tunnettuja pelintarjoajia ovat esimerkiksi Triple Edge, Golden Hero, Gameburger studios sekä Green Tube. Kattava valikoima eri pelinvalmistajia takaavat laadukkaan, viihdyttävän ja monipuolisen kasinopelivalikoiman, josta löytyy pelattavaa kaikenlaisten kasinopelien ystäville.\nJustSpin Casinon peliaula on hyvin samankaltainen sisarkasinonsa 21.comin kanssa: pelit on esitelty suurien kuvakkeiden avulla, jotka ovat paitsi visuaalisesti kauniita, ne myös helpottavat pelien selaamista ja omien suosikkipelien löytymistä. Peliaula on jaettu eri pelikategorioihin: Suositut, Uusi, Kolikkopelit, Videopokeri, Pöytäpelit, Live Casino. Suurin osa peleistä on tuttuun tapaan kolikkopelejä, mutta myös pöytäpelien valikoima on kiitettävän kattava sekä Live Casinon puolella, että perinteisinä versioina. Pelejä voi myös halutessaan suodattaa pelinvalmistajan mukaan, tai järjestää ne aakkosjärjestykseen.\nJustSpin Casinon suosituimpia pelejä ovat tällä hetkellä muun muassa Bonanza, Book of Dead, Gonzo’s Quest, Mystery Reels, John Hunter and the Scarab Queen, Wolf Gold ja Starburst. Kaikki suosituimmat kolikkopelit ovat siis hyvin edustettuina, mutta puutteitakin tämän nettikasinon pelivalikoimasta löytyy. Yksi suurimmista on se, että jättipottipelit loistavat poissaolollaan. Elämänmullistavia voittoja ei siis ikävä kyllä tällä kasinolla pääse ainakaan tällä hetkellä metsästämään, mutta jospa progressiiviset jackpot-pelit saadaan lisättyä pelivalikoimaan jossain vaiheessa. Tästä meillä ei kuitenkaan ole varmaa tietoa.\nToinen pieni puute on se, ettei pelejä pysty etsimään peliaulasta nimellä. Toisaalta, jos haluat löytää tietyn pelin, voit järjestää pelit aakkosjärjestykseen yhdellä napin painalluksella ja sen jälkeen vielä suodattaa ne pelinvalmistajan mukaan, jolloin etsimäsi peli löytyy hyvin nopeasti.\nJustSpin kasinolla voi pelata myös mobiilissa\nJustSpin pyörii vaivattomasti myös mobiilin puolella millä tahansa älypuhelimella tai tabletilla. Pelivalikoima on tarjolla lähes kokonaisuudessaan myös kasinon mobiiliversiossa ja sivusto on kaikin puolin tyylikäs ja helppokäyttöinen myös pienemmillä ruuduilla. Mobiiliversiossa päävalikko löytyy sivun alaosasta, josta pääset navigoimaan koko sivustolla helposti. Pelivalikoima taas aukeaa heti etusivulle ja talletusnappi löytyy myös etusivun yläosasta.\nJustSpin Casinon mobiilikasinolla pelaaminen ei vaadi pelaajalta erillisen sovelluksen lataamista, vaan sinut ohjataan automaattisesti sivuston mobiiliversioon, kun kirjoitat sivuston osoitteen mobiililaitteesi selaimeen. Mobiiliversiossa pelaaminen onnistuu täysin samalla tavalla kuin selainversiossakin aina tallettamisesta kotiutuksiin, bonusten lunastamiseen ja muihin toimintoihin.\nEvolutionin ja Pragmatic Playn Live Casino\nJustSpinin Live Casinosta vastaa Pragmatic Play ja Evolution Gaming. Tällä hetkellä JustSpinin Live Casinolta löytyy yhteensä 23 erilaista peliä, joista suurin osa on Blackjackin, Baccaratin ja Ruletin eri versioita. Näiden suosittujen pöytäpelien lisäksi valikoimaan mahtuu myös muun muassa Dream Catcher -onnenpyöräpeli, Monopoly Live sekä muutama pokeripeli. Kyseessä on varsin hyvä valikoima suosituimpia live-pelejä ja Pragmatic Play sekä Evolution Gamingin takaavat pelien laadukkuuden, tosin kaikista monipuolisimmasta pelivalikoimasta ei ole kyse. JustSpin on kuitenkin vielä suhteellisen uusi tulokas, joten heillä on rutkasti aikaa laajentaa pelivalikoimaansa.\nKuten tämän arvostelun alussa kävikin jo ilmi, JustSpin on rekisteröitymisvapaa kasino. Tämä tarkoittaa myös sitä, että maksuvaihtoja on tällä nettikasinolla tarjolla tasan yksi: Trustly. Trustlyn kautta pelaajat pystyvät tekemään reaaliaikaisia pankkisiirtoja omalta suomalaiselta pankkitililtä ilman ylimääräisiä kuluja ja homma toimii yhtä sujuvasti myös toisin päin – kotiutukset omalle pankkitilille tapahtuvat niin ikään lähes välittömästi. Minimitalletus kasinolle on 10€.\nVerkkopankkitunnusten käyttäminen rahansiirtoihin tarkoittaa myös sitä, että kasino pystyy vahvistamaan pelaajan henkilöllisyyden automaattisesti, eikä ylimääräisten dokumenttien lähettämiselle ole tarvetta. Tämän ansiosta pelaaminen ja etenkin rahansiirrot (kumpaankin suuntaan) onnistuvat huomattavasti sujuvammin ja nopeammin kuin ”perinteisillä” nettikasinoilla.\nJustSpin Casinon asiakaspalvelu on tavoitettavissa chatin kautta joka päivä kello 09:00 – 01:00 CET välisenä aikana. Suomalaisten pelaajien iloksi apua on saatavilla myös suomeksi, mikä ei ole itsestäänselvyys uusilla nettikasinolla. Tästä JustSpin saa siis kiitosta!\nJustSpinin asiakaspalveluun voi olla yhteydessä myös sähköpostitse lähettämällä sähköpostia osoitteseen support@justspin.com. Sivustolta löytyy myös erillinen UKK -sivu, josta löytyy valmiita vastauksia yleisimpiin kysymyksiin koskien esimerkiksi omaa pelitiliä, bonuksia ja rahansiirtoja.\nJustSpin on värikäs uutuskasino, joka tarjoaa viihdyttäviä pelihetkiä suhteellisen kattavan ja monipuolisen pelivalikoiman parissa. Kasino muistuttaa paljon sisarkasinoaan (21.com), mutta sinänsä se ei ole huono asia, sillä myös 21.com kasino on saanut paljon kiitosta pelaajiltaan. Plussaa tämä nettikasino saa myös anteliaasta tervetuliaistarjouksestaan, joka sisältää sekä 500€ bonusrahaa että jopa 500 ilmaiskierrosta. Näin suuri tervetuliaistarjous ei ole lainkaan itsestäänselvyys, etenkään rekisteröitymisvapailla kasinoilla, jotka ovat usein luopuneet tervetuliaisbonuksista täysin.\nKaiken kaikkiaan kyseessä on laadukas sivusto, jolla pelaaminen onnistuu moitteettomasti myös mobiilissa. Suomalainen sivusto, verovapaat voitot ja suomenkielinen asiakaspalvelu takaavat myös kotimaisten pelaajien viihtyvyyden.


Koronan vaikutukset osuvat etenkin nuoriin vastavalmistuneisiin - Katri Kulmuni\nOnneksi olemme nähneet palvelusektorilla merkkejä myös paremmasta. Pakkolomalla oli enimmillään yli 170 000 suomalaista, mutta nyt määrä on noin puolet tästä.\nTeollisuuden osalta olen äärimmäisen huolissani, tiedämme tilauskirjojen perusteella, että syksyllä näemme takaiskuja tuotannossa.\nNuoret tulee tämän kaiken keskellä ottaa erityisesti huomioon.\nNäköalattomuus jo työuran alkuvaiheessa on henkilökohtainen tragedia. Myös koko yhteiskunnan kannalta tulisi tilanne välttää.\nKäsittelemme taloutta huomenna alkavassa Keskustan puoluejohdon, ministeriryhmän ja eduskuntaryhmän työvaliokunnan kesäkokouksessa Nokialla. Nostamme myös nuorten tilanteen keskusteluun.\nPalkkatukea parjataan, mutta oikein kohdennettuna uskon, että se on ihan toimiva väline väliinputoamisten ehkäisemisessä.\nMyös kunnat voivat tässä toimia. Monissa Suomen kunnissa on tavoite tarjota jokaiselle nuorelle mahdollisuus kesätöihin. Koronan vuoksi tämäkin on ollut aiempaa vaikeampaa.\nEnsimmäisellä kesätyöllä on suurempi merkitys kuin ensin arvaammekaan.


#helmikorvakoruvallankumous - Homevialaura\nOlen päivittänyt tätä sivua koko päivän jännityksessä! Ihana ja tärkeä asia, ja kaiken lisäksi todella kaunis koru. Kiitos Laura!\nIhana Roosa, kiitos kaikesta, inspiroimisesta ja fiilistelystä! Olen todella onnellinen, jos pidät lopputuloksesta. <3\nIhan mahtavaa, hienolla asialla olette liikkeellä koko porukka!\nKiitos kaunis Johanna! Olen todella iloinen, että koette asian tärkeäksi. Tämä on ollut upea työstää yhdessä kaikkien naisten kanssa.\nMä tilaan nämä itselleni ja kummallekin tytölle. ❤\nMiten ihana vastaanotto. Kiitos paljon Jenni sinullekin hengessä mukana olemisesta!\nTodella hieno juttu Laura! Aivan mahtavaa! :) Koru on tosi kaunis ja ajatus sen takana niin tärkeä.\nKiitos tuhannesti, Suvi! Se, että olet hengessä mukana, merkitsee minulle tosi paljon. :) Aihe on tärkeä ja tarvitsi selkeästi tulla käsitellyksi.\nAivan paras vallankumous! Kiitos!\nKiitos itsellesi, Sanna! Arvaa ilahdunko, kun tämä merkitsee teillekin niin paljon.\nHei aivan loistava kampanja! Nostit tärkeitä asioita esille naistenpäivän kirjoituksessa, se puhutteli ja sain siitä oivalluksia suhteessa omaankin tyyliini, joka on viime vuosina hioutunut paljonkin klassikoiden ympärille ja suht rajattuun värimaailmaan. Tästä kampanjastakin tulee vaan tosi hyvä mieli, koska se on just näin kuten kirjoitat ja huomaan nyökytteleväni joka lauseen päätteeksi! :D Hieno juttu monella tapaa, 2 korua lähti tilaukseen, itselle ja tyttärelleni!\nKiitos sydämeni pohjasta, Maria! En varmastikaan olisi lähtenyt toteuttamaan projektia, jos en olisi naistenpäiväkirjoituksesta huomannut, miten monella on samanlaisia kokemuksia ja tuntemuksia. Olen siis todella kiitollinen siitä, että jaoitte kokemuksianne silloin ja jaatte nyt. Hyvänmielenkampanja tämän kuuluu ollakin, positiivinen muistutus siitä, mitä kaikkea pikkumustien pinnan alla on. ;) Kiitos osallistumisesta! <3\nIhanat leidit <3\nMä just yksi päivä mietin mun 90v asiakkaan kanssa sitä miten vaikka Suomessa ollaan hyvin menty eteenpäin naisten asemassa ja miehetkin tekevät kotona töitä yms. Ei naisen euro ole sitli vielä tasoissa.\nItsekkin siihen herkästi lankean että alan luomaan mielikuvia pukeutumisen suhteen, mutta en niin isoja kuten luonteenpiirteet yms. Vaan enemminkin saatan ajatella vaikkapa punk-henkisesti pukeutuneen tosiaan tykkäävän punkista. Ja oman buutseja käyttäneen K:n ekan kerran tavatessani arvasin myös hänen musiikkimakunsa ja mielenkiinnon kohteensa. Nahkatakkinen, tatuoitu ja hieman gangsterin näköinen mies ei ollutkaan räväkkä tai villi pahapoika, vaan rauhallinen ja tosi ystävällinen. En edes tiedä miten mun ajatukset lähti harhailemaan puolisoon.. :D Mutta hyvää keskiviikon jatkoa <3\nKiitos! <3 Suomessa on menty ihan mielettömästi eteenpäin. Toivonkin, että naistenpäivä olisi myös juhlistus sille, miten paljon olemme jo saaneet aikaan. Vielä on totta kai tekemistä, mutta suunta meillä Suomessa on enemmän kuin oikea. Muualla maailmassa taas tasa-arvo on monessa maassa ja maanosassa edelleen huolestuttavalla tasolla. Sen takia minulle oli tärkeää ottaa tähän mukaan Naisten Pankki, joka tekee töitä tasa-arvon eteen siellä, missä sitä kaikista eniten tarvitaan. Usein pukeutumisesta saakin osviittaa siihen, mistä ihminen tykkää ja millainen hänen elämäntapansa on. Mutta juuri kuten sanoit, johtopäätöksiä luonteesta tyylin perusteella on vaikea tehdä. Siksi minusta jokainen ihminen ansaitsee tulla kohdatuksi omana persoonanaan. Lempeäksi paljastunut "gansterisi" on ihana esimerkki. :) Aurinkoisia terkkuja!\nLoistavaa, että joku pitää rohkeasti klassista tyyliä esillä! Olet tyyli siskoni!