Helppo kuin sunnuntaiaamu | Flirttiä ja toilettihuolia\n← Lauantain soittolista\nVieraskynä-palstan suunnittelua ja tajunnanvirtaa →\nby Flirttiä ja Toilettihuolia | maaliskuu 14, 2010 · 10.00\nTämä viikonloppu jatkuu discoperjantain ja lastenlaululauantain jälkeen leppoisasti lähinnä Dj Krushia kuunnellen. Krush on hyvää seuraa niin perjantai-iltaan punaviinipullon kanssa, lauantai-aamun siivoiluun ja sunnuntaina kuntosalille.\nDj Krushiin tutustuin amerikkalaisen ystäväni ja hänen miehensä kautta. Tutustuin heihin ollessani ylioppilaskirjoitusten jälkeisenä keväänä Ranskassa, ja olemme vieläkin melko tiiviisti yhteydessä, vaikka aika on kulunut ja me kaikki olemme kasvaneet. Nyt heillä on jo kaksi pientä lasta, ja tulevaisuudessa häämöttää mahdollinen paluu Ranskasta jenkkeihin muun perheen luo. Sen hetken koittaessa minulle tulee suru puseroon: Amerikkaan mennään tapaamaan ystäviä vieläkin harvemmin kuin Ranskaan.\nNo, ei murehdita tulevia. Joka tapauksessa, rakkaat ystäväni polttivat minulle oman kokoelma cd:n, kun oman Suomeen paluuni aika koitti kesällä kuusi vuotta sitten. Siinä levyllä oli muutama kappale Dj Krushia, ja minä ihastuin ikihyviksi. Viime aikoina hiphopin osuus stereoissani on vähentynyt aika lailla, mutta ainakin Dj Krush pysyy. Ja kevään tullen muukin rap-musiikki varmaankin tekee paluun.\nKeväistä sunnuntaita kaikille!\nP.S. Ai niin, ennen tämän kirjoittamista googletin Dj Krushia ja päädyin suomenkieliseen Wikipediaan. Siellä kuvattiin hienosti (mitä nyt vähän mutkia suoraksi vetäen) Krushin urakehitystä maailman tunnetuimmaksi hiphop dj:ksi:\nIshi syntyi Tokiossa vuonna 1962. Hän lopetti koulun kesken jo nuorena ja liittyi paikalliseen katujengiin ja myöhemmin Yakuzaan. Hän jätti kuitenkin Yakuzan ja muun rikollisuuden löydettyään parhaan ystävänsä irtonaisen sormen pöydältään.\n1980 luvulla Ishi meni tyttöystävänsä kanssa elokuviin katsomaan Wild Style -nimistä hip hop -elokuvaa. Hän sai vaikutteita elokuvasta ja päätti, että hänestäkin tulee hip hop-muusikko. Seuraavana päivänä Ishi meni ostamaan miksereitä ja muita DJ tarvikkeita. Vuonna 1987 Krush perusti Krush Posse -nimisen hip hop -yhtyeen. Tänäkin päivänä Ishi eli DJ Krush on yksi Japanin tunnetuimpia hip hop DJ:tä.\nVoi kun se olisi noin helppoa. Että sitä voisi vain päättää, että minusta tulee kirjailija ja mennä seuraavana päivänä ostamaan kirjailijatarvikkeita. Ja sitten oltais jo huipulla.\nKategoria(t): Flirttiä, Maailmalla, Musiikki


Useimmat ihmiset ovat yhtä mieltä siitä, että sellaiset sanat kuin: “Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi”, ja “Olkaa hyviä toisillenne, osoittakaa laupeutta, niin että annatte anteeksi toisillenne”, ovat hyviä suuntaviivoja elämälle. Muut uskonnot opettavat oikeastaan myös vastaavia asioita. Niin, mikä Raamatussa sitten on erilaista ja sellaista, mikä voi auttaa meitä elämässä nykyään.\nRaamattu tarttuu syntiin – itse suurimman ongelmamme juureen ihmisenä. Meidän oma tahtomme on ristiriidassa Jumalan tahtoa vastaan, ja se tekee asiat niin vaikeiksi. Ajattele Jeesuksen radikaaleja sanoja Matt. 5:29:ssä: «Jos oikea silmäsi viettelee sinua, repäise se irti ja heitä pois. Sinulle on parempi, että yksi osa ruumiistasi tuhoituu, kuin että koko ruumiisi heitetään helvettiin.»\nRaamattu tarttuu syntiin – itse suurimman ongelmamme juureen ihmisenä.\nOnko siitä jotain etua, että seuraa tätä “ajanhenkeä” henkilökohtaiseen elämään tai ylipäätään yhteiskuntaan? Päinvastoin! Kuinka monet perheet ovatkaan kärsineet uskottomuuden takia? Millaisen perustuksen laskee tällä alueella omalle elämälleen ja niille, jotka ovat lähellä ja jotka pitävät sitä esimerkkinä? Raamattu osoittaa meille, kuinka voimme saada armon Jeesuksen avulla vastustaa näitä kiusauksia ajatuksissamme, niin että voimme tulla täysin vapaiksi ja puhtaiksi!\nRaamatusta luemme Jeesuksen, edelläjuoksijamme, elämästä, joka teki meille mahdolliseksi elää elämää ilman syntiä. Hän tuli “kaikessa veljiensä kaltaiseksi” (Hebr. 2:17), ja hän oli “kaikessa kiusattu samalla tavoin kuin mekin, kuitenkin ilman syntiä” (Hebr. 4:15. Hän ei koskaan tehnyt syntiä, vaikka hän tuli kiusatuksi kaikessa niin kuin mekin!\nHän kuoli Jumalan tahrattomana lampaana, jotta me saisimme syntimme anteeksi, mutta se ei ole kaikki, mitä hän teki meille. Hän myös jätti jalanjäljet, joita meidän tulee seurata (1. Piet. 2:21). Jeesus sanoi itse: “Jokainen, joka tekee syntiä, on synnin orja…Jos siis Poika vapauttaa teidät, te olette todella vapaita.” (Joh. 8:34-36) Apostoli Paavali kehottaa: “Älköön siis synti hallitko teidän kuolevaisessa rumiissanne, niin että tottelette sen himoja.” (Room. 6:12) Kiinnostaako sinua vapaus? Vai haluatko olla synnin orja?\nLue lisää aiheesta Peter Cheetham\nKristinusko tänäänRaamattuSuuria kysymyksiäUsko\nMitä tarkoittaa “iloitkaa aina”?


