1 Miten Valvira tukee terveydenhuollon omavalvontaa ja potilasturvallisuustyötä? Ylilääkäri Päivi Tissari Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Valvira), Terveydenhuollon valvontaosasto Kuntamarkkinat Lainsäädäntöä Terveydenhuoltolaki 8, 57, SosTMA (341/2011) Laadunhallinta ja potilasturvallisuus Laki yksityisestä terveydenhuollosta 6, 8 Omavalvontasuunnitelma Vastaava johtaja Laki terveydenhuollon laitteista ja tarvikkeista 26 Seurantajärjestelmä Vastuuhenkilö Ns. vanhuspalvelulaki 23 Omavalvontasuunnitelma\n2 Sote-järjestämislain esitysluonnos 18 Omavalvontaohjelma Sote-alueen laadittava ja julkaistava internetissä järjestämisvastuuseen kuuluvista toiminnoista ja palveluista omavalvontaohjelma: miten varmistetaan - palvelujen toteutuminen ja laatu - asiakkaiden ja potilaiden yhdenvertaisuus Tuottamisvastuussa olevan kunnan ja kuntayhtymän laadittava omaa toimintaansa koskeva omavalvontaohjelma (kuten edellä), sekä osana tätä suunnitelma laadunhallinnasta sekä asiakas- ja potilasturvallisuuden edistämisestä. SosTMA:lla voidaan antaa tarkempia säännöksiä omavalvontaohjelman sisällöstä ja laatimisesta Omavalvontavelvollisuudesta Työnantaja on ensisijainen toimintayksikön toimintaa ja työntekijöitä valvova taho, ja ainoa, jolla on mahdollisuus ohjeistaa, seurata ja arvioida toimintaa reaaliaikaisesti sekä puuttua viivytyksettä havaittuihin epäkohtiin. Valvontavastuu koskee myös ostopalveluna järjestettyä hoitoa. Toimintayksikön on laadittava suunnitelma laadunhallinnasta ja potilasturvallisuudesta. (SosTMA 341/2011) Potilaiden muistutukset on käsiteltävä asianmukaisesti ja niihin vastattava kohtuuajassa. Palvelujen järjestämisvastuuta ja omavalvontavastuuta ei voi ulkoistaa. 2\n3 Omavalvontavelvollisuudesta jatkuu Useimmissa tapauksissa epäasianmukaisuudet voidaan hoitaa työnantajan toimenpitein, eikä niistä tarvitse ilmoittaa valvontaviranomaisille. Tavoitteena on, että sosiaali- ja terveydenhuollon toimintayksiköissä toteutetaan suunnitelmallista omavalvontaa, jonka avulla ehkäistään epäasianmukainen menettely, havaitaan epäkohdat ja puututaan niihin viivytyksettä ja tehokkaasti ja näin varmistetaan toiminnan laatu ja potilasturvallisuus. On tärkeää, että työpaikan ilmapiiri sallii ja kannustaa puuttumaan ja tuomaan esille mahdollisimman varhaisessa vaiheessa havaitut epäkohdat ja riskit - sekä toimintakäytäntöihin että työntekijöiden toimintaan liittyvät Riitta-Leena Paunio ja Risto Pelkonen: Terveydenhuollon valvontatyöryhmän mietintö. STM:n raportteja ja muistioita 2012:8 ( ) Laillistamismenettelyn kehittäminen: mm. tutkintotodistusten selvittämisen, sähköisen asioinnin ja kielikokeen kehittäminen sekä rajoitetun toimiluvan poistaminen; asianmukaiset säädösmuutokset ja voimavarat em. varten Omavalvonnan kehittäminen Muistutusmenettelyn ensisijaisuutta varmistavat säädösmuutokset AVIen sosiaali- ja terveydenhuollon valvonnan yhdistäminen Valviraan Valviran ja AVIen riittävien voimavarojen turvaaminen\n4 Riitta-Leena Paunio ja Risto Pelkonen: Terveydenhuollon valvontatyöryhmän mietintö. STM:n raportteja ja muistioita 2012:8: Omavalvonnan kehittäminen Terveydenhuollon toimintayksiköissä tulee laatia ja panna täytäntöön omavalvontasuunnitelma laadunhallinnan ja potilasturvallisuuden parantamiseksi (terveydenhuoltolain 8 :aa muutettava) Myös omavalvonnan sisällöstä on säädettävä, mm: - turvallisuusruskien tunnistaminen ja hallinta - vaaratapahtumien raportointi - kielitaidon varmistaminen - perehdyttäminen - nopea puuttuminen ammattihenkilön epäasianmukaiseen toimintaan Potilaan osallistumisen ja kuulemisen vahvistaminen Lääketieteen opiskelijat lääkärin tehtävissä palvelussuhteeseen (ammattihenkilöasetuksen 3 muutettava) Mitä laadunhallinta on? Kuntaliitto: Terveydenhuollon laatuopas (2011)\n5 Valvira Terveydenhuollon laatu ja viranomaiset AVI STM THL EOA Kuluttajaviranomaiset Potilasvahinkolautakunta OKA PVK Oikeusistuimet Poliisi Tietosuojavaltuutettu Fimea TTL Kuntaliitto: Terveydenhuollon laatuopas (2011) Valviran visio ja perustehtävä VISIO 2015 Valvira varmistaa väestön oikeuden terveyttä ja hyvinvointia tukevaan elinympäristöön sekä riittäviin ja turvallisiin sosiaali- ja terveyspalveluihin. PERUSTEHTÄVÄ Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira on STM:n hallinnonalan keskusvirasto, joka edistää väestön terveyttä ja toimintakykyä valvonnan edellyttämän ohjauksen sekä ennakoivan ja jälkikäteisen valvonnan keinoin. 10 5\n6 Valviran strategiset linjaukset Tunnistamme ja ennakoimme väestön terveyteen ja hyvinvointiin liittyvät riskit ja kohdennamme työtämme sen perusteella. Huolehdimme erityisesti niiden ihmisten oikeuksista, jotka eivät itse pysty niitä puolustamaan. Yhdenmukaistamme sosiaali- ja terveysalan valvonnan sekä valvonnan edellyttämän ohjauksen saumattomaksi kokonaisuudeksi koko maassa. Edistämme toiminnanharjoittajien omavalvontaa vaikuttavaksi valvontamuodoksi. Vaikutamme aktiivisesti EU:ssa ja kansainvälisessä yhteistyössä. Toimintamme on asiakaskeskeistä, laadukasta ja tehokasta. Valvira on arvostettu työnantaja. 11 Organisaatio Hallintoosasto Talous Henkilöstö Ohjausosasto Alkoholihallinnon ohjaus Sosiaali- ja terveydenhuollon ohjaus Ympäristöterveydenhuollon ohjaus Yksityiset luvat ja sosiaalihuollon valvonta -osasto Yksityisen terveydenhuollon luvat Sosiaalihuollon luvat ja valvonta Ylijohtaja Kehittämispäällikkö Viestintä Lupaosasto Ammatti- ja toimintaoikeudet Alkoholielinkeino Terveydenhuollon laitteet ja tarvikkeet Terveydenhuollon valvontaosasto Terveydenhuollon valvonta 1 Terveydenhuollon valvonta 2 Terveydenhuollon valvonta 3 Tietohallintoosasto It-palvelut Järjestelmäkehitys Työmme perustuu asiantuntemukseen, tarkoituksenmukaisiin työmenetelmiin sekä jatkuvaan työn laadun ja vaikuttavuuden arviointiin. Valvira hoitaa tehtävänsä prosesseina. 12 6\n7 Terveydenhuollon valvonnan tehtäväalueet Reaktiivinen valvonta Yksittäistapausten jälkivalvonta - kantelut - viranomaisten ja muiden tahojen ilmoitukset yms. - muiden viranomaisten pyytämät lausunnot (toiminnan asianmukaisuuden arviointia koskevissa asioissa) - kansainvälisissä toimielimissä käsiteltäviin sosiaali- ja terveydenhuoltoa koskeviin ihmisoikeusasioihin liittyvät lausunnot Valvontasuunnitelmiin perustuva valvonta Valtakunnalliset valvontasuunnitelmat ja ohjelmat Valvottavien ohjaus ja neuvonta sekä asiakirjalausunnot Puhelimitse, postitse ja sähköpostitse tapahtuva ohjaus ja neuvonta, koulutustoiminta, konsultaatioavun antaminen yms. Asiantuntijalausunnot ja aloitteet muille viranomaisille Terveydenhuollon valvonnan tehtäväalueet omavalvonnan edistämisessä Reaktiivinen valvonta Yksittäistapausten jälkivalvonta - päätösten valmistelussa aina mukana organisaatiovalvonnan näkökulma - organisaatiovalvonnassa aina mukana omavalvonnan edistäminen Valvontasuunnitelmiin perustuva valvonta - valvontaohjelmissa mukana omavalvontaa käsittelevä kohta - jokaisessa valvontaohjelman mukaisessa valvontatoimenpiteessä selvitetään ja ohjataan omavalvontaa Valvottavien ohjaus ja neuvonta sekä asiakirjalausunnot - kaikessa ohjauksessa, neuvonnassa, kouluttamisessa, asiantuntijatoiminnassa ja muille viranomaisille annettavissa lausunnoissa otetaan omavalvonnan tärkeys esiin\n8 Jälkivalvonnasta ohjaukseen Esimerkkejä Hoidon tarpeen arviointi päivystyksessä ( ) Hammaslääkärin potilastuolien käyttö ( ) Synnynnäinen suun halkio ja erikoislääkärin seuranta ( ) Lapsen syntymän toteaminen ( ) Potilaan voinnin seuranta tehovalvonnan tai leikkauksen jälkeen ( ) Leikkaussalien tarkistuslistat ( ) Julkisen vallan käyttö (mm , )\n9 Valvontaohjelma Esimerkkinä hoitotakuun valvonta Eräänä painopisteenä omavalvonnan toteutuminen - toimivat tietojärjestelmät - huolelliset ja yhdenmukaiset merkinnät Seuraamus, jos omavalvonta ei toimi Valvottavien ohjaus ja neuvonta Esimerkkejä Anestesian ja sedaation anto ensihoidossa ( ) Optikon ja silmälääkärin välisestä työnjaosta ja potilaan informoinnista ( ) Hoitosuunnitelmat pitkäaikaishoidossa ja ensihoito ( ) Ensihoitohenkilöstö pyytää ohjetta lääkäriltä ( ) Avoin turvallisuuskulttuuri (edistää potilasturvallisuutta ja auttaa omavalvonnassa) ( ) Valvira selvittää jälkitarkastuskäytäntöjä ja ohjaa sairaanhoitopiirejä lainmukaiseen menettelyyn niiden järjestämisessä ( )\n10 Omavalvonnan edistäminen on keskeinen tavoite kaikessa tuottamassamme kouluttamisessa Ammattioikeuksien tarkistaminen ja Terhikki rekisterin käyttö Hoitohenkilöstön valvonta ja ammattioikeuksien varmistaminen Potilasasiakirjojen asianmukainen laatiminen, säilyttäminen ja tietosuojakysymykset Turvallinen lääkehoito Ammattihenkilön oikeudet ja velvollisuudet Nopea puuttuminen ammattihenkilöiden päihdeongelmiin ja muihin henkilöturvallisuusasioihin Tuki haittatapahtumien seurantajärjestelmille Tuki potilasturvallisuus-laadunhallinta- ja omavalvontasuunnitelmille Asianmukainen selvityksenanto\n11 Valviran ja aluehallintovirastojen päätösten systemaattinen käsittely (yhdessä muistutusten, Potilasvakuutuskeskuksen päätösten ja haittatapahtumaraporttien kanssa) on potilasturvallisuustyötä ja omavalvontaa ja se voi osaltaan olla myös valvontaviranomaiselle annettavaa omavalvontapalautetta