\nItse en näe tulevaisuudessa mitään muuta vaihtoehtoa pukeutumiselle kuin klassisuus ja ajattomuus. Koska se on ekologisesti kestävä tapa pukeutua. Pikamuoti on so last season!\nEn tiedä korujen tilaamisesta vielä, koska minun koru warderobissa on jo kaksi rannekorua ja ne ovat toistaiseksi hyvin riittäneet. Mutta käyttäessäni helmikorvakoruja muistutan itseäni, että en ole ainoa!\nHienoa työtä naisten hyväksi!\nKiitos Jenny, sain valtavasti iloa ja voimaa kommentistasi! Olen ihan samaa mieltä siitä, että ajattomuus on tulevaisuuden tyyli. Niin se ei tietenkään mene, että kaikkien pitäisi pukeutua klassiseen tyyliin pikkumustiin ja trensseihin, vaan löytää omassa tyylissään vuodesta toiseen kestävät klassikot. Yhtä hyvin klassikko voi olla rockhenkinen nahkatakki tai romanttinen vintage-mekko. Out on ainoastaan fast fashion -kulutus, trendit, jotka ovat pinnalla sen vajaa puoli vuotta. Samasta syystä en pidä ollenkaan IT-laukuista. Arvostan ihan valtavasti myös tilaamatta jättämistä! Jos korulle ei tarvetta ole, arvostamme ihan yhtä paljon ajatuksen ”allekirjoittamista” muuten ja halutessaan lahjoittaa voi myös suoraan Naisten Pankille. Kiitos vielä kannustuksesta, palautteesta ja hengessä mukana olemisesta! :)\nLoistava idea! Olen myös itse tyyliltäni klassinen ja naisellinen nainen. Välillä tuntuu, että postmoderni feminismi jopa syyllistää kaltaisiani ulkonäöstä, kauneudesta ja laittautumisesta kiinnostuneita (ja näihin rahaa käyttäviä) naisia. En ole ”esineellistetty” meikkeineni ja vaatteineni, vaan tämä on minun tyylini.\nHelmikorvakoruvallankumous on asian ytimessä; _jokainen_ saa olla oma itsensä, oli sukupuoli mikä hyvänsä ja tyyli mikä hyvänsä, moderni tai klassinen, meikitiön tai huolella meikattu. Pokkanaiseus ja feminismi eivät vaadi shokkivärejä, lyhyttä tukkaa tai kirkkaita luomivärejä. Klassinen ja hillityn tyylinen nainen on ihan yhtä rohkea ja terävä. Minua häiritsee myös se, että pokkanaisen luonteenpiirteisiin yhdistetään usein adjektiiveja kuten räväkkä, sähäkkä, suorapuheinen. Ihan yhtä hyvin voi olla herkkä, kiltti ja empaattinen. Feminismi pyrkii rikkomaan haitalliset sukupuoliroolit ja -stereotypiat, mutta tietynlaisten piirteiden korostaminen toisaalta luo uudenlaisia määritteitä ”oikeanlaiselle” feministille.\nOn hienoa, että käytät vaikutusvaltaista asemaasi bloggaajana tuomalla näin fiksun ja tärkeän asian esiin! :) Kiitos!\nKiitos todella tärkeän täydennyksen esiin nostamisesta! Minustakin feminismi on juuri sitä, että nainen saa itse päättää asioistaan. Saa jäädä kotirouvaksi, jos siltä tuntuu ja siihen on mahdollisuus, tai käyttää rahaa itseensä, jos siltä tuntuu ja siihen on mahdollisuus. Niin kauan kuin kyseessä on omat, sisäisistä motiiveista lähtevät valinnat, mikään ratkaisu ei ole toistaan parempi. Koen itsekin lauttautuvani täysin itseni takia. Minun on yksinkertaisesti parempi olla sisäisesti ja henkisesti, jos olen siistiytynyt, kun lähden jonnekin.\nOlen täysin samaa mieltä ja kyllästynyt siihen, miten eniten ääntä pitäviä pidetään aina automaattisesti rohkeampina. Itse asiassa oma kokemukseni on päinvastainen, että usein äänekkyyden taustalla on huono itsetunto. Jonkinlainen pakko olla koko ajan esillä, kun itsestään on epävarma. Itse koen olevani juuri tuollainen toisenlainen esimerkki, jonka annoit: kiltti, herkkä ja diplomaattinen, mutta myös äärimmäisen vahva, joka ei tarpeen tullen pelkää puolustaa itseään ja muita. Mikä ulospäin saattaa näyttäytyä joillekin altavastaavan roolina tai ujona luonteena, ei minulle ole ollenkaan sitä, vaan sitä, että olen sinut itseni kanssa ja että olen löytänyt jonkinlaisen henkisen rauhan, jossa ei tarvitse esittää yhtän mitään muuta kuin on. Voin sanoa mitä vain kenelle vain, mutta en vain yksinkertaisesti aina vaivaudu, koska aina ei kyseinen seura tai aihe kiinnosta. ;) Perus introvertti mikä introvertti.\nNäistä on todella tärkeää puhua, kiitos vielä kun toit fiksussa kommentissasi tärkeitä täydennyksiä esille! Kärsin jokin aika sitten pientä identiteettikriisiä siitä, haluanko edustaa blogimaailmaa sellaisena kuin se nykyään on. Sen jälkeen aloin ajatella asioita toisin: minunhan nimenomaan kannattaa hyödyntää mahdollisuus kirjoittaa itselleni tärkeistä asioista. Juuri kuten sanoit, tämä ennen kaikkea oli sellainen. :)\nWau, hienoa, tätä kannatan ja oli tilattava, kiitos! Olen itsekin moneen kertaan miettinyt, miten kivaa on olla uncool ja silti onnellinen :D Ettei tarvitse pukeutua erikoisesti, saa tykätä Antti Tuiskusta (jo uran alusta lähtien) ja tehdä HR-hommia pörssiyrityksessä.\nIhana uncool (ja silti varmasti cool) Tiina! Juuri näin. ;) Tärkeintä on olla sinut itsensä kanssa, eikä miettiä, mitä muut ajattelevat. Sitä paitsi luonteen kiinnostavuus ei koskaan ole musiikimauista tai työpaikoista kiinni. Lämmintä viikonloppua ja kiitos tuhannesti, kun olet mukana!\nHieno kampanja ja kaunis koru!\nHelmikorut ei ole omaa tyyliäni (oon se ”kirkkaat värit, farkut, nahkatakki ja rääväsuu”-tyttö), mutta täysi virtuaalikannatus sille, että jokainen saa olla pokkanainen omalla tavallaan ja taidanpa käydä laittamassa vastaavat roposet Naisten pankkiin, ettei jää pelkäksi sanahelinäksi.\nSuuri kiitos Anna! Henkinen mukana oleminen on kaikista tärkeintä eli lämmin kiitos virtuaalikannatuksestasi. <3 Olipa hienoa kuulla, että kampanja vetosi sinuun, näennäisesti erilaiseen naiseen. Tämä oli upea palaute, koska juuri se on toiveeni, että tämä kampanja yhdistäisi naisia yli tyylirajojen. Omat ystäväni esimerkiksi ovat varsin heterogeenisen näköisiä, enkä osaa kuvitella, että minä suhtautuisin ennakkoluuloisesti heidän tatuointeihinsa tai he minun helmikoruihini. Kiitos paljon, jos lahjoitat Naisten Pankille. Luulen, ettei tämä minullakaan jää viimeiseksi tempaukseksi – niin tärkeästä toiminnasta on kyse.\nHienolla asialla olet! Mun värikoodini vaatetuksessa on musta-valkoinen-harmaa kesät talvet. Toisinaan heittäydyn riehakkaaksi ja sotken sekaan beigeä!\nKäytän paljon pellavaisia vaatteita ja kaapissani lähes kaikki on yhdisteltävissä keskenään.\nTyylini ei ole klassinen, vaan aavistuksen boheemimpi, työajalla business-twistiä helmikorvakoruista:):) Vaikka värimaailmani vaatteissa on noin rajoittunut, en silti koe jääväni statement-pukeutujien jalkoihin. Rohkeus ja elämästä nauttiminen ei ole synonyymi fast fashionille.\nPearl Revolution on todella upea juttu. Tykkään. Ja laitan pari rannekorua tilaukseen kummitytöilleni.\nKiitos palautteesta, se merkitsee paljon! Sitten vaatekaapissasi on ihan samat värit kuin minullakin. Ja myös sama kapselivaatekaappiajatus. Rauhallisissa ja neutraaleissa vaatteissa on se hyvä puoli, että kaikki sopivat keskenään yhteen niin tavallisella työviikolla kotona kuin matkalla. Kiva, että omasi on boheemilla twistillä. ;) Juuri näin, minäkään en lainkaan koe jääväni jalkoihin, mutta koen, että monet räväkästi pukeutuvat kokevat meidän jäävän. Sen takia koin niin tärkeäksi muistuttaa siitä, että näin pukeutuminen todella on oma, itsevarma valinta, eikä mikään pakotettu välivaihe siihen asti, kunnes rohkenemme alkaa pukeutua räväkästi. :D\nTämä on nimenomaan upea juttu teidän reaktioidenne takia. Ilman keskustelua ja kommentteja en olisi tajunnut, että tämä on näin tärkeä teema ja näin tarpeen tulla muistutetuksi. Todella tärkeää tämä on myös tyttärien ja kummityttöjen takia. En kestä ajatusta siitä, että yksikään luonteeltaan ja temperamentiltaan rauhallisempi tyttö kokee itsensä vähempipätöiseksi, jos ei hänen olemuksensa ”huuda”. Todellinen pokkanainen on pienestä pitäen sellainen, että käyttäytyy juuri niin kuin käyttäytyy. Kiitos tuhannesti, että olet mukana ja ihanaa viikonloppua!\nToivepostaus: koruni - Homevialaura sanoo:\n[…] Punotut helmirannekorut ovat vuosia vanhat Urban A:sta, tupsulliset itse suunnittelemani ovat #Helmikorvakoruvallankumous-koruja. Ainoa sormukseni on […]\nIhanaa joulua ja lämmin kiitos tuesta Naisten Pankille! - Homevialaura sanoo:\n[…] kiitoksen haluan sanoa myös toisesta asiasta. Nimittäin arvatkaa mitä: keräsimme yhdessä #Helmikorvakoruvallankumous-rannekorun myötä Naisten Pankille huikeat 741 euroa. Tällä summalla korun mahdollistanut […]\n« Ihanin pieni kesälöytö\nSuburban-rouvan kotikahvilassa »


Suurperheellistä elämää: Kesä vaiko syksy\nOn ollut viime aikoina hieman epävarmaa kumpiko kausi on menossa. Mutta eiköhän se kesä ole ja pysy, on ainakin helteitä taas luvattu. Hieman huonoon kohtaan nämä kylmät nyt tulivat, kun on ollut tuon vitosen uimakoulu. Alkoi viikko sitten maanantaina ja silloin vielä paistoi ja järvivesikin oli tosi lämmintä +22 asteista. Tänään Järviveden lämpötila oli enää +16 astetta, että nopeasti ja paljon on laskenut. Hirveä tuuli kun on käynyt.\nMeillä alkoi osittain jo arki, kun isäntä lähti eilen töihin. Että Nyt täytyy taas sumplia ja kulkea joka paikkaan ilman toista aikuista ja ilman apua. No eiköhän se jo minultakin suju, mutta nopsaan sitä tottui, ettei tarvi pärjätä yksin. Lapsilla alkaa koulu tasan kolmen viikon päästä. Eilen ostettiin reput esikolle ja vitoselle ja vaatteita kakkoselle.\nKaveripulaa tuntuu potevan moni muksu meidänkin perheessä, vaikka noita sisaruksia onkin, niin silti...naapurissa kun ei asu yhtään kaveria, joten ei voi vain poiketa kaverille tai kaveria hakemaan. Aina on kyydeistä kiinni. Ja näkyypä nuo menot menevän aika ristiinkin. Silloin kun meille sopii niin kaverille ei sovi ja päinvastoin. Ja kun niitä vaihtoehtoja ei ole paljoa, kun kavereita ei kellään ole montaa. Se on täällä maalla asumisen huonoja puolia, kun porukkaakin on vähemmän. Vitonen on ihan innoissaan kun uimakoulussa on saanut kaverin, harmi vain että sekin kaveruus on aika lyhkäinen, kun uimakoulua on jäljellä enää kolme päivää. Mutta hauska on huomata kuinka nuo kaveruudet muodostuu, nytkin vaihtoehtoja on monta ja yhtäkkiä yhden kanssa sujuu tosi hyvin :)\nItselläkin on vähän sellainen kaveripula....\nPitäkäähän huolta itsestänne ja toisistanne.\nsuvi 23. heinäkuuta 2013 klo 15.18\nsammaa oon minäki pohtinu,niin syksyisiä kelejä pitänyt...\nharmi tuo kaveri-homma,onneksi on kuitenki sisaruksia <3\nKupla 24. heinäkuuta 2013 klo 16.30\n<3 mä oon sun kaveri <3\nMiia 24. heinäkuuta 2013 klo 20.05\nKiva <3 some kaveri. Mutta tarttis myös kaveria IRL ;)\nKupla 25. heinäkuuta 2013 klo 21.02\nKerkeles, mä tuun käymään, tää on lupaus :D Ja sää kans tännepäin, ei tää matka nyt niin pitkä ole....