Nurmeksen lukiolaisista liki 40 prosenttia on huolissaan mielialastaan\nNurmeksen lukiolaisten elämässä stressi on mukana koko ajan mutta vaihtelevasti. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) vuonna 2017 teettämän kyselyn mukaan Nurmeksen lukiolaisista noin 37 prosenttia oli huolissaan mielialastaan kuluneen vuoden aikana. Kaikista kyselyyn vastanneista vastaava luku oli noin 35 prosenttia.\nLukiolaisen Elina Räsäsen mielestä stressin määrä vaihtelee jaksosta riippuen, mutta stressiä on jonkin verran koko ajan. Hän opiskelee Nurmeksen lukiossa toista vuotta.\n– Jos monella kurssilla on paljon itsenäistä tekemistä samaan aikaan, esimerkiksi monta esseetä, se stressaa paljon, hän kertoo.\nLukion ensimmäistä luokkaa käyvät Miia Savolainen ja Veera Tuovinen sanovat, että lukio aiheuttaa paljon stressiä.\n– Stressiä tulee yksittäisistä asioista, kuten projekteista ja esitelmistä, Savolainen kertoo.\nTuovinen sanoo stressaavansa hyvistä arvosanoista.\n– Koulu vaatii myös paljon aikaa, hän lisää.\nKoeviikoilla stressiä ei ole Tuovisen ja Savolaisen mielestä normaalia kouluarkea enemmän. Stressiä on vähiten uuden jakson alussa, ja jakson edetessä stressitaso nousee.\n– Koeviikoista stressaa etukäteen, Savolainen sanoo.\nRäsäsen mielestä koeviikoilla stressiin vaikuttaa se, mitä kokeita on ja kuinka paljon niihin pitää panostaa.\n– Muuten voisin sanoa, että koeviikoilla stressiä on jopa vähemmän, Räsänen toteaa.\nUni ja lukeminen auttavat\nVeera Tuovisen mielestä stressiä vähentää parhaiten lepo.\n– Stressiin auttaa, kun nukkuu hyvin. Silloin tulee pirteänä kouluun, eikä stressiä ole niin paljon, hän kertoo.\nMiia Savolainen on samaa mieltä.\n– Toisaalta stressi vaikuttaa myös uneen, hän lisää.\nElina Räsäselle lukeminen on hyvä tapa rauhoittua. Hän kertoo myös, että aikataulun tai listan tekeminen auttaa. Päivään pitää jättää aikaa, jolloin ei tee läksyjä.\nNuorilla on myös ajatuksia siitä, miten koulussa voisi vähentää stressiä. Savolaisen mielestä opettajat voisivat tarjota opiskelijoille tukea paremmin. Helpottaisi, kun tukea ei tarvitsisi kysyä niin usein itse.\n– Olisi hyvä, että asioita ei pidettäisi koulussa itsestäänselvyyksinä, Tuovinen toteaa.\nStressistä on hyvä puhua\nLukion entinen kuraattori Sari Sorsakari sanoo, että stressaantuneen nuoren kannattaa keskustella asiasta läheisten ihmisten kanssa. Usein stressistä puhuminen esimerkiksi kavereille auttaa.\n– Esimerkiksi koeviikot voivat nostaa stressiä, eikä sitä kannata säikähtää. Joskus stressi helpottaa luonnostaan, kun stressaava asia poistuu, Sorsakari kertoo.\n– Jos tilanne pitkittyy eikä läheisille juttelemisesta ole apua, kannattaa tulla juttelemaan kuraattorille.\nSorsakari muistuttaa, että kuraattorille puhumista voi käydä vaikka vain kokeilemassa ja katsoa, onko siitä apua omaan tilanteeseen. Joskus stressin takana saattaa olla myös jokin muu asia kuin koulu.\n– Kuraattorilla on vaitiolovelvollisuus. On eri asia jutella kuraattorille kuin vanhemmalle tai kaverille. Kuraattorilla ei ole ennakko-odotuksia, Sorsakari sanoo.\nStressistä aiheutuvat oireet ovat yksilöllisiä. Sorsakari mainitsee esimerkkeinä huonon unenlaadun, ahdistuksen, jännittämisen ja riittämättömyyden tunteet. Oireet ovat niin psyykkisiä kuin fyysisiäkin. Stressiin kannattaa Sorsakarin mukaan puuttua, jotta mahdolliset lieveilmiöt jäävät mahdollisimman vähäisiksi.\n– Varhainen asiaan puuttuminen on parempi kuin se, että antaa asian olla, jolloin korjausliikkeet vievät pidemmän aikaa, Sorsakari toteaa.\nPienin päätöksin eteenpäin – Ilmastonmuutos huolestuttaa myös valtimolaisia nuoria\nIlmastonmuutos on ollut paljon pinnalla tänä vuonna, varsinkin lokakuussa hallitusten välisen ilmastonmuutospaneeli IPCC:n julkaiseman raportin jälkeen. Raportin mukaan lämpötila nousee 1,5 astetta vuosisadan puoliväliin mennessä, mikäli lämpeneminen jatkuu nykyistä vauhtia.\nMonet nuoret Valtimolla ja Joensuussa ovat huolestuneita tilanteesta. Kaksi Valtimon koulun kahdeksannen luokan oppilasta kertoo kuulleensa tilanteesta median ja koulun kautta ja pelkäävänsä seurauksia, jos tilanteelle ei tehdä jotain.\n– Ihmisten pitäisi vähentää saasteita, pitää parempaa huolta luonnosta ja roskata vähemmän, sanovat Valtimon koulun 9.-luokkalaiset Salla-Mari Nevalainen ja Enni Pelkonen.\nHe lisäävät myös, että koulussa ei opeteta asiasta tarpeeksi.\nJokainen voi vaikuttaa ilmastonmuutokseen pienillä päätöksillään, ja monet ovat myös muuttaneet tapojaan. Valtimolaisista nuorista jotkut kertovat esimerkiksi vähentäneensä lihan syöntiä ja muovin käyttöä sekä alkaneensa suosia kotimaisia tuotteita.\n– Suhtaudun ilmastonmuutokseen vakavasti, mutta en anna sen vaikuttaa koko elämääni, sanoo 19-vuotias joensuulainen Hilja Ingerö.\nIngerö kertoo yrittävänsä vähentää hiilijalanjälkeään arkisilla asioilla, kuten kierrättämisellä ja sähkönkulutuksen pienentämisellä. Hän on myös vähentänyt prosessoitujen lihatuotteiden syömistä ja tilaa lihat nykyään kotimaisilta luomutiloilta.\n– Ilmastonmuutoksen torjumisessa voisi jokainen olla edes pieneltä osalta mukana. Ihminen voi vaikuttaa siihen, mitä tulevan pitää. Kierrättäminen ja yksityisautoilun vähentäminen olisivat helppoja tapoja vaikuttaa arjessa, toteaa joensuulainen 17-vuotias Neea Paakki.\nSuomen asukasluku on pieni, joten myös kokonaispäästömme ovat maailman mittakaavassa pienet. Yksittäiset suomalaiset kuitenkin tuottavat paljon päästöjä muihin maihin verrattuna.\n– Isojen maiden konkreettiset teot ovat todella tärkeitä, mutta yhteistyöllä saadaan kunnolla vaikutettua tilanteeseen. Pienet maat ovat yhdessä isoja, sanoo Valtimon koulua käyvä 9.-luokkalainen Kiia Korhonen.\n– Ilmastonmuutokseen pitäisi herätä. Ihmiset ajattelevat aivan liian usein niin, että muut kyllä tekevät asialle jotain, lisää 9.-luokkalainen Enni Pääkkönen.\nKommentti: Ulos mukavuusalueelta\nIlmastonmuutoksesta puhutaan paljon eri paikoissa, mutta monet tahot puhuvat asioista melko dramaattiseen ja jopa pelottavaan sävyyn. Faktat aiheuttavat pelkoa, ja mediassa yritetään korostaa tilanteen vakavuutta. Valitettavan yleinen ajattelumalli on se, että toivo on jo menetetty ja asialle ei voi enää tehdä mitään.\nTämä ei ole totta, mutta totuus on se, että jos tilanne halutaan korjata, tarvitaan suuria globaaleja muutoksia. Jos tahdomme muutosta, viimeistään nyt on aika astua ulos mukavuusalueiltamme ja tehdä jotain tilanteen hyväksi.\nKouluissa ilmastonmuutoksesta opetetaan harmillisen vähän. Opetuksen pitäisi olla mielestäni laajempaa, ja asiasta pitäisi puhua kannustavammin. Samalla tulisi kuitenkin korostaa sitä, että tilanne on vakava. Asialle on pakko tehdä jotain, ja nuorille tiedon saaminen voisi auttaa.\nIhmisten tulisi miettiä tämän hetken lisäksi myös tulevaisuutta. Tämän hetken päätökset vaikuttavat suoraan tulevien sukupolvien elämään. Kun menet kauppaan, valitse ulkomaalaisten tuotteiden sijaan kotimaiset tuotteet, ja ehkäpä autolla ajamisen sijaan pyöräile tai kävele.\nAuton rattiin ennen aikojaan – "Enää ei tarvitse olla riippuvainen muiden kyydeistä"\nHeinäkuussa voimaan astunut uusi ajokorttilaki on helpottanut alaikäisenä ajokortin suorittamista. Uudistuksen myötä kriteerit lupaan ajaa ajokortti 17-vuotiaana ovat höllentyneet. Autokoulu Ajoneuvot yrittäjän Jussi Harpelan mukaan ikäpoikkeusluvat eivät kuitenkaan näy vielä kovin paljon autokouluissa, sen verran tuoreesta muutoksesta on kyse.\nYksi poikkeusluvan saaneista nuorista on nurmeslainen Paavo Korhonen. Hän kuuli luvan hakemisen helpottumisesta ensimmäisenä ukiltaan.\n– Päätin hakea, koska koulumatkani on pitkä eikä meille päin kulje julkista liikennettä. Ja helpottaahan se vanhempien työntekoa, kun ei tarvitse kuskata, Korhonen toteaa.\nTrafin nettisivuilta löytyi lisätietoa sekä hakulomake. Sitä varten haettiin koululta lausunto poikkeusluvan tarpeellisuudesta sekä kirjoitettiin lomakkeeseen omat perustelut.\nIkäpoikkeuslupa myönnettiin kuukauden sisällä. Korhosen mukaan vastauksen odottaminen oli vaikeaa.\n– Kohtuullisen lyhyessä ajassa hakemus kuitenkin käsiteltiin, hän myöntää.\nPaavo Korhonen ja Jussi Harpela ovat yhtä mieltä siitä, että poikkeus-\nluvan saaminen ei vaikuta autokoulun käymiseen mitenkään erityisesti.\n– Mitä nyt sain suorittaa kortin vuotta aiemmin. Eikä minun lakiuudistuksen myötä tarvinnut käydä teoriatunteja, sillä olen vuosi sitten suorittanut kevytmoottoripyöräkortin, Korhonen sanoo.\nKorhosen kokemuksen mukaan kovin moni ei tiedä uudistuneen lain myötä auenneesta mahdollisuudesta saada ajokortti alaikäisenä.\n– Onhan suurin osa aika ihmeissään, kun kuulevat, että minulla on poikkeuslupa, hän kertoo.\nKorhonen suositteleekin poikkeusluvan hakemista kaikille, jotka uskovat siitä olevan hyötyä.\n– Varsinkin edempänä asuvien elämää se helpottaa huomattavasti, hän sanoo.\nJussi Harpela nostaa esiin huonot julkiset liikenneyhteydet. Hän uskookin, että poikkeusluvat yleistyvät paikoissa, joissa kulkuyhteydet ovat heikot.\n– Poikkeuslupia haetaan luultavasti silloin, kun koetaan päivittäisen kulkemisen opintoihin tai töihin olevan ylivoimaisen hankalaa, Harpela pohtii.\n– Ajokortin saaminen lisää nuoren liikkumisen vapautta, mutta toisaalta merkitsee myös suurempaa vastuuta, hän jatkaa.\nPaavo Korhonen on samoilla linjoilla.\n– Enää ei tarvitse olla riippuvainen muiden kyydeistä, hän toteaa.\nNyt kun ajokortti on saatu, Korhoselle on jäänyt myös enemmän vapaa-aikaa.\n– Aamuisin saa nukkua pidempään ja iltapäivällä pääsee aikaisemmin kotiin, hän kertoo.\nYlä-Karjalan uusi kummiluokka pohti toimittajan työtä: "Toimittaja toimittaa postia"\nValtimon koulun ekaluokkalaisilta ei tarvitse paljoa kysellä, mitä he tuumivat siitä, että ovat Ylä-Karjala-lehden uusi kummiluokka. Projekti kuulostaa niin kivalta, että oppilaiden on vaikea pysyä tuoleillaan.\n– Nämä ovat todella innokkaita oppimaan. Kerrankin olimme tehneet aamupäivän tehtäviä, ja iltapäiväksi vaihtoehtona oli kuunnella tarinaa, niin nämä halusivat lisää tehtäviä, kuvailee luokan opettaja Ayla Rossander-Kilpeläinen.\nYhdessä tuumin oppilaat toteavat, että kummiluokkana oleminen kuulostaa kivalta. Hieman on hajua myös siitä, mitä toimittajan työhön kuuluu. Ossi Ovaskainen arvaa, että toimittaja tekee lehteen juttuja, ja Oskari Tamio, että valokuvatakin pitää.\n– Toimittaja toimittaa postia, Onni Kuosmanen sanoo.\nToimittajan ammatti ei kuitenkaan tunnu olevan kenellekään tulevaisuuden haaveena.\n– Ehkä se vielä tulee, kun tutustumme alaan paremmin, Rossander-Kilpeläinen arvelee.\nValtimon ensimmäinen luokka on Ylä-Karjalan historian toinen kummiluokka. Lehden ensimmäinen kummiluokka oli Porokylän koululla Nurmeksessa, mutta projekti heidän kanssaan päättyi viime keväänä, kun luokka siirtyi yläkouluun. Tarkoituksena on, että kummiluokka vaihtuu aina kuuden vuoden välein Valtimon koulun, Porokylän koulun ja Kirkkokadun koulun välillä.\nKummiluokalle on laadittu koko alakoulun käsittävä ohjelma, jossa harjoitellaan muun muassa valokuvien ottamista ja juttujen tekemistä ja tutustutaan muuten toimittajan työhön. Rossander-Kilpeläinen pitää projektia ihanana mahdollisuutena ja arvelee, että aihe varmasti kiinnostaa oppilaita.\n– Oppilaat ovat odottaneet tämän alkamista hirmu innokkaina ja oppiihan tässä itsekin toimittajan työstä, hän sanoo.\nRomanialaista hilloa ja perunavohveleita – YEZ-vaihto toi kulttuurit yhteen Potakkajuhlilla\nPotakkajuhlille elokuun lopussa saatiin kansainvälistä tunnelmaa, kun YEZ-vaihdon nuoret Romaniasta ja Suomesta osallistuivat juhliin. Nuorten pop-up-yrityksessä oli myytävänä romanialaisia hilloja ja käsitöitä sekä perunavohveleita. Myyjinä toimivat nuoret itse, ja myyntivuorojen vaihtuminen antoi kaikille mahdollisuuden osallistua.\nRomanialaisvieraat saapuivat Suomeen tiistaina 28. elokuuta, ja heidän vierailunsa kesti viikon. Viikon ohjelmaan kuului muun muassa erilaisia työpajoja sekä Suomeen ja suomalaiseen kulttuuriin tutustumista. Ohjelmaan kuului lisäksi Potakkajuhlien ajan toimivan yrityksen pyörittäminen, jonka tuotoilla rahoitetaan osa hankkeesta.\n– Olemme saaneet suunnitella viikon ohjelmaa aika paljon itse, kertovat hankkeeseen osallistuneet Meri Ollikainen ja Iiris Ruokolainen.\nNuoret ovat myös olleet itse vetämässä joitakin ohjelman osia.\n– Me esimerkiksi esittelimme Bombaa ja saunaa, Ruokolainen sanoo.\nKummankin mielestä parasta on ollutkin juuri saunominen ja uiminen Pielisessä.\nVaihtoon osallistunut romanialainen Anna-iulia Grâdinescu on pitänyt Suomesta todella paljon. Eniten hän on nauttinut kävelyistä järven tuntumassa, joita olisi saanut hänen mielestään olla enemmän.\n– Täällä on niin hiljaista ja rauhallista, aivan erilaista kuin Romaniassa, hän kertoo.\nGrâdinescu lähti mukaan hankkeeseen, sillä hän on kuullut Suomesta paljon hyvää.\n– Täällä on kaunis luonto ja ihania ihmisiä. On hienoa saada tuoda osa omaa kulttuuria tänne, ja viedä osa suomalaista kulttuuria mukana Romaniaan.\nIiris Ruokolaisen ja Meri Ollikaisen mielestä on myös ollut mielenkiintoista päästä tutustumaan toiseen kulttuuriin.\n– En ole tiennyt romanialaisesta kulttuurista aikaisemmin paljoakaan, Ruokolainen sanoo.\nTutustuminen uusiin ihmisiin on nuorten mielestä myös hyvä asia, ja vierailun aikana onkin pelattu erilaisia tutustumispelejä.\nHauskaa ja opettavaista\nAnna-iulia Grâdinescun mielestä viikko Suomessa oli hauska ja opettavainen. Työpajoissa opittiin yrittäjyyteen liittyviä asioita ja myös tehtiin käsitöitä, joita torilla oli myynnissä. Meri Ollikainen sanoo oppineensa englantia ja yrittäjyyttä sekä asioita Romaniasta.\nViimeisenä viikon ohjelmassa oli matka Helsinkiin. Grâdinescu kertoi odottavansa pääkaupunkiin tutustumista paljon.\nIiris Ruokolainen ja Meri Ollikainen sanovat odottavansa eniten syyslomaa, jolloin hankkeessa mukana olleet suomalaisnuoret pääsevät vastavierailulle Romaniaan. Ruokolainen kertoo haluavansa nähdä romanialaista luontoa.\n– Draculan linna olisi myös mielenkiintoinen, Ollikainen lisää.\n"Enemmän mahdollisuus kuin uhka" – Mediatiimin toimitusporukka vaihtui lähes kokonaan\n– Näen tämän enemmän mahdollisuutena kuin uhkana, vaikka vähän jännittääkin, miten tämä lähtee pyörimään, Riikka Hiltunen hymyilee.\nNurmeksen lukiossa toisella luokalla oleva Hiltunen on yksi Ylä-Karjalan ja Pielisen 4H-yhdistyksen Mediatiimin uusista toimittajista. Hänen lisäkseen tiimiin ovat liittyneet juuri lukiossa aloittanut Lotta Anttila, Nurmeksen yläkoulua käyvä Sanni-Siiri Nykänen ja Valtimolla koulua käyvä Siiri Hakkarainen. Vanhana jäsenenä tiimissä jatkaa sarjakuvapiirtäjä Jonna Puumalainen.\nJännityksen ja odotuksen tunteita tuntuu olevan muillakin uusilla toimittajilla, vaikka kaikilla on jo jonkinlaista kokemusta tai tietoa toimittajan työstä. Nykänen työskenteli kesällä kaksi viikkoa Ylä-Karjalassa kesätyöseteliläisenä, ja Anttila on osallistunut yhteen lehden yläkoululaisille järjestämään Toimitusvaltaukseen.\nHiltusella ja Hakkaraisella on enemmän kokemusta pöydän toisessa päässä olemisesta eli haastateltavan roolista. Sitäkin kautta tietämys toimittajan työstä on kuitenkin kasvanut.\nMediatiimiläiset tekevät kerran kuukaudessa Nuorten sivu -nimistä sivua Ylä-Karjalaan. Sivu ilmestyy vain kouluaikana. Ajatuksena on, että nuoret toimittajat tekevät sivulle juttuja nuorista ja heihin liittyvistä aiheista, mikä kannustaisi myös nuoria lehden pariin.\n– Se on hyvä ajatus, että saataisiin nuorten näkökulmaa lehteen, Nykänen sanoo.\n– Sivu on tosi hyvä idea, saadaan kiinnostavaa lukemista ja nuorille tärkeitä asioita, niin kehtaa lukeakin, Hakkarainen toteaa.\nTiimiläiset arvelevat, että aikuisillekin tekee hyvää lukea Nuorten sivun juttuja.\n– Nuoria yritetään monesti ymmärtää, mutta aina se menee pieleen. Jos tämä auttaisi siinä kanssa, Hiltunen sanoo\nFC Nurmeksen juniorit sarjavoittoon – kaudella tuli vain yksi tappio\nFC Nurmeksen juniorit ovat olleet kuluvalla kaudella vauhdissa. Vuonna 2005 syntyneiden poikien joukkue otti ja voitti oman sarjansa. Sarjavoitto varmistui viimeistä edellisessä turnauksessa.\nJoukkueessa pelaavat Otso Liimatta, Onni Romppanen ja Tiko Honkanen sanovat kauden sujuneen hyvin, vaikka yksi tappio sarjassa tulikin.\n– Se tuli varmaan siksi, koska minä en ollut silloin mukana, hyökkääjän tontilla pelaaja Honkanen virnistää.\nJoukkue on kolmikon mielestä mukava. Mukavuus tulee poikien mukaan voittamisesta ja hyvistä pelikavereista.\nJoukkueenjohtaja Antti Romppanen kertoo, että pojat voittivat sarjansa viime vuonnakin.\n– Poikien valmentaja muutti ulkomaille, ja vetovuoro on ollut paljolti pelaajien vanhemmilla. Valmennuksen syytä poikien pärjääminen ei ole ollut, Romppanen sanoo.\nPoikien pelaaminen on Romppasen mukaan mennyt eteenpäin viime kausiin verrattuna. Tällä kaudella valmennusvastuuta pääasiassa kantanut Jari Itäaho on Romppasen mukaan opettanut pojille paljon pelin levittämistä ja toisen auttamista ja avun pyytämistä.\n– Joukkuepelaaminen on kehittynyt. Viime turnauksessa ei tarvinnut muistuttaa pelin levittämisestä tai muuta sellaista, Romppanen sanoo.