NHL 12 – Pelistä kultaversio suomen maailmanmestaruuden kunniaksi\nUutiset FIFA 20 Apex Legends Star Wars Jedi: Fallen Order™ The Sims 4 Battlefield V Anthem Sea Of Solitude Electronic Arts – Aloitussivu Selaa pelejä Kirjasto Ilmaispelit Tee ostoksia Originissa Origin Access -pelipäivitykset Tietoa EA:sta Uutiset Studiot Työpaikat Ohje Keskustelupalstat Pelit Ilmaispelit Tee ostoksia Originissa Origin Access -pelipäivitykset Tietoja Ohje Keskustelupalstat Uutiskirje Liity EA Accessiin Liity Origin Accessiin\nElectronic Arts, Anttila ja K-citymarket juhlistavat Suomen jääkiekon maailmanmestaruutta julkaisemalla erityisen NHL 12 Kultaversion. Tätä upeaa kullanväriseen metallilaatikkoon pakattua NHL 12 -peliä painetaan rajoitettu numeroitu määrä ja se tulee myyntiin yksinoikeudella Anttila, Kodin Ykkönen, NetAnttila ja K-citymarket -myymälöihin. Kultaversio on ennakkotilattavissa tästä päivästä alkaen.\nNHL 12 –peli julkaistaan Suomessa 8.9.2011 Xbox 360 ja PlayStation 3 –konsoleille. Pelistä tulee perusversion lisäksi saataville NHL 12 Kultaversio, jota painetaan rajoitettu määrä. NHL 12 Kultaversio tulee saataville yksilöllisesti numeroituna erikoiseränä – numerointi ykkösestä eteenpäin. NHL 12 Kultaversio on ennakkotilattavissa Anttila, Kodin Ykkönen, NetAnttila ja K-citymarket -myymälöistä kautta maan. Tuotteen svh on sama sekä Kultaversiolle että perusversiolle.\n”Jääkiekon MM-finaalien voitto oli vuoden mahtavin tapahtuma. Kultaa tuli ja lisää on luvassa – NHL 12 Kultaversion muodossa”, myyntipäällikkö Niklas Wikblad Electronic Artsilta henkäisee. ”On todella upeaa tarjota NHL-faneille tällaista herkkua.”\nElectronic Arts järjestää NHL 12 -pelin yömyyntitapahtuman keskiviikkona 7.9.2011. Yömyyntitapahtumaan tulee myyntiin ensimmäiset 500 numeroitua NHL 12 Kultaversiota (numerot 1-500). Yömyyntitapahtuman tarkempi paikka ja alkamisajankohta ilmoitetaan myöhemmin.\n”Lätkäfaneilla kautta maan on mahtava tilaisuus hankkia keräilyharvinaisuudeksi nouseva NHL 12 Kultaversio joko ennakkotilaamalla tai varmistamalla itselleen eturivin paikan NHL 12 -yömyyntitapahtumassa”, ostaja Antti Paakki KCM-Anttilasta kertoo. ”Alkupään numeroituja pelejä halajavien kannattaa buukata kalenteristaan 7. syyskuuta, sillä ensimmäisenä jonossa oleva saa numeron 1, seuraava 2 jne. Paikalle kannattaa tulla ajoissa!\nJohtajat Lehdistö Sijoittajat Pelitestaus Origin Access -päivitykset facebook twitter youtube instagram twitch Selaa pelejä Tietoja Tuki Tee ostoksia Originissa United States United Kingdom Australia France Deutschland Italia 日本 Polska Brasil Россия España Ceska Republika Canada (En) Canada (Fr) Danmark Suomi Mexico Nederland Norge Sverige 中国 대한민국 繁體中文 Lakiosasto Käyttäjäsopimus Tietosuoja- ja evästekäytäntö (tietosuojaoikeudet) Verkkopalvelupäivitykset Security


Nera & Rina: marraskuuta 2016\nKissa osaksi laumaa\nViime postauksessa puhuin uudesta tulevasta perheenjäsenestä. Hirmu the cat on nyt majaillut osana meidän laumaamme kokonaiset kaksi viikkoa, joihin on mahtunut niin onnen, ilon kuin epätoivonkin hetkiä. Olen pyöritellyt kissan hankintaa mielessäni vuosia. Mietin aina, että no joskus sitten kun on omakotitalo jne... Tässä syksyllä kuitenkin aloin ajatella, että miksi ei jo nyt. Koin, että pystyn tarjoamaan hyvän kodin yhdelle kisulle. Ajattelin alun perin, että voisin ottaa vaikka jo vähän iäkkäämmänkin kissan, eli lähtökohtaisesti tahdoin nimenomaan antaa kodin kissalle, joka syystä tai toisesta etsii uutta kotia.\nJonkin aikaa selasin netin syövereitä, mutta silmiin ei vaan osunut sopivia kissoja, koska koiriin olisi pitänyt olla jo tottunut. Lopulta soitin Turun Eläinsuojeluyhdistykseen ja kyselin toiveisiini sopivia kissoja. Kuulemma potentiaalisia oli pari, joten sovittiin vierailu heti seuraavalle päivälle. Tapasin kaksi ehdokasta, jotka molemmat vaikuttivat hyviltä. Näistä päädyin yllätyksekseni nuorempaan ehdokkaaseen, noin seitsemän kuukauden ikäiseen poikakissaan. Toinen kissa oli parivuotias. Keskustelimme koiriin sopeutumisesta ja tultiin siihen tulokseen, että pentu tottuu koiriini todennäköisesti paremmin. Ei muuta kuin kissa varaukseen ja odottamaan kastrointia. Samalla viikolla sain pienen hakea kotiinkin jo ja niin alkoi yhteinen taival.\nKotiin tultuamme totutin Hirmun ensin asuntoon ilman koiria ja sitten Nera pääsi tutustumaan tulokkaaseen. Nera kun osaa käyttäytyä kauniisti kissojen kanssa. Siitä olikin apua ja Hirmu hieman tukeutuikin Kirppuun heti alkuun. Nera vaan oli. Hienovaraisesti haistoi toista, mutta vältteli katsetta. Hirmu ei lainkaan pelännyt Neraa.\nKakaraosaston totuttaminen toisiinsa onkin toinen tarina. Rinan asenne kissoja kohtaan ei ole koskaan ollut niin kiva kuin Neran. Alkuun kissa olikin koirien läsnäollessa ainoastaan keittiössä, joka mulla onneksi on iso. Nera sai välillä käydä siellä, mutta Rina sai vain katsella portin läpi, koska se oli aluksi suorastaan vihamielinen kissaa kohtaan. Totutusprojekti eteni jokseenkin näin: edistys → takapakki → edistys → edistys → takapakki. Aloitin vastaehdollistamalla Rinaa Hirmuun. Vilkaisu kissaan → "zip" (= tietyn oikein tehdyn hetken merkkaus) → ruokaa. Tässä sai olla tarkkana, mistä palkkasi. Rinan karvat eivät saaneet olla pystyssä, eikä häntä ylhäällä. Siihen tilaan se kuitenkin meni hyvin äkkiä. Vahvistustiheyden ollessa riittämätön Rina meni heti väärään tilaan ja alkoi haukkua/murista Hirmulle, joka vaan oli paikoillaan pöydän alla metrien päässä. Tässä vaiheessa tuntui toivottomalta, mietin jo, että pitääkö kissa palauttaa löytöeläinhoitolaan...\nTilanne kuitenkin eteni ja jonkun ajan päästä Rina pääsi jo keittiöön käskyn alla, sitten kissa sai käydä haistelemassa sitä. Hirmuhan toki pelkäsi Rinaa tässä vaiheessa. Jossain välissä huolimattomuuttani Rintti pääsi myös jahtaamaan kissaa... Tällaiset tilanteet vasta aiheuttivatkin takapakkia. No, jossain vaiheessa Rina sai jo käydä itse nuuhkaisemassa Hirmua. Sitten aloin päästää Rinan mukaan aina kun kävin keittiössä ja Rina myös söi siellä. Tarkoitus oli siedättää tyypit toisiinsa, totuttaa siihen, että ollaan samassa tilassa eikä mitään pahaa silti tapahdu.\nNiin monesti Rina vei tilanteen liian pitkälle innostumalla, mutta valvoin tarkasti ja puutuin asiaan tarpeen vaatiessa. Tällä viikolla en ole enää pitänyt keittiön ovea kiinni öisinkään. Hirmu on viime päivien aikana alkanut viihtyä meidän kanssa samassa tilassa yhä enemmän. Ensin lähinnä sohvan ja sängyn alla, mutta viime viikonloppuna se lopetti piileskelynkin. Porttia kahden tilan välillä ei tarvitse enää sulkea lainkaan. Nyt nukutaan kaikki neljä samassa sängyssä. Eikä Rina edes jahtaa Hirmua, vaikka kissalla olisi hepuli menossa. On ne niin. ♥\nKaiken kaikkiaan eläinten tottuminen toisiinsa kävi aika nopeasti. Asiaa auttoi varmasti se, etten ole nyt ollut töissä, eli ollaan voitu tehdä totuttautumisharjoituksia ihan koska vaan ja niin paljon kuin on hyvältä tuntunut. Tuo kissa on todellakin toiveiden täyttymys. Ja ihanempi kuin uskalsin kuvitellakaan. Tosi seurallinen, kiltti ja viihtyy sylissä. Energiaa kyllä riittää, kuten tuon ikäiseltä kisulta sopii odottaakin. Olen myös erittäin tyytyväinen päätökseeni adoptoida kissa eläinsuojelyhdistykseltä. Hirmun veli jäi vielä odottamaan omaa kotiaan, hurmaava kissa sekin, vaikka kovin ujo olikin. Harmi, kun en kahta kissaa kuitenkaan voinut ottaa. Toivottavasti sekin löytää oman paikkansa, tai kenties on jo löytänyt.