Lopeta itsepetos ja panosta välipaloihin – 5 vinkkiä | Pauli Reinikainen | Blogit | Iltalehti.fi\nUsko tai älä, moni meistä lihoo väärin valittujen välipalojen takia. Aterioiden välillä on helppo antaa itselleen periksi. Työmatkalla on kiva napostella suklaapatukkaa tai voisilmäpullaa. Ikävä kyllä tällainen välipalatottumus näkyy pian vyötäröllä.\nVälipalan tarkoituksena on pitää aineenvaihdunta käynnissä ja paikata kovin nälkä ilman turhia kaloreita.\nOlen koonnut seuraavaan listaan omia suosikkejani. Osa niistä on lisäravinteita, mutta älä kavahda. Niistäkin löytyy hyviä ja laadukkaita vaihtoehtoja, jopa kohtuuhinnalla.\nLista on tarkoitettu innoittamaan sinut, hyvä lukijani, kohti terveellisempiä välipalatottumuksia. Parhaimmillaan välipala on yksinkertainen ja edullinen. Joskus pelkkä banaanikin riittää.\nCashew-pähkinöiden pitäisi kuulua jokaisen itsestään huolehtivan ihmisen ruokavalioon, paitsi jos kärsit allergioista. Cashew-pähkinöissä on paljon rasvaa, mutta onneksi tyydyttymätöntä eli elimistölle hyvälaatuista. Cashew-pähkinöissä on lisäksi muun muassa proteiinia, magnesiumia ja seleeniä.\nTämä kombo tarjoaa proteiinit, kuidut ja vitamiinit samassa paketissa. Moni meistä kavahtaa maitorahkan makua, mutta tuoreilla marjoilla yhdistelmästä saa jopa herkullista. Itse käytän mustikoita, puolukoita ja vadelmia, mutta valitse marjat oman makusi mukaan.\nAteriankorvikkeella on omissa korvissani huono kaiku. Onneksi tarjolla on myös hyviä vaihtoehtoja. Itselleni ateriankorvike ei ole päivittäinen välipala. Juon yhden annoksen niin päivinä, jolloin olen syönyt tavallista huonommin ja tarvitsen kokonaisvaltaisen ravintobuustin esimerkiksi pari tuntia ennen harjoitusta.\nTakavuosina menestynyt kehonrakentaja Marko Savolainen on lähtenyt mukaan lisäravinnebisnekseen ja tuonut Supermass-tuotenimellä varustettuja tuotteita markkinoille. Olen nyt kokeillut sarjaan kuuluvaa ateriankorviketta kuukauden päivät. Valmiste vie nälän mukavasti, maku ei ärsytä ja hinta on kohtuullinen. Juomaan ei ole lisätty sokeria, mistä kiitokset. Proteiinisekoitus on koottu maidosta ja kananmunasta. Jauheessa on lisäksi kuitua, mct-öljyä ja jopa vihanneksia.\nKananmunaa juotavassa muodossa\nEn kuulu niihin, jotka sekoittavat kananmunat tehosekoittimeen ja juovat sellaisenaan. Rocky-tyylin sijaan olen mieltynyt Laitilan uuteen smoothie-valmisteeseen, jossa kananmunan laadukas proteiini on hyvänmakuisessa muodossa. Tällainen juoma on helppo ottaa mukaan. Yhdessä annoksessa proteiinia on 40 grammaa, joten purkin voi kuluttaa hyvin vaikka kahdessa osassa päivän aikana.\nAmbronite on superfoodiksi luokiteltava lisäravinne, jonka ideana on korvata kokonaan tavallinen ateria. Tuote sisältää 18 orgaanista raaka-ainetta, muun muassa pinaattia, kookosta, mantelia, omenaa ja hyvälaatuista suolaa. Ambronite ei siis ole varsinainen välipala, mutta sellaisena olen itse sitä käyttänyt.\nOlen kokeillut Ambronitea nyt muutaman viikon ajan. Jauhepussien kanssa toimitetaan Ambroniten sekoituspullo, jossa jauhe sekoittuu kohtalaisen hyvin. Maku ei ole paras mahdollinen, ja sitä kannattaakin ryydittää esimerkiksi banaanilla tai marjoilla. Toinen haaste on hinta: 8 euron kerta-annos on lähes lounaan hintainen. Toisaalta ravintoarvot ovat loistavat ja pieninälkäiselle tuote voi hyvinkin toimia lounaan korvikkeena.\nAvainsanat ambronite, ateriankorvike, cashew, kuntopiiskuri, laitilan, lisäravinne, maitorahka, ravitsemus, välipala\n← Etsitkö terveyden tasapainoa? Tässä oma tarinani\nMihin tarvitaan naisten kuntosaleja? →


Mila Teräksen kolumni: Kasvurauhaa myös teineille – keppihevosharrastus haastaa vallitsevaa käsitystä leikin ikärajoista - ESS.fi\nKun olin melkein viisitoistavuotias, pakkasin barbikokoelmani laatikkoon. Olin vuosien ajan keräillyt harvinaisiakin nukkeja ja niiden tarvikkeita sekä valmistanut niille vaatteita. Koska olin lähdössä rippileirille, minusta kuitenkin tuntui, että minun kuului siirtyä vaiheeseen, jossa ei enää leikitty. Muistan päivän haikean ja vääjäämättömän tunnelman. Kuvitteellisiin maailmoihin uppoutuminen oli ollut minulle luontevaa. Se oli ollut vastapainoa koulun ja muiden vastuiden täyttämälle arjelleni.\nNuket olivat olleet minulle hahmoja leikkitodellisuuksissa, ja niiden avulla olin pohtinut elämää ja ihmisten välisiä suhteita. Ja mistä muusta elämässä loppujen lopuksi on kyse kuin suhteista toinen toisiimme? Barbia on siis syytä pitää yhtä arvokkaana kuin jotakin toista supersankarilelua.\nAnnoin myöhemmin barbikokoelmani omille lapsilleni. Hevosharrastajina he kuitenkin innostuivat enemmän keppihevosista. Vaatehuoneemme on jo ajat sitten muuttunut keppihevostalliksi.\nTeinityttöni kavereineen hyppivät keppareillaan taitavasti hyvin korkeitakin esteitä. Leikin maailma on heidän harrastuksessaan vielä läsnä. Ihailen tyttöjen rohkeutta ja suoranaista radikaaliutta olla välittämättä asioiden keinotekoisista ikärajoista. On myös upeaa seurata, miten taitavasti he ompelevat uusia keppihevosia ja niille tarvikkeita.\nKeppihevoset ovat Suomessa iso ilmiö, joten niille on selvästi ollut tilausta. Tuntuu kuin keppareita harrastavat tytöt ja nuoret naiset vähät välittäisivät heihin kohdistetuista odotuksista ja paineista.\nHe määrittelevät identiteettinsä itse ja ottavat harrastuksensa avulla tilaa ilolle, rentoudelle ja luovuudelle.\nSuomessa arvostetaan lapsen nopeaa kasvua aikuiseksi ja itsenäistymistä kotoa. Miksi ihmeessä? Teini-ikäisen kuoren alla on lapsi, joka on usein hämmentynyt nopeista muutoksistaan.\nTeini-ikään osuu valtavia kehityshaasteita. On otettava kaiken kasvun myllerryksen keskellä askeleita kohti itsenäistä elämää. Se ei ole helppoa varsinkaan nykymaailmassa, jossa arvostetaan suorittamista ja vallitsevien standardien mukaista kiiltokuvaelämää sosiaalisessa mediassa.\nLeikkiä on siis syytä tukea. Olisi hölmöä osoittaa elein tai sanoin, että mielikuvituksen käyttö olisi tietyssä iässä lapsellista tai että tietylle sukupuolelle perinteisesti kuuluneet leikit olisivat toisia arvokkaampia. Lapset ja nuoret tutustuvat leikin avulla sisäiseen maailmaansa, harjoittelevat elämää ja saavat lisää itseluottamusta. On myös aiheellista kunnioittaa sitä tyhjää tilaa ja joutilaisuutta, joita leikki tarvitsee.\nOnneksi tiedän, ettei leikin tarvitse kuolla koskaan. Minulle leikistä tuli lopulta tietyllä tavalla ammatti. Työni on kuvitella ja ajatella. Kun kirjoitan, olen siinä samassa lämpimässä paikassa, missä olin niinä rauhallisina iltapäivinä, kun minulla oli aikaa keksiä leluilleni tarinoita ja elämiä.\nKirjoittaja on orimattilalainen kirjailija. mila.teras@gmail.com


Vuokramökki: Rovaniemi, Maritupa ERÄKÄMPPÄ, 10834 | Lomarengas\nViihtyisä hirsinen yhden huoneen eräkämppä sijaitsee aivan Meltausjoen rannalla 80 km päässä Rovaniemeltä. Kohde on erinomainen tukikohta esim, kalastusta, metsästystä tai melontaa harrastaville. Tuvassa 2 kerrossänkyä, puukamiinalämmitys, sauna samassa rakennuksessa. Juomavesi joesta. Käyttövettä ei tutkita vuosittain, joten suosittelemme juomaveden keittämistä varmuuden vuoksi.\nERÄKÄMPPÄ: Eräkämpät soveltuvat parhaiten tukikohdaksi kalastus- vaellus- tai metsästysreissulle. Eräkämppien varustelu ja taso on usein muita lomamökkejä vaatimattomampi. Kohdetta ei esilämmitetä ennen varauksen alkua. Kämpän siivouksesta loman aikana ja jälkeen huolehtii asiakas. Pitkien etäisyyksien takia huolto ei tarkasta kämppää kaikkien asiakkaiden jälkeen. Jos kohde on saapuessasi siivoamatta tai siellä on puutteita, ota välittömästi yhteyttä kohteen huoltajaan soittamalla. Asiakkaan tulee tuoda omat lakanat ja pyyhkeet mukanaan (ei ole vuokrattavissa). Käyttövettä ei tutkita vuosittain, joten suosittelemme juomaveden keittämistä varmuuden vuoksi. Vuokrattavissa kesä-lokakuu. Meltausjoki on erämainen joki, joka tunnetaan erityisesti harjusjokena, jossa taimenetkin antavat oman säväyksensä kalastukseen. Ylempänä jokivarressa sijaitseva Unarinkönkään virkistysmetsä on myös tutustumisenarvoinen kohde. Marivaaran vuokrakämppä sijaitsee 200 m päässä. Autolla pääsee mökin pihaan kesällä. Lisätietoa alueesta: www.luontoon.fi/unarinkongas Kalastusalue: 2561 Meltausjoki, pienriista-alue: 2614 Meltaus (www.eraluvat.fi). Huom! Ajotie kämpälle on tällä hetkellä paikoitellen huonossa kunnossa, mutta ajettavissa normaalilla henkilöautolla.\nViikkohinta 520 - 563€, Viikonloppu 187 - 367€\nMika N, Syyskuu 2021\nErämökki sopii hyvin henkilöille, jotka eivät kaipaa mukavuuksia. Tosin hieman kalliinpuoleinen.\nSirpa V, Elokuu 2021\nIhana tulipaikka ulkona. Hyvät sienimaastot. Mökissä oli hyvä nukkua ja makoisat unet.


elokuu Ts dating naisten orgasmi sex shop donna suomi 24 seksi raakel. Kalu Kuvat Pissa Seksi, homoseksuaaliseen / Gay Org naisten iskeminen. lokakuu Suhde hyvä, seksi ei Puumanmetsästäjä kysyy miten iskeä keski-ikäinen nainen, ei hän mitään muita neuvojanne kysy, vielä vähintäin kerran päivässä, mutta kun kotimaiset naiset kuulevat iän, niin johan kaikkoavat!!!. Menomiesten Tomi Nordlund sai Frederikiltä vinkkejä naisten pokaamiseen. Menomiehet Pääaiheet. Maisema muuttui Nokialla tiistai-iltana talviseksi.\nKUINKA SAADA NAISIA! elokuu Jos siis mietit, kuinka iskeä nainen, aloita näistä: Hae tehokkaasti naisia houkuttaa. Seksi on nettideittipalstalla aina hieman kinkkinen juttu. elokuu Kolme naista kertoo, miksi seksi ulkomaalaisen miehen kanssa on Kun ikäiseni nainen haluaa seksiä, on paljon helpompi iskeä mustia. Menomiesten Tomi Nordlund sai Frederikiltä vinkkejä naisten pokaamiseen. Menomiehet Pääaiheet. Maisema muuttui Nokialla tiistai-iltana talviseksi.\nKotimaista seksiä naisen iskeminen -\nYksi konsti on tutustua naisen kavereihin ja sukulaisiin niin kyllä joku sulle antaa vinkin mikä nainen on "miehiään". Jos on tasapainoinen mies, nainen - ikä on yhdentekevä jos ajatukset ovat samalla aaltopituudella. Hän arvelee, että monen naisen motivaatio etsiä ulkomaalaista livekamera ihanat pillut on suomalaisten piirien pienuus. Ikäero ei tuntunut missään. Tietävät kyselemättä mistä nainen tykkää.\nLivejasmin naisen erektio