Dallupojat Jali & Waldo: elokuuta 2017\nHeräät, *astut pissaan, yrität saada pennun ulos ennen uutta pissaa ja kakkaa samalla kun hypit yhdellä jalalla ympäriinsä, tulet sisälle (pentu kerkesi kyykätä jo ennenkuin ulos asti pääset), siivoat lukuisat pissat ja kakat*, käytät koirat aamupissalla (siis isomman, eihän pentu pissatuslenkillä enää mitään tee), vuoraat lattiat sanomalehdillä ja lähdet töihin. Tulet töistä, toista **. Lähdet isomman kanssa lenkille, tulet kotiin, toista ** Ja oho, huomaamattasi oletkin käyttänyt puolet vapaa-ajastasi siivoamalla kämppää tai hyppäämällä pennun kanssa ulkona (usein turhaan koska se on huomaamattasi kerennyt jo tehdä tarpeensa jonnekin nurkkaan).\nLuovutetaan 3kk ikäinen pentu. Palautus kun sisäsiisti.\nNomutta tätähän se pennun kanssa pitkälti on. Jos jotain positiivista niin pentu jää edelleen yksin kotiin työpäivien ajaksi ihan tyytyväisenä eikä ainakaan heti jää huutamaan perään. Sitä en tiedä mitä se täällä päivän aikana tekee. Tai siis tiedänpä; pissaa ja kakkaa ja repii pissapaperit ympäriinsä ja räjäyttää lelulaatikon jokaisen lelun ympäri kämppää ja todennäköisesti kiusaa Jalia. Ja luultavasti myös nukkuu, sillä vastassa on ollut oikeastaan joka kerta kun tulen kotiin haukotteleva pentu. Vielä ei ole keksinyt maistella mitään huonekaluja tai listoja, katsoo koska sen aika on.\nOngelma pennun kasvaessahan on siinä, että ikä ja unentarve tuntuu olevan kääntäen verrannollisia suureita. Kun ikää tulee lisää, unentarve vähenee, mikä samalla tarkoittaa toki aktiivista, kaikkialle kerkeävää pentua. Waldo tykkää kantaa asioita. Paljon. Mitä vaan suuhunsa saa. Waldolla onkin oma aarresaari (=peti), jonne aarteensa aina kerää. Ei se oikeastaan tuhoa (tai tämän hetkisellä purukalustolla ei vaan saa aikaiseksi), kunhan vaan kanniskelee. Pupsi on alkanut saada myös ajoittain kunnon pentuhepuleita, onneksi Jali on alkanut leikkiä Wallun kanssa niin saa osan energioistaan käyttää siihen eikä tarvitse ihan koko ajan olla vahtimassa mitä se pentu nyt on löytänyt tai mihin se pentu nyt pissaa. Ennustan meille hankalaa murkkuikää...\nPupsi on päässyt mukaan treeneihin ja on ollut autossa varsin tyytyväisenä! Muutamat ensimmäiset treenithän se huusi meidän perään, mutta nyt on ollut aivan hiljaa ja jopa nukkunut autossa. Toivottavasti pysyykin hiljaisena. Eräissä treeneissä tuli puheeksi Waldon tulevaisuuden "ura" ja sain treenikaverilta hyviä vinkkejä jäljen tekoon. Siinä aikamme pk-jäljen teoriasta keskusteltuamme tehtiin samalla puupille ensimmäinen namijälki hautumaan. Kiva kun oli osaava ihminen näyttämässä alkuun. Waldo oli kuulema oikein pätevä ensikertalainen vaikka kaivettiin se autosta juuri syöneenä ja nukkuneena jäljelle ja kyllä siitä kuulema jälkikoira leivottaisiin. Tästä innostuneena olenkin nyt tehnyt Waldolle useamman namijäljen ja kivasti on sujunut! Wallu etsii keskittyneesti ja vähän hakee jo sitä oikeaa rytmiäkin, ettei ihan koko aikaa tarvi jarrutella. Ei pyöri ylimääräisiä vaan tuhina vaan käy kun nenä on töissä. Treenikaverin mukaan on tosi taitava pieni, ei ota itseensä vaikka vähän joutuisikin jarrutella.\nAika hauskaa oikeastaan vaikka jäljen tallominen ja namittaminen 1. tuntuu idiootilta ja 2. on äärettömän rasittavaa kyykkimistä. Eikä hirveän pitkiä jälkiä edes olla tehty. Mutta koitan jaksaa tehdä nämä pohjat, kyllä se kuulema helpottaa kun tästä alusta pääsee! Waldo tykkää, sen saa aina repiä pois jäljeltä kun se sinne aina niin kovasti haluaisi takaisin ja jo lähtöä lähestyessä alkaa nenä käydä ja puupi alkaa selvästi tietää mitä on tulossa tekemään. Katotaan tulisko siitä isona pk-koira? Ja jos ei tule niin onpahan kivaa aktivointia ja uuden lajin opettelemista. Kai huomasitte muuten PK SM-kisoissa hienon dalluedustuksen metsäjäljellä? Siinä meille tavoitetta!\nJali on tehnyt rallya. Oikeastaan jopa aika ahkerasti. Oikealla seuraaminen on alkanut sujua melko kivasti eikä ole sellaista perässä laamailua. Koittanu hakea siihen vähän asennetta mukaan. Mun pitäis kovasti saada itselle selville kaikki käsimerkit ja käskysanat kun käännöksiä on se miljoona ja Jali tuntuu menevän sekaisin liian samanlaisista käsimerkeistä. Loppuu mielikuvitus. Erottelua ja käskysanojen läpiajamista siis oikeastaan, ei niinkään mitään ihan hirveän suurta tekniikkapuutetta. Yksittäiset liikkeet siis sujuu, mutta ei välttämättä erottele liikkeitä, mikä tekee radalla onnistumisesta haastavampaa. Oikealla perusasennossa takapäätreeniä pitäisi kyllä tehdä. Mutta khyllä se siitä.\nMuuten Jaltsu ei oo tehnyt muuta kuin yrittänyt sietää pentua ja opettanut sille ihan järkeviäkin asioita. Niinkun vaikka että kaikkiin asioihin ei tarvitse reagoida ja kotiin voidaan jäädä kiltisti ja ulos ei saa rynniä ilman lupaa ja hihnassa ei saa sinkoilla minne sattuu. Vitsit miten järkevä koira se osaakin olla halutessaan! Jali on myös opettanut, että metsissä on kiva viilettää siellä täällä eikä tarvi mamman jaloissa koko aikaa kököttää. Pieni puupi yrittää niin kovasti pysyä isoveljen vauhdissa :D Waldo ei ookaan nyt opetellut oikeastaan kuin arkijuttuja, töiden alkamisen jälkeen ei ole ollut energiaa treenailla pennun kanssa mitään "turhaa" tokohömppää/temppuja. Meillä on kyllä kaikki maailman aika jäljellä :)\nTunnisteet: jälki, pentu, pk, rallytoko, treeniä, video


Ammattina kirjailija: Martti Linna - Suomen Kirjailijaliitto\nSuomen KirjailijaliittoAmmattina kirjailijaAmmattina kirjailija: Martti Linna\nMartti Linna, kuva Anne Valaniemi\n”Palkintojenjakojuhlassa eräs valitsijaraadissa ollut työtön rouva tuli puheilleni ja sanoi, että olin osannut sanoittaa juuri sen, miltä hänestä tuntui astuminen työvoimatoimiston ovesta sisään. Osata sanoittaa sitä, miltä toisesta ihmisestä tuntuu – se oli jotakin pysäyttävää!”\nKirjailijan työ ei ole koskaan ollut toiveammattini, vaikka olen lukenut ja kirjoittanut viisivuotiaasta lähtien. 1990-luvun alkuvuosien laman aikana osallistuin nuorena ja vihaisena työttömänä metsätalousinsinöörinä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Työttömän tarina -kirjoituskilpailuun, ja tekstini palkittiin. Palkintojenjakojuhlassa eräs valitsijaraadissa ollut työtön rouva tuli puheilleni ja sanoi, että olin osannut sanoittaa juuri sen, miltä hänestä tuntui astuminen työvoimatoimiston ovesta sisään. Osata sanoittaa sitä, miltä toisesta ihmisestä tuntuu – se oli jotakin pysäyttävää!\n”Osata sanoittaa sitä, miltä toisesta ihmisestä tuntuu – se oli jotakin pysäyttävää!”\nVuonna 1923 syntynyt isäni taisteli kesällä 1944 Ihantalassa sodan ratkaisutaisteluissa. Muistan lapsuudestani elävästi sen, kuinka hän luki Reino Lehväslaihon noista kovista ajoista kertovaa Panssarisotaa -nimistä teosta. Isäni sai kirjan luettua, painoi sen kiinni ja sanoi: ”Juuri tuollaista siellä oli.” Juuri suurempaa tunnustusta ei kirjailija voi mielestäni työstään saada. Hienoa ammatissa on juuri se että voi tälläytyä hetkeksi toisen ihmisen nahkoihin, yrittää ymmärtää hänen silmiensä kautta maailmaa vähän eri tavalla.\nKirjoitan sekä fiktiivisiä tekstejä että tietokirjallisuutta. Kummassakin lajissa pohjatöiden tekeminen on sekä työlästä että nautinnollista. Tähän mennessä olen saanut muun muassa sukeltaa himokalastajan sielunmaisemaan, tutustua lasinpuhaltamisen saloihin sekä perehtyä kevään 1918 traagisiin tapahtumiin nykyisessä kotikaupungissani Haminassa.\nKuulun siihen lukuisaan joukkoon Suomen Kirjailijaliiton jäsenistössä, joka ei elä pelkästään kirjojensa tuotoilla. Freelancerina kynäni, mieleni ja kamerani suoltavat kaikenlaista muutakin erilaisiin tarkoituksiin. Silloin kun taloustilanne sallii minun käyttää koko päivän proosan kirjoittamiseen, taon yleensä raakatekstiä aamupäivän virkeimmät tunnit. Iltapäivällä, henkisen ja ruumiillisen kunnon kannalta välttämättömän lenkin jälkeen jatkan työtä pohja-aineiston keruussa. Vetelen samalla paperille ranskalaisilla viivoilla mieleeni juohtuvia suuntia seuraavan aamupäivän tarpeiksi.\nRomaanieni lähtökohta on tähän saakka ollut aina jokin konflikti, ristiriita joka alkaa askarruttamaan mieltäni. Se voi olla konflikti kahden tai useamman ihmisen välillä, konflikti ihmisen ja hänen ympäristönsä välillä tai konflikti ihmisen ja yhteiskunnan välillä. Rikkaus/köyhyys, rakkaus/viha, oikeudenmukaisuus/epäoikeudenmukaisuus… näitähän (kirjailijan onneksi) riittää… Kun teema on selvillä, loppu onkin raakaa työtä: ensimmäinen versio, toinen versio, kolmas versio jne.\n”Romaanieni lähtökohta on tähän saakka ollut aina jokin konflikti, ristiriita joka alkaa askarruttamaan mieltäni.”\nToki esikoisromaani Syysmarkkinat (Otava, 2005) merkitsi minulle paljon. Sukunimenihän on samalla sekä kirous että siunaus – tekee pahaa katsella, kun Väinön (ei sukua) mammutit tönivät kirjaston hyllyllä vähäpätöisempiä saavutuksiani. Silloisessa työpaikassani minua kutsuttiin Kirjailija Linnaksi jo ennen kuin kukaan tiesi minun kirjoittavan iltatöinäni romaania. Esikoisromaani antoi minulle tavallaan luvan tulla ulos kaapista – tönittäväksi.\nSuomen kieli on uskomattoman kaunista ja rikasta. Ei ole sellaista asiaa, jota ei sillä voisi ilmaista. Parhaimmillaan kirjoittaminen on tila, jossa jokin osa alitajunnasta suoltaa koneeni näytölle sellaisia asioita, joita en ole tiennyt olevan olemassakaan.\nElämä on kaikkine ristiriitoineen hyvin kaoottinen juttu. Uskon, että tarinoiden sepittäminen pystyy osaltaan järjestämään sitä edes jollakin lailla järjelliseen muotoon, selittämään syitä ja seurauksia sille miksi maailma on sellainen kuin miltä se näyttää.\n”Parhaimmillaan kirjoittaminen on tila, jossa jokin osa alitajunnasta suoltaa koneeni näytölle sellaisia asioita, joita en ole tiennyt olevan olemassakaan.”\nHanki itsellesi ammatti. Jos et viihdy siinä, hanki toinen ammatti. Vasta kun huomaat ettei sinusta kerta kaikkiaan ole mihinkään, istu pyllyllesi ja aloita kirjoittaminen.\nJokaisella kirjailijalla pitäisi olla koira, joka vinkuu niin kauan työpöydän ääressä että on pakko lähteä lenkille. Olen onnellinen siitä, että minulla on niitä kaksikin. Normaaleina, ei niin koronapitoisina aikoina lavatanssiharrastus vie minut a) mukavien ihmisten, b) hyvän musiikin ja c) keski-ikäiselle tärkeän liikunnan pariin muutamia kertoja viikossa. Suosittelen lämpimästi istumatyöläiselle!\nJoseph Heller: Catch-22. Ainoa romaani, josta tunnustan olevani kateellinen sen kirjoittajalle. Heller osaa kuoria osoittelematta mutta absurdilla huumorilla maailman turhantärkeydeltä sen keisarilliset vaatteet. Olen myös havainnut, että romaanin kantava teema pitää paikkansa: Elämässä tulee aina vastaan uusi sääntö, joka korvaa kaikki edelliset säännöt.\nStephen King: Kirjoittamisesta. Jokaiselle ammatikseen kirjoittavalle tehnee aina välillä hyvää palata työnsä perusteisiin: miksi kirjoitan juuri tällä tavalla kuin kirjoitan, miten voisin ilmaista itseäni toisin ja miten muut tätä työtä oikein tekevät? Monia kirjoittamisoppaita olen minäkin kahlannut, mutta Kingin ajatuksista olen löytänyt itselleni ja kirjoittamiselleni peilin johon usein palaan.\nPentti Linkola: Johdatus 90-luvun ajatteluun. On helppoa ivata ja vihata sellaisia sanankäyttäjiä, jotka eivät kiertele sanomansa esittämisessä. Ja toisin päin: kaikista meistä ei ole seisomaan ajatustensa takia kivitettävänä. En allekirjoita kaikkia Linkolan ajatuksia nykyisen elämäntapamme mielettömyyksistä, mutta monissa niistä on valitettavasti asiaa takana. Aikanaan yksi niistä tajunnan räjäyttäneistä lukukokemuksista.