\nHirmu tekee tarpeensa hienosti hiekkakoppaansa ja kaikki ruoka, mitä tähän asti olen sille tarjonnut, on maistunut mainiosti. Toistaiseksi se syö nappulaa ja märkäruokaa, joita eläinkaupasta valmiiksi olin ostanut. Sivussa olen maistattanut monenlaista lihaa, kun Rina syö suurimmaksi osaksi raakaa ja kisun vatsa ei ole mistään tykännyt pahaa. Taidan senkin pian siirtää täysin raakaruualle, lihansyöjiä kun kissatkin ovat. Ulkoilua kokeillaan myös pian, kytkettynä tietenkin.\nSellainen sekava tarina. Lupaan, että tämä jää ainoaksi kissapostaukseksi tässä blogissa, älkää huolestuko. Tahdoin vain tämän itselleni muistiin, ja ehkä joku hyötyy tästä kokemuksien jakamisesta. :)\nPosted by Julia at 23:36 5 kommenttia:\nJokunen viikko sitten käytiin oikein kiva pieni 11 kilometrin patikkaretki Kurjenrahkan kansallispuistossa/Kuhankuonolla. Retkikokoonpano oli minä, Eerika ja käppänäjaosto, eli Nera ja Velmu. Isommat partaeläimet jätettiin kotiin ja saatiin näin ihan rento lenkki. :D Kierrettiin kaunis suon ympäröimä järvi ja jonkin verran metsää myös. Eikä ihmetyksekseni edes menty kertaakaan hukkaan! Aurinko paistoi ja eväitä syötiin siinä järven rannassa. Nera sai kulkea vapaana ja mulla oli huoletonta. Rina tekee kaikesta hauskaa, mutta joskus on kiva päästä rentoutumaan ihan vaan Neran kanssa. Kakaran kanssa on koko ajan vähän sellaista veitsen terällä -meininkiä. :D Aikuistumista odotellessa, mutta vielä ei sen suhteen ole kiirettä.\nNerakin on aika erilainen ilman Rinaa. Jos mulla on molemmat koirat jonkun muun koiran lisäksi, Nera ei varmastikaan leiki yhtään kenenkään kanssa. Hän on Aikuinen. Vaan annapa olla kun Rina ei ole kuviossa mukana... Käppänäthän leikkivät keskenään! Hurjasti juoksivat, Neppis häntä viivana ja sitten hurrjalla ärinällä kaverin pyöräytys ympäri. Ja uuudestaaan... Velmu ei onneksi pistänyt pahakseen ja käyttäytyi oikein kauniisti narttukoiran kanssa!\nOllaan reilut puoli vuotta asusteltu täällä rivarissa kolmisin ja nyt vasta aidattiin piha. Se on hyyvin pieni, mutta koirille siitä on jo ollut iloa! Rina on kaivanut pari monttua ja vahtinut. Nera ei niin kaipaa sellaista, mutta on silläkin ollut hauskaa leikkiä pihalla kakaran kanssa. Saatiin aita juuri hyvin valmiiksi ennen kuin pakkaset tulivat. Lunta täällä ei ole oikein nimeksikään, mutteipä tuo haitanne, eipähän ladut vie lenkkireittejä!\nRinalta otin turkin alas viime viikolla. Hieno uusi karva on alla, mutta tosi lyhyt vielä. Viimeksi alta paljastui lähinnä alusvilla, joten nyt oli vähän erilainen nyppiä. On sitten nopeammin oikein hienokin taas. Ja vastedes yritän rullata... Karvan alta paljastunut Riinu on myös tosi kapoinen. Ehkä katsotaan näyttelyitä seuraavaksi joskus vuonna 2018. :D\nMuutoin ollaan elelty ihan tavallista arkea, joskin tällä hetkellä odotellaan malttamattomana uutta perheenjäsentä meidän laumaan. Nelijalkaista tietenkin, muttei haukkuvaa sellaista! Tästä lisää jahka hän kotiutuu.\nPosted by Julia at 23:29 Ei kommentteja:


Pete’s Pure Moscato - Tampereen viinitukku\nKeveän raikas ja hienostunut mousse. Väriltään vaalean oljenkeltainen, kultaisin sävyin. Tuoksultaan raikkaan aromaattinen, hedelmäinen ja pirskahtelevan sitrusmainen, mukana hunajaisuutta ja kedon kukkia. Maku tasapainoisen makea, miellyttävän hapokas, keveän hedelmäinen ja suuntäyttävä. Miellyttävän raikas jälkiruokaviini vaikkapa mansikoiden ja kermavaahdon kera, myös muille kevyille jälkiruuille sopiva tai vaikkapa vain seurusteluun hyvässä seurassa. Rypäleet: Moscato 100 %. Alkoholi: 5,5 %.


Lyhyet Peruukki, Ruskea Synteettistä Suora Konetyötä Luonnollinen 6" Lyhyet Peruukki - iPeruukki.com\nRuskea Synteettistä Suora Konetyötä Luonnollinen 6" Lyhyet Peruukki (Tuotenumero: HW11207)\nOlen uusi maailma peruukit ... hyvin akuutisti tarvitaan. Olin kilpirauhasen suljettiin ja menetti 80% hiukseni yli 3 viikkoa. Peruukki on kaunis. Kiitos, että tästä hyvin onneton, stressaavaa ajan niin paljon vähemmän epämiellyttävä, ja itse asiassa hauska seikkailu.\nOma peruukki saapui täydellisessä kunnossa ja ei petä !!\nAsiakaspalvelu poikkeuksellinen ja tuote pakataan ja esitetään kauniisti !!\nEn käytä peruukit seurausta jatkuvista hiustenlähtöä kemoterapian. Toivon ostaa paljon, paljon enemmän kauniita peruukit.\nTuote oli kaunis, mutta liian lyhyt ja liian tumma. Tuotto oli helppoa. Käyttää niitä uudelleen.\nRakastan tätä peruukki on suurin väri minulle ja tyyliä, kukaan ei tiedä, että se on peruukki he rakastavat leikkaus ja väri ja niin minä, olen varma, että aion ostaa paljon enemmän eri värejä.\nRakastan leikata. Rakastan väriä edessä. Rakastan sovi.\nToisin kuin monet peruukki kaupoissa tämä toimitti peruukki, kuten näkyy kuva.\nYou're reviewing:Ruskea Synteettistä Suora Konetyötä Luonnollinen 6" Lyhyet Peruukki


Porsche Cayenne S E-hybrid - HUIKEA KUNTO JA VARUSTELU - 12kk/20tkm LISÄTURVALLA! - JUURI KATSASTETTU! Maastoauto 2016 - Vaihtoauto - Nettiauto\nS E-hybrid - HUIKEA KUNTO JA VARUSTELU - 12kk/20tkm LISÄTURVALLA! - JUURI KATSASTETTU!\nMoottori 3.0 l, Hybridi Rek.nro JLK-927\nTarkista ajoneuvon tiedot. Lähetä tekstiviesti AT JLK927 numeroon 16258, saat ajoneuvon omistaja-/haltijatiedot sekä tekniset tiedot suoraan Trafin ajoneuvorekisteristä. Hinta 3,73 €/viesti. Lisätietoja »\nPorsche Cayenne S E-hybrid - HUIKEA KUNTO JA VARUSTELU - 12kk/20tkm LISÄTURVALLA! - JUURI KATSASTETTU!\nKATSO LISÄKUVAT: https://autoteddy.fi/kohde/6444/\nAutoTeddylle myyntiin kaikin puolin huikeassa kunnossa oleva, aivan vuoden 2015 viimeisinä päivinä ensirekisteröity, Porsche Cayenne S e-hybrid! Noin 143 000 kilometriä ajetusta autosta löytyy täydellinen Porschen huoltohistoria uudesta asti ja se on vastikään leimat...Lue lisää »\nAutoTeddylle myyntiin kaikin puolin huikeassa kunnossa oleva, aivan vuoden 2015 viimeisinä päivinä ensirekisteröity, Porsche Cayenne S e-hybrid! Noin 143 000 kilometriä ajetusta autosta löytyy täydellinen Porschen huoltohistoria uudesta asti ja se on vastikään leimattu katsastusmiehen kehusanoin.\nKlassiseen Porschen hopeaan ulkoväriin käärityn auton maalipinta on käytännössä virheetön. Vain oikeasta etukulmasta on löydettävissä erittäin huomaamaton kosmeettinen virhe ja etupuskurissa yksi kiveniskeymä. Nämä esitetty kuvissa ja videolla. Myös Cayennen musta täysnahkasisusta sekä muut sisäpinnat ovat huippukuntoiset ja suorastaan virheettömät. Ehkä vain kuljettajan oven kahvasta huomaa aavistuksen, että siihen on joskus joku tarttunut ovea kiinni vetäessä.\nPorschen voimalinjasta huolehtivat 333-hevosvoimainen, 3-litrainen mekaanisesti ahdettu bensa-V6 sekä 83-hevosvoimainen sähkömoottori. 416 hevosvoiman yhteisteho välitetään tiehen huomaamattomasti toimivan automaattivaihteiston sekä nelivedon turvin. Edellä mainittu kokonaisuus takaa yli 2000 kg painavalle autolle lähes urheiluautomaisen suorituskyvyn. 0-100 km/h taittuu mukavasti alle kuudessa sekunnissa. 10,8 kWh litiumakusta mahdollistaa lämpötilasta riippuen noin 20-30 km toimintasäteen pelkällä sähköllä.\nPorschesta löytyy arvolleen sopiva kattava varustelu, josta mainittakoon mm. säädettävä ilma-alusta, musta täysnahkasisusta, lämpiävät sport-istuimet muistipaikoilla, navigointijärjestelmä, peruutuskamera ja pysäköintitutkat, adaptiiviset xenon-kaarrevalot, sähköinen vetokoukku, sähköinen tavaraluukku, liikennemerkkitunnistin, bluetooth puheluille ja musiikille, 2-vyöhykkeinen automaatti-ilmastointi, sähkölasit ja -peilit, kaatuvat takaistuimet, sade- ja valoautomatiikka jne. Cayennen alla pyörivät alkuperäiset 18-tuumaiset alumiinivanteet sekä hyväkuntoiset M+S- kitkarenkaat.\nJos etsit ylellistä, loistavasti varusteltua sekä upealla ajettavuudella ladattua katumaasturia, jonka käyttökulut jäävät yllättävän alhaisiksi, on tässä esitelty Porsche Cayenne e-hybrid ehdottomasti tutustumisen arvoinen kokonaisuus!\nJLK-927, Nettiauto ID 11190709