Virolainen: 1152. Kun presidentti kirjamessuilla ärhenteli\nLähettänyt Jyrki Virolainen klo 10/08/2018\nArvoisa Blogisti, kohta 15 blogissanne on todellinen helmi ja kertoo enemmän kuin paljon Niinistön henkilöstä.\nMeillä on presidentti, joka ei hallitse tunnereaktioita. Sehän on ollut koko Niinistön presidenttikaudet tietyn lähipiirin tiedossa, mutta mikä pahinta kukaan ei ole ottanut,halunnut tai uskaltanut tehdä julkiseksi. Mutta nyt on,koska Niinistö ”paljasti” itsensä. Niinistön presidenttikaudet loppupuolelta tulee erilainen kuin kauden alku oli. Nyt Niinistö on vapaata riistoa,joten antaa palaa. Mitä kaikkea Niinistöstä paljastuu.\nNiinistöosoittautui ” katupojaksi” joka rähisee naama punaisena kirjailijoille, joiden tiedot ovat totta. Ja katsojat taputtavat! Toivottavasti johtavat poliitikot eivät suostu enää ”vittuilun kohteeksi”; vaikka Niinistön tunnuslause on ollut Tuomiojankin mukaan, että hän vittuilee kenelle tahansa,jos hän haluaa vittuilla. Meillä on vittuileva presidentti!\nBlogistille täytyy antaa täysi tunnustus siitä, että hän on blogeissaan ja nyt Twitterissä ollut koko ajan hyvin kriittinen Niinistön suhteen!\nNaapurimaa Venäjällä ihmetystä herättää vain se, että Niinistö istuskelee yleisön kanssa kirjamessuilla portailla. Mutta tämä on vain Niinistön turhanpäiväistä populismia. Sitä on myös se,että tämänpäiväisen llmastokeskustelun seurauksena Mäntyniemen ruoho tullaan ajelemaan käsivetoisella ruohonleikkurilla. Voi kuinka jaloa ja populismia!\nIlmastonmuutosasiassa usko valitettavasti enemmän Donald Trumpiin, joka sanoi,että ”ymmärrän,että lämpötila nousee 4 % mutta mitään ei sille voi tehdä”. Äskettäin YK:ssa pitämänsä puheen yhteydessä Saulille selvisi, että on helpompaa ryhtyä ärjymään ja simputtamaan alaisia heikompia kuin puhua mustasta hiilestä!\nKiina, Venäjä, USA ,Intia, Saksa, Puola jne ovat maita,jotka vähät välittävät ”mustan hiilen” käytön lisääntymisestä!\nJoku ilkeämielinen ja Niinistön shit-listalle haluava voisi kysyä, miksi tp ei käyttänyt veto-oikeuttaan äskettäisen muotovirheen sisältäneen perustuslain muutoksen yhteydessä, vaan tyytyi lähinnä tuulettamaan ikeniään jollain mitäänsanomattomalla lauselmalla. Lainmuutos olisi aivan hyvin voitu palauttaa uuteen valmisteluun ja säätää se oikeassa järjestyksessä.\nJos Niinistö on herkkähipiäinen, niin kyllä kohukirjan kirjoittajankin pitäisi pientä presidentillistä piikkiä kestää.\nSuomi on Arktisen neuvoston puheenjohtajamaa ensi vuoden toukokuuhun asti.\nSauli Niinistö haluaa, että toukokuussa 2019 Suomessa pidettäisiin neuvoston huippukokous, jonne saapuisivat mm. Donald Trump ja Vladimir Putin ja hän saisi toimia kokouksen isäntänä ja paistatella julkisuuden valokeilassa Trumpin ja Putinin rinnalla.\nIlmaston lämpenemiselle tuollainen huippukokous ei ei tietenkään voisi yhtään mitään.\nSuora kansanvaali ei näyttäisi sopivan presidentin vaalitavaksi, ei Amerikassa eikä Suomessakaan. Presidentti kai tarkoittaa "edessä istuvaa", ei käytävällä rahvaan parissa.\nKatsoin keskustelutilaisuuden videoklipin YLE:n nettisivuilta (kesto n. 50 min). Skorpionin väite että Niinistö ei hallinnut tunteitansa tilaisuudessa kun puolusti itseään Nurmen ja Mörttisen kirjassa esitettyjä väitteitä - joiden todenperäisyydestä emme ole aina tietoisia koska lähteinä ns. toisen käden tietoa, kohtaan, on liioiteltu. Uskoisin, että jos kuka tahansa meistä olisi joutunut astumaan "Niinistön saappaisiin" ja puolustautumaan, tunnereaktiot ihmetyksestä ärtymykseen olisivat nousseet esille.\nSale on a)oppinut Putinilta liikaa, b) ei ole päässyt enää sänkiäisille tai c) ollut krapulassa.\nJostainhan se johtuu.\nPolitiikan tutkimisessa suhtaudutaan suurella varauksella nimettömien lähteiden käyttöön. Anonyymien lähteiden käyttö journalismissa on sen sijaan nykypäivää ja johtaa, ikävä kyllä, siihen, että keskustelu kääntyy lähteen uskottavuuteen ja paikkansapitävyyteen.\nPolitiikka on raakaa valtapeliä ja alhaisin mahdollinen motiivi on aina todennäköisin motiivi.\n"presidentti-instituution kannalta olisi hyvä, jos hän malttaisi pitää mölyt mahassaan, asettua arvostelun yläpuolelle ja keskittyä kansakaunnan kannalta todella tärkeisiin asioihin ja kysymyksiin."\nTäytyy sanoa sanoa, että blogisti on tällä kertaa täysin oikeassa! Olen arvostanut Niinistön toimintaa, mutta tämä vei pisteitä alaspäin. Niinistön vaatimuksen jälkikäteisistä kirjoista nimettömyys ilmenee, kun ajattelisi, että sama vaatimus olisi kohdistettu sanomalehtiin, täysin epädemokraattinen vaatimus.\nKyllähän se ikämiestä hermostuttaa, kun jossain vaiheessa pitäisi kertoa kansalle osatotuus Airiston Helmestä "tsaaria" loukkaamatta.\nKaipaisin blogistin valistunutta veikkausta, miksi Niinistö käyttäytyy edelleen populistisesti: toinen kausi plakkarissa ja kolmatta ei saa vaikka maassa syömiäsi. Miksi Niinistö ei nosta jalkoja pöydälle ja vetäydy vanhemman valtiomiehen - ja isän - rooliin?\nPresidentin aseman tekee ongelmalliseksi ja toisaalta mahdollistaa kaikenmoisen epäasiallisenkin kiivailun. se, ettei Suomessa tällä hetkellä ole oikeasti pääministeriä, joka olisi poliittinen johtaja. Pikkusieluinen yritysjohtajuus ei riitä valtakunnan tasolla.\nKun toimiva poliittinen johto puuttuu, niin silloin parlamentaarisen järjestelmän ulkopuolella olevan presidentin kiillottaminen mahdollistuu. Samalla sekoittuu johtaminen kokonaisuudessaan. Niinistö on Putinin mies, se tiedetään. Sipilä oli nöyrää poikaa Medvedin edessä. Tosin Sipilän ulko-ja turvallisuuspoliittinen osaaminen on Pihtiputaan mummon tasoa. Toisaalta meillä on vahva yhteistyö Naton kanssa, josta pääministeri ja presidentti yrittävät olla mahdollisimman kaukana. Näinpä sitten joku Timo Soini voi keekoilla miten tahansa. Vallan käyttäjiä meillä ei ole, on vain pikku pomottajia poliittisen vallan huipulla.\n"kun jossain vaiheessa pitäisi kertoa kansalle osatotuus Airiston Helmestä "tsaaria" loukkaamatta."\nMiksi pitäisi kertoa? Raskaasti varustetun poliisin käyttö oli nerokasta: se välitti Venäjälle viestin, että meiltä tarvittaessa pesee, mutta antoi suurvalalle kunniallisen tien perääntyä kun kyseessä oli pelkkä "talousrikostutkinta". Medvedev käytti heti tilaisuutta todeten kyseessä olevan Suomen sisäinen asia. Kansalle voi tarjota samaa selitystä.\nSitä paitsi voihan ihan oikeasti olla, että kyseessä oli yksityinen rahanpesu.\n"Kaipaisin blogistin valistunutta veikkausta, miksi Niinistö käyttäytyy edelleen populistisesti: toinen kausi plakkarissa ja kolmatta ei saa vaikka maassa syömiäsi. Miksi Niinistö ei nosta jalkoja pöydälle ja vetäydy vanhemman valtiomiehen - ja isän - rooliin?"\nMihinkäs seepra raidoistaan pääsisi...\n"Valan vannonut metsästäjä...." kirjoitti...\nErittäin näreissään olen huomannut presidentti Niinistön olleen muutamankin kerran, kun joku on hänen kuullen kriittisesti arvioinut tuomioistuinlaitosta tai tuomareita. Naamasta on näkynyt kuin ei hän Suomen presidentti olisikaan, vaan edelleen vain hovioikeudenneuvos.\nEikö ole muuta aihetta kuin Presidentti Niinistö?


Kirjoittaja Viesti Viestin aihe: Pohjois-Skandinavian vaellusreiteistä kertova kirja\nKirjoittamani tietokirja Pohjois-Skandinavian vaellusreitit julkaistaan heinäkuussa 2014. Ohessa on internetlinkki kustannusosakeyhtiö Tammen sivustolle.\nAiempi läheltä liippaa opus on jo pitkälti toistakymmentä vuotta vanha:\nUpeaa! Kuulostaa todella kiinnostavalta.\nErinomaista! Tätä olen juuri odottanut - vuosia tullut lähinnä kalareissuja heitettyä Norjassa ja vähän Ruotsissakin, mutta vaimon kanssa tekisi mieli lähteä patikoimaan ja sen suunnittelemiseksi saada lukea aiheesta ihan suomenkielellä - kouluruåtti pahasti ruosteessa...\n...Tämä oli kyllä hyvä uutinen.\nEnglannista pain katsottuna Norja on puolimatkassa Suomeen pain... mista kohtaa pitkulaista Norjanmaata kirjan sisalto "menee poikki"?\nRautatie Narvikiin voisi olla hyva (?) arvaus\nKiitos kaikille viesteilijöille! Nimimerkki 'luuppi' tiedusteli, että mihin olen vetänyt Pohjois-Skandinavian maantieteellisen etelä-/pohjoisrajan kirjassani.\nPohjoisin alue, jonka reitistöä kirjassa käsitellään on Troms ja eteläisin Vindelfjällen. Narvikfjellene kuuluu maantieteellisesti kirjan yläkolmannekseen.\nKirjoittaja Viesti Viestin aihe: Kirjani on ilmestynyt ennakkomyyntiin\nSain tietää, että kirjoittamani kirja: Pohjois-Skandinavian vaellusreitit on ilmestynyt ennakkomyyntiin. Sitä voi käydä vilkaisemassa kirjakauppojen nettimyymälöissä.\nPistin ennakkotilaukseen ihan vain siitä syystä, että joku on jaksanut kirjan kirjoittaa minua kiinnostavasta aiheesta. Toivottavasti sisältö tuo lisäarvoa ostokselleni:)\n^ Samat sanat, varaukseen meni\nIhan näin nopeasti vielä.\nOn se tuhti paketti, reippaasti yli 200 vaellusreittiä Tromsista Vindelfjälleniin. Reiteistä suurin osa on merkittyjä. Lisäksi kirjassa on noin 60 sivun osuus, jossa syvennytään Pohjois-Skandinavian vaelluskulttuuriin noin yleisellä tasolla. Suunnittelukartat ja sen sellaiset jutut löytyy myös.\nNyt on palattava takaisin oikoluvun pariin.\nLaitoin Adlibrikseen valvontaan. Siellä hintana 26,40e, vrt. Akateemisen 36,90e. Kovin iso on hintahaitari... ...mutta hyvältä vaikuttaa, odotellaan että pullahtaa painokoneesta.\nVaikka kirja ei ole vielä kirjastoihin ilmestynyt, niin ainakin etelä-savon kirjastoihin pystyy tekemään ennakkovarauksia. Todennäköisesti kirja tulee myös hommattua tulevaisuudessa omaksi, kerta tuonne kirjan esittämään alueeseen tulee reissuja tehtyä vielä useita jos terveys ja kunto suo.\nOnko ilmestymisajankohdasta tarkempaa tietoa? Heinäkuu alkaa olla kohta puolivälissään...\nPahoittelut, että vastaus on venynyt mutta olen ollut viimeiset neljä viikkoa vaeltamassa mm. Dovrefjellin ja Tafjordfjellin alueilla sekä vaelluksen jälkeen ystäväni luona Trondheimissä. Enkä siksi ole päässyt netin ääreen.\nOlen saanut informaation, että kirjan pitäisi ilmestyä ensi viikolla. En ole varma ilmestyykö se heti maanantaina eli huomenna vai vasta loppuviikosta. Nämä asiat eivät ole mun käsissä. Koitan ottaa huomenna asiasta tarkemmin selvää.


Tontut sammuu, kaikki väki nukkuu... - Helmihytti.fi / Luova hullu -blogi\nOon kerrankin ollut ajoissa joululahjojen suhteen! Yleensä menee vikoille viikoille, että saan kaikille tärkeille ihmisille joululahjat tehtyä tai ostettua. Nyt multa ei oikeastaan uuvu mikään muu kuin Roopen lahja, johon mulla kuitenkin periaatteessa on pari ideaa mietittynä.\nTavallisesti me ollaan vietetty joulua perheen kesken niin, että mukana on meidän viisihenkisen perheen lisäksi ollut mummi ja isoisä, sekä iskän sisarukset eli mun täti ja setä (joiden kanssa olin keväällä 2010 Japanissa ja huvittais matkustaa sinne uudestaan!) sekä sedän tyttöystävä (tai oikeastaan tuleva vaimo) ja lapsi. Eli kunnon jouluillallinen, sitten fiilistelyä ja lahjojen jakamista.\nJoulupukin tulo oli meidän perheessä pitkä perinne, mutta se lopetettiin jo muutama vuosi sitten, koska mun nuorin broidi on liian välkky, jotta se ”joulun taika” ja pukkiin uskominen olisi kestänyt kovin kauaa. Ja kuten joskus tossa aikaisemmin sanottu, mä uskoin pukkiin hiukan turhankin pitkään. Löysin todistusaineistoa laatikon nurkasta, kun käsiini osui jonkinlainen luonnos 10-vuotiaana (eli yhtä vanhana kuin mitä pienempi pikkubroidi nyt) kirjoittamastani toivekirjeestä…\nTänä jouluna me ollaan kuitenkin poikkeuksellisesti etelän lämmössä. Se vähän häiritsee mua, sillä olisin halunnut ”tavallisen” joulun, mutta toisaalta tiedän, että ajankohta on valittu jokaisen parasta ajatellen: kukaan ei missaa koulupäiviä tai muuta tärkeää. Ja uudeksi vuodeksi me ollaan kuitenkin jo kotona. Erikoisesta joulusta huolimatta ja iskän dramaattisesta ”tänä vuonna kukaan ei saa lahjoja!” -kailottamisesta huolimatta oon hommannut jokaiselle jotakin, ja aattelin esitellä niitä nyt tässä.\nPerinteisesti oon tehnyt kaikki lahjat itse pieniä poikkeuksia lukuunottamatta. Neulonut, tehnyt koruja, maalannut tauluja öljy- ja akryyliväreillä, tehnyt kaikenlaisia savitöitä vaaseista tuikkukuppeihin ja askarrellut kortit itse. Tänä vuonna mulla oli ensikertaa mahdollisuus (ja rahaa) tilailla asioita netistä, ja tietty mun oli pakko käyttää se tilaisuus hyväkseni! Varsinkin kun käsitöihin ei nyt abivuonna ole yhtä paljon aikaa kuin aikaisempina vuosina (sääli sinänsä). Onneksi sentään Gräsassa sai vähän savitöitä väännettyä.\nValkosavesta tehty yksinkertainen maljakko. Kuviointi tehty kaulitsemalla savilevyä pitsikankaan päällä. Päällä vaalea lasite.\nKännykän kameraan kiinnitettävä laajakuva-&makro-objektiivi! Saa nähdä sitten että miten toimii mutta odotukset on korkeella! Löytöpaikka coolstuff.fi.\nKiinan lentokentältä ostettua sveitsiläistä suklaata hauskoissa rasioissa: toiselle kultaharkko, toiselle aarrearkku.