SDP:n Eloranta ja Tuomioja: Venäjän Karjalassa teloitetuille suomalaisille muistomerkki | Sosialidemokraatit\nSDP:n Eloranta ja Tuomioja: Venäjän Karjalassa teloitetuille suomalaisille muistomerkki\nAjankohtaista 03.9.2021 14:20\nSDP:n kansanedustajat Eeva-Johanna Eloranta ja Erkki Tuomioja peräävät hallitukselta toimia Venäjän Karjalassa teloitettujen suomalaisten muiston kunnioittamiseksi ja muistomerkin pystyttämiseksi. Kansanedustajat ovat tänään jättäneet aiheesta kirjallisen kysymyksenhallitukselle.\nVuosien 1937-1938 vainoissa teloitettiin Neuvostoliitossa toistakymmentätuhatta suomalaista. Teloituksista valtaosa tapahtui Venäjän Karjalassa. Tähän mennessä Karjalasta on löydetty kaksi suurta joukkoteloituspaikkaa, Sandarmoh ja Krasnyi Bor, joihin on haudattuna yhteensä yli 1300 suomalaista. Suomalaisten lisäksi näillä joukkoteloituspaikoilla ammuttiin useiden eri kansallisuuksien edustajia.\nElorannalle aihe on hyvin henkilökohtainen, sillä hänen isoisänsä isä, kansanedustaja Evert Eloranta katosi Stalinin vainoissa 1930-luvun lopulla, eikä hänen kohtaloaan ole pystytty selvittämään.\n– Isoisäni isä, kansanedustaja Evert Eloranta toimi sisällissodan aikana kansanvaltuuskunnan jäsenenä ja pakeni perheineen Pietariin. Hän ei koskaan enää palannut Suomeen, mutta oli yhteydessä perheeseensä vielä 1920- ja 30-luvuilla. Viimeinen tieto Evert Elorannasta on vuodelta 1938. Hän on ainut Neuvostoliittoon paenneista kansanedustajista, jonka kohtalo on vielä tuntematon. On hyvin mahdollista, että myös hän sai surmansa Stalinin vainoissa, Eloranta pohtii.\n– Teloitettujen suomalaisten muistomerkeistä on ollut keskustelua jo melko pitkään – varmaankin yhtä kauan kuin hankkeesta, jossa selvitettäisiin kaikkien Neuvostoliitossa kuolleiden suomalaisten kohtalot. Yksittäiset tutkijat ovat tällaista selvitystyötä tehneet, mutta sellaista kokonaiskuvaa kuin kaikista menehtyneistä Sotasurmat 1914-1922 hankkeessa tehtiin, ei heidän kohtalostaan ole koottu. On hyvä, että tämän osalta käynnistyi viime syksynä Kansallisarkiston vetämä viisivuotinen projekti, jolta odotetaan merkittäviä tuloksia suomalaisten kohtaloiden valottamisessa, Tuomioja sanoo.\nMolemmissa teloituspaikoissa, sekä Sandarmohissa että Krasnyi Borissa on yhteisen muistomerkin lisäksi pystytetty omia muistomerkkejä eri kansallisuuksista olevien uhrien muistolle. Suomalaisille uhreille ei kuitenkaan ole pystytetty omaa muistokiveä kummallakaan joukkoteloituspaikalle.\n-Venäjän Karjalassa teloitettujen suomalaisten muiston kunnioittamiseksi esimerkiksi muistomerkkien pystyttäminen samaan tapaan kuin muiden kansallisuuksien osalta, olisi sopiva tapa, Eloranta ja Tuomioja toivovat.\n-Muistomerkkiä ei ole myöskään pystytetty niiden, yli kolmenkymmenen Neuvostoliittoon siirtyneen suomalaisen kansanedustajan muiston kunnioittamiseksi, joita teloitettiin, tuomittiin kuolemaan johtaneeseen leirituomioon tai joiden kohtalo on tuntematon. Myös heidän muistonsa kunnioittaminen olisi syytä huolehtia samassa yhteydessä, kansanedustajat toivovat.


Neljännesmiljoona hutua pakeni - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nNeljännesmiljoona hutua pakeni\nUlkomaat Julkaistu 21.10.1996 18:27\nArviolta neljännesmiljoona hutupakolaista on lähtenyt taistelujen jaloista Uviran alueen pakolaisleireiltä Itä-Zairessa, kertoi YK:n pakolaisjärjestön edustaja tänään. UNHCR:n edustajan mukaan noin neljännesmiljoona Ruandasta ja Burundista tullutta hutupakolaista on matkalla joko pohjoiseen kohti Bukavun kaupunkia tai syvemmälle Zairen sisäosiin lännessä. Kaikki Uviran alueen kaksitoista pakolaisleiriä ovat järjestön saamien tietojen mukaan tyhjillään.\n-Kaikki pakolaiset ovat lähteneet, viimeiset heistä tänä aamuna, eräs avustustyöntekijä vahvisti tänään. Pakolaisten matkaan ovat liittyneet myös monet Uviran alueen kyläläiset. YK kertoi alkaneensa evakuoida avustustyöntekijöitään Itä-Zairesta.\nKiivaat taistelut jatkuivat Uviran lähistöllä myöhään eilen Zairen armeijan ja paikallisten tutsien eli banyamulengien välillä. Banyamulenget ovat syyttäneet Zairen valtaväestöä yrityksistä ajaa heidät ulos maasta.\nAvustusjärjestöiltä tulleiden tietojen mukaan Ruandasta saapui yöllä Zairen puolelle taistelijoita, jotka hyökkäsivät armeijan asemia vastaan lähellä Goman pakolaisleirejä Ruandan rajan tuntumassa. Ruandan asevoimat kiistivät myöhemmin tiedot sotilaittensa siirtymisestä rajan yli Zaireen.\nIsrael ja PLO lykkäsivät virallisia neuvotteluja Rutskoi teki paluun politiikkaan


CBD ja koirat: Kuinka ja koska antaa koirallesi CBD:tä - NatuPet™\nCBD-tuotteissa on erilaisia ainesosia. Tärkein vaatimus niiden laillisuuden varmistamiseksi vuoden 2018 maatilalain nojalla on, että niiden on oltava valmistettu teollisesta hampusta ja niissä on oltava alle 0,3% THC:tä. Jos haluat päättää, mikä ainesosayhdistelmä on paras koirallesi, sinun tulee tuntea ero kaikkien kolmen CBD-öljytyypin välillä. Tässä on pääpiirteet:\nLaajan spektrin CBD Öljy koirille:\nSisältää 0,0% psykoaktiivista THC:tä\nSisältää laajan valikoiman kannabinoideja.\nSisältää hyvin vähän jäljellä olevia makuja ja aromeja.\nTäyden spektrin CBD Öljy koirille:\nSisältää alle 0,3% THC:tä ja pieniä määriä terpeenejä.\nSisältää täyden spektrin kannabinoideja\nMaku voi olla voimakas (kitkerä)\nCBD Isolaatti / Kristallit koirille:\nSisältää vain eristettyä CBD:tä eikä muita kannabinoideja


1.6.2017 klo 11:46\nSelvitimme jälleen kerran, mitkä ovat Suomen 250 suurinta ict-yritystä. Tällä kertaa tarkastelussa olivat vuoden 2016 tilinpäätöstiedot.\nTämänvuotinen Tivi 250 osoittaa ohjelmistoyritysten merkityksen kasvaneen. Softa-alan liikevaihto on kasvanut vakaasti vuoden 2009 pientä notkahdusta lukuun ottamatta.\nNyt ohjelmistot ovat jo Tivi 250 -yritysten kolmanneksi suurin toimiala heti it-palveluiden jälkeen. Ohjelmistoalalta löytyvät myös vahvimmat kasvajat: esimerkiksi Smartly nelinkertaisti liikevaihtonsa edellisvuoteen verrattuna.\nIt-alan tilannekuva näyttää hyvältä sekin. Kokonaisliikevaihto on kasvussa Nokian kanssa ja ilman sitä: vuonna 2016 Tivi-yritysten yhteenlaskettu liikevaihto ylsi 46 miljardiin, kun edellisvuonna liikevaihtoa oli vain 36 miljardia euroa.\nTuore Tivi 250 -selvitys sisältää tiedot Suomen 250 suurimmasta ict-yrityksestä ja on luettavissa kokonaisuudessaan 1. kesäkuuta ilmestyneessä Tivissä 6/2017 sekä Summa-palvelussa. (Päivitetty klo 14.04 linkki korjattu)\nNokian Alcatel-Lucent-kauppa näkyy luvuissa, muttei ole ainoa selittävä tekijä. Myös henkilöstömäärä kasvaa.\nViime vuonna Tivi 250 -yritykset kasvattivat liikevaihtoaan keskimäärin 6,4 prosenttia, mutta kasvajien kymmenen kärkeen päästäkseen liikevaihtoa on täytynyt lisätä vähintään 77 prosenttia.\nValitsimme Tuxeran Vuoden Tivi-yritykseksi 2017. Tuxera sai alkunsa vuonna 2008, kun unkarilainen ohjelmoija Szabolcs Szakacsits muutti Suomeen ja tutustui Teknillisessä korkeakoulussa tohtoriksi väitelleeseen Mikko Välimäkeen (kuvassa ylhäällä).\nHe visioivat yhdessä, että Szakacsitsin kehittämän Linux-pohjaisten laitteiden välistä tiedonsiirtoa helpottavan avoimen koodin projektin ympärille voisi syntyä bisnestä.\nViime vuonna Tuxera erottui muista Tivi 250 -yrityksistä vahvoilla ja tasaisilla kasvuluvuilla. Tuxeran liikevaihto kasvoi 38 prosnettia 10,2 miljoonaan euroon. Voittoa firma teki 3,4 miljoonaa euroa. Työntekijöitä on jo 70 useassa toimipisteessä Suomessa, Saksassa, Yhdysvalloissa, Kiinassa, Intiassa, Taiwanissa, Japanissa ja Koreassa.\nPäivitetty klo 12.33 Lisätty maininta Vuoden Tivi-yrityksestä ja päivitetty kuva.\nTivi 250 - Suomen suurimmat ict-yritykset, top 20\nSija Nimi Liikevaihto, milj. Euroa Liikevaihdon muutos, % Nettotulos, milj. Euroa Henkilöstö TE-arvosana, asteikko 4–10\n1 Nokia 23945 91,6 1250 102687 9\n2 Supercell 2099,873 -0,4 757,859 200 10\n3 Microsoft Mobile* 2000 -50,5 6000\n4 Elisa 1635,7 4,2 265,9 4247 7,9\n5 Tieto 1492,6 2,2 116,3 13472 9,4\n6 Telia 1377,18 -3 3654\n7 DNA 858,887 3,6 73,855 1670 8,1\n8 3 Step It 535,167 15,2 13,806 352 9\n9 Also Finland 422,3 -3,7 169\n10 Fujitsu 406,7 0,3 2355\n11 CGI Suomi* 400 2,2 2700\n12 Verkkokauppa.com 371,495 8,1 10,241 563 9,7\n13 Accenture 303,371 11,1 15,378 1412 9,6\n14 Eltel Networks 281,096 -0,8 13,065 1176 8,4\n15 Tuike Finland* 275 20,2 80\n16 F9 Distribution 267,016 39,9 2,445 129 6,4\n17 Hewlett-Packard 260,373 -32,4 -44,395 401 4,8\n18 Teleste 259,528 4,8 10,781 1514 8,7\n19 OpusCapita Group 256,7 6,5 2051\n20 Tech Data Finland 254 -14,1 64


Tarjoilija, Vinola, Go On Seinäjoki\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1248608\nViettääkö luonteesi huumoriin, empaattisuuteen ja ahkeruuteen? Pysyykö tarjotin kädessäsi myös ylämäkeen viilettäessä? Etsimme ripeäliikkeistä tiimityöskentelijää, joka on kiinnostunut viineistä sekä drinkeistä. Vinolan porukka on kaupungin parhaita ammattilaisia alallaan, ja jos et vielä ole sellainen, tässä joukossa pääset kehittymään varmasti!\nVinolan porukkaan kaivataan aitoa asiakaspalvelijaa, joka on sydämellään mukana tekemässään työssä. Etsimämme henkilö on ystävällinen, empaattinen ja huumorintajuinen, mutta myös jämäkkä ja reipas tarjoilija. Vähintään vuoden työkokemus À la Carte -ravintolasta katsotaan eduksi, ja vähimmäisvaatimuksena on vuoden työkokemus asiakaspalvelutehtävistä.\nTarjoamme trendikkään ja ajan hermoilla olevan työympäristön sekä kaupungin parhaat ammattilaiset työkavereiksi. Saat vaihtelevat työtehtävät sekä mahdollisuuden kehittää omaa osaamistasi ja ammattitaitoasi. Tarjolla on sekä kokoaikaisia että osa-aikaisia työsopimuksia.\nAnna asenteesi näkyä ja laita meille hakemuksesi! Aloitamme haastattelut jo hakuaikana, ja paikka täytetään heti sopivan henkilön löydyttyä. Lisätietoja tehtävästä antaa Go On Seinäjoen HR-asiantuntija Cici Mäki-Hakola, 040 180 3786, cici.maki-hakola@go-on.fi.