Koko sadesarja, tarjous / säästä 15% ! | Natural Elements\nKerää koko sarja kotimaista kosmetiikkaa!\nKristallisuolaa, mustaherukkaa, sitruunaa, kookosta, ruusun terälehtiä, oliivia ja vaikka mitä muita upeita ainesosia !\n- Sade vartalovoide\n- Sade kristallisuolasuihke\n- Sade kuorintaöljy\n- Sade hoitava salva\n- Fluoriton hammastahna Sade TAI Fluorillinen hammastahna Sade\nTutustu Sadesarjaan lisää tästä: Sade-sarja\nOstaessasi koko sarjan säästät -15% ja toimituskulut 0e !\nKoko sadesarja, FLUORITTOMALLA hammastahnalla\t Koko sadesarja, FLUORILLISELLA hammastahnalla


Tähdet tuikkivat, mutta ymmärrys lajista puuttuu - Keskisuomalainen\nKolumnit 19.08.2016 03:00\nTähdet tuikkivat, mutta ymmärrys lajista puuttuu\nRion olympialaisten yleisurheilu on tarjonnut upean kattauksen kovia tuloksia.\nVielä huipputuloksiakin enemmän ovat säväyttäneet yllättävät voittajat ja hienot kisat.\nOmat suosikkini ovat toistaiseksi olleet Wayde van Niekerkin maailmanennätysjuoksu 400 metrillä ja Thiago Brazin seiväskulta kotiyleisön edessä. Myös miesten ja naisten pituuden viimeiset kierrokset ovat vanginneet puoleensa.\nBrasiliassa on vahvempi jalkapallo- kuin yleisurheilukulttuuri, mikä on näkynyt katsomossa. Katsojat on täyttäneet palloilutapahtumat, ja olympiastadionilla oli esimerkiksi maanantai-iltana melko tyhjää, vaikka oma poika hyppäsi seipään olympiavoittajaksi.\nTunnelma oli toki mainio näilläkin määrillä. Jopa lehdistöpaikkojen brassinaiset sekosivat kirkumaan Thiago Brazin kunniaksi.\nIso miinus paikallisille on annettava vihellyksistä ja buuaksista. Jalkapallossa ja palloilulajeissa on tyypillistä viheltää ja solvata vastustajille, mutta yleisurheilussa sitä ei pitäisi tehdä.\nRanskan seivästähti Renaud Lavillenie näytti yleisölle peukkua alaspäin, kun väki vihelsi ennen hänen ratkaisevaa suoritustaan. Ranskalaiselle buuattiin lisäksi törkeästi palkintojenjaossa.\nPikajuoksija Justin Gatlinin käryjä ei voi hyväksyä, mutta silti buuaukset myös hänelle olivat turhia ja latistivat kaikkien tunnelmaa ja tekemistä. Uinnissa brassiyleisö vihelsi dopingista tunnetuille venäläisille.\nYleisurheilutuntemusta maassa on kovin vähän, ja esimerkiksi kolmesti urallaan kärähtänyt Ivan Tihon sai moukaroida aivan rauhassa karsinnassa.\nPekingin vuoden 2008 olympialaisissa suurimmat tähdet olivat Usain Bolt ja Michael Phelps. Riossa vuonna 2016 suurimmat ovat ... ööh, Bolt ja Phelps? Näin ainakin suuren yleisön mielestä.\nBoltin juoksut ja Phelpsin uinnit keräsivät stadionit täyteen. Näitä herroja seurattiin, mikä jätti pienemmälle muut huippusuoritukset.\nBoltin satasen voitto oli paikalliselle yleisölle ja medialle selvästi isompi juttu kuin van Niekerkin kulta ja 400 metrin 17-vuotisen ME:n rikkominen. Brasilian sanomalehdissä etusivuilla oli Bolt, ei ME-mies.\nTämä Bolt-huuma on vähän kuin jääkiekko Suomessa. Hienoa menestystä, mutta iso huomio ja näkyvyys peittää helposti alleen urheilun muun monimuotoisuuden.\nKentällä on urheiltu näyttävästi, mutta muutoin kisajärjestelyt ovat Brasilian tyyliin miten sattuu.\nYleisurheilun kisaohjelma on kummallinen, ja myös IAAF:n ja KOK:n on syytä katsoa peiliin.\nOsa finaaleista järjestetään karsintojen lomassa keskipäivällä puolityhjille katsomoille. Nämä lajit on kategorisoitu tavallaan kakkosluokkaan ja ymmärrän urheilijoiden tuohtumuksen.\nIlta-aikataulut on puolestaan vedetty kireiksi, eikä satasella välierien ja finaalin välillä ollut kuin alle puolitoista tuntia. Iltakisat alkavat paikallista aikaa vasta klo 20.30, mikä tuntuisi Suomessa aika oudolta. Illalla tarjolla on aina vain kolme finaalia.\nLiikkuminen stadionilla on tehty vaikeaksi. Välillä huomaa olevansa jumissa kymmenien muiden toimittajien kanssa ahtaassa portaikossa tai hitaassa hississä.\nKuljetuksia mediahotellimme ja olympiastadionin välillä ei ole. Tai kisajärjestäjien mukaan on: lähtö hotellilta aamulla klo 4 ja paluu illalla tai yöllä klo 21 tai 3.30.\nEi siis järjen hiventä kisa-aikatauluja ajatellen.


Home | War History | WW2History-LapinSodanKiisteltyKohtaaminen.html\nLapin sodan kiistelty kohtaaminen\nPikahakemisto: [ Lapin sodan kiistelty kohtaaminen | Kirjoissa sanottua | Saatesanat]\nKoostanut Jukka O. Kauppinen\nLauri Volanen kirjoittanut runsaasti tekstiä, jahdannut virheitä, kerännyt lähdemateriaalia, kolunnut Sota-arkistossa ja niin edelleen, vaikuttaen ratkaisevasti artikkelin syntyyn.\nGöran Bruun kaiveli materiaalia arkistoistaan, kommentoi ja auttoi muutenkin merkittävästi.\nLapinsodan alkuvaiheissa 3.10.1944 tapahtui ilmatilassa jotain, mistä on myöhemmin käyty debaattia. Mielipiteet ovat täysin vastakkaisissa ääripäissä, sillä toisten mielestä mitään ei tapahtunut - toiset ovat sitäkin vakuuttuneempia että tapahtui.\nTapahtui mitä? Raporttien mukaan Lapinsotaan osallistuneen hävittäjäyksikön, jonka pääosan muodostivat HävittäjäLentoLaivue 26:n Brewster-hävittäjät, kohtasivat tuona päivänä saksalaisten Stuka-osaston. Molemmin puolin epätietoisuuden vallitessa alkanut kohtaaminen päättyi muistikuvien ja asiakirjojen mukaan tulenavaukseen, jossa pudotettiin yksi tai kaksi kappaletta Junkers 87 -syöksypommittajia.\nKiistanalaiseksi tapauksen tekee Keski-Suomen Ilmailumuseon entisen johtajan, tutkija Hannu Valtosen suorittamat tutkimukset, jotka johtavat tapauksesta tyystin päinvastaiset johtopäätökset: taistelua ei ole koskaan tapahtunut.\nTapahtunutta sumentavat vaikeat olosuhteet ja epätietoisuus - tehtiinkö virhe, kun taisteltiin saksalaisia vastaan? Oliko siihen edes lupaa vai tuliko tehtyä pahemman luokan munaus? Tilanne oli valmiiksi sekava, sillä Brewster-osasto oli saapunut uuteen tukikohtaansa Vaalaan vasta edellisenä päivänä. Kaikki oli vielä sikin sokin, sitten saman tien ilmaan tuntemattomaan maastoon - ja vastaan tulee entisiä aseveljiä.\nBW-osaston lento tapahtui 3.10. noin 13.15-15.45, eli lennon kesto oli noin 2,5 tuntia. Samaan aikaan ilmassa oli Calle Bruunin vetämä toinen BW-osasto, joka oli laivojen suojauslennolla suunnassa Oulu-Tornio. Tuolle lennolle osallistuivat Calle Bruun (BW-373), Kaarlo Saukkonen (BW-370) ja Lasse (Lars) Linden (BW-363). Lennolle oli lähdössä vielä neljäskin BW, mutta sen moottori ei käynnistynyt. He ampuivat Junkers 88 -pommikonetta moottoriin ja saivat sen ainakin savuamaan. On spekuloitu, että Ju 88 olisi pudonnut Kemin tienoilla. Kemin kromikaivoksen prospektitöissä 1954 löydettiin suojärvestä koneen hylky, ja on mahdollista että se olisi juuri tämä kone. Hylkyä ei kuitenkaan löydetty enää myöhemmissä tutkimuksissa, joita suoritettiin Hannu Valtosen toimesta. Kone on ilmeisesti jäänyt kaivoksesta rahdatun jätekiven alle.\nJu-88-kohtaamisesta kertovat C.E. Bruunin lentopäiväkirja ja tapahtumasta kertova karttaselostus\nStukat kohdannut osasto oli puolestaan tiedustelulennolla Tornio-Kemi-Rovaniemi. Näiden kahden lennon ollessa ilmassa yhtaikaa oli taivaalla kaikkiaan yhdeksän Brewsteriä, mikä oli ilmeisesti miltei koko osaston käytettävissä ollut konevahvuus.\nLisäksi samana päivänä lennettiin vielä kolmas suojauslento Kuivaniemi-Simo/Simojoki kello 16.35-18.25, suorittajina Calle Bruun (BW-373), Olli Pitkäpaasi (BW-386) ja Eetu (Erkki) Siponmaa (BW-387). Lisäksi A.Oranurmi on merkinnyt lentopäiväkirjaan .3.10. klo 16.30-18.30 suojauslennon koneella BW-379 Simon asemalle (ei siis Siuron, kuten on virheellisesti kirjoitettu. Siuro on Tampereen lähistöllä. Toim. huom). Niinpä "Stuka-revohkan" jälkeen lennolla on ollut ainakin neljä konetta. Tiedot lennon tapahtumista pohjautuvat ennen kaikkea taistelun jälkeen kirjoitettuihin ilmataistelukertomuksiin, C.E. Bruunin muistiinpanoihin ja laivueen henkilöstön suullisiin kertomuksiin.