\nToivelahjana hommattu valkoinen kaulaliina, Nelly.com:sta tämäkin, kun kerta sattui olemaan alennuskuponki edellisestä tilauksesta.\nValkosavesta tehty pyöreänmallinen rasia. Vähän kiikkerä mutta aika hauska siitä loppujen lopuksi tuli, vaikkei tota tehdessä oikeen inspiraatio kukkinutkaan. Kuviot enkopemaaleilla, päällä väritön lasite.\nIfolor-kirja, aiheena mun Kiinan opintomatka (jonka kustannuksiin mummi ja isoisä välttämättä tahtoivat rahallisesti osallitua). Tilasin näitä oikeastaan kaksi versiota, jotta on omaankin kotiin muistoksi. Ajatuksena oli, että mummille ja isoisälle on mukavampi katsoa näitä kuvia ihan konkreettisessa mallissa, kuin esimerkiksi tietokoneen ruudulta (eipä ne paljon tietokonetta muutenkaan käytä). Sivumäärä on 60 ja sisältö käsittää lähinnä suuria ja tarkkoja kuvia, sekä paikoitellen joitain selventäviä kuvatekstejä. Oon tosi tyytyväinen, tää onnistu tosi hyvin!\nYritin tänä vuonna pitää kaikki lahjat sekä kohtuullisen kokoisina että hintaisina. Usein käy niin, että kun oon säätäny itteni lahjojen ”bongaa&osta” -vaihteelle, löydän ja keksin vielä valmiiden lahjojen päälle paljon uusia siistejä juttuja, jotka huutaa mulle kaupan hyllyiltä ”mä niiin sopisin sun bestikselle/äidille/nerokkaalle pikkubroidille, ota mut!” Sitten sorrun ostamaan ja säätämään kaikkea niin, että lopputuloksena on monipuolisimmat lahjat mitä lahjojen vastaanottajat ikinä voisivat arvata. Yllättäminen on ihanaa. Mutta yksi syy yrittää hallita tätä on säästösyyt, toinen syy ihan vaan järjenkäyttö ja kolmas kohtuullisuuteen pyrkiminen. Lisäksi hommasin lahjat paljon vähemmälle määrälle ihmisiä kuin yleensä, lähinnä tämän ”erikoisen joulun” ja kaveripiirin supistumisen takia.\nVaikka mä pidän lahjojen antamisesta ihan överisti ja jopa enemmän kuin niiden saamisesta, sitä kyllä tuppaa pettymään, jos toisen osapuolen antamassa lahjassa ei ole minkään valtakunnan ajatusta, tai kun toinen ei tajua antaa lahjaa ollenkaan. Ihmiset arvostaa eri asioista, mutta yleisesti ottaen ajatus menee hinnan edelle ihan siinä missä tunnearvoakaan ei aina voida mitata misään reaalivaluutassa. Lahjojen ei tarvitse olla saman hintaisia tai yhtä hienoja tai huonoja, mutta lahjojen antamista rakastavienkin kannattaa muistaa, ettei liian voimakas yksipuoleisuus ole oikein koskaan hyvästä.\nps. Löysikö kukaan yksittäistä lempparia näiden lahjalöytöjen&-väkerrysten joukosta? Minkälaisiin lahjaratkaisuihin te tän sepostuksen lukeneet ootte ite päätyneet: itsetehtyjä lahjoja, ostettuja lahjoja, molempia vai ei kumpiakaan?\njoulu, käsityöt, ostokset, valokuvat\nSeuraavaSavinen säästöpossunorsu ja muita aarteitaNext\nOon sanaton, mun lahjat oli kaikki ihan turhan olosia muille… Ens jouluna sitten kun ei kitkutella enään opiskelijabudjetilla..!\nMulla olisi sulle tunnustus blogissani. 🙂\nCharlotta Wirén: Äläs nyt. 😀 No mut hei onneks joka vuos tulee uus joulu! 😉\nMaria: Jee, kiitos! 🙂\nOmpas vain mukava blogi, uusi lukija ilmoittautuu 🙂\nSirpale: Kiitos ja tervetuloa vain! 🙂


Avec Ave: helmikuuta 2016\nLähettänyt Ave klo 07:21 4 kommenttia:\nOnpas hurjan moni käynyt lukemassa edellisen postauksen tuosta sairaalakäynnistäni! Kiitos myös kaikista tsempeistä ja viesteistä sekä täällä blogin että henkilökohtaisen Facebook-profiilini puolella! Onpa ihana huomata, että minulla on ympärilläni niin iso joukko rakkaita ihmisiä! ♥\nTäällä huippaus edelleen vaan jatkuu voimakkaana, mutta onneksi sain seurakseni äitini ja pikkusiskoni, jotka ovat mm. siivoilleet ja käyneet puolestani kaupassa, sekä auttaneet tekemään ruokaa. Eilen vietimme myös pienen hemmotteluiltapäivän ja kävimme ensin syömässä Passion Food & Bar:ssa ja sitten leffassa tsekkaamassa Carol. Tykkäsin elokuvasta, vaikka se olikin melko hidastempoinen ja loppuratkaisu oli melko yllättävä. Cate Blanchett on kyllä niin lumoava näyttelijätär, että hänen vuokseen katsoisin leffan kuin leffan. :D\nSitten asiaan! Oscar-päivä on vihdoin koittanut! Tai no täällä Suomessahan saamme odotella vielä aamuyöhön, mutta minä lasken sen vielä sunnuntaiksi. Olen tässä muutaman viime päivän aikana koittanut pikavauhtia kiriä kiinni gaalakaveriani Jania, ja yrittänyt katsoa vielä niin monta ehdokaselokuvaa, kuin olen suinkin vain pystynyt. Näiden joukossa ovat olleet The Danish girl, Room, Carol, Joy sekä Spotlight. Jo aiemmin olen nähnyt mm. elokuvat Mad Max: Fury road, The Martian, Star Wars: The Force awakens, Inside Out, Hateful eight sekä The Revenant. Melko kattava katsaus siis, ja jo näiden pohjalta olen valmis antamaan veikkaukseni kultaisen Oscar-pystin saajista, vaikka moni elokuva onkin vielä näkemättä. Tässä tulevat joka tapauksessa omat arvioni voittajista:\nTässä kategoriassa vahvin ennakkosuosikki lienee The Revenant, mutta itse taidan sittenkin kallistua Spotlightin puoleen. Myös Big Shortia on veikattu voittajaksi, ja se on esimerkiksi Episodi-lehden suosikki. Näiden kolmen välillä taistelu lienee siis tiukin, mutta Spotlightissa kokonaisuus oli kaikkein parhaiten hallussa, joten veikkaukseni menee sille.\nVeikkaan, että Alejandro G. Iñárritu toistaa viimevuotisen voittonsa ja nappaa pystin tällä kertaa The Revenantista.\nTämän on pakko mennä The Revenantille. Pysäyttävistä lähikuvista aina eeppisiin maisemiin, tämä elokuva oli yksinkertaisesti kaunis. Kuvaajanahan on jo Birdmanista tuttu, Iñárritun luottomies Emmanuel Lubezki.\nMelkein tekisi mieleni veikata tähän herrat ja rouva Pete Docter, Meg LeFauve ja Josh Cooley elokuvasta Inside Out.\nVaikka pidänkin Nick Hornbyn teoksista, menee veikkaukseni silti Emma Donoghuelle elokuvasta Room.\nGo Team Leo! Olen tosin nähnyt näiden ehdokkaiden roolisuorituksista vain kolme viidestä, mutta en oikein usko Matt Damonin tai Bryan Cranstonin yltävän palkintopallille saakka. Michael Fassbenderkin hieman epäilyttää, vaikka loistava näyttelijä onkin. Eddie Redmayne oli kyllä Tanskalaisessa tytössä aivan ilmiömäinen, mutta olen vahvasti sitä mieltä, että DiCaprio on vihdoin ja viimein oscarinsa ansainnut! Vaikka edes sen vuoksi, että roolilleen omistautunut näyttelijä söi kuvauksissa raakaa biisoninmaksaa ja kalaa, vaikka onkin kasvissyöjä! :D\nNäistä Saoirse Ronanin roolisuoritus on ainoa, jota en ole vielä nähnyt. Tälläkin uhalla veikkaan pystin menevän Brie Larsonille, joka on ollut tässä kategoriassa vahvoilla aina Golden Globe-voitostaan lähtien, ja onkin napannut kaikki pystit muissakin elokuva-alan gaaloissa. Jennifer Lawrence oli Joyssa jopa pienoinen pettymys, enkä kyllä muutenkaan tykännyt kyseisestä elokuvasta. Charlotte Rampling kyllä vakuutti roolissaan ristiriitaisena vaimona, mutta ei kuitenkaan mielestäni aivan oscarin arvoisesti. Ainoa potentiaalinen kilpailija naispääosapalkinnosta on mielestäni Cate Blanchett, mutta silti veikkaukseni menee tällä kertaa Larsonille elokuvasta Room.\nTästä kategoriasta olen nähnyt vain kaksi roolisuoritusta viidestä, joten veikkaukseni menee Sylvester Stallonelle ihan puhtaasti vain aiempien gaalojen perusteella.\nNäistä rooleista olen nähnyt neljä viidestä, mutta mieleni tekisi silti veikata tähän se ainoa, jota en ole vielä nähnyt: Kate Winslet. Luulen, että tiukin taisto tuleekin Katen ja Alicia Vikanderin välillä, ja aiemmissa gaaloissa palkinnot ovat menneet näiden naisten kesken aika lailla tasan. Jännittävää!\nTätä ei tarvitse edes epäillä, voiton vie vuorenvarmasti Inside Out.\nParas vieraskielinen elokuva:\nTämäkin on varma valinta: Son of Saul.\nTähän veikkaan Amya. Ihan sillä kuuluisalla "mutulla" vaan.\nTämä on vaikea valinta, sillä ehdokkaina on erittäin näyttäviä elokuva. Tämän soisin menevän Mad Max: The Fury Roadille.\nJuuri oman tähtensä Hollywoodin Walk of Famelle saanut Ennio Morrecone on veikkaukseni elokuvasta The Hateful Eight.\nNyt menee kyllä ihan villinä veikkauksena Spectren Writing's On The Wall.\nParas maskeeraus ja hiukset:\nTämä on vaikea valinta, sillä Carol ja Mad Max olivat upeita puvustukseltaan, mutta oma veikkaukseni menee kuitenkin The Danish Girlille.\nVeikkaamatta jäivät nyt kategoriat parhaasta lyhytelokuvasta, parhaasta lyhytanimaatiosta, parhaasta lyhytdokumentista, parhaasta äänityksestä, parhaasta äänitehosteista ja parhaasta leikkauksesta, mutta keskittymiskykyni on jo ihan lopussa ja oloni sen verran kehno, että lopetan tähän. Palataan sitten huomenna voittajien pariin! :)\nJännittävää Oscar-iltaa kaikille yökukkujille!\nLähettänyt Ave klo 17:57 2 kommenttia:\nTunnisteet: elokuvat, Oscar-gaala, ystävät\nKulunut viikko ei ole mennyt aivan kuten eräässä suomenruotsalaisessa askarteluohjelmassa. Olin nimittäin juuri kaksi päivää keskussairaalassa pisteltävänä, tökittävänä, kuvattavana ja tarkkailtavana. Päädyin sairaalaan monen mutkan kautta, ja tämä koko tapahtumaketju sai alkunsa viikko sitten perjantaina.\nMikäli et tykkää lukea sairaalajuttuja, niin kehotan lopettamaan tähän. :) Olen itse nimittäin erittäin herkkä kaikkeen lääketieteeseen liittyvän suhteen, varsinkin jos niissä on mukana neuloja. Hyhhyh. Haluan kuitenkin kirjoittaa koko tarinan tänne, kun se on vielä tuoreessa muistissa. Sitä paitsi tämä tarina ei ole vielä täysin ohi, joten voin joutua vielä palaamaan tähän myöhemmin. Varoituksen sanaset: pitkä teksti luvassa!\nSaavun töihin normaalisti perjantaiaamuna. Työpäiväni alkaa aina saapuvan postin käsittelyllä, jonka aikana seison n. puolen tunnin ajan sivupöydän ääressä ja lajittelen postit. Ihmettelen, kun yhtäkkiä alan tuntemaan huimausta. Ikään kuin olisin laivassa ja keinuisin puolelta toiselle. Olen syönyt aamulla kunnon aamupalan, kuten jokaisena aamuna, mutta laitan huimauksen silti alhaisen verensokerin piikkiin. Sinnittelen kahvitauolle, jolloin syön tuplamäärän välipalaa.\nLounastaukoon mennessä huimaus ei ole vieläkään helpottanut, mutta laitan sen vielä nälän piikkiin. Eiköhän se aterioinnin jälkeen helpota, ajattelen. Huimaus kuitenkin jatkuu vaan, ja fyysisemmän työn jälkeen olo pahenee. Sinnittelen työpäivän loppuun ja suuntaan kotiin lepäämään. Eiköhän se viikonloppuna helpota, kun vain ottaa rennosti.\nHuimaus alkaa taas jo aamulla, mutta energiapuuskissani alan kuitenkin siivoamaan kämppää. Vasta laitettuani imurin takaisin kaappiin ja mentyäni suihkuun, huomaan heikotuksen palaavan. Syön ja juon paljon vettä, ja laitan tällä kertaa heikotuksen siivousvimman piikkiin.\nTapaan hannamaria-blogin Hannan iltapäiväteen merkeissä Teeleidissä. Olen varoittanut etukäteen heikotuksestani, mutta lähden silti luottavaisin mielin pyörällä kohti Lutakkoa. Istuttuani alas alkaa keinunta heti, ja jatkuu lopulta koko päivän. Huomaan välillä myös puheeni sammaltavan tai olevani muuten vain sekavassa olotilassa. Koitan muistella verenpainehistoriaani, mutta kokeissa se on aina ollut normaali. Ihmettelemme yhdessä sekä minun outoa oloani, että Hannan selkäkipuja. Voi meitä terveitä nuoria!\nUskallan uhmata räntäsadetta sekä heikotustani, ja poljen takaisin kotiin. Loppuilta menee sohvalla, eikä keinunta lakkaa edes makuuasennossa. Tommi hieroo loppuillan hartioitani ja niskojani.\nKolmas keinutuspäivä. Alan jo olla hieman huolissani. Moni kaverini on terveydenhoitoalalla, joten laitan kyselyä Facebookin puolelle:\n"Kukahan mulle osaisi kertoa, miksi huippaa ja pyörryttää jo kolmatta päivää putkeen...? Ruokani oon syönyt ja juomani juonut, enkä ole tehnyt mitään erityisen kuormittavaa. Päällä ei ole mitään uusia lääkekuurejakaan tai ruokavaliomuutoksia. Ihan hirvee olo koko ajan."