Piilotettu aarre: June 2017\nLukaisin Nuorten Palvelu ry:n viime vuonna julkaiseman WhatsApp-oppaan "Whats Up Miten menee - Opas nuorten mobiilikohtaamiseen", joka on tarkoitettu nuorisotyötekijöille. Oppaan ovat kirjoittaneet Helmi Korhonen ja Heli Rantanen.\nHuomasin, etten ole WhatsAppista tässä blogissa juuri kirjoittanut, joten korjataanpa puute, onhan WhatsApp maailman käytetyin pikaviestinsovellus ja Suomenkin käytetyimpiä somepalveluita. Sitä käytetään paljon vapaa-ajan viestinnässä, mutta mikä estää käyttämästä sitä myös työhön liittyvään viestintään, pienen ryhmän kesken se voi korvata intranetin tai sähköpostikeskustelut.\nMikä WhatsApp on?\nFacebookin omistama, mobiiliappsi, jota voi nykyään käyttää myös tietokoneella\nKorvaa monesti tekstiviestien ja multimediaviestien käytön, verkkoyhteyden kautta voi lähettää tekstien lisäksi kuvia, videoita, ääniviestejä, pdf-tiedostoja ja diaesityksiä, yhteystietoja, sijaintitiedot\nSoveltuu yksityis- ja ryhmäviestintään\nDNA on tehnyt hyvät ohjeet WhatsApp-ummikoille palvelun käyttöönotosta\nIkäraja oli aiemmin 16 vuotta, mutta nykyään se on sama kuin muissakin somepalveluissa, eli 13 vuotta, nuoremmat saavat käyttää sitä vanhempiensa luvalla. Näin palveluehdoissa sanotaan:\nMiten WhatsAppia voi käyttää työasioissa?\nulkoisessa viestinnässä, esimerkiksi asiakaspalvelussa ja tiedotuksessa\ndokumenttien jaossa, esimerkiksi oppimateriaalit, tarjoukset, hinnastot\nVinkkejä WhatsAppin käyttöön\nluo säännöt ryhmäkeskusteluihin. Esimerkiksi mistä asioista saa viestiä, mistä ei, mihin aikaan vuorokaudesta on sopivaa viestiä. Kun ryhmäläiset ovat itse mukana sopimassa sääntöjä, niihin sitoudutaan paremmin. Alussa ryhmäkeskusteluja voi aktivoida esimerkiksi kyselyjen avulla. Ryhmien koko on rajoitettu 256 henkilöön.\nvaikka tilaa on paljon, kannattaa viestinnässä silti olla napakka\nMuotoile tekstejäsi näin:\nLihavoi *teksti* tähtien avulla: teksti\nKursivoi _teksti_ alaviivojen avulla: teksti\nYliviivaa ~teksti~ tildejen avulla: teksti\njos et halua kertoa, milloin viimeksi käytit WhatsAppia (etkä sitä milloin muut olivat viimeksi paikalla), piilota tieto: Asetukset - Tili -Tietosuoja - Viimeksi paikalla. Myös lukukuittaustiedon voi halutessaan piilottaa.\nkontakteille voi antaa erilaiset merkkiäänet, jotta jo äänestä tietää, keneltä viesti tulee. Tämä löytyy keskusteluketjusta kohdasta Mukautetut ilmoitukset\nkäytyjä keskusteluja voi tallentaa ja lähettää vaikka sähköpostiliitteenä\njos haluat lähettää saman viestin useille henkilöille ilman, että teet viestin myötä ryhmäkeskustelun, tee henkilöistä uusi vastaanottajalista (oikeasta yläkulmasta)\ntärkeitä viestejä voi merkitä tähdellä, jotta ne löytyvät myöhemmin helpommin\njos et halua saada viestejä jostain numerosta, voit estää sen henkilön hänen WhatsApp-profiilinsa kautta\nEmojit piristävät viestintää. Niiden merkityksiä voit etsiä Emojipediasta (toimii parhaiten mobiililaitteilla).\nOnko sinulla vaikeuksia löytää sopivaa emojia? #emojipedia auttaa! . 😕 😥 😧 #emoji #emojis #somefi #somepeli #somevinkki #piilotettuaarretestaa\nA post shared by Piilotettu aarre (@piilotettuaarre) on Jun 28, 2017 at 2:25am PDT\nTänä keväänä WhatsAppiin tuli Snapchatilta matkittu stooriominiaisuus - vuorokaudessa häviävät päivitykset.\nJoko sinä olet tehnyt #whatsappfi-päivityksiä? Ne menevät kaikille (tai valituille) kontakteille ja häviävät 24h kuluessa. #somefi #somevinkki #piilotettuaarretestaa #somepeli\nA post shared by Piilotettu aarre (@piilotettuaarre) on Mar 15, 2017 at 10:57am PDT\nKuviin voi lisätä vaikka tarroja, puhekuplia tai tekstiä:\nMakingof ja behindthescenes of #piilotettuaarre: kuvitusta #whatsappfi-bloggaukseen. . 👻 👻 👻 #piilotettuaarretestaa\nA post shared by Piilotettu aarre (@piilotettuaarre) on Jun 28, 2017 at 4:17am PDT\nJos haluat antaa palautetta tästä bloggauksesta, voit tehdä sen paitsi kommentoimalla julkisesti myös yksityisesti WhatsAppissa.\nOhjeet siihen, miten voit perustaa WhatsApp-ryhmän, johon kuka vain voi liittyä.\nWhats up Miten menee -opas\nPosted by Johanna Janhonen at 10:12 AM 0 comments\nLabels: chat, ohje, sosiaalinen media, whatsapp\nKuinka pitkä on hyvä CV?\nAina välillä tarjouspyynnön liitteeksi täytyy laittaa CV. Hyvä juttu, sillä muuten minulta saattaisi unohtua CV:n päivittäminen pitkäksi aikaa, enhän minä olen aktiivisessa työnhaussa (vaikka tokihan sitä voi aina kysyä).\nPäivittäessäni viimeksi CV:täni, jonka olen saanut mahtumaan kahdelle sivulle haastoin itseni: voisikoahan tätä taas vähän karsia? Miten merkittäviä ovat esimerkiksi Nokiassa, Ambientiassa tai Tampereen teknillisellä yliopistolla tekemäni työtehtävät näin monen vuoden jälkeen, eli voisiko niiden kuvailuun käytettyjä merkkejä vähentää?\nUteliaisuudesta kyselin, miten pitkiä muiden CV:t ovat ja yllätyin vähän Twitter-gallupin tuloksista: yhden sivun CV:eitä tuntui olevan monella. Minä kun olen pitänyt 2-sivuista CV:tä pitkään ns. normina, johon kaikkien pitäisi pyrkiä!\nKuinka pitkä sinun #cv:si on? Ovatko twiittaajat muita parempia tiivistämään? Minun CV on 2s, sain tiivistettyä monella rivillä eilen. Jes! pic.twitter.com/kkrcpX7ULO\n— Johanna Janhonen (@jjanhone) June 6, 2017\nMun CV käy vain lyhyemmäksi vuosi vuodelta. Ennen oli enemmän tarvetta korostaa kaikkea sälää.\n— Juho Romakkaniemi (@Romakka) June 5, 2017\nMunkin mielestä tiivistäminen helpottuu sitä mukaa kun oleellista kokemusta kertyy. Itse siirryin kaksisivuisesta yksisivuiseen talvella.\n— Elina Kallasaari (@ElinaKallasaari) June 5, 2017\nMietin eilen, saisiko sen yhdelle sivulle. Jäi kyllä keksimättä, että miten.\n— Tommi Kivimäki (@TommiKivimaki) June 5, 2017\nVaikeeta on, mutta mulla on edelleen vain yksi sivu.\n— Jenni Ahlapuro (@Jepu) June 5, 2017\nHyvä kysymys. CV:n voi korjata myös linkillä vaikkapa Linkediniin, jos hakemus on muuten kunnossa ja suosittelijat löydettävissä helposti.\n— Silja Tenhunen (@TenhunenSilja) June 6, 2017\nEi pelkästään! Nykyiseen työpaikkaani uin verkkosivujen avulla – ja nyt luen työhakemuksia, joista parhaat pärjäävät ilman pdf-cv:tä.\n— Sanna Saarikangas (@ssaarikangas) June 6, 2017\nPari kommenttia Instagramista:\nbyitu.fiMul taitaa olla 4 sivuinen.. mut alussa tiivisteynä koulu kokemus vastuut ja käytetyt ohjelmat.. lopuksi\nterolaihoVaihtelee. 4+ sivua raakaversiossa, mutta jokainen paikka/projekti tarvitsee aina omanlaisensa version, jolloin siitä saa niin lyhyen tai pitkän kuin tarvitsee.\nYhden sivun CV on riittävä jos: Sinulla on alle 10 vuotta työkokemusta. via @Monster\n— Johanna Janhonen (@jjanhone) June 5, 2017\nHarkitse kahta sivua CV:ssä jos: Sinulla on vähintään 10 vuotta työtehtävään liittyvää työkokemusta. via @Monster\nHarkitse kolmea tai useampaa sivua CV:ssä, jos: olet johtaja tai asiantuntija, jolla on pitkä työkokemus. via @Monster\nIhmettelin mm. LinkedInissä sitä, ovatko twiittaajat sitten muita parempia tiivistämään ja sain aikaan antoisan keskustelun.\nMatti Vuori Tiivistämistä ei voi arvioida lopputuloksen perusteella - pitäisi tietää, miten paljon ja mitä on tiivistetty, eli mikä on tekstin "puristussuhde". Toinen teoria väittää, että sanomisen arvoisten asioiden määrä on joissakin konteksteissa vakio, jolloin ei ole kyse tiivistämisestä, vaan enemmänkin tunnistamisesta. Tunnistaminenkin on riskialtista. Kolmas teoria taas sanoo, että lyhyys ei ole missään dokumentaatiossa itseisarvo eikä laatukriteeri, vaan enemmän on kyse tekstin rakenteesta ja tekstikokonaisuuden arkkitehtuurista suhteessa kontekstiin, tarpeisiin ja tavoitteisiin. Jos lyhyys olisi absoluuttinen hyve, aamun sanomalehdissä olisi vain kannet ja kolumnit olisi kutistettu twiiteiksi. Asiat vaativat tilansa. Ongelma ei ole se tilan tarve, vaan tilan haaskaus tai tilan käyttö epäkäytännöllisesti (kuten marketissa, jossa useimmin kaivattu tavara pitää hakea viimeiseltä (hylly)riviltä).\nJohanna Kivimäki Mulla on 1s. Joskus vuosia sitten se oli ainakin 4s.\nJohanna Janhonen Oho, oletpa sinä saanut tiivistettyä paljon. [...] Ai niin, tajusin, että minullakin on yhden sivun cv. Tämä:\nTiina Saarinen 2s enkä aio tiivistää enempää. Idea on kuitenkin se että cv on helposti ja nopeasti silmäiltävissä. Jos oikein räätälöin, saan sen toki yhteenkin sivuun, mutten tahdo. Olen nähnyt liikaa tiivistettyjä ansioluetteloita, eikä niistä saa välttämättä mitään kuvaa. Keskitie on paras tie, minulle. Tiivistämisen sijaan suosin ennemminkin luovia ansioluetteloita, en niinkään perustylsiä insinööriansioluetteloita.\nJani Räty Eikös yksi rivi riitä? Linkki LinkedIniin.\nJohanna Janhonen Mun LinkedIn-profiili on paljon pidempi kuin mun cv. Se siitä lyhyestä cv:stä ;).\nJani Räty Se on dynaaminen käyttöliittymä jossa voi avata työhistoriaa sen mukaan kuin kiinnostusta on. Lisäksi siihen voi upottaa videoita ja linkkejä lisätietoon. Eli vähän vaikea vertailla kumpi on pidempi. Kyllähän mun paperiversiossakin sivuja on ja kertovaa tekstiä erilailla kuin profiilissa.\nHarri Nyman Voi kun riittäisikin, mutta ei kun pitää kaiken ¤#%#¤% sortin formeihin täyttää samat tiedot kerta kerran jälkeen.. ja sitten vielä ihmetellään miksi ei ole hakijoita....\nMiia Kosonen Kun lähdin yliopistolta, cv oli 6 sivua. Sen jälkeen ollut 2. Arvokas oppimiskokemus, johon tarvittiin työttömyysjakso vauhdittamaan. Nettisivuillani vizualize.me:lla tehty cv, jossa kaameat 70-luvun disko-oletusfontit, mutta on toistaiseksi kelvannut :) Pisin näkemäni cv on ollut rapakontakaisen professorin 21-sivuinen, pelkkää tekstiä. En jaksanut lukea.\nJohanna Janhonen Tutkijoiden cv:t tuppaavat olevan pitkiä julkaisujen takia. Mihin sinä ne piilotit Miia Kosonen?\nMiia Kosonen Visuaalisessa cv:ssä on ainoastaan julkaisujen ja projektien määrä. Perinteinen cv taas sisältää linkin omille sivulle, josta löytyvät varsin tarkasti yksilöiden (linkki ohessa). Julkaisuluettelo on toki olemassa myös erillisenä pdf:nä. Koulutuksissa olen todennut, että tutkijoiden tärkein päätös on ratkaista, haluaako työskennellä akateemisella puolella vai jossakin muualla - se kun aika vahvasti vaikuttaa siihen, mikä on järkevää viestintää. https://tohtorilletoita.wordpress.com/publications/\nJari Hietaniemi Eikös tämä A4 ajattelu ole jo vähän vanhanaikaista? [...] Meillä on CV-tietokanta, mistä datan voi tuupata siihen muotoon kuin haluaa. Ajatus siitä että tietty määrä dataa pitäisi käsin suodattaa vain jotta se mahtuu teoreettisesti A4 printille kaipaa haastamista. Yhteen tarjoukseen menee pitkä kuvaus, toiseen lyhyt ja kolmanteen sama englanniksi. Some-alalla CV:n voisi vaikka väsätä peräkkäisis twiiteistä tms\nJohanna Janhonen Joo, on minulla sellainenkin :). https://twitter.com/jjanhone/status/532185542600179713\nHyvä CV:n pituus riippuu siis paitsi urasi pituudesta ja laadusta, myös tavoitteistasi. Ideaalitapauksessa CV tulee räätälöidä erikseen jokaista paikkaa varten, joten on hyvä idea pitää yllä ns. master-CV:tä, josta voi karsia tarpeen tullen haettavaa työpaikkaa ajatellen epärelevantteja asioita pois. Visuaalinen CV on hyvä vaihtoehto joissakin tapauksessa, mutta parasta on ylläpitää useita CV:eitä eri tarkoituksia varten.\nMillainen sinun CV:si on?\nPosted by Johanna Janhonen at 7:48 PM 1 comments\nYhteisömanagerin jaksaminen aiheena Twitter-chatissa\nKävin eilen läpi #sometime2017-twiitit ja bongasin niiden joukosta yhden erityisen mielenkiintoisen:\nMiten yhteisömanagerit itse pitävät huolta omasta jaksamisestaan? kysyy @PauliinaMakela #sometime2017 #visitkimitoon\n— Laura Johansson (@laurajohansson) June 17, 2017\nTärkeä ja mielenkiintoinen aihe! Otin yhteyttä Pauliina Mäkelään ja Helmi Elinaan, ja kysyin, tulisivatko he puhumaan aiheesta myös ensi viikon #cmadfi-Twitter-chattiin, ma 26.6. klo 14-15. Sain suostumukset (jes!) ja sen jälkeen mietimme nopeasti yhdessä chatin kysymykset.\n1. Kuka olet, mistä tulet? (14.00)\n2. Yhteisömanagerit saavat paljon kuraa niskaansa. Miten siitä selviää? (14.06)\n3. Oletko sinä joutunut tekemään kriisiviestintää? (14.12)\n4. Kuinka hoidat yhteisösi haastavia tilanteita? (14.18)\n5. Miten pidät huolta omasta jaksamisesta yhteisömanagerina? (14.24)\n6. Mitkä ovat oman jaksamisesi kannalta parhaimmat vertaistukiryhmät? (14.30)\n7. Miten yhteisömanagerina kehittää omia tunnetaitojaan ja toisten tunteiden kohtaamisen taitoja? (14.36)\n8. Voiko yhteisömanageri pitää kesälomaa? Miksi, miksi ei? (14.42)\n9. Jaa vinkkisi siihen, miten yhteisön voi laittaa lomalle? (14.48)\n10. Millaisia kesä(loma)suunnitelmia sinulla on? (14.54)\nOhje chattiin osallistumiseen:\nMuista käyttää #cmadfi-häsää jokaisessa twiitissäsi\nAloita twiittisi vastauksen numerolla (V1, V2,... )\nVinkkaathan chatista kaverillesikin!\n[View the story "Twitter-chat: yhteisömanagerin jaksaminen" on Storify]\nLabels: chat, cmad, yhteisönjohtaminen\nSometime 2017 Twitterissä\nSometime 2017 keräsi suomalaisia someaktiiveja yhteen jo kahdeksatta kertaa. Minäkin olen tapahtumaan osallistunut monta kertaa ja tälläkin kertaa olisin osallistunut siihen mielelläni, mutta perhejutut pitivät muualla. Äsken kävi kuitenkin läpi Twitteristä tapahtuman antia ja keräsin parhaita twiittejä talteen Storifyhyn. Jos sinäkin missasit tapahtuman, kurkkaa twiitit tai Jarmo Lahden kuvaamat striimivideot.\n[View the story "#Sometime2017 ja parhaat palat Twitteristä" on Storify]\nPosted by Johanna Janhonen at 10:57 PM 0 comments\nTerveisiä Keuruulta! Keuruun museo on järjestänyt nyt kaksi nuorille suunnattua Instagram-työpajaa. Pajojen tavoite on kerätä talteen nykydokumentaatiota siitä, mitkä asiat ja paikat ovat tärkeitä keuruulaisille nuorille. Pajoissa otetut kuvat kerätään talteen @nuortenkeuruu2017-tilille.\nKuvia kerätään myös #nuortenkeuruu2017-häsälle, ja sitä voivat käyttää kaikki keuruulaiset nuoret, jotka haluavat kuviaan mukaan Keuruun museon kesänäyttelyyn ja myöhemmin nuorisotalo Kipinällä pidettävään näyttelyyn.\nKeuruun museon järjestämissä Instapajoissa keuruulaiset nuoret kuvaavat itselleen tärkeitä asioita ja paikkoja. Pajojen kuvat julkaistaan instassa tilillä nuortenkeuruu2017 ja ne ovat esillä printteinä museon kesänäyttelyssä ja joulukuussa nuorisotalo Kipinällä. Projekti toteutetaan museoviraston myöntämällä avustuksella. Vuoden 2017 aikana avointen pajojen lisäksi niissä käyvät kaikki Keuruun 9.-luokkalaiset. Käy kurkkaamassa millaisia kuvia kahdessa ensimmäisessä pajassa nuoret ovat ottaneet. #nuortenkeuruu2017 #keuruunmuseo #museopedagogiikka\nA post shared by @keuruunmuseo on Jun 8, 2017 at 4:00am PDT\nPajat jatkuvat syksyllä tulevien 9-luokkalaisten kanssa ja huipentuvat loppuvuonna pidettyyn juhlaan, jossa nuoret pääsevät tapaamaan jonkun someidolinsa.\nTällä viikolla "filmille" tallentui mm. tällainen ufo, jota on hyvä ihmetellä vaikka 100 vuoden päästä: mikä ihme tuo on?\nA post shared by Keuruun museo (@nuortenkeuruu2017) on Jun 7, 2017 at 5:13am PDT\nMinun roolini työpajassa on lähinnä pelottelu: kerron siitä, millaisia kuvia saa ottaa ja millaisia kuvia saa julkaista somessa.\nInstagram työpaja Keuruun museo from Johanna Janhonen\nYritän saada nuoret myös miettimään sitä, kannattaisiko eri tarkoituksia varten olla eri tilit. Työpajaa varten teinkin nuorille ohjeet instagrammailuun, ja olen saanut kuvasta paljon palautetta somessa:\nOhjeet 9-luokkalaiselle Instagramin käyttöön, puuttuuko jotain oleellista?#teinisome #somefi #somevinkki #opetus pic.twitter.com/82KVPbTWU4\n— Johanna Janhonen (@jjanhone) May 17, 2017\nJos aihe (ki)innostaa, pyydä minulta tarjous siitä, että tulisin pitämään vastaavan koulutuksenkin teillekin.\nPosted by Johanna Janhonen at 1:22 PM 0 comments\nLabels: Instagram, museo, ohje, tekijänoikeudet, yksityisyys\nKeuruun museon Insta-työpajoissa mietitään mm. jul...