\nAran aiheen ja ajankohdan johdosta tapahtunutta ei kuitenkaan dokumentoitu aikanaan niin perusteellisesti kuin olisi voitu. Niinpä esimerkiksi kirjallisissa lähteissä on havaittavissa tiettyjä ristiriitaisuuksia. Muun muassa tapahtumapaikan ja Brewster-osaston tarkan reitin suhteen on epäselvyyttä - partioreitti on ollut Tornio-Kemi-Rovaniemi, mutta tämä on kirjautunut johonkin paperiin virheellisesti Ylitornio-Kemi-Rovaniemeksi. Pudotuspaikaksi mainitaan Kemijoen pohjoispuoli, mutta se on sittemmin tarkentunut joen eteläpuoleksi. Ilmataistelukertomuksissa mainitaan erheellisesti, että lennolle olisi osallistunut kahdeksan konetta. Todellisuudessa lennolla oli kuitenkin vain kuusi Brewsteria.\nluutnantti Erik Teromaa (BW-361), luutnantti Reino Sartjärvi (BW-355), vänrikki Olli Pitkäpaasi (BW-386), ylikersantti Oiva Hietala (BW-367), kersantti Aimo Oranurmi (BW-379) ja luutnantti Orvo Helenius (BW-357)\nLisäksi ilmataistelukertomukseen kirjattiin aikanaan väärä tapahtumapaikka, kun ohjaajat eivät olleet täysin varmoja sijainnistaan. Epätietoisuus reitin ja tapahtumapaikan sijainnista johtuu siitä, että ohjaajat olivat ensimmäisellä taistelulennollaan uudella operaatioalueella, eivätkä vielä tunteneet paikkoja.\nSaksalaiset: ei ilmataistelua\nVahvimmin ilmataistelun tapahtumattomuuden puolesta on puhunut Keski-Suomen Ilmailumuseon tutkija Hannu Valtonen, joka epäili tapahtumien todenperäisyyttä ensimmäisen kerran Suomen Kuvalehdessä 16/84 julkaistussa artikkelissa. Lisäksi Valtonen on käsitellyt aihetta teoksessaan "Pohjoinen ilmasota" tapausta on käsitelty parin sivun verran. Valtonen on tutkinut tapausta ennen kaikkea saksalaisten asiakirjalähteiden pohjalta.\nValtonen referoi tapahtunutta muun muassa kahden saksalaisen Stuka-lentäjän suulla. Nämä kertovat nähneensä "6-8 tunnistamatonta hävittäjäkonetta, tajusivat etteivät ne olleet omia, pudottivat pomminsa ja kääntyivät takaisin. Hävittäjät (joita ei tunnistettu varmuudella) kaarsivat heidän osastonsa ympäri kerran ja poistuivat paikalta. Ilmataistelua ei tapahtunut."\nMyös Stuka-laivueen tekninen upseeri vahvistaa, että ilmataistelua ei tapahtunut. Kirjasta "Luftwaffen pohjoinen sivusta" löytyy erään saksalaisen maajoukkojen miehen silminnäkijäkertomus tapauksesta, joka on yhtenevä saksalaisten lentäjien version kanssa.\nSaksalaisista lähteistä on tiettävästi löytynyt vain yksi NSGr 8:n kärsimä Stuka-tappio tälle päivälle, vihollisen ilmatorjunnan pudottama. Kyseessä on kuitenkin rykmentin eri osasto kuin tuo Rovaniemeltä toiminut. Muita kirjallisia viitteitä konetappioista ei ole löytynyt.\nJos ilmataistelua ei käyty, on Brewsterien vaurioille haettu selitystä muun muassa matalatiedustelun tai rynnäköinnin yhteydessä saadusta it-tulesta.\nBruun: Kyllä ne koneet ovat siellä suossa tänä päivänä\nCarl-Erik Bruun, joka on kirjoittanut talteen Hävittäjälentolaivue 26:n historiaa, kirjoittaa tilanteesta seuraavasti.\n16.9.44 klo 12.12. ilmoitettiin, että saksalaisiin on suhtauduttava kuten vihollisiin ja klo 17 annettiin lupa tulittaa saksalaisia koneita. Tämä lupa ei tullut laivueelle selväksi. Ilmeisesti ajateltiin, että se ei tule ajankohtaiseksi. Myöhemmin siitä oli mahdottomasti harmeja.\nEilen illalla tuli tieto, että laivue siirtyy Vaalaan taistelemaan saksalaisia vastaan!\n… Meillä ei ollut lentueessa paljoakaan tietoa koko touhusta. Arveltiin, että it oli vahva ja luultiin, että taisteluja koneita vastaan ei tulisi. Jollakin lailla sotiminen entisiä aseveljiä vastaan olisi vastenmielistä.\nBruunin kertomus tapahtumien kulusta :\n"Luutnantti Teromaa veti parveaan ensin Ylitornioon ja sieltä Kemijokea ylös Rovaniemelle päin.\nVastaan tuli 12 koneen Ju-87 osasto. Nämä pudottivat heti pomminsa ja kääntyivät ympäri. Osa joutui Sartjärven ja Oranurmen edellä Rovaniemelle päin Kemijoen pohjoispuolella ja suurin osa Teromaan edellä joen eteläpuolella. Teromaa huusi radioon, että katsotaan minne menevät.\nSamalla saksalaiset vetivät koneensa lähemmäksi toisiaan ja taka-ampujat avasivat tulen Teromaata kohden. Yksi luoti lävisti polttoainetankin ja sirpaleita tuli Teromaan polveen. Huusi "Antaa soittaa vaan!" ja ampui lähimmän alas. Siipikone Hietala teki saman tempun ja Stukat hajaantuivat kuin varpusparvi. Pitkäpaasi kiersi yhden Stukan kanssa kehää yhdellä suolla ja häntä ammuttiin muista koneista, mutta kun ei oltu varmoja saako saksalaisia ampua, niin lähtivät kaikki kotiin.\nAsiaan kuuluu, että kun tulivat kotiin ja ryhdyin tekemään raporttia, niin Teromaa ja Hietala olivat hyvin huolestuneita, kun olivat ampuneet saksalaisia. Pojat tekivät taistelukertomuksensa, mutta kun eivät tienneet missä olivat olleet, niin tuli pudotukset väärään paikkaan.\n(Hannu Valtonen Keski Suomen Ilmailumuseosta on etsinyt Lappiin pudonneita koneita eikä ole näitä löytänyt, ja kirjoitti Suomen Kuvalehteen "Laivue 26:n paperivoitoista, joita tehtiin poliittisista syistä!" Perusteena, etteivät saksalaiset tunnusta menettäneensä yhtäkään Ju-koneita. Saksalaispäällikkö väitti, ettei taistelua ollut, mutta myöntää, että jos BW:n neljällä 12,7 kk:lla ampuu Stukaa, niin alas se tulee.)\nTeromaan kone lennettiin Onttolaan siiven vaihtoon."\nMyöhemmin Bruun teki lisäselvityksiä tapahtuneesta.\n6.3.1995 Bruun oli yhteydessä luutnantti Teromaan veljeen Usko Teromaahan ja kirjoitti keskustelusta seuraavanlaisen yhteenvedon:\n"Koskee Pikkustukien alasampumista 3.10.1944.\nAmpuja: Luutn Erik Teromaa.\nOlin 3.3.1995 puhelinyhteydessä Erikin veljeen Usko Teromaahan Tampereelle. Hän on kokoamassa veljensä sota aikaisia asioita. Kysyin puhuiko Erik koskaan saksalaisten koneiden pudottamisesta? Kyllä! Ja tapauksesta oli Erik kertonut hänelle seuraavaa: "Olivat kuudella koneella partioimassa ja olivat kääntyneet Kemijoen eteläpuolella jokea seuraten Rovaniemelle päin, kun vastaan tuli 12 Ju 87 konetta, jotka heti pudottivat pomminsa ja kääntyivät takaisin. Erik antoi käskyn seurata niitä, jotta näkisivät minne menevät. Tiiviisti seuraten ajettiin melko tovi, kun ne yhtäkkiä tiivistivät muodostelmansa ja kk ampujat avasivat tulen Teromaata vastaan. Viereisestä koneesta osui luoti tankin läpi ja sirpaleet osuivat Teromaata polveen, jolloin hän suuttui ja ampui edessään olevan Stukan alas. Stukien muodostelma hajosi kuin varpusparvi. Erikin partiokaveri ylik Hietala ampui samoin yhden. Koneet putosivat suohon. Eli tapahtuma sattui Kemijoen eteläpuolella, eikä taistelukertomuksessa ilmoitetulla paikalla."\nSelostus on juuri niin miten Teromaa minulle kertoi ja hän oli hyvin huolissaan kun käskyä ei oltu saatu saksalaisten koneiden pudottamisesta. Itse olin lentueen varapäällikkö ja päätin tehdä ilmoituksen tapahtumasta. Teromaan kone BW-361 jouduttiin viemään Joensuuhun siiven vaihtoon ja Teromaa joutui muutaman päivän kävelemään kainalosauvoilla. Saksalaisten on turha kieltää tappionsa. Kyllä ne koneet ovat siellä suossa tänä päivänä. Turussa, 6.3.1995\nCarl Erik Bruun HLelv26\nIlmataistelukertomuksiin liittyen mainittakoon, että artikkelin koostajien tiedossa ei ole kuin kahden lennolla olleen pilotin ilmataistelukertomukset. On mahdollista, että neljä muuta pilottia eivät niitä kirjoittaneet lainkaan, koska pelkäsivät seuraamuksia.\nTämän ymmärtääkseen on matkattava hieman ajassa taaksepäin ja ymmärrettävä silloista tilannetta. Laivueelle ei vielä ollut saapunut tieto että sotatila oli astunut voimaan. Vaalassa oltiin huolestuneita. Tapauksesta oli kuitenkin tehtävä raportti, vaikka seurauksia pelättiin. Jälkeenpäin on epäilty, että laivueen piti tehdä "paperivoittoja". Väite on kuitenkin keksitty vasta myöhemmin. Paperivoittojen kirjaamiseen esimerkiksi poliittisista syistä ei ollut mitään tarvetta, koska osasto ei vielä edes tiennyt sotatilan vallitsevan.\nNiinpä ilmataistelukertomukset on mahdollisesti tehty vain todistetut pudotukset saaneiden ohjaajien osalta. Hietalan raportista käy vielä ilmi, että hän vaurioitti yhtä Stukaa, mutta jää epäselväksi ketkä olisivat muun muassa vaurioittaneet mainittuja kahta muuta Stukaa. Tiettävästi säilyneet raportit kirjoitti lentueen varapäällikkönä toiminut C.E. Bruun, joka kirjoitti raportit koneella lentäjien sanelun mukaan.