\nSaan vastaukseksi saman tien liudan eri vaihtoehtoja: alhainen verenpaine, alhainen verensokeri, raudan puute, magnesiumin puute, suolan puute, liian vähäinen juonti, raskaus, flunssa, influenssa, tasapainoelimen tulehdus, korvatulehdus, niskajännitys, asentohuimaus...\nSaan paljon avuliaita neuvoja ja linkkejä erilaisiin terveysartikkeleihin. Huomaan, että usealla muullakin kaverilla on ollut huimaushistoriaa, joten vaiva ei ole aivan tavaton! Onneksi minulla on jo varattuna seuraavalle päivälle lääkäriaika, joten olen luottavaisin mielin.\nLoppupäivän ajan yritän kirjoittaa blogipostausta, mutta kirjoittaminen tuntuu vaikealta. Sanat ja rivit sotkeutuvat, katseen kohdistaminen on vaikeaa ja tekstiin tulee paljon kirjoitusvirheitä. Monet kerrat oikoluettuani julkaisen blogitekstin, mutta joudun siirtämään CIMO-harjoitteluhakemuksen täyttämisen seuraavaan päivään, sillä en pysty keskittymään.\nTyöviikko alkaa kevyesti, mutta joudun silti pyytämään työkavereilta välillä apua tietyissä töissä. En pysty kantamaan tai nostamaan mitään painavaa, mutta muutama iso paketti olisi silti saatava lähtemään vielä saman päivän aikana. Olen luottavaisin mielin siitä, että lääkärissä vihdoin selviäisi syy ja ratkaisu ongelmaani, jonka jälkeen voisin hoitaa työpäivän loppuun kunnialla. Tämän voimalla sinnittelen iltapäivän kahvitaukoon asti, jolloin lähden käymään terveyskeskuksessa.\nLääkäri mittaa verenpaineen, normaali on. Katsoo korvat, joo ei täällä näy mitään. Sitten testaillaan hieman reaktiokykyä, silmät kiinni ja sormi nenään. Joo hienosti menee. Refleksit toimii, näkö toimii. Ei oo ollu korvakipua. Ei oo ollu kuumetta. Joo tää kuulostaa ihan niskajännitykseltä, ei mitään vakavaa.\nOkei. Näillä tiedoilla lähden takaisin töihin. En siis saanut käytännössä mitään apua vaivaani, suututtaa ja itkettää. Mikäli vaiva on lihasperäinen, niin miksi en saanut lihasrelaksanttia tai lähetettä fysioterapeutille? Iltapäivällä työkaverin kanssa pakkaillaan painavia paketteja ja saadaan ne matkaan vielä saman päivän aikana. Osoitekortteja tulostaessani oksettaa ja tuntuu, että kaadun tietokoneen näppäimistölle. Heti kotiin päästyäni varaan seuraavalle päivälle hieronta-ajan. Olen taas luottavaisin mielin.\nTyöpäivä kuluu samassa keinunnassa, ja oireet muuttuvat niin, että tunnen kaatuvani jatkuvasti johonkin suuntaan. Enimmäkseen eteenpäin, mutta myös molemmille sivuille ja välillä taakse. Sinnittelen kuitenkin työpäivän loppuun, eikä päivän aikana onneksi ole tällä kertaa painavien pakettien pakkailua tai muutakaan fyysistä. CIMOn harjoitteluhaku menee umpeen, enkä ehdi täyttää hakemuksia ajoissa. Itkettää ja ärsyttää.\nOdotan ja jännitän illan hierontaa. Sen on varmasti autettava tähän huimaukseen! Saavun hyvissä ajoin Jyväskylän hierojakoululle, johon Tommi on saanut työkaveriltaan ilmaisen lahjakortin. Hieronta kestää 50 min, ja pyynnöstäni hieroja käyttää koko tuon ajan keskittyen ala- ja yläselkään, hartioihin, niskaan sekä kallonpohjalihaksiin. Olo on hieronnan aikana rentoutunut, eikä satu liikaa. Hieronnan jälkeen huippaa kahta kauheammin, mutta tämä on odotettavissa ensimmäisen hierontakerran jälkeen. Soitan Tommin saattamaan minut kotiin, sillä en pysy itsekseni pystyssä. Loppuillan tuntuu, kuin olisin vähintään yhden promillen humalassa.\nSuureksi pettymyksekseni huimaus ei ole helpottanut, ja töihin päästyäni oloni on jo kamala. Järkeilen olotilan kuitenkin johtuvan edellisillan hieronnasta, joten yritän selvitä töistä parhaani mukaan. Lounastaukoon mennessä oloni on jo niin heikko, että käteni valahtavat veltoksi ja tärisevät. Tunnen olevani aivan voimaton. Soitan terveyskeskukseen ja jään odottamaan takaisinsoittoa. Syön lounaani, vaikka välillä tuntuu, etten jaksa edes pitää haarukkaa kädessä. Lopulta saan pomolta luvan lähteä terveyskeskukseen, ja saan sieltä onneksi jo tunnin sisään päivystysajan lääkärille.\nTällä kertaa lääkäri kuuntelee tarkkaavaisesti. Testaa verenpaineen, mikä on edelleen normaali. Käydään läpi samoja testejä, mitä maanantain lääkärikäynnilläkin. Tällä kertaa sormi ei osu nenänpieleen, enkä pysty seisomaan ilman, että lähden kaatumaan johonkin suuntaan. Testataan asentohuimausta muutamalla testillä sängyn reunalla, sitä tämä ei ole. Lopulta hän lähettää minut lisäkokeisiin sairaanhoitajalle.\nEnsin tehdään EKG. Sydänkäyrä on aivan normaali. Mitataan verenpaine sekä maaten että seisten, molemmat ovat normaaleja. Hemoglobiini on kahdessa eri näytteessä 150 ja 152. Näiden tulosten saattamana menen takaisin lääkärin luokse, joka laittaa huolestuneena lähetteen labraan lisäkokeisiin. Tunnen oloni luottavaiseksi tämän lääkärin luona, hän pitää huolen, että asia selviää. Jään loppupäiväksi ja seuraavaksi päiväksi saikulle.\nSuuntaan heti aamusta labraan antamaan verinäytteet. Tällä kertaa tarkistetaan kilpirauhasarvot, suola-arvot ja luultavasti liuta muitakin näytteitä, joista en ole tietoinen. Olen erittäin neulakammoinen, joten 12 tunnin paasto yhdistettynä näytejännitykseen saa hieman pyörryttämään ja itkettämään. Onneksi näytteenotto sujuu tällä kertaa nopeasti ja mutkattomasti, ja pääsen pian mutustamaan mukaanottamaani banaania. Ostan kotimatkalla itselleni Arnold'silta lakritsidonitsin kunniaksi siitä, että selvisin verikokeesta.\nKotona makaan sohvalla ja koitan olla välittämättä huimauksesta. Katson elokuvaa, kun lääkäri soittaa aamun verikokeiden tuloksista. Verinäytteet ovat normaalit, joten seuraavaksi saan lähetteen keskussairaalaan neurologille. Käyn suihkussa, syön lounaan, nappaan matkaan puhelimen, lompakon ja avaimet ja tilaan taksin. Päätän syödä donitsin vasta sitten, kun tulen takaisin kotiin.\nPäivystysosastolla ensin tulee sairaanhoitaja, joka vie minut verhoilla erotetulle paarille ja antaa minulle sairaalapaidan ylleni. Noh, mikäs siinä, onnistuupa kokeidenotto helpommin, ajattelen. Hoitaja tekee samat testit kuin edellispäivänä: EKG, verenpaine, hemoglobiini ja verensokeri. Hoitaja ehtii jo säikäyttää minut verikokeilla, mutta palaakin pian ja toteaa, että aamulla onkin jo testattu niin laajasti, ettei vielä ainakaan tarvitse ottaa lisäkokokeita. Jään tarkkailuun kytkettynä piuhoilla EKG-laitteeseen.\nLääkäri tulee, kysyy samat kysymykset ja tekee samat testit, mitä edellispäivänä ja maanantaina. Oireiden perusteella kuulostaa niskajännitykseltä, mutta koska vaiva on jatkunut jo viikon, on syytä tutkia tarkemmin. Lääkäri käy konsultoimassa neurologia ja toteaa sitten, että olisi jäätävä osastolle yöksi tarkkailuun, ja seuraavana päivänä kuvattaisiin pää. Häkellyn, en osannut aavistaakaan, että tästä tulisi yöreissu. Oletin kotoa lähtiessä, että kävisin neurologin juttusilla, joka löytäisi vaivaan ratkaisun, ja lähtisin resepti kourassa takaisin kotiin.\nSelitän tilanteen Tommille, joka tulee töistä suoraan luokseni sairaalaan. Myös ystäväni Flora tulee suoraan luennolta. Istumme, juttelemme, odottelemme. Säännöllisin väliajoin olkavarressani oleva verenpainemittari täyttyy ilmasta ja mittaa verenpaineen. Aika kulkee hitaasti, Tommi ja Flora lähtevät etsimään kahviota ja palaavat luokseni kahvin sekä suklaakakun kanssa.\nLopulta Flora lähtee kotiin, ja pian saankin tiedon, että minut siirretään osastolle. Päädyn 2. kerrokseen kahden hengen huoneeseen, jossa on jo huonetoveri. Tommi tulee mukaani, varmistaa että tavarani ovat paikoillaan ja minulla kaikki hyvin, ja lähtee sitten kotiin. Minä jään odottelemaan iltapalaa ja koitan saada televisiota toimimaan. Onneksi on puhelimen laturi, joten roikun netissä ja whatsappailen kaverien kanssa. Pian huonetoveri viedään leikkaukseen ja jään huoneeseen yksin.\nIllan aikana mitataan vielä verenpaineet, ja iltahoitaja kyselee jo nyt rutiineiksi muodostuneita kysymyksiä huimauksen kestosta, laadusta ja voimakkuudesta. Saan särkylääkettä päänsärkyyni, joka on alkanut iltapäivän aikana ja voimistunut iltaa myöten. Yritän saada unta, mutta keinumiseltani pyörin sängyssä levottomana. Aamukolmelta huonetoverikseni tuodaan iäkäs ja höperöitynyt nainen, joka kuorsaa, yskii sekä heräilee ja höpöttelee omiaan. Nukun levottomasti koko yön.\nEnsimmäinen herätys tulee jo seitsemän aikaan, kun hoitaja tulee mittaamaan verenpaineeni. Myös mummelin luona käy hoitaja ja meteli on kova. Tunnin päästä säpsähdän uudestaan hereille, kun valot syttyvät huoneeseen ja aamupala tuodaan. Nyt on vuorossa taas uusi hoitaja, joka tarkistaa taas verenpaineen. Hän jättää täytettäväkseni magneettikuvaukseen vaadittavan esitietolomakkeen ja poistuu.\nLomaketta lukiessani kauhistun: varjoaine laitettaisiin kanyylilla kyynärtaipeen laskimoon! Paniikki iskee ja sydämeni pamppailee tuhatta ja sataa. Olen varma, että joko oksennan tai pyörryn siihen paikkaan. Kun hoitaja vähän ajan päästä tulee takaisin alan itkemään hysteerisesti ja kysyn häneltä kanyylista. Kerron pelkääväni neuloja varsinkin kyynärtaipeessa, ja kysyn, voisiko kanyylin laittaa kämmenselkään. Olen näkevinäni hoitajan ilmeessä äidillistä huolta ja lempeää sääliä, ja hän kertoo ettei varjoainetta välttämättä edes tarvitse laittaa, ja katsotaan sitä kanyyliä sitten kun on kuvausten aika. Rauhoitun, ja pystyn syömään aamupalani loppuun.\nPäivä kuluu hitaasti, tunnit matelevat. Televisio on tyhjää täynnä ja koitan tappaa aikaani roikkumalla Facebookissa ja lukemalla blogeja, mutta puhelimen näytöltä on vaikea tihrustaa pientä tekstiä. Mummelin luona käy välillä hoitajia ja lääkäri. Mummeli kyselee, että onkos lääkärillä miestä ja onko hoitaja naimisissa ja jokos se joulu meni. Myös minun luonani käy lääkäri, tutkii taas kertaalleen samat asiat ja kysyy samat kysymykset. Hänkin toteaa, että oireet kuulostavat lihasperäisiltä, mutta on kuitenkin hyvä kuvata pää varmuuden vuoksi. Huomautan myös lääkärille piikkikammostani ja hän lohduttelee, ettei varjoainetta ja kanyyliä luultavasti edes tarvitse. Pian tuodaan lounas.\nOlen juuri saanut lounaan syötyä, kun hoitaja tulee pahoitellen, että kyllä hän joutuu sittenkin minulle sen kanyylin laittamaan. Mutta se onnistuu myös kämmenselästä, ei ole pakko laittaa kyynärtaipeesta. Valitettavasti en enää ehtisi saamaan rauhoittavaa lääkitystä, sillä se ei ehtisi joka tapauksessa edes vaikuttamaan. Niinpä rohkaisen mieleni ja yritän lohduttautua ajatuksella, että kämmenselkä on silti siedettävämpi, kuin se kyynärtaive. Kun hoitaja lopulta laittaa kanyylin, itken ja huudan kovaan ääneen.\nMinut viedään paareilla odottamaan vuoroani kuvauskäytävään. Tiedustelen vielä kertaalleen, voisinko saada jotain rauhoittavaa, mutta hoitaja toteaa harmikseni, ettei enää ehdittäisi antaa. Odottelen vielä kymmenisen minuuttia, ja sitten on minun vuoroni. Itse laite ja kuvaus on minulle jo entuudestaan tuttu juttu, joten ainoa huolenaiheeni on, kuinka voin olla ajattelematta kädessäni edelleen olevaa kanyylia koko kuvauksen ajan. Hoitajat laittavat kuulokkeistani soimaan Radio Nostalgian ja yritän keskittyä musiikkiin. Tekisi mieli hyräillä laulujen mukana, mutta en varmuuden vuoksi uskalla. Jo vartin päästä kuvaus on ohi. Siirryn takaisin omaan huoneeseeni odottamaan tuloksia. Onneksi tuttu hoitaja tulee saman tien poistamaan kanyylin ja voin lohduttautua ajatuksella, että pahin on nyt ohi. Samaan aikaan mummeli viedään ambulanssikyydillä pois.\nOlen juuri ehtinyt juoda päiväkahvit ja syödä pullat, kun lääkäri tulee. Pään magneettikuvat ovat ihan normaalit, mikä on tietenkin erittäin hyvä uutinen. Samalla siis poissuljetaan kertaheitolla iso liuta mahdollisia diagnooseja: verenkiertohäiriöt, tulehdukset, kasvaimet. Jäljelle jää siis edelleen lihasperäinen niskajännitys, joten saan lähetteen fysioterapeutille sekä luvan lähteä kotiin.