Katalonia – Soininvaara\nOsmo Soininvaara / 10.7.2010\nKatalonia on yksi menestyneimmistä ja vauraimmista alueista Euroopassa. Keskellä vaurautta on kokonaan toinen maailma, kerjäläisten, laittomien kaupustelijoiden ja taskuvarkaiden. Minultakin vietiin lompakko metrossa.\nYksi selitys siihen, että Katalonia on erilainen kuin muu Espanja, on siinä, etteivät maurit koskeen vallanneet Kataloniaa.\nKatalonialaisten itsetunto on kovin korkea. He tuskin mainitsevat mitään Espanjasta kertoessaan maastaan –korkeintaan siitä, että ongelmat maan rajoilla, Ranskan rajalla toisaalta ja Espanjan rajalla toisaalta, ovat suuria, koska rajaseuduille aina kertyy köyhyyttä.\nTästä Espanjanvastaisuudesta ei ollut hajuakaan, kun tulimme tänne tiistai-iltana hetki Espanja-Saksa –ottelun päättymisen jälkeen. Espanjan lippuja näkyi kaikkialla. Äänimerkin tarpeeton käyttö oli laajalle levinnyt pahe (neljä päiväsakkoa)\nTänään näkyi toisenlaisia lippuja. Barcelonassa oli valtaisa mielenosoitus, jossa vastustettiin Espanjan yrityksiä tukahduttaa Katalonian autonomiaa (ovat kenties vaatineet pakkoespanjaa peruskouluihin) Järjestäjät odottivat paikalle puolta miljoonaa ihmistä. Paljon oli väkeä, mutta tarkkaan lukuun en ota kantaa.\nRikas Flaami haluaa eroon vallooneista Belgiassa, Pohjois-Italia Etelä-Italiasta ja rikas katalonia Espanjasta. Toisaalta epäsolidaarista, toisaalta hyvin ymmärrettävää.\nKaupunpunkiympäristölautakunnan lista 5.6.2018\nMietteitä EU:n maataloustuesta\nVoiko luvattomalla käsiaseella tappaa?\n9 thoughts on “Katalonia”\n10.7.2010 at 23:08\nNationalismi on ollut voimakkain demokratisoiva voima.\nPuoli-Eemeli(lainaa tätä viestiä vastaukseesi)\n11.7.2010 at 13:48\nOnhan meillä Suomessakin oma separatistiryhmämme Ahvenanmaalla. Ålands framtidillä on reilu 8% kannatus Ahvenanmaalla ja pari paikkaa Ahvenanmaan maakuntapäivillä.\n11.7.2010 at 15:17\nAhvenanmaan itsenäistyminen olisi Suomelle varsin kannattavaa, mutw Ahvenanmaalle taloudellisesti tuhoisaa.\n11.7.2010 at 16:52\nSkotlanti pyristelee irti Britanniasta. Äveriäs Kalifornia on kyllästynyt rahoittamaan liittovaltiota… Maaherra Hannele Pokka ehdotti Lapille autonomiaa… Lounais-Suomi on vain ajan kysymys…\nKautta aikojen, jo Rooman valtakunnasta alkaen Eurooppa on milloin yhdentynyt milloin purkautunut erilaisiin läänityksiin. Neuvostoliitto hajosi… Mitenkähän on Kiinan laita?\n11.7.2010 at 18:34\nHiukan olen tämän valossa ihmetellyt, ettei laajemmin ole vaadittu Pähkinäsaaren rajaa takaisin. Mahdollistahan on, että tulee aika, jolloin ei enää ole varaa pitää koko Suomea asuttuna – jo nyt tulonsiirto pohjois- ja itä-Suomeen on kahdeksannumeroinen luku.\nOrpana(lainaa tätä viestiä vastaukseesi)\n11.7.2010 at 19:57\nKataloniassa yli 5 vuotta asuneena voin kertoa että Katalaanit ovat ihana rauhaa rakastava kansa jota kiinnostaa muut kulttuurit ja kielet ja ihmisten rikkaus. Samaa en voi sanoa Espanjalaisista jotka ovat kyllä hyviä bailamaan mutta yrittäkääpäs joskus riipaista pinnan alla olevaa rasismia ja vihaa toisia kulttuureja ja kieliä vastaan. Yleistäminen on vaarallista mutta sana demokratia ja ihmisoikeudet ja tasa-arvo eivät kuulu pääsääntöisesti Espanjalaiseen kulttuuriin … ikävä kyllä koska pinnallisesti todella mukavia ovat …\nTomppa(lainaa tätä viestiä vastaukseesi)\n11.7.2010 at 23:41\nEtelä-Euroopassa pohjoinen on rikas, etelä köyhä, Pohjois-Euroopassa etelä rikas, pohjoinen köyhä. (Kaupungeissa, Suomessa ainakin, itä ‘köyhä’, etelä ‘rikas’, vähän mutkia oikaisten.)\nOnko tällä ilmiöllä sama selittäjä vai eri? Voiko selittävä tekijä olla ilmasto? ‘Keskiarvossa’ on parhaat edellytykset elää. Siis Keski-Euroopan ilmastossa, ja siitä vähän eteläiseen ja pohjoiseen? En juurikaan kannata ilmastoselityksiä, mutta ehkä niillä jotain voisi selittää?\nMarkku Jantunen says:\n12.7.2010 at 11:02\n“Äveriäs Kalifornia on kyllästynyt rahoittamaan liittovaltiota…”\nKalifornia on kusessa velkojensa kanssa.\n16.7.2010 at 18:59\n” “Äveriäs Kalifornia on kyllästynyt rahoittamaan liittovaltiota…”\nKalifornia on kusessa velkojensa kanssa.”\nOikea ilmaus lienee: äveriäät kalifornialaiset ovat kyllästyneitä rahoittamaan liittovaltiota. Tämä äveriäs ja köyhistä vieraantunut ihmisjoukko on yhä yleisempi kaikkialla maailmassa eivätkä he ole ylipäätään innostuneita minkäänlaisten valtioiden, liittovaltioiden, kuntien jne. rahoittamisesta.\nNiilo 33 on Kaupunkiympäristölautakunta 12.6.2018\nOssi Saresoja on Mietteitä EU:n maataloustuesta\nKuntaliitoskuntalainen on Mietteitä EU:n maataloustuesta\nJyri on Kaupunkiympäristölautakunta 12.6.2018\nPeter on Kaupunkiympäristölautakunta 12.6.2018\nFuture Matters on Mietteitä EU:n maataloustuesta\nOsmo Soininvaara on Kaupunkiympäristölautakunnan lista 12.6.2018\nKalle on Kaupunkiympäristölautakunnan lista 12.6.2018\nRolle on Kaupunkiympäristölautakunta 12.6.2018\nCommen Tator on Kaupunkiympäristölautakunta 12.6.2018\nKaupunkiympäristölautakunta 12.6.2018 13.6.2018\nKaupunkiympäristölautakunnan lista 12.6.2018 12.6.2018\nKaupunpunkiympäristölautakunnan lista 5.6.2018 5.6.2018\nMietteitä EU:n maataloustuesta 2.6.2018\nKaupunkiympäristölautakunta Torontossa (4) Korkea rakentaminen 27.5.2018\nKaupunkiympäristölautakunnan lista 29.5.2018 27.5.2018\nLinkolan ohjelmasta 30 vuotta myöhemmin 25.5.2018\nKaupunkiympäristölautakunta Torontossa(3) Pienlentokenttä 23.5.2018\nKaupunkiympäristölautakunta Torontossa (2) Liikenne 21.5.2018\nKaupunkiympäristölautakunta Torontossa (1) 20.5.2018\nLisääkö välilasku aina lentomatkan päästöjä 18.5.2018\nKaupunkiympäristölautakunta 15.5.2018 15.5.2018\nSotessa valta siirtyy Valtiovaranministeriölle 27.4.2018\nKommentteja irtisanomissuojasta pienyrityksissä 25.4.2018\nYlinopeus ja liikennekuolema 24.4.2018\nIrtisanomissuoja pienyrityksissä 22.4.2018\nTour de Napoli (8) Vettica Maggiore – Salermo 21.4.2018\nTour de Napoli (7) Sorrento – Vettica Maggiore 20.4.2018\nTour de Napoli (6) Napoli – Sorrento 19.4.2018\nTour de Napoli (5) Napoli 18.4.2018\nARKISTO Select Month June 2018 May 2018 April 2018 March 2018 February 2018 January 2018 December 2017 November 2017 October 2017 September 2017 August 2017 July 2017 June 2017 May 2017 April 2017 March 2017 February 2017 January 2017 December 2016 November 2016 October 2016 September 2016 August 2016 July 2016 June 2016 May 2016 April 2016 March 2016 February 2016 January 2016 December 2015 November 2015 October 2015 September 2015 August 2015 July 2015 June 2015 May 2015 April 2015 March 2015 February 2015 January 2015 December 2014 November 2014 October 2014 September 2014 August 2014 July 2014 June 2014 May 2014 April 2014 March 2014 February 2014 January 2014 December 2013 November 2013 October 2013 September 2013 August 2013 July 2013 June 2013 May 2013 April 2013 March 2013 February 2013 January 2013 December 2012 November 2012 October 2012 September 2012 August 2012 July 2012 June 2012 May 2012 April 2012 March 2012 February 2012 January 2012 December 2011 November 2011 October 2011 September 2011 August 2011 July 2011 June 2011 May 2011 April 2011 March 2011 February 2011 January 2011 December 2010 November 2010 October 2010 September 2010 August 2010 July 2010 June 2010 May 2010 April 2010 March 2010 February 2010 January 2010 December 2009 November 2009 October 2009 September 2009 August 2009 July 2009 June 2009 May 2009 April 2009 March 2009 February 2009 January 2009 December 2008 November 2008 October 2008 September 2008 August 2008 July 2008 June 2008 May 2008 April 2008 March 2008 February 2008 January 2008 December 2007 November 2007 October 2007 September 2007 August 2007 July 2007 June 2007 May 2007\nKategoriat Select Category Eduskuntatyö (257) energia (19) Hyviä ehdokkaita (29) Ilmastopolitiikka (48) Jäähyväiset eduskunnalle (4) Kaupunkien voitto (13) Kaupunkirakentamisen aika (40) Kaupunkisuunnittelu (770) Kuntajako (30) Kuntavaalit 2017 (13) liikennepolitiikka (2) Matalapalkkatyö (39) Oden vaaliohjelma (55) Pyöräily (84) SATA-komitea (32) Säästökohteita (7) sote (45) Talouspolitiikka (284) Tekoäly (4) Tulevaisuuden kunta (15) Vaalilupausten kommentointia (24) Vaalipuheiden arviointia (16) Yleiskaava 2016 (17) _ (1,993)


People Tree Danielle Dress Blue Dove print €99,00 -\nDanielle Dress Blue Dove print\nPeople Tree Danielle Dress Blue Dove print\n1 / 3 People Tree\nTuotenumero P507UR.BL1-BLUE-8 €99,00 Tuotenumero P507UR.BL1-BLUE-8 Klassinen mekko pyöreällä kaula-aukolla. Vetoketjullinen suljin takana, 100% luonnonmukaista puuvillaa.\nMateriaali: 100% luonnonmukaista Reilun kaupan sertifioitua puuvillaa Made by Fusion. Fusion Clothing Company on perustettu Intiassa vuonna 1992. Yrityksen keskeinen ajatus on luoda hyvin tehtyjä ekologisia vaatteita sekä tarjota turvallisia työ-olosuhteita ja antaa osa voitoista takaisin vaatteita valmistaville yhteisöille.\nMittaustapa: Vaatteen pituus: Vaate mitataan korkeimmasta kohdasta kaulan reunasta alareunaan. Hihan pituus: Mitat olkasaumasta alaspäin hihan keskikohtaan mansettiin. Hameen pituus: Mitataan vyötärönauhan yläreunasta hameen keskeltä etureunasta alas helmaan. Sisäpuoli: Mitataan sisäpuolisen haaran varren yläosasta (haarasaumalla) sisäpuolisen haaran saumaa pitkin helmaan.\nKirsikka tai kissa printillä, punainen tai sininen 100% orgaanista puuvillaa.\nPeople Tree Emma Dress €79,00 + Lisää koriin