\nOn kuitenkin epätodennäköistä, että puuttuvia asiakirjoja enää löytyisi ainakaan Sota-arkiston kätköistä. LentoLaivue 26:n historiaa tarkoin tutkinut C.E. Bruun tutki laivueen asioita arkistoista kymmenen vuoden ajan, eivätkö kyseiset paperit tulleet koskaan vastaan.\nIlmataistelukertomus 1 - Teromaa | Ilmataistelukertomus 2 - Hietala\nAmpuja: Luutn. E.U. Teromaa\nVarmasti tuhottuja: 1 Ju-87 (ohjaajan voittotilille)\n1. Pvm. 3.10.44 klo 13.15-15.45\n2. Taistelupaikka ja korkeus: Kärkyvaara-Pisavaara-Lonevaara 500-50 m.\n3. Tuhottu 1 kpl. Ju-87.\n4. Kone teki pakkolaskua Ristijärvi-Louejärvi väliseen maastoon.\n5. Ollessani 8:lla BW:llä suorittamassa tiedustelua Kemi-Rovaniemi-tiellä tapasimme 12 Ju-87, jotka olivat matkalla etelään. Aluksi olimme epätietoisia ryhtyäkö taistelemaan, mutta kun ne ryhtyivät tulittamaan, aloitimme taistelun. Tulitin äärimmäisenä vasemmalla lentävää siipikonetta, jonka moottori alkoi savuttamaan ja se erkani muodostelmasta menettäen koko ajan korkeutta, tehden lopulta pakkolaskun suolle edellä mainittuun paikkaan. Samalla sain tulta jostain siipikoneesta, jolloin sain osuman bentsiinitankkiin ja räjähtävän ohjaamoon, jolloin haavoituin lievästi sirpaleista reiteen ja käteen. Tämän lisäksi tulitin vielä toista Ju-87, mutta ilman näkyvää tulosta. Ju:t pudotti pomminsa meidän käydessä kimppuun.\n6. Tapauksen todistajat: Näin k.o. koneen tekevän pakkolaskun. Ylik. Oiva Hietala.\n7. Huomautuksia: Ju:t pysyivät erittäin hyvin koko ajan ## muodostelmassa ja kk-ampujat tulittivat keskitetysti ja erittäin tarkasti.\nOma kone tyyppi ja No: BW-361\nYksikön päällikön lausunto: Tuhoutui 1 Ju-87.\nAmpuja: Ylik. O.Hietala\n2. Taistelupaikka ja korkeus: Kärkyvaara-Pisavaara-Lonevaara\n3. Tuhottu 1 JU-87 ja 1 vaurioitettu.\n4. Kone syöksyi Louenjoen ja Kätkävaaran välilä suohon.\n5. Tiedustelulennolla ollessamme huomasin 12 Ju-87, jotka olivat matkalla etelään. Emme hyökänneet heti niiden kimppuun, vasta kun ne rupesivat meitä tulittamaan. Hyökkäsin äärimmäisenä oikealla olevan koneen kimppuun ammuin sivulta ylhäältä n. 50 metrin päästä, jolloin se heti nuljahti pystysyöksyyn ja meni suohon. Tulitin toista takaa ylhäältä jolloin se rupesi savuamaan, mutta en kerinnyt huomata tulosta koska kk.ampujat tulittivat minua.\n6. Tapauksen todistajat: Näin k.o. koneen syöksyvän suohon. Luutn. E.U. Teromaa.\n7. Huomautuksia: Vihollinen pysyi koko ajan tiiviissä muodostelmassa, että kk.ampujilla oli suuri tulivoima. Ju-87 on helppo kone BW:lle.\nOma kone tyyppi ja No: BW-367\nYksikön päällikön lausunto: Tuhottu 1 JU-87. Vaurioitettu 1 JU-87.\nSuoritusilmoitus 3.10.44 Lentolaivue 26\nKoneet: BWt 361, 357, 355, 386, 367, 379\nMuodostelman johtaja: Luutn. E.U.Teromaa\nLähtö Vaala 3.10.44 klo 1315\nPaluu Vaala 3.10.44 klo 15.45\nLentoreitti Vaala - Kemi - Tornio - Karunki - Hirvas - Kemi - Vaala\nA. Tiedustelu. Korkeus 700-100 m. Klo 14,00-15,00 tiellä Kemi-Tornio muutamia yksityisiä k-autoja. Rautatiellä ei liikettä. Tiellä ja rautatiellä Tornio-Karunki ei liikettä. Matala sää esti tiedustelun Karungista pohjoiseen. Tiellä Kemi-Rovaniemi Ylipeakkolan kohdalla 6 hevosen kolonna pohjoiseen. Lisäksi havaittiin yksinäisiä k- ja kaksi h-autoa molempiin suuntiin. Rautatiellä Kemi-Rovaniemi Tervolan kohdalla n 10 umpivaunua käsittävä juna matkalla pohjoiseen. Veturi ammuttiin puhki. Hirvaksen kohdalla n. 25 umpivaunua käsittävä juna pohjoiseen.\nC. Vihollisen ilmatoiminta: Kätkävaaran kohdalla kohtasimme 12 Ju-87 matkalla etelään. Syntyneessä ilmataistelussa ammuttiin alas 2 Ju:ta vaurioitettiin 3:a. Koneet pudottivat pomminsa ja palasivat takaisin Rovaniemelle.\nD. Vihollisen ilmatorjunta: Näätäsaaresta, Nikkilästä ja Kemistä ampui vihollisen raskas It. Lisäksi Nikkilästä 40 mm. it.tulta. Raskas ampui erittäin tarkasti.\nE. Sää: 800-100 m. 8/10.\nLuutn. E. Teromaa\nOhessa lainaukset Oranurmen, Pitkäpaaden, Sartjärven ja Teromaan lentopäiväkirjoista kyseiseltä päivältä:\nHLeLv sotapäiväkirjoja: Kom./HLeLv 26:n sotapäiväkirjasta (keskimmäinen), tsto IV HLeLv 26:n sotapäiväkirja 1.1.1944-14.12.1944 (oikeanpuoleinen):\n14.30. Ilmataistelu 6 BW / 12 Stukaa. Stukat tulossa etelään, pudottivat Pomminsa Pisavaaran luonnonpuiston seudulla maastoon. Ammuttu alas 2 Stukaa ja 3 savuamaan. Nikkilästä tarkkaa raskasta it:tä ja 40 m/m.\n15.45. Palasivat koneet. BW-361:ssa ammuttu tankki puhki ja osuma ohjaamoon, jolloin luutn. Teromaa sai muutamia pieniä sirpalehaavoja.\nPauli Hirvosen teoksen mukaan\nPauli Hirvosen kirjassa "Lapin sodan lentäjät kertovat", Otava 1967 luutnantti Reino Sartjärvi kertoo, että Stukia olisi ollut 11 kappaletta ja peräti 3 (kolme) niistä olisi ampua rojautettu suohon!\nMutta vain pari sivua aikaisemmin, sivulla 82, Hirvonen sanoo lopettaessaan kertomuksensa ltm. Osmo Metsolan JK-263:n tuhoutumisesta ja siinä olevista pienistä epätarkkuuksista että:\n"Valitettavasti Lapin sodan tragedioiden päivämäärät ja tarkat ajankohdat ovat hieman epämääräisiä. Sillekin on oma selityksensä. SE EI OLLUT PAPERISOTAA".\n(Toim. huom. eli taistelujen ohessa paperityöt olivat toissijaisia).\nHirvosen kirja oli pitkään, liki 30 vuotta, Lapin ilmasodan perusteos.\nHävittäjälentolaivue 26 -kirja tapauksesta\nC.E. Bruunin teos Hävittäjälentolaivue 26 ynnää tapauksen seuraavasti:\n"Pudotukset johtuivat siitä, että saksalaiset avasivat tulen Teromaata kohden. Tämän he ovat kieltäneet sodan jälkeen. Kieltävät myös menettäneensä Ju-87-koneita ja väittävät, että tulitoimintaa ei ollut. Teromaan kone vietiin Onttolaan siiven vaihtoon, koska kone oli saanut kahakassa osumia. Teromaa joutui kävelemään kainalosauvoilla."\nHaavoittunut Teromaa, vaurioitunut Brewster?\nKertomuksen mukaan Teromaan lentämä BW-361 sai taistelussa osumia Stukien konekivääritulesta. Asiakirjojen mukaan kolme päivää myöhemmin, 6.10.44, Lentovarikko (E. Stenbäck) tilaa BW-361-koneelle kiireellisyysluokkana 1 osakorjaus. Tilauksen mukaan koneessa on muun muassa seuraavia vikoja: luodinreiät vasemmassa siipisäiliössä, vasemmassa laskutelinepalkissa, oikealla puolella rungossa sekä moottorikondolin oikean puolen tuen kohdalla etulevyssä. Lisäksi BW-361:ssä on muitakin vaurioita ja ohjaajan haavoittumisen jälkiä. Kone toimitettiin korjaukseen Ilmavoimien varikolle, Valtion lentokonetehtaalle Tampereelle.\nLentovarikko 1. 6.10.44\nTyötilaus N:o 1246/44\nTilaan suoritettavaksi BW-361 osakorjauksen.\nVasemmassa siipisäiliössä, vas. laskutelinepalkissa, oikealla puolella rungossa sekä moottorikondoolin oikean puolen tuen kohdalla etulevyssä luodin reiät, vas. jarrunesteputki poikki, pääjakotaulusta menevät sähköjohdot poikki, käynnistin luistaa.\nKone korjattiin ripeästi. Tarvitut työt käyvät ilmi seuraavista asiakirjoista.\nMuutostyökortti | Korjausselostus 1 | Korjausselostus 2\nLuovutus- ja Vastaanottopöytäkirja\nKoneeseen on tässä korjauksessa tehty seuraavat muutokset:\n56. ITO NO 19 Druckflussigkeit Violet nesteen käyttöä jarrujärjestelmässä nykyisten käytössä olevien nesteiden loputtua. Tehty korjauksessa 6.10.44 HH.\n57 -""- Laskutelineen toimintasylinterin männän varren tiivisteen A 54218, kannuspyörän toimintasylinterin männän tiivisteen A 49015, laskutelineen hydraulisen lukituslaitteen sylinterin männän varren tiivisteen A 58902, hydraulisten laitteiden jakoventtiilin männän varren tiivisteen A 59763, laskutelineen hydraulisen käsipumpun männän tiivisteen A 59652 vaihtoa Servo 2069 nestettä käyttäviin tiivisteisiin. Tehty korjauksessa 6.10.44 HH.\nVL:n tarkastusosaston johtaja.\nVoimalaite. moottori: korjattu: käynnistys.\nPolttoainejärjestelmä: vaihdettu: polttoainesäiliö siiven mukana.\nLentolaite: siivistö: vaihdettu: siipi täydellisenä.\nRunko: paikattu: oikealla puolella rungon ja siiven tyvilevyssä ollut luodin reikä, rungon etuosan putkirakenteen oikean keskimmäisen tuen kohdalla rungon etulevyssä ollut luodin reikä.\nPyrstöohjaimet: vakaaja: korjattu: vakaajan vasemmassa kärjessä ollut repeämä.\nLaskuteline: uusittu: vasen laskutelinepalkki ja vasen jäykkä jarrunesteputki.\nTäytetty: 6.10.44. jarrujärjestelmä Druckflussigkeit Violett nesteellä.\nTarkastettu: laskutelineen ja jarrujen toiminta.