\nHuojentuneena kerään kamani, toivotan uudelle huonetoverille hyvät jatkot ja suuntaan kohti bussipysäkkiä. Bussiin noustessa huomaan lapun, ettei bussissa hyväksytä pankkikorttia. Paniikissa kaivelen kaikki lompakkoni kolikot. Purskahdan itkuun, kun hinnasta puuttuu 30 senttiä. Bussikuski antaa anteeksi ja rahastaa sen, mitä minulla on. Kiitän kuskia vuolaasti ja istun alas pyyhkimään kyyneleeni. Pian olen onneksi kotona.\nNiinpä kaikkien näiden testien, verikokeiden, tutkimusten ja magneettikuvien jälkeen olen taas aloituspisteessä. Toki on erittäin hyvä, että ainakin kaikki vakammat sairaudet on tarkistettu ja poissuljettu. Sitä kuitenkin kaipaisi tässä vaiheessa jotain yhtä selkeää diagnoosia, johon olisi selkeä hoitomuoto, sillä olen koko ikäni kärsinyt erilaisista epämääräisistä oireista ilman diagnooseja. Seuraavaksi menen siis tapaamaan fysioterapeuttia, ja taidan varmuuden vuoksi myös varata uuden hieronta-ajan. To be continued.\nNyt menen vihdoin syömään donitsini.\nLähettänyt Ave klo 21:48 19 kommenttia:\nOscar-gaalaan on tasan viikko, ja gaalakuume sen kuin nousee! En ole vieläkään ehtinyt (tai oikeastaan jaksanut tältä väsymykseltäni) katsoa kaikkia ehdokkaita, mutta vielä on viikko aikaa ravata elokuvissa! Erilaisia elokuva-alan palkintoja on tosin jaettu jo sen verran, että jo nyt pystyy hieman saamaan osviittaa potentiaalisista Oscar-voittajista. Ajattelin tiivistää yhteen postaukseen näistä mielestäni ne tärkeimmät: Critics' Choice Movie Awards, Screen Actors Guild Awards sekä British Academy Film Awards. Voit tarkistaa myös Golden Globe -voittajat tästä aiemmasta postauksestani.\nOlen rajannut voittokategoriat ns. top-kutoseen, sillä eri gaaloissa jaetaan palkintoja hieman eri kategorioittain. Näitä ovat siis paras elokuva, ohjaus, mies-ja naispääosat sekä mies- ja naissivuosat.\nCritics' Choice Movie Awards pidettiin 17. tammikuuta Santa Monicassa Kaliforniassa. Gaalan järjestää vuosittain Broadcast Film Critics Association (BFCA), joka on noin 250 elokuva-, televisio- ja radiokriitikon muodostama järjestö. Kyseinen gaala on järjestetty vuodesta 1995, eli tänä vuonna se pidettiin 21. kerran. Gaalassa jaetaan palkinnot sekä televisio-, että elokuvasarjoissa, joten luonnollisesti keskitymme tässä nyt ainoastaan jälkimmäiseen. Tässä siis elokuva-alan kriitikkojen valinnat:\nParas ohjaus: George Miller (Mad Max: Fury Road)\nParas miespääosa: Leonadro DiCaprio (The Revenant)\nParas miessivuosa: Sylvester Stallone (Creed)\nHieman yllättäen parhaan elokuvan palkinnon veikin Spotlight, ja ohjauksen puolestaan vei George Miller, vaikka toki itse tykkäsin Fury Roadista erittäin paljon. Spotlightia en ole vielä nähnyt, mutta se olisi tarkoitus käydä katsomassa ihan näinä päivinä. Toisaalta ehkä ihan hyväkin, ettei The Revenant ja Iñarritu puhdista pöytää ihan joka gaalassa... Muut palkinnot olivat käytännössä toisintoja Golden Globeista. Tosin siinä missä naissivuosan vei globeissa Kate Winslet, meni kriitikoiden valinta Alicia Vikanderille. Näiden kahden leidin kohdalla taistelu Oscarista lieneekin kaikkein täpärin!\nLisähuomio: tässä gaalassa annettiin palkinto myös parhaasta "näyttelijäjoukosta elokuvassa", ja tämän palkinnon vei Spotlight. Erikseen palkittiin myös paras action-elokuva, ja pystin vei luonnollisesti Mad Max: Fury Road. Lisäksi palkittiin paras nuori näyttelijä, paras mies- ja naisnäyttelijä action-elokuvassa, parhaat näyttelijät komedioissa, paras sci-fi tai kauhuelokuva, jne jne.\nTäältä voit tarkistaa täyden listan CCA-gaalan voittajista.\nScreen Actors Guild Awards järjestettiin 22. kerran 30. tammikuuta Los Angelesissa Kaliforniassa. Kyseessä on nimensä mukaisesti näyttelijöiden toisilleen antamat palkinnot. Gaalan järjestää Screen Actors Guild -näyttelijäjärjestö, ja sitä pidetään yhtenä arvostetuimmista palkintogaaloista Oscareiden ja Golden Globien ohella. Palkinnot jaetaan sekä elokuva- että televisiotyöstä. Muista gaaloista poiketen palkintoja jaetaan ainoastaan näyttelemisestä, ei esimerkiksi ohjauksesta. Niinpä mainitsen tässä ne viisi tärkeintä kategoriaa:\nParas näyttelijäkokoonpano: Spotlight\nParas miespääosa: Leonardo DiCaprio (The Revenant)\nParas näispääosa: Brie Larson (Room)\nParas miessivuosa: Idris Elba (Beasts of no nation)\nKuten ohesta näkee, on lista hyvin samanlainen CCA:n palkinojen kanssa. Tosin Idris Elban miessivuosapalkinto on raikas vaihtelu Syltyn palkintorohmuun. Tuo "paras näyttelijäkokoonpano" on myöskin toisinto kriitikoiden näyttelijäkokoonpano-kategorialle, ja onkin virkistävää, etteivät palkinnot mene joka kerta yksittäisille näyttelijöille. Toisinaan tiimityö on kaikkein parasta!\nLisähuomio: Parhaan draamasarjan näyttelijäkokoonpanon palkinnon vei iki-ihana Downton Abbey! Lisäksi palkittiin monenmoisia muita palkintoja, kuten paras stunttiryhmä elokuvassa (Mad Max: Fury Road) ja televisiosarjassa (Game of Thrones).\nKoko listan voittajista voit tarkistaa täältä.\nThe British Academy of Film and Television Arts, eli tunnetummin BAFTA on yksi tunnetuimpia ja arvostetuimpia elokuvajärjestöjä. Saman nimen alla jaetut palkinnot on jaettu vuodesta 1947 lähtien, eli se onkin Oscar-gaalan ja Venetsian elokuvajuhlien lisäksi vanhimpia vuosittaisia elokuva-alan palkintogaaloja. Tänä vuonna se pidettiin 69. kerran 14. helmikuuta. Tässä tämän Lontoossa pidetyn gaalan tärkeimmät palkinnot:\nParas elokuva: The Revenant\nParas ohjaus: Alejandro G. Iñárritu\nParas naissivuosa: Kate Winslet (Steve Jobs)\nTämä gaala oli The Revenantin juhlaa, sillä elokuva nappasi viisi palkintoa kahdeksasta ehdokkuudestaan. Huomaa, että tällä kertaa sivuosapalkinnoissa suosittiin brittejä, ja Mark Rylacen pysty olikin hienoinen yllätys.\nLisähuomio: koska kyseessä on brittien elokuvapalkintogaala, oli erikseen omat kategoriansa mm. parhaalle brittielokuvalle (Brooklyn), uudelle nousevalle tähdelle (John Boyega) sekä parhaalle brittikäsikirjoitukselle/-ohjaukselle (Naji Abu Nowar, Rupert Lloyd).\nTäältä löytyvät kaikki BAFTA-palkinnon saajat.\nNäiden jo annettujen palkintojen valossa ainakin Leonardo DiCaprion kohdalla voisin jo povata lähes varmaa Oscar-pystiä, mutta monessa muussa kategoriassa palkinnon saaja ei olekaan niin selkeä. Jokainen palkintogaala on osaltaan juuri sopivasti sekoittanut pakkaa, joten ensi sunnuntain Oscar-gaalasta tulee kyllä erittäin jännittävä!\nParhaan elokuvan pystistä taistelevat melko varmasti Spotlight ja The Revenant, ja paras ohjauskin jaetaan luultavasti näiden samojen elokuvien kesken. Naispääosan voisin melko vahvasti ennustaa menevän Brie Larsonille, mutta naissivuosasta taitaa tulla tiukka taisto Kate Winsletin ja Alicia Vikanderin välillä. Itse asiassa olen todella yllättynyt, ettei Cate Blanchett ole napannut vielä yhtään pystiä roolistaan elokuvassa Carol. Ehkä hän tekeekin oscareissa mustat hevoset? Miessivuosan vie luultavasti Sylvester Stallone, mutta veikkaan näin ihan puhtaasti aiempien gaalojen ja voittojen perusteella. Inside out on varma voittaja animaatiokategoriassa, ja luulen parhaan dokkarin pystin menevän Amylle. Kaikki Oscar-ehdokkaat löytyvät täältä.\nAiotteko itse seurata ensi sunnuntain Oscar-gaalaa? Mitkä ovat teidän veikkauksenne?\nLähettänyt Ave klo 18:15 5 kommenttia:\nHeti alkuun on huomautettava, että tästä postauksesta tulee lyhyt, sillä eihän tuolla reissussa ollut lainkaan aikaa kierrellä kaupoissa. Ostokset rajoittuivatkin lähinnä laivan tax free -löytöihin, eikä niitäkään tullut kuin pari. Mut hei, ei se määrä vaan laatu! ;)\nHåll Sverige Rent II\nNo tätähän sieltä Ruotsista nimenomaan lähdettiin hakemaan, ainakin jos minulta kysyy. Kyseessä on siis viime vuoden pinkille mukille jatkoa saanut uusi Pidä Ruotsi puhtaana -muumimuki. Myös pari kaveriani pyysi tuomaan itselleen saman mukin, joten ostin kerralla useamman. Ihmekös, kun ei niitä muita ostoksia mahtunut... :D\nTätä ripsiväriä olen himoinnut siitä lähtien, kun luin siitä vuoden alussa Kivipuuteri-blogista. Olen aiemmin käyttänyt ahkerasti Lumenen muita ripsareita, eritoten Blueberry Wild Volumea, mutta aina niistä on puuttunut se jokin. Joten kun aloin huomata tästä kyseisestä ripsarista positiivisia kokemuksia muistakin eri blogeista, halusin ehdottomasti itsekin kokeilla.\nKaupoissa tämän ripsarin hinta vaihtelee siinä 18-20 euron kieppeillä, mutta laivalla tämä oli 14 €! Ostin tämän jo menomatkalla ja se pääsi samantien testaukseen. Olisin ostanut jemmaan vielä toisen, mutta paluulaivalla Amorellalla tuote ei ollut vielä ehtinyt kaupan hyllyille. Harmi!\nTässä vertailuna omat ripseni kyseisellä tuotteella ja ilman. Joko teillä on tuotteesta omia kokemuksia? Itse kyllä tykästyin, ja taidan ostaa tätä jatkossakin.\nOhhoh, kylläpäs näytän rähjääntyneeltä näin työpäivän päätteeksi...\nViimeisenä pikku matkamuistona toin itselleni tämän ah-niin-ruotsalaisen shottilasin! Minulla on tapana ostaa yksi kiva shottilasi joka reissulta, vaikka eipä niitä shotteja tule kyllä juuri koskaan nautittua... Mut hei, onpahan hieno kokoelma! :D\nYhden päivän aikana ei kyllä paljoa ehdi shoppailemaan, ellei lähde Tukholmaan varta vasten juuri ostosreissulle. Vanhastakaupungista löysimme kivoja ja persoonallisia pikkuputiikkeja, keskustasta puolestaan löytyivät ihan samat ketjuliikkeet, mitä on täällä Suomessakin. Hintatasokin on käytännössä sama, joten ellei ole jokin tietty paikallinen merkkiliike mielessä, jättäisin ostokset suosiolla väliin. Vai mitä olette mieltä, onko Tukholma parempi shoppailukaupunki kuin esimerkiksi Helsinki?\nOih ihanaa, pitkästä aikaa vapaa viikonloppu tulossa! Kun on kaksi viikonloppua putkeen reissannut pitkin maita ja mantuja, sitä kaipaa rentoa nollausta. Saas nähdä, ehkäpä käydään vielä kerran tälle talvelle luistelemassa! :)\nLähettänyt Ave klo 16:19 6 kommenttia:\nTunnisteet: kauneus, keräily, loma, Lumene, matkustelu, muumimukit, viikonloppu\nHuhhuh, Tukholman reissusta selvitty! Pakko kyllä myöntää, että vaikka olikin ihana lauantaipäivä kaupungissa, oli tästä reissusta kyllä rentoutuminen kaukana. Lähinnä siitä syystä, että yöunet jäivät lyhyiksi, itse päivä kaupungissa oli erittäin pitkä ja kävelypainotteinen, sunnuntai meni lähinnä odotellessa ja aikaa tappaessa, ja kaiken lisäksi bussissa tuli istuttua sietokykyä kauemmin. Niinpä olimme sunnuntai-illalla kotiin saapuessamme aivan totaalisen uupuneita, ja yksi vapaapäivä olisi kyllä ollut enemmän kuin tarpeen. Ei sillä, päälliset muistot reissusta ovat kuitenkin positiivisia. :)\nKatselimme alunperin Tukholman-risteilyjä jo ennen joulua, mutta tuolloin hinta hirvitti sen verran, että päätimme lykätä reissua parempaan ajankohtaan. Kun jo täältä, täältä sekä täältä tuttu amerikkalainen ystävämme Kaitlin ilmoitti tulevansa Eurooppaan taas alkuvuodesta, päätimme sopia hänen kanssaan treffit Tukholmaan. Hän tulisi Oslosta käsin, me täältä Keski-Suomesta. Vain pari päivää ennen reissua saimme tietää myös yhteisen ystävämme Sennin olevan samaan aikaan kyseisessä kaupungissa, ja vieläpä tulevan samalla laivalla takaisin Suomeen! Mikä sattuma! :D\nNiinpä hyppäsimme viime perjantaina puoli kolmelta bussiin, ja perillä Turun satamassa olimme puoli kahdeksan aikoihin. Laivan lähtöön oli vielä reipas tunti, joten päätimme istahtaa satamassa sijaitsevaan vietnamilaiseen Kim-ravintolaan iltapalalle. Annoksissa oli mainio hinta-laatusuhde, joten mikäli haluaa päästä puolella siitä hinnasta, mitä laivan buffet maksaa, niin voin suositella lämpimästi!\nLaivana oli Viking Linen uusin tulokas, upea ja tyylikäs M/S Grace. Harmitti ihan mennä nukkumaan, sillä meidän siirtyessä unten maille alkoi ihmisiä vasta valumaan käytäville ja ravintoloihin nauttimaan laivan tarjonnasta. Meidän oli kuitenkin noustava laivasta jo aamukuuden jälkeen, joten halusimme saada mahdollisimman pitkät yöunet. Noh, ensimmäinen herätys tuli tosin jo aamuviideltä, joten se niistä yöunista...\nAamupalan jälkeen aamu alkoi valjeta.\nPuolinukuksissa ja erittäin nälkäisinä lähdimme kävelemään satamasta kohti keskustaa. Tuo kyseinen Viking Linen terminaali on onneksi lähellä vanhaakaupunkia, ja jo vartin päästä löysimme itsemme kävelemästä pimeillä ja autioilla mukulakivikaduilla. Saimme tosin todeta hyvin pian, että lauantaiaamuisin mikään paikka ei ole auki vielä aamuseitsemältä.\nYhtäkkiä haistoin tuoreen pullan tuoksun ja löysimme avoinna olevan 7-Elevenin! Pelastus, aamupalaa! :D\nPäätimme täyttää Tommin laukun meidän molempien kamoilla ja jättää sen rautatieasemalle päiväksi säilöön, joten suuntasimme kohti keskustaa. Harhailimme hetken autioilla kaduilla ja pysähdyimme Mäkkäriin lämmittelemään. Tukholmassa oli yllättävän kylmää! Lopulta löysimme rautatieaseman, johon istahdimme hyväksi toviksi. Kiire ei ollut, sillä Kaitlin saapuisi asemalle vasta kello kymmenen maissa. Niinpä kirjoittelimme rauhassa postikortteja ja tapoimme aikaa. Lopulta Kaitlinin tuttu hahmo erottui lentokenttäjunan raiteilta, josta hän saapui kaverinsa Thomasin kanssa. Siirryimme kulman taakse syömään toiset aamupalat kuin kunnon hobitit konsanaan, ja samaan aikaan seuraamme liittyi vielä Senni kaverinsa Julian kanssa. Tytöt olivat reilaamassa pitkin Eurooppaa, ja Tukholma oli reissun viimeinen etappi ennen Suomea.\nPaljon naurua, huutoa, puheensorinaa, hälinää ja hulinaa. Siinä luultavasti osuvin kuvaus meidän viime- ja toissakesäisen reissupoppoon jälleennäkemisestä. :D Oli varmaan siinä Julialla ja Thomasilla ihmettelemistä, kun me räpätädit pääsimme kunnolla vaihtamaan kuulumisia!\nKun (toiset) aamupalat oli syöty ja kahvit juotu, otimme suunnaksi jälleen vanhankaupungin. Aurinko paistoi ja päivä alkoi lämmetä. Ihmisiä oli ykskaks kaikkialla, ja aamun autiot kadut olivat muisto vain. Kuninkaanlinnan etupihalle oli tehty hiihtolatu, voiko mitään tämän ruotsalaisempaa olla olemassa!\nSiinäpä se päivä oikeastaan sitten menikin: kierrellessä Tukholman katuja. Välillä pysähdyimme syömään (Galleria Passagen, Västerlånggatan 66), sattumalta näimme kuninkaanlinnan vartijanvaihdon, ihmettelimme jättimäistä scifi-kauppaa sekä joimme liian kalliit kahvit ja päiväoluet.\nOllessamme kahvilla seuraamme liittyi myös Tukholmassa asuva serkkuni Anneli. Jatkoimme porukalla kävelyämme ristiin rastiin, ja siirryimme vanhastakaupungista takasin keskustan puolelle. Päädyimme istumaan upeaan ja persoonalliseen The Queen's Head -pubiin (Drottninggatan 108), joka on kuulemma myös Sennin lempibaari Tukholmassa. Paikka saa kyllä ehdottomasti omatkin suositteluni!\nSiinä istuskellessa nuoruudenkaverini, Nizzassa kielikoulussa kuukauden ajan huonekaverinani ollut Mirjam liittyi seuraamme, ja ehdimme vaihtaa pikaiset kuulumiset ennen kuin hänen täytyi jatkaa matkaansa. Toki nappasimme myös pakollisen ryhmäkuvan! ;)\nLopulta oli aika juoda juomat loppuun, suunnata kohti rautatieasemaa ja sanoa heipat. Kailtin ja Thomas hyppäsivät lentokenttäjunaan, me muut hyvästelimme serkkuni ja istahdimme väsyneinä Viking Linen bussiin. Olipahan päivä!\nLaivaan päästyämme hengähdimme hetken, tsekkasimme tax freen, kiersimme laivan ympäri, totesimme että Amorella ei vedä todellakaan vertoja Gracelle, ja päädyimme lopulta istuskelemaan tyttöjen hyttiin, kunnes väsymys vei voiton ja painuimme unten maille. Aamu valkeni taas aivan liian varhain, ja jo puoli seitsemältä olimme Turun satamassa. Söimme aamupalat sataman ainoassa aukiolevassa ruokapaikassa ja hyvästelimme Sennin ja Julian, jotka jatkoivat matkaa Helsinkiin. Meidän bussimme takaisin Jyväskylään puolestaan lähtisi vasta yhdeltä, joten aikaa oli aivan riittämiin ja vähän liikaakin. Päätimme kävellä keskustaan ja hieman katsella, että miltäs tämä kaupunki näyttääkään.\nKirottiin myöhäiset bussiliput ja maleksittiin pitkin loskaista Turkua väsyneinä ja sukat märkänä. Päädyimme istumaan tunnelmalliseen Fazer Café:hen, joka oli ensimmäisiä paikkoja auki sunnuntaiaamuna. Paikka täyttyi nopeasti brunssiherkuttelijoista, joka me kuitenkin päätettiin tällä kertaa jättää väliin. Sen sijaan kuivateltiin kenkiä ja juotiin rauhassa kahvit ja luettiin aamun lehdet. Aika kului niiiin hitaasti, ja kun lopulta istuttiin bussiin, oli matkantekoa silti vielä reippaat neljä tuntia edessä.\nOli kyllä puuduttavin sunnuntai pitkään aikaan! Voitte vain kuvitella, kuinka hyvin uni maistui illalla! Note to self: ensi kerralla lennetään!\nLähettänyt Ave klo 18:57 6 kommenttia:\nTunnisteet: loma, matkustelu, muumimukit, USA, ystävät


Lukijalta: Kuinka kävi kinkkurahan? Entä missä on saunalisä? | Pääkirjoitus & mielipide | Itä-Häme\nLukijalta: Kuinka kävi kinkkurahan? Entä missä on saunalisä?\nStora Ensossa on rauha ja Paperiliitolla hyvä tahto. Sopimuksen salaisuuksia ei avata.\nLokakuuna alkupäivinä Stora Enso sopi Paperiliiton kanssa ensimmäisen yrityskohtaisen työehtosopimuksen työntekijöittensä työehdoista.\nAina valpas media kertoi, että kolmivuotinen sopimus korottaa palkkoja kahtena ensimmäisenä vuonna 1,9 prosenttia ja kolmantena vuonna 0,9 prosenttia. Osapuolten neuvottelijat kehuivat kilvan toisiaan.\nJouluun oli reilut kaksi kuukautta ja paperiteollisuuden tessin päättymiseen vielä enemmän. Uskokoon ken tahtoo näin suureen joulun ihmeeseen: että Paperiliitto teki tällä hinnalla näin pitkän sopimuksen reilussa etuajassa, kun metsäteollisuuden kauppa käy kohisten.\nKauppalehti kertoi, että naapuriliitoissa tutkitaan sopimusta nyt tarkoin, mitä se on syönyt. Tutkitaan kuinka tarkoin tahansa, koskaan ei saada selville, mikä oli se hinta, jolla Paperiliitto suostui näin pieniin korotuksiin pitkästi ennen sopimuksen päättymistä.\nMillä se luopui ns. miehityssopimuksista eri työkohteissa, mitä Metsäteollisuus piti ykkösasiana paikalliseen sopimiseen siirtymisessä? Häipyikö tessistä historian hämärään kokonaan surullisen kuuluisa 5. pykälä, jonka mukaan tehtävien muuttuessa olennaisesti palkka määritellään uudelleen?\nAina ylöspäin. Ja olennainen on muutos, joka voidaan havaita. Kuinka kävi kinkkurahan? Entä missä on saunalisä?\nPaperiliitto teki tällä hinnalla näin pitkän sopimuksen reilussa etuajassa.\nJoulu on kohta jo ovella. Antoiko Paperiliitto nämä edut joululahjana?\nNäistä tuskin järjestetään koskaan infotilaisuutta. Jos neuvottelijoita öisellä kedolla paimentavat median edustajat haluavat lähteä ottamaan selvää, mitä siellä hämärissä on tapahtunut, he tuskin löytävät seimestä viatonta sopimuspakettia, vaan se on kätketty kassakaappiin pois uteliaiden silmiltä.\nTeknologiateollisuudessa sen sijaan joulurauha on kaukana, vaikka siellä tontut näyttävätkin olevan asialla. Vaikka Teollisuusliiton Riku Aallon puheessa saattaakin olla mukana tupoteatterin perinnettä, kun hän Ylen A-studiossa sanoi, ettei hän luota uuden työnantajaliiton sanaan edes sitä vertaa, että uskoisi sen ilmoittamaan jäsenmäärää, on se sellaista puhetta, jota ei ole koskaan ennen kuultu.\nHänen mukaansa työnantajaliitto on omilla toimillaan tuhonnut luottamuksen.\nJuuret järjestöjen yhdistämisessä. Siemenet tälle sotkulle kylvettiin silloin, kun Elinkeinoelämän keskusliitto runsaat 15 vuotta sitten perustettiin yhdistämällä elinkeino- ja työnantajajärjestöt.\nTällöin lähes poikkeuksetta ykköspallille nousivat elinkeinopuolen johtajat, joilta puuttui täysin työmarkkinapolitiikan ja työnantaja-asioiden tuntemus.\nNäin tapahtui Teknologiateollisuudessakin. Vankan neuvottelukokemuksen omanneen Risto Alangon ja vielä Eeva-Liisa Inkeroisenkin aikana oli vireillä jopa lupaavia kehitysprojekteja, mutta katastrofin merkit olivat ilmassa, kun seuraajaksi tuli valtakunnansovittelijan tehtävästä napattu Minna Helle, jonka suurimmat meriitit olivat Journalistiliiton juristin ja Tehyn lakkokenraalin tehtävistä.\nKun vielä Juha Sipilä oli kikyilyllään ja muilla tempauksillaan pannut työmarkkinakentän sekaisin, oli luotu pohja sille, että Helle pääsi näyttämään kyntensä. Aalto sanoi kikytuntien puolesta taistelevaa Hellettä jukuripääksi. Lähikokemus oikeusalista olisi antanut aiheen rumempaankin ilmaisuun.\nOn jokseenkin mahdotonta nähdä, mitä järkeä on ollut tässä liittojen yhdistämisen ja erottamisen piirileikissä. Asiallisesti on palattu takaisin lähtöpisteeseen monen turhan kiemuran kautta.\nKun oli olemassa työnantajaliitto ja Metalliteollisuuden keskusliitto, oli keskusliitossa suuri joukko yrityksiä, jotka eivät olleet työnantajaliiton jäseniä. Yritykset saattoivat ihan vapaasti olla jäsenenä kummassa tahansa tai molemmissa.\nTai olla liittymättä kumpaankaan. Miksi pyörä piti keksiä uudestaan?\nEi jatko paperissakaan välttämättä suju kuin heinänteko. Mitä on mielessään UPM:n hallituksen puheenjohtajalla Björn Wahlroosilla, joka uudessa kirjassaan kehuu, miten mukavaa oli kommunistina? Miksi ei pysynyt uskollisena aatteelleen kuten taistelutoverinsa Leif Salmén. Rahanhimoko turmeli viattoman mielen?\nKirja on loistavasti ajoitettu levittämään savuverhoa neuvottelujen ylle ja johtamaan median huomiota sivuun siitä, mitä tapahtuu. Operaation onnistumista osoittaa Seija Vaaherkummun haastattelu Ylen Ykkösaamussa 16.10. ja Saara Kohon haikailu seuraavan päivän Uudessa Suomessa ”kuka elokapinallisista on tulevaisuuden Björn Wahlroos?”\nToivottavasti ei kukaan. Suomi ei tarvitse tällaisia komeljanttareita.


Michael Johnson: Usain Bolt voi juosta satasen aikaan 9,4 - Yleisurheilu - Ilta-Sanomat\n"Bolt voi juosta satasen aikaan 9,4"\nMichael Johnson voitti vuonna 1996 Atlantassa 200 metrin olympiakultaa ME-ajalla.\nKuva: Doug Mills\nJulkaistu: 5.7.2012 14:41\nEntinen pikajuoksija ja miesten 400 metrin maailmanennätysmies Michael Johnson uskoo, ettei Jamaikan pikajuoksuihme Usain Bolt ole vielä näyttänyt parastaan.\nBoltin hallussa oleva 100 metrin juoksun maailmanennätysaika on tällä hetkellä 9,58. Hän juoksi ajalla voittoon vuoden 2009 Berliinin MM-kisoissa.\nJohnsonin mukaan Boltilla on edellytyksiä juosta satanen vieläkin nopeammin.\n- Jos Usain keskittyisi tosissaan ja kehittäisi tekniikkaansa, hän pystyisi luultavasti juoksemaan matkan 9,4 sekunnissa. Hänen täytyisi kuitenkin harjoitella ja saada merkittäviä parannuksia juoksutekniikkaansa, Johnson arvioi.\nJohnsonin mukaan Bolt on lajissaan ylivoimainen kilpakumppaneihinsa verrattuna.\n- Nähdäkseni hän tekee mitä haluaa. Jos hän pääsee lähtöviivalle terveenä ja ollessaan parhaimmillaan, hän voittaa joka kerta. Niin hyvä hän on.\nBolt kärsi viikonloppuna tappion maanmiehelleen Yohan Blakelle Jamaikan mestaruuskisoissa sekä 100 metrin että 200 metrin juoksussa. Johnson on vaikuttunut myös Blaken juoksijankyvyistä, vaikka pitääkin Boltia nopeampana.\n- Yohan Blake näytti, että hänellä on etulyöntiasema silloin, kun Usain ei ole parhaimmillaan. Boltilla on nyt oikeutettu haastaja. Hänen on oltava parhaimmillaan Lontoossa puolustaakseen olympiavoittoaan, Johnson kiteyttää.