Ymmärtäisikö nykysuomalainen muinaissuomea? | Tiede\nYmmärtäisikö nykysuomalainen muinaissuomea?\n11.1.2006 klo 12:37\nMuinaissuomi ei ole tieteellinen käsite; kielitieteilijät puhuvat varhaissuomesta.\nSillä tarkoitetaan suomen kieltä, joka oli jo selvästi suomea, ei kantamuotoaan.\nTämä kehitysvaihe, jolloin suomi ja sen lähimmät sukukielet alkoivat erkaantua yhteisestä kantakielestään myöhäiskantasuomesta, käynnistyi suunnilleen ajanlaskun taitteessa. Kesti kuitenkin vuosisatoja, ennen kuin Suomenlahden pohjoispuoliset myöhäiskantasuomen jatkajamurteet saivat selvästi suomalaisiksi katsottavia piirteitä.\nSeuraavasta mukaelmasta saa jonkinlaisen käsityksen siitä, miltä varhaissuomi saattoi kuulostaa noin tuhat vuotta sitten. Katkelma kuvastaa verraten hyvin myös myöhäiskantasuomea.\nAlγussa Jumala loi taivahan ja maan.\nJa maa oli autio ja tyhjä ja pimeδys oli syvyδen\npäällä, ja Jumalan henki liikkui vetten päällä.\nJa Jumala sanoi: Tulkohon valkeδus.\nJa valkeδus tuli.\nJa Jumala näki, että valkeδus oli hyvä;\nja Jumala erotti valkeδuδen pimeδyδestä.\nJa Jumala kuυυui valkeδuδen päiväksi,\nja pimeδyδen hän kuυυui yöksi.\nJa tuli ehtoo, ja tuli aamu, ensimäinen päivä.\nMerkittävimmät erot olivat äänteellisiä: tuhat vuotta sitten kielessä oli nykykielestämme puuttuvia äänteitä. Niitä olivat niin sanotut spirantit eli rakoäänteet, joita tutkimuksessa on tapana merkitä kreikkalaisin kirjaimin δ, γ ja υ.\nδ ja υ ovat tuttuja englannista: edellinen on samanlainen kuin sanoissa this ja that, υ esiintyy sanoissa path ja thunder. γ taas on tanskan kielestä tuttu kitalakispirantti, vähän kuin huolimattomasti äännetty g. Konsonanttia d ei varhaissuomessa ollut, sen sijaan konsonantti h oli nykyistä yleisempi. Vokaalien pituus oli usein toinen kuin nykykielessä.\nVarhaissuomi olisi siis kuulostanut varsin ymmärrettävältä nykysuomalaisellekin. Suurimmat vaikeudet olisivat liittyneet puheenaiheisiin ja niiden vaatimaan sanastoon.\nJulkaistu Tiede-lehdessä 9/2005\nklo 17:39 | 14.8.2014\n^Mulla tulee tuosta mieleen Turun murre, jos tuon vetää semmosella Manu-nuotilla.\nklo 21:17 | 25.5.2014\nKyllä kai nykysuomalainen ymmärtäisi vanhaa suomea mutta entäs toisin päin. Tuskin ymmärtäisi vaka vanha Joukahainen nykynuoren "vittu niinku evvk vittu".


Kansainvälisesti arvostettu sote-johtamisen asiantuntija Alex Knight vierailee Suomessa - NHG\nSosiaali- ja terveydenhuollon johtamisen tämän hetken merkittävimpiin maailmaankuuluihin ajattelijoihin kuuluva Alex Knight (UK) saapuu Suomeen. Knight kertoo innovatiivisesta ratkaisustaan, jolla eri sosiaali- ja terveystoimijat ympäri maailman ovat onnistuneet ottamaan harppauksen eteenpäin palvelujen saatavuudessa, laadussa, turvallisuudessa sekä tuottavuudessa verrattain lyhyessä ajassa.\nKnightin kehittämää ratkaisua on implementoitu nopein tuloksin yli 50 kohteessa useissa maissa, kuten UK:ssa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Hollannissa. Kohteisiin lukeutuu niin huippuyliopistosairaaloita kuin keskikokoisia sekä pienempiä aluesairaaloita ja avopalveluita – esimerkiksi Beth Israel Deaconess Medical Centre Harvard, Utah Mental Health State Hospital ja St Maartenskliniek.\nAlex Knight puhuu Nordic Healthcare Group järjestämässä sosiaali- ja terveyspalveluiden johdolle suunnatussa kutsuvierasseminaarissa torstaina 23.1.2020 Helsingissä. Seminaarissa perehdytään käytännön kokemuksen ja todellisten esimerkkien kautta siihen, mitä toiminnassa tulisi muuttaa, miksi sekä miten tämä tehdään. Lisäksi keskustellaan lähestymistavan soveltuvuudesta Suomeen sekä siitä, olisiko tämä se keino, jolla Suomen sosiaali- ja terveyspalveluiden vaikuttavuutta ja tuottavuutta voitaisiin nostaa seuraavalla tasolle?\nEsimerkkejä tuloksista: Päihde- ja mielenterveyspalvelujen hoitojakson lyheneminen 15–30 %\nEräs päihde- ja mielenterveyshoitoihin keskittynyt sairaala onnistui lyhentämään 18 kuukauden jonon nollaan resursseja lisäämättä. Jono lyheni ensin 30 päivään 4 kuukaudessa ja siitä 5 päivään 8 kuukaudessa. Useassa muussa akuuttisairaalassa hoitojaksojen kesto on todennetusti lyhentynyt jopa 15 %.\nPähkinäkuoressa Alex Knightin kehittämä lähestymistapa perustuu…\n…fokusoituun kehittämiseen: yllättävän harvalla tekijällä on 90 % vaikutus suorituskykyyn. Miten määrittelet näitä tekijöitä ja miten otat ne haltuun?\n…asiakasvirtojen synkronoimiseen, mikä vähentää sote-järjestelmän itse aiheuttamaa turhaa kuormitusta. Näin voidaan saavuttaa nopeita tuloksia resursseja lisäämättä. Eräässä maailmankuulussa huippusairaalassa huomattiin, että jopa 40 % potilaiden kotiutumisista viivästyi muista kuin kliinisesti perustelluista syistä.\nAlex Knight on kirjoittanut lähestymistavasta teoksessaan Pride and Joy. Fiktiivisen tarinan taustalla on käytännön kokemuksia.\nLue lisää Alex Knightista.


Tuotannon kehitys - Atria Alkutuotanto\nTuotantokierto takaa töiden sujuvuuden\nEmolehmätuotannon onnistuminen perustuu tuotannon rytmittämiseen. Eläimet pitää astuttaa, vierottaa ja poi'ittaa ryhminä, jotta ne voidaan ruokkia tarpeidensa mukaan ja työmäärä voidaan pitää kohtuullisena.\nRytmittämisen perustana on noin kahden kuukauden mittainen astutuskausi, jonka jälkeen sonni poistetaan ryhmästä. Emot tiineystarkastetaan pari kuukautta astutuskauden päättymisestä tai sisään oton yhteydessä. Tiineystarkastuksia tekevät joko seminologit tai eläinlääkärit. Tiinehtymättömät emot karsitaan tai siirretään seuraavaan ryhmään.\nTiineystulosten perusteella harkitaan täytyykö tuotantoa muuttaa seuraaville astutusryhmille tulosten parantamiseksi. Tarvittaessa muutetaan ruokintaa, lisätään sonnien määrää tai tarkastetaan sonnin hedelmällisyys ja fyysinen kunto (ennen kaikkea jalat ja sorkat) ennen astutuskauden alkua. Jos sonnin hedelmällisyys epäilyttää, emot voidaan tarkastaa jo vajaan kahden kuukauden kuluttua astutuskauden alusta, jolloin astutusten onnistumisesta saadaan alustava kuva ja korjaavin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä ajoissa.\nHyvä emolehmä tuottaa kerran vuodessa vasikan, joka painaa vieroitettaessa puolet emonsa painosta. Emotilan on saatava vähintään 92 vieroitettua vasikkaa/ 100 emolehmää/ v, jotta voidaan puhua onnistumisesta. Tavoitteiden tulee olla aina tätä kovempia.


Toimintamuodot - Setlementti Tampere ry / Tampereen Tyttöjen Talo\nAvoimeen toimintaan ovat tervetulleita kaikki 12-28-vuotiaat pirkanmaalaiset tytöt ja nuoret naiset. Mukaan voi tulla ilman erillistä ilmoittautumista.\nAvoimen toiminnan aikana voi esimerkiksi tavata uusia ystäviä, kuunnella musiikkia, harrastaa yhdessä tai itsekseen ja jutella mieltä askarruttavista asioista. Talolla on monipuolinen valikoima erilaisia askartelu- ja käsityötarvikkeita, lehtiä sekä tietokone. Osana avointa toimintaa Talolla järjestetään erilaista ohjattua toimintaa, kuten vierailukäyntejä, teemapäiviä ja retkiä – ja tietysti juhlia!\nTalolla on aina paikalla työntekijä.\nTyttöjen Talolla kokoontuu viikoittain useita eri ryhmiä. Ryhmiä on kahdenlaisia: suljettuja ja avoimia. Suljettuihin ryhmiin ilmoittaudutaan etukäteen ja toimintaan sitoudutaan. Avoimissa ryhmissä voi käydä omien aikataulujen mukaan. Lisätietoa käynnissä olevista ryhmistä löytyy täältä.\nRyhmät kokoontuvat pääsääntöisesti kerran viikossa ja niihin osallistuminen on maksutonta. Ryhmänohjaajina toimivat talon työntekijät, vapaaehtoiset sekä opiskelijat.\nVoit aina esittää talon työntekijöille ryhmiä koskevia ehdotuksia ja toiveita.\nTyttöjen Talolla on tarjolla yksilötukea, joka tarkoittaa kahdenkeskistä keskustelua talon työntekijän kanssa. Työntekijän kanssa voi keskustella luottamuksellisesti niin elämän iloista kuin suruistakin. Yksilöaikoja on saatavilla maanantaista perjantaihin ja ne varataan etukäteen talon henkilökunnalta.\nKiinnostaako sinua tulla mukaan Tyttöjen Talon toimintaan? Haluaisitko tietää Tyttöjen Talosta enemmän?\nJos Tyttöjen Talon toimintaan osallistuminen kiinnostaa sinua, ota yhteyttä henkilökuntaan tai jätä yhteydenottopyyntö, niin sovitaan aika tutustumiskäynnille.\nOletko kiinnostunut Tyttöjen Talon toiminnasta työsi tai opintojesi puolesta?\nTyttöjen Talo järjestää noin kerran kuukaudessa tutustumistunnin Tyttöjen Talon toiminnasta kiinnostuneille ammattilaisille ja opiskelijoille. Ilmoittautumiset etukäteen henkilökunnalle.


Saimaannorppa kuoli muikkuverkkoon - Tiedotteet - www.metsa.fi\nMetsähallitus sai tiistaina 30.8. ilmoituksen muikkuverkkoon hukkuneesta saimaannorpasta. 41 kiloa painanut aikuinen urosnorppa jäi Saimaan Pihlajavedellä kiinni muikkuverkkoon, jonka solmuväli oli 17 mm. Verkko oli laillinen.\nMetsähallituksen tilastoissa on tiedot 191 kalanpyydyksiin kuolleesta saimaannorpasta, joista tämä oli viides muikkuverkkoon hukkunut. Saimaalla norpat yleensä jäävät kiinni yleisemmin käytettyihin kalaverkkoihin, jotka ovat solmuväliltään 45–55 mm.\nKaikista pyydyksiin jääneistä tai muuten kuolleina löydetyistä norpista pyydetään ilmoittamaan poliisille tai Metsähallitukseen. Ilmoituksen voi tehdä puhelimitse numeroon 0206 39 5000.\nMetsähallitus, suojelubiologi Miina Auttila, puh. 0406 376 324; ylitarkastaja Tero Sipilä, puh. 0400 659 668


Uudet kuviot (vol. 2) | Puutalobaby\nHähähähähä luulitteko jo...?\nMut ei, eijeijei – tällä kertaa ei uusia vauvoja (ehkäisy! ehkäisy! ehkäisy!) Vaan jotain vielä… …yllättävämpää? Nimittäin uusi banneri, vihdoinkin! Tätä päivää ei ois varmaan moni uskonut tulevan. Tätä onkin vasta – öööh – nooooo, aika pitkään odoteltu :)\nBanneri ilmestynee yläpalkkiin pian (kun osaan ja ehdin). Ainakin viimeistään ensi vuonna! :D\nPuutaloperhemonsterit a la Joel\n27.12.2014 at 19:44\nSulla on todellinen monitaitoinen timantti siellä kumppaninasi!\n27.12.2014 at 19:54\nKiitos, mä oon samaa mieltä <3\n27.12.2014 at 19:58\nSiis miten voi osata?!?!? Mitenmitenmiten!\n27.12.2014 at 19:59\nJa piti vielä sanoa että etenkin äiti on i h a n tunnistettavissa :D\n27.12.2014 at 20:05\nNiin on :) …mut mun suosikki on kuitenkin toi köntysmäinen isimonsteri :D Mä itsekin jotenkin niiii-iiin näen noissa meidän persoonat :)\nmarsumursu (Ei varmistettu)\n27.12.2014 at 22:50\nVoi ei, ihan mielettömän hieno tuo kuva, mutta mä niin tykkäsin siitä puutalobannerista! Ähh mun on vaikea sopeutua uudistuksiin! :D\nMunkin on :) Arvaa, kuinka monesti tuon laittamisen jälkeen kävin klikkailemassa eri selaimilla ja näytöillä, että hmm miltäs toi nyt näyttää… :) Joitain pikkujuttuja tuohon banneripuoleen oon vielä Joelilta pyytänyt, eli siihen tulee luultavasti vielä (jos taiteilija suo) jotain fiksauksia… joskus :)\nApua se edellinen banneri puolestaan oli mun omaan silmään… … sellainen ikuinen nolouden lähde, mun itse askartelemapaskartelema silloin, kun tätä blogia käynnistelin. Että itse ajattelisin ainakin, että suunta on oikea, oli se mikä vaan :)\n28.12.2014 at 00:33\nTuo on taitavasti tehty mutta ei todellakaan sovi blogiisi. Tuo näyttää joltain Angry Birds-leffan mainokselta ja ei siis liity mitenkään olennaiseen. Ja luulinkin sen olevan! Se pilaa jotenkin blogisi puutalo-tunnelman. Edellinen oli tyylikäs… Uusi yritys!\n28.12.2014 at 05:01\nKännikommentti kello 05:00:\nVierailija, älä nyt vittu jaksa urpoilla. Bloggaaja päättää itse, mikä liittyy olennaiseen.\n(Hik. Nukkumaan. Jos saan vihaavien vihaajien vihat päälleni tämän kännikommentin takia, piehtaroin niissä tyytyväisenä. Lällällää!)\n28.12.2014 at 09:31\nHehee, loistavaa, välillä kännikommentti on se paras kommentti :) Mun on kans usein tehnyt mieli sanoa sama näille anonyymeille urputtajille. Rapsakkaa aamua sinne dagen efterin suuntaan! :)\nps. eriävän palautteenkin voi sanoa nätisti. Itseasiassa, mä kans ensin katsoin vaan, että ihan HULLUN siisti kuva ja niin taitavasti tehty, mutta sitten toisaalta.. iik, mikä ristiriitä MINUN silmissä ja korvissa blogin nimeen.. hmm.. No mutta, päätös on bloggaajan ja kuva on HIENO!\npps. toisaalta se ristiriitakin voi olla siisti juttu :)\n28.12.2014 at 12:16\nHihihi mahtavaa, ehkä munkin pitäis alkaa vastailemaan kommentteihin kännissä :D :D :D :D Ensin pitäis vaan suorittaa se känniin pääsy, mikä… …uhhuh, kauhea vaiva – nykyään tekee mieli mennä nukkumaan jo yhden viinilasillisen jälkeen :) :) :) Mut joskus, joskus elämässä vielä mäkin oon kännissä, joskus, oh joskus :D :D :D\n28.12.2014 at 19:47\nEikä tullu ees krapulaa! Suosittelen känniin pääsyä lämpimästi – sitten joskus :D\n28.12.2014 at 19:51\nMä oon vähän kade :)\n28.12.2014 at 07:56\nIhania ökkömönkiäisiä ^_^\npuuhkis (Ei varmistettu)\n28.12.2014 at 10:10\nOikein hieno on kuva! Olen vaan ikävä kyllä samaa mieltä kuin eräs kommentoija, ettei tuo oikein sovi blogiisi (tai siis omaan mielikuvaani siitä). Puutalobaby -nimeen yhdistän itse puutaloidyllin, mikä ei tuosta kuvasta näy millään tapaa. Mutta kai sitä kaikkeen tottuu ja mielikuvankin saa muuttumaan. :) Avoimin mielin otan uudistuksen vastaan!\n28.12.2014 at 12:22\nYläbanneriin saattaa tulla vielä pientä fiksausta tuota puutalo-osaa ajatellen… Oon pyytänyt, ja taiteilija vielä kypsyttelee ajatusta :) Tai sit käy niin, että tää vaan jää, ja jossain vaiheessa kaikki (myös mä) ollaan ihan totuttuja siihen :D :D :D Mut joo muutos johonkin läpikotaisin tuttuun tuntuu aina kummalliselta, myös mun omasta mielestä :)\n28.12.2014 at 10:14\n28.12.2014 at 12:06\nSiis voi ei miten hieno! MITEN se piirtää noi? Siis tarkoitan tekniikkaa, vesivärit? En vaan voi ymmärtää miten joku pystyy tollaseen. Tulee vähän mieleen sellanen peli kun Dixit, siinä on hyvin samantyyppisiä kuvia :) (http://www.lautapelit.fi/Dixit) mainostan peliä tässä samalla, se on ihan huippu!\n28.12.2014 at 12:08\nHmm, tää näyttää mun niemeks vierailija vaikka kirjotin kyllä tuohonkin viestiin HeidiÄs. Millä ei toisaalta suurta merkitystä kun en mä mikään vakkarikommentoija ole :D\n28.12.2014 at 18:00\nFotarilla tehty; kysyin tekniikasta – sain linkin :)\n28.12.2014 at 19:24\nPhotoshopilla eli Fotarilla :)\n28.12.2014 at 12:32\nMä oon ennenkin sanonut että Joel vois alkaa kuvittaa lastenkirjoja ja nyt tämän kuvan myötä voisin sanoa että lasten animaatioleffatkin menis :) Hirmuisen taitavaa jälkeä ”amatööriksi”(?).\n28.12.2014 at 22:07\nJotenkin tuo kuva kaipaisi toista nimeäkin blogille kuin Puutaloa. Ehkä se talo on tässä vähän sivuraiteella ollut muutenkin viime aikoina ja teemat olleet muussa perhe-elämässä kuin elämässä just puutalossa ja babytkin kasvaa pian ulos baby-vaiheesta, joten nimenmuutostakin voisi harkita? Kuvan oliot ovat minusta toisaalta ihan kivoja, toisaalta aika luotaantyöntäviäkin. Uuden lukijan on varmaan aika vaikea hahmottaa, minkälaisesta blogista on kyse, kun kuva ja sana ovat noin ristiriidassa keskenään. Minun on vaikea kuvitella kuvan babya asumaan puutaloon, tyyppi näyttää merenelävän ja sienen risteytykseltä ja on kotoisin jostain pelistä tai sadusta eikä perinnemaalilla maalatusta hirsitalosta. :)\n29.12.2014 at 13:31\nMä oon aina jotenki aatellu et Puutalobaby on enemmänki ”Puutalobeibe” eli Krista ite! :D\n29.12.2014 at 00:00\nTää on hauska, vaatii varmasti totuttelua, mutta tosi kiva! Ja se puutalo tarvitaan sinne kyllä ei ehkä se perinnemaalilla maalattu hirsitalo vaan vaikka tämäntyylinen:\n29.12.2014 at 20:27\nHieno tuo kuva!\n29.12.2014 at 01:18\nSiis HUI-KEEN HIE-NO! En ymmärrä vastustusta! Onko ihmiset lukenut jotain toista Puutalobaby-blogia? Bannerihan kuvastaa teidän menoa just mahtavasti. Parempi kun entinen! :)\n29.12.2014 at 20:28\nKiitti! Meidän perhehän se siinä – aika olennaista mun mielestä :)\n29.12.2014 at 21:47\nKrista, Aika kaukaa haettua että teidän perhe kuvassa. Katsos uudestaan. Ehkä olisi aika hankkia lasit.\nEi ihan osaa yhdistää noista kummajaisista mitään ihmisyyteen viittavaa persoonista puhumattakaan! Ei ei niin ei!\n30.12.2014 at 18:38\nTuli vaan mieleen, että laseja saakin kaupasta, mielikuvitusta ja huumoria ei…\n30.12.2014 at 23:01\nJos on mauton piirros niin sitten on. Makua ei ole kaikille suotu. Eli piirros ei ole tyylikäs ei sovi blogin tyyliin ja kirjoituksiin mitenkään.\n30.12.2014 at 23:22\nMielestäni taas kuva on upea, hauska ja sopii hyvin. Mielipiteitä on erilaisia, ei kai siitä mihinkään päästä. Esimerkiksi jotkut kommentit ovat minun mielestäni käsittämättömän tyhmiä.\nLoppujen lopuksi Kristan blogi ja valinnat, sehän ’Se Juttu’ on; blogin superi sisältö ja jutuissa juuri se omaleimaisuus. (En ole ainakaan itse aloittanut tai lopettanut yhdenkään blogin lukua bannerista riippuen.)\nJa jos me lukijat ei kaikki nähdä kuvassa heidän perhettään, mutta he näkee, niin hei tutustutaan siis vähän lisää :)


Arde arvioi: Meantime Interbrau Thomas Hardy's Ale 50th Anniversary\nItalialainen Interbrau omistaa nykyään perinteisen Thomas Hardy's Ale -brändin. Tämä 50-vuotisjuhlaversio on teetetty Lontoon Meantimessa 2018. Vahva old ale / barley wine siis kyseessä, 13,0 %. Thomas Hardy's Alen arvioin blogiin aivan sen alkumetreillä 2007, tarkkaan ottaen se oli blogin kuudes olut. Silloin olutta teki vielä O'Hanlon's ja vuoden 2006 versio tuntui aivan liian makealta. Thomas Hardy oli 1800-luvun lopun kirjailija, joka itselle on tutuin Polanskin Tess-leffan alkuperäisteoksen kirjoittajana.\nPunertavan ruskea, heikosti vaahtoa. Tuoksussa alkoholia, kuivattuja luumuja, rusinaa, sherryä, mausteita. Maku on pehmeän kuohkea, maltainen ja hedelmäinen, kuiva. Maku on paljon parempi kuin tuoksu, ehdin jo hieman ahdistua. Alkoholi ei maussa juuri tunnu, tai ei ainakaan häiritse. Nahkaa ja puuta, tulee mieleen vanhat brittiautot tyyliin Jaguar/Bentley/Rolls-Royce, tässä on samaa fiilistä. Hedelmäisyys on jopa raikasta, kypsää luumua, jopa persikkaa. Toimii todella hienosti, vertailukohdat vetäytyvät kauemmaksi, ei tämä oikein sherryä tai portviiniä muistuta, tämä on omassa luokassaan. Lämmetessä makeutuu kyllä selvästi, mutta ei mitään siirappiongelmia. Vahvuutta ja pehmeää voimaa, tykkäsin kovasti. Ostopaikka Helsinki, Arkadian Alko.


Talvi ja pakkaset näyttävästi tänne nyt sitten pikkuhiljaa rantautuvan. Myös pukeutumista on pitänyt ruveta miettimään uusiksi. Enään ei tosiaan ihan nahkatakilla ole ulkona tarjennut. Talvipukeutujana mä suosin yksinkertaisuutta. Mikään ei ole rasittavampaa kun saat sovittaa paitaa paidan päälle ja huivia siihen päälle, niin että on mahdotonta saada enään takkia siihen päälle kunnolla kiinni, tai niin että mikään näyttäisi enään hyvältä. Varmaan jollekin muulekin tuttu ongelma. Mulle tärkeetä on että sitä kerrosta ja härpäkettä sun muuta ylimäärästä ei ole liikaa, mutta lämmin pitää silti tottakai olla. Eikä se myöskään saa mennä tylsäksi.\nAlennusmyynnithän pauhaavat sekä kivijalkakaupoissa että netin ihmeellisessä maailmassa parhaimmillaan aikamoisella tahdilla. Ja tähän aikaan vuodesta yleensä iso osa talvivaatteista ja asusteista saapuu aleosaston puolelle koska kevätvaatteille ruvetaan raivaamaan varastoon tilaa. Pitihän siinä sitten samalla käydä tsekkaamassa myös Espritin alet sekä uutuudet.\ntakki täällä / paksu neule täällä / musta housut täällä / kello täällä / huivi täällä / kengät täällä\nJa kokosinkin siinä sitten samalla asukokonaisuuden jonka voisin pukea näin talvella mielelläni päälleni. Ehdottoman tärkeä on lämmin takki, jonka pitää olla myös näyttävä. Talvitakeissa mä suosin maanläheisiä ja lämpimiä värejä. Urheilutakit on tosin talvella värimaailmaltaan ihan eri sarjassa. Mutta arkitakit. Lisäksi mun silmään ja mukavuusalueelle istuu paljon paremmin pikkuisen pidemmät versiot. Tuo kollaasissa oleva ruskea on aivan ihana, ja harkitsenkin tässä sen kotiuttamista.\nTakin allekin pitää tietenkin jotain pukea, tai ainakin sellainen suositus taitaa olla. Tämän paikan mieluiten täytän lämpöisellä ja muhkealla neuleella. Tänä talvena on omaksikin suosikiksi noussut korkeat ja muhkeat kaulukset. Tosin tämä ei ihan täydellisesti natsaa helppouden kanssa, kun niiden kanssa saa sitten aina sählätä jos haluaa huivia tai isompi kauluksellista takkia käyttää. Mutta ovathan ne nyt aivan ihania!\nHousujen suhteen mennään hyvin pitkälle samoilla linjoilla mitä syksyisin ja keväisin, ja sääherran oikuttelujen takia nykysin myös kesäisin. Pitkäpunttista ja kaksilahkeista on se mulle vakiintunut juttu ja mukavuusalue. Vastaavanlaisia tekonahkamatskua olevia täydellisiä pöksyjä olenkin jo pidemmän aikaa metsästänyt.\nKengissä taas nilkkurit tai uggit ovat ne must- juttu talvisin. Uggit taas ovat sellaiset että niiden käytössä ollaan täysin kelien armoilla. Pienikin sade tai lämpöasteiden mahdollisuus niin ne jäävät suosiolla kotiin, tai liian kova paukkupakkanen niin niillä on turha edes kuvitella pysyvänsä liukkailla pystyssä. Eli täällä meidän vesisateissa talvessa palvelee nykyään huomattavasti paremmin näyttävät ja lämpöiset nilkkurit. Nuo mustat kultaisilla yksityiskohdilla olisivat täydelliset, ja näiden mentävä kolo mulla tällä hetkellä onkin kenkähyllyllä.\nMitä sitten tulee asusteisiin, kellohan mulla on kädessä oli päivä tai puvustus mikä hyvänsä. Musta kultaisilla yksityiskohdilla täyttäisi asun kuin asun täydellisesti. Näyttävä, mutta silti jotenkin niin kauniin yksinkertainen. Helppo laittaa aamulla ranteeseen. Sekä lisänä väriä tuomaan niin maanläheisiin väreihin, no milläs muulla kuin huivilla tietenkin. Aika usein mä kokoan asun tietynlaisista väreistä, ja lisään siihen sitten väriä jollakin yhdellä asusteella, useimmiten huivilla.\nEspritin valikoimasta löytyi jälleen aivan ihania juttuja, niin uutuuksista kuin sale puoleltakin. Kerta toisensa jälkeen mä olen ihan yhtä yllättynyt positiivisesti heidän uutuuksistaan. Toinen toistaan ihanampia neuleita, takkeja, puseroita, sekä mullekin yllätyksenä tulleita kelloja ja kenkiä. Espritin kellot olivat aikaisemmin sellaisia etteivät ne sopineet mun tyyliin ja makuun alkuunkaan, nykyään voisin kotiuttaa heidän valikoimistaan useammankin yksilön. Espritin verkkokauppaan pääset TÄSTÄ.\nMitenkä te pukeudutte talven koville pakkasille ja mikä silloin on tärkeintä puketumisessa? :)


Perropandilla: Supersuperpätevä Neva!\nPerjantaina mulla oli ACE:lla molemmat pojat matkassa. Sodan treenistä rupesin kokoamaan videoo, mutta sitten kahden ekan pätkän jälkeen totesin että antaa olla. Hakattiin taas vähän päätä seinään... Siis paukutteli rimoja/siivekkeitä. Turhauttavaa touhua!\nMUTTA NEVA!!! Voi jukra :) Tää oli tosiaan Nevan 19. treenikerta ACE:lla, ja käytännössä kun ACE:lle ekan kerran mentiin, aloitettiin lähes alusta kaikki. Tai joo olihan Neva jotain pientä tehnyt ja kepit alkoi olla ihan hyvällä mallilla, mutta oltiin me keretty saada aikaan kaikenlaista korjailtavaakin.\nJa nyt se on jo näin pätevä! Vielä kun saisin itteni tilanteen tasalle.. :)\nLaura käski ilmottaa Nevan hypärille, siis virallisiin kisoihin :O Tuli vähän puskista. Tai siis en mä yhtään epäile etteikö Neva osais, mutta oma tekeminen on vielä melkosta sähläämistä. Ja toisaalta olenhan mä ajatellut, että ihan rauhassa tehdään myös radan ulkopuolelle vire kuntoon. Turha mennä kisaamaan, jos se kiehauttaa ittensä jo ennen radalle pääsyä.. Pitää vaan ottaa se ongelma isommalla vaihteella käsittelyyn. Mutta ei meillä ole kiire minnekään :)\nSeuraavalla kerralla aloitetaan kuulema tekemään Nevalle A:ta! Jipii :) Puomi alkaakin olla jo todella hyvällä mallilla. Nyt yritettiin ensimmäistä kertaa ottaa sitä radalla. Kotona treenatessa kuppi on ollut tuossa puomin juurella ja välillä vähän matkan päässä odottamassa. Välillä se on ollut palkkaajalla piilossa, ei siis valmiina paikallaan. Välillä palkka on tullut kuppiin ja välillä olen palkannut itse riippumatta siitä missä kuppi on ollut.\nMutta tässä vihdoin se video!\nLähettänyt Elsa klo 01:13