\nKorkeapaineöljyjärjestelmä: vaihdettu: laskutelineen toimintasylinterin männän varren tiiviste A 54218 ja kannuspyörän toimintasylinterin männän tiiviste A 49015 sekä laskutelineen hydraulisen lukituslaitteen sylinterin männän tiiviste A 58896 ja laskutelineen hydraulisen lukituslaitteen sylinterin männän varren tiiviste A 58902 sekä hydraulisten laitteiden jakoventtiilin männän varren tiiviste A 59763 ja laskutelineen hydraulisen käsipumpun männän tiiviste A 59652 Servo 2069:ä kestäviin tiivisteisiin.\nTäytetty: 7.10.44 korkeapaineöljyjärjestelmä Servo 2069:llä.\nVarusteet: sähkövarusteet: uusittu: pääkojetaulusta moottoritelineeseen menevät sähköjohtimet osittain.\nKorjattu: pääkojetaulusta moottoritelineeseen menevien sähköjohtimien suojusputki.\nKone on asennettu pyörälaskutelineelle. Moottori on koekäytetyt ja kone on koelennetty sekä suoritettu lentojen jälkeiset huolto- ja seuraavat korjaustyöt.\nKoneen peruskorjausjakso 550 t.\nMistä kyseiset vauriot ja haavoittumisen jäljet lienisivät tulleen? Kaiken todennäköisyyden mukaan juuri kyseisestä, tai väitetystä, ilmataistelusta saksalaisten Stukien kanssa.\nTeromaa haavoittui sirpaleista jalkaansa, mutta haavat eivät vaatineet ensiapua ja kainalosauvoja kummempaa hoitoa. Teromaa piti lentopaussia seuraavan päivän ajan, kun taas kone oli huollossa Lentokonetehtaalla. Kiireiseksi merkitty huolto tehtiin ripeästi, sillä BW-361:lle kirjattiin seuraava sotalento jo 15.10, ohjaaja tuntematon.\nJotain tuona päivänä tapahtui. Lennolla mukana olleista kuudesta ohjaajasta kukaan ei ole enää elossa tarkempia kysymyksiä varten. Pitkäpaasi ja Sartjärvi kuolivat 1999, Oranurmi 1973, Helenius 1967, Teromaa 1946 (lento-onnettomuus FA-2) ja Hietala 1976.\nNäistä kuudesta ohjaajasta tai laivueen muusta henkilökunnasta yksikään ei kuitenkaan ole tiettävästi kyseenalaistanut tapahtunutta, tai esittänyt siitä ristiriitaisia väittämiä.\nLaivue 26:n Lapinsodan aikaisesta lentävästä henkilöstästä oli artikkelin kirjoitushetkellä elossa Aarno Siro, Olli Riekki ja Matti Kukkonen. Näistä Aarno Siro tavoitettiin kysymyksiä varten.\nAarno Siro: Stuka putosi\nHLeLv 26:n ohjaaja Aarno Siro oli Lapinsodassa lentäneessä osastossa kun Stuka-kohtaaminen tapahtui. Siro ei ollut mukana kyseisellä lennolla, mutta oli sekä katsomassa BW-osaston lentoonlähtöä - että paluuta Stuka-kohtaamisesta. Siron puhelinhaastattelussa antamien kommenttien mukaan tapauksesta ei ole epäselvyyttä.\nLapin sotaan osallistuvassa ryhmässä oli 26:n ohella mukana myös pilotteja laivueista 12 ja 14, mistä Siro muistelee, että "Sartjärven Reiska, Bruuni, Heleniuksen Orvo ja minä muun muassa oltiin varsinaisesti 26:ssa. Niitä toisia (muista laivueista) oli siinä myöskin Niemeierin Hanski (Hans Niemeier, SLM 820). Se tuli Tsaikoista."\n- Mitä puhuttiin tämän väitetyn Stuka-kohtaamisen jälkeen?\nOlin paikalla kun ne lähtivät ja tulivat, ne oli niin innoissaan kun tulivat. Siitä oli puhe, kun he tapasivat Stuka-parven, että mitä tehdään - heillä ei ollut minkäänlaisia ohjeita mitä tehdään jos saksmannit tulee näkyville. He sitten (lentäessään Stukien vierellä) ihmettelivät, että mitä tehdään. Teromaan siivellä oli muun muassa Sartjärven Reiska oikealla siivellä ja Pitkäpaasi. Stukien kk-ampuja hermostui ja ampui Teromaata. Teromaa ampui sen sitten alas.\nSiitä oli epätietoisuutta, että jotkut kun väitti että olisi kaksi pudonnut. Mutta eniten kuulin siitä yhdestä Stukasta, kuulemma tiedetään se paikkakin minne se on tullut alas.\n- Tapahtumasta on kirjoitettu kaksi ilmataistelukertomusta, joissa on raportti kahdesta pudotuksesta: Teromaa ja Hietala.\nTeromaan pudotus on viimeinen sodan ajalta, esikunta ei noteerannut kuin tämän yhden tietääkseni.\n- Eli he olivat hyvin "kiihkeitä" lennolta palattuaan, että jotain oli tapahtunut?\nJuu. Kyllä siinä niistä kovasti keskusteltiin. Meillä kun ei ollut mitään ohjeita, että mitä tehdään saksalaisten kanssa. Sehän se laukaisi tilanteen, kk-ampuja, kun rupesi ampumaan Teromaata. Teromaahan sai siitä siruja jalkoihinsa.\n- Tuliko mitään ohjeita sen jälkeen tällaisia tilanteita varten?\nEn ainakaan minä kuullut ohjeista.\nSitten kun sota loppui, niin Teromaa oli aktiivipalveluksessa, hän jäi armeijaan. Teromaan loppu tuli kun hän lähti tuomaan Fiattia Tampereelle korjattavaksi. Hän ei ollut lentänyt ennen Fiatilla ja erehtyi starttaamaan varatankilla, se ei kestänyt kuin 15 minuuttia. Moottori pysähtyi ja hän meni metsään. Iso oksa tuli häntä otsaan ja hän kuoli siihen. Näin on minulle kerrottu, en ollut itse siellä paikalla.\n- Teromaalle oli siis tullut siruja jalkaan kahinassa?\n- Oliko haavoittuminen miten vakava? Tarvitsiko hän sairaalahoitoa tai muuta?\nEi se hirveän vakavaa ollut. Hän lähti vielä lentämään sillä jalalla.\n- On mainittu, että hän käytti kävelykeppejä tämän jälkeen?\nJoo, voi olla, en enää sitä niin tarkasti muista. Mutta se on kuitenkin sivujuttu, koska hän oli joka tapauksessa loukkaantunut.\nMutta ei se kovin paha haavoittuminen ollut, pieniä siruja oli jaloissa.\n- Samana päivänä kohdattiin myös Ju-88?\nKuulin että oli ollut yksi Ju-88. Sehän kai upotti laivankin siellä (satamassa). Joku väitti että se olisi ammuttu alaskin, mutta en uskalla sanoa siitä sen enempää, kun minulla ei ole siitä enempää tietoa.\n- Teromaan kone lähetettiin raporttien mukaan tämän jälkeen korjattavaksi?\nPaljon mahdollista, siinä oli niitä reikiä. Siinä oli paljon reikiä. Oli ihme kun Teromaa pääsi sillä kentälle. Samaan tapaan kuin Bruunin Callen kanssa Kannaksella, kun minä saatoin häntä takaisin sieltä. Toinen tankki oli puhki, toinen pyörä, toinen magneetto… Sieltä tuli perään koko ajan valkoinen suihku, kun tankki vuosi. Calle oli vähän minun takanani kun lennettiin, laskettiin lennon jälkeen ainakin 30 reikää koneesta. Mulla oli vähemmän reikiä, pääsin vähällä.\n- Eli kun katsoitte Teromaan konetta lennon jälkeen, niin se oli mielestänne että ihme kun pääsi kentälle?\nJuu. Ja Bruuniakin kun saatoin silloin, että jos hän putoaa kesken matkan. Mutta Teromaa pääsi kuitenkin kentälle asti, laski keskelle kenttää.\n- Eli Teidän mielestänne Stuka-kohtaamisessa ei pitäisi olla epäselvyyksiä?\nEi. Se on selvä. Minä olin siinä kun ne lähti ja kun ne tuli, ja koko ajan juteltiin siitä. Jotkut kuulemma tietävät missä se Stuka on. Se meni johonkin suohon ja kullankaivajat tekivät kaivaessaan luolaa, niin olivat kuulemma löytäneet sen siinä yhteydessä. Semmoinen huhu on. Museojohtaja Valtonen ei tahdo antaa periksi, että näin olisi tapahtunut, mutta minä kyllä uskon että se (Stuka) meni. Saksmannit ei tunnusta että ovat menettäneet (koneen), mutta sehän on selvä etteivät he tuollaista lähde tunnustamaan. Siitä on aivan turhaa riidellä.\nKoneita on etsittykin\nStukia on etsiskelty sodan jälkeen, mutta tuloksetta. Ongelma johtuu ennen kaikkea huonosta paikanmäärityksestä, sillä lentäjillä ei ollut tarkkaa tietoa sijainnistaan taisteluhetkellä. Kone putosi raporttien ja kertoman mukaan suohon, ja niitähän Lapissa riittää. Etsintöjä on suoritettu todennäköisesti väärästä paikasta. Ohessa on 1974 aiheeseen liittyvän, Ju-87-kohtaamisen kanssa samana päivänä alasammutun Ju-88:n kaksipäiväisen etsinnän raportti.\nAsia kertomus Elijärven etsinnöistä 10. 11.7.74\n1. Kuluvan vuoden heinäkuun 10. 11.pvä suoritettiin Elijärven kaivoksella joskus viime sotien aikana Elijärveen joutuneen lentokoneen (saksalainen?) etsintöjä. Koska maapadon koko pohjoispuoli (Viianmaalle päin) tullaan piakkoin imuruoppaajalla tyhjentämään, keskitettiin etsintä käytössä olevan lyhyen ajan vuoksi (2 vrk) padon eteläpuoleiselle alueelle.\n2. Etsintään osallistuivat\nkapteeni H Valtonen Karjalan Lennosto\nteekkari Häkkinen Outokumpu Oy\n2 pliktaajaa " (Elijärveltä)\nMainiona puuha ja yhdysmiehenä sekä kyyditsijänä toimi Martti\nMatilainen, myös Elijärven kaivokselta.\n3. Käytetyt välineet olivat malminetsintämittari "Halko", oikea nimi taisi olla "Apex", sekä pliktauspuikot, joiden pituus oli n 4 metrin luokkaa.\n4. Etsinnän tuloksena voidaan esittää seuraavaa:\na) konetta ei löydetty haetulta alueelta\nb) tutkittu alue on liitteenä. Etsintä rajattiin koskemaan\naluetta, jossa pohjamoreenin ja pinnan ero oli n 1 1/2 2 m\nluokkaa. Rajaus perustui oletetun lentokoneen (pommikone)\nmittoihin, lähinnä sen korkeuteen.\nc) Elijärvessä maapadon eteläpuoleisella alueella eli etsintä\npaikalla on pinnasta n 1/2 m syvyydessä hiekka tai sorakerros\njoka paikoitellen oli sangen työläs puikolla lävistää.\nKyseinen maa on ilmeisesti avolouhoksen päältä imuruoppaajalla työnnettyä joutomaata. Paikalla mittauksia tehtäessä\nheräsi epäilys, että kerros mahdollisesti vaikutti myös\n5. Mitä koneen edelleen etsiskelyyn tulee, on ilmeisesti katsottava, ettei Ilmavoimien resursseilla juuri enää voida asialle mitään. Alkuperäinen pliktauspöytäkirja, jonka Martti Matilainen aikanaan laati, toisi ratkaisun, mutta kuten surullisen hyvin tiedetään, se on teillä tietymättömillä.\n6. Lopuksi on vielä lausuttava monet kiitokset Outokumpu Oy:lle myönteisestä suhtautumisesta ja avusta, erityisesti maisteri Laurilalle ja Elijärven kaivoksen johdolle sekä Martti Matilaiselle.\nlentokonesihteeri Kapteeni H Valtonen\nOutokumpu Oy, Olari 1\n- " -, Elijärvi 2\nIlmavoimien esikunta 1\nGöran Bruun lisäksi kertoo aiheesta seuraavaa:\n"Tämä Ju-88 on ilmeisesti se kone, joka löytyi Elijärven kaivoksen alueelta. Nyt sitä ei enää voida löytää kun alueen päällä on suuret määrät maata. Mielenkiintoista tämän päivän tapahtumien kohdalla on, että S/S Reguluksen lokikirjaa ei löydy eikä myöskään Elijärven kaivoksella tehtyä alkuperäistä pliktauspöytäkirjaa. Muistaakseni isäni sai yhteyden kyseisen laivan kapteeniin tai perämieheen, mutta hän ei näin monen vuoden jälkeen muistanut yksityiskohtia eikä päivämääriä."\nBrewstereiden Stuka-kohtaaminen on suomalaisen ilmasotahistorian mysteerisimpiä tapauksia. Tapauksesta on ristiriitaisia lausuntoja, eivätkä kirjalliset lähteet anna riittävästi tietoja syvällisempien johtopäätösten tekemiseen. Esimerkiksi lennolla olleilta kuudelta lentäjältä vain kahdelta on tapauksesta ilmataistelukertomukset. Loput ovat ehkä kadonneet arkistojen kätköihin tai niiden ulottumattomiin, mutta Laivue 26:n ohjaajien kertoman ja Laivue 26:n historiaa tutkineiden kertomasta päätellen on todennäköisempää, ettei niitä edes laadittu jälkiseuraamusten pelossa. Eiväthän ohjaajat tienneet, että olivatko he tehneet väärin Stukia tulitettuaan.\nAsiakirjojen puute jättää kuitenkin pahoja aukkoja. Jos laivueessa on kirjattu kahden Stukan pudonneen ja kolmen vaurioituneen, niin ketkä sitten oikein näitä kolmea vaurioittivat? Mikseivät muut neljä pilottia kirjanneet mitään jälkikäteen? Tai jos kirjasivat, missä nämä tiedot ovat nyt?\nEntäs missä ne Stukat ovat? Yhä suossa, jossain siellä? Päivän kaoottinen tilanne, ensimmäinen lento uudella operaatioalueella ja väärin tunnistetut paikannimet ovat sotku, jonka johdosta koneita ei ole osattu etsiä edes oikealta suunnalta. Ja soitahan Lapissa riittää, sota-aikana vielä enemmän kuin tänään. Tosin vahvistamattomat väitteet kertovat, että yksi Stuka olisi joskus löydetty kullankaivajien toimesta.\nSuurinta ristiriitaa synnyttävät tietenkin saksalaisten väitteet. Saksalaislähteiden hiljaisuutta väitetyistä tappioista voidaan toki pitää myös salailuna, sensuurina tai asiakirjojen katoamisena sodan myllerryksessä, mutta Stuka-osaston ja tunnistamattomien hävittäjäkoneiden taistelutonta kohtaamista - joka on siis vahvistettu maasta käsin - on pidettävä vähintään mielenkiintoisena ristiriitaisuutena. Tosin on avointa, että onko kyse samasta vai jostain toisesta kohtaamisesta.\nOn myös väitetty, että Brewster-lentäjät olisivat rynnäköineet luvattomasti maakohteita, kuten kolonnia vastaan, ja väittäneet sen sijaan käyneensä ilmataistelun jolla osumat omaan koneeseen selitettiin. Väite ei kuitenkaan pidä ilmaa, sillä osaston tehtävään kuului nimenomaan tiedustelu ja rynnäköinti - mitä ohjaajat myös tekivät ja raportoivat suoritusilmoituksessaan. Maatulesta saatuja osumia ei tarvinnut piilotella ja valehdella niiden syistä.\nToisaalta: eräs kysymys herää. Jos kyseessä oli tiedustelulento eikä tiedetty ollaanko kahinoimassa saksalaisia vastaan, niin minkä käskyn pohjalta ammuttiin veturi puhki? Tuskin lentäjät sentään suomalaisten veturia paukuttelisivat, etenkään kun kyseessä oli varmastikin suomalainen veturi vaunuineen, jonka saksalaiset olivat ottaneet käyttöönsä. Toisen junan lentäjät sen sijaan jättivät rauhaan. Miksi? Viite: Suoritusilmoitus 3.10.44.\nOn myös väitetty, että lentäjien olisi käsketty tekaista paperivoittoja poliittisista syistä. Kuka moisen käskyn olisi antanut? Lentueenpäällikkö? Laivueenkomentaja? Eversti O.Sarko, jonka esikunnasta tulleet käskyt eivät edes tavoittaneet laivuetta kriittisellä hetkellä? Epätodennäköistä.\nSuomalaiset hävittäjälentäjät pitivät - ja pitävät - tapahtunutta yhä faktana, ja että siellä se Stuka tai Stukat yhä makaavat. Epäilyt tapahtuman todenperäisyydestä syntyivät vasta 80-luvulla.\nCalle Bruunin poika Göran Bruun, joka on jatkanut isänsä aloittamaa Laivue 26:n historian tutkimista ja tallentamista, on tapahtuneesta vuorenvarma: "jos lentueessa olisi tiedetty, että tästä tulisi tällainen debaatti, niin olisivat suorittaneet uuden lennon ja valokuvanneet koneet ennen kuin upposivat suohon. Tästä asiasta ei oltu aikaisemmin kiistelty, sillä asia oli niin selkeä. Muistan niin hyvin isäni kommentit Valtosen "paperivoitto"-jutusta. Sirolla myös sama käsitys. En usko että kenelläkään on ollut epäillystä asiasta."\nJotkut ovat aihetta koskeneissa keskusteluissa esittäneet myös, että joku suomalainen sotalentäjä olisi kertonut tapahtuman olevan keksitty. Nimeä tai lähdettä tälle väitteelle ei ole kuitenkaan tähän mennessä esitetty.\nJukka O. Kauppinen, Lauri Volanen\nPauli Hirvonen: Lapin sodan lentäjät kertovat\nBW:355:n ohjaajan, luutnantti Reino Sartjärven kertomus:\n- Se syyskuuhan oli meidän kohdallamme kovin hiljaista aikaa kesän rajujen taisteluiden jälkeen, joissa olimme BW-kalustolla totisesti olleet hätää kärsimässä nopeampien venäläisten koneiden kanssa. Laivueemme makaili Onttolan kentällä ja odottelimme, laskettaisiinko meidät kotiin vai joutuisimmeko vielä taistelemaan.\nOdotusaikamme päättyi lokakuun toisena päivänä, jolloin saimme kiireellisen käskyn siirtyä Vaalan kentälle, Oulujärven rannalle.\nSiellä vietimme ensimmäisen yömme mietiskellen, mitä oli tulossa. Seuraavana päivänä teimme kaksi pitkää lentoa. Nämä molemmat lennot olivat aivan inspiroituja siksi, että Lapin sodan aikana puuttui ilmavalvonta täydellisesti. Sitä ei ollut olemassa.\nMeidän käytössämme oli kahdeksan Brewsteriä, ja minä lensin 355:tä, jolla olin niin monta kertaa jo noussut yläilmoihin. Tunsin sen jokaista mutteria myöten ja pidin "Pylly-Valtteristani".\nMeillä oli aluksi sellainen käsitys, että "Pohjan sota" olisi pelkkää bluffaamista. Arvelimme saksmannien häviävän vähin äänin pois Lapista, mutta eihän siinä aivan niin käynytkään.\nStarttasimme kuudella koneella klo 13.15 luutnantti Uki Teromaan johdolla - hän menetti myöhemmin rauhan aikana henkensä lentäessään Fiat-konetta Rissalasta Kauhavalle.\nParvemme suuntasi matkansa Ouluun, josta kaarroimme rannikkoa pitkin pohjoiseen. Perämerellä huomasimme seitsemän laivan. saattueen pyrkivän Tornion Röyttään (Tornion ulkosatama, toim. huom). Suomalaisten maihinnousu oli tapahtumassa.\nKatselimme hetken laivoja, joissa arvelin kuljetettavan 2000-3000 miestä ja sotamateriaalia.\nJonkun kiljaisu kuului radiossa: - Sakujen Stukia oikealla!\nNäimme yhdentoista JU-87 koneen muodostelman, jonka tehtävän laadusta ei ollut epäselvyyttä. Ne aikoivat panna suomalaiset laivat merenpohjaan.\nTeromaa vetäisi letkamme saksalaisten ja omiemme väliin, mutta emme vielä ampuneet. Seurasimme tilannetta ja näimme, kuinka saksalaiset pudottivat pomminsa eräälle suolle ja kääntyivät takaisin Rovaniemen suuntaan.\nTeromaa neuvoi: - Seurataanpa, minne entiset aseveljemme matkustavat.\nPikku Stukat painoivat täysi häkä päällä Lapin pääkaupunkia kohti, ja me keikuimme niiden takana yläpuolella. Lopulta ei saksalaisten kärsivällisyys ja mielenmaltti riittänyt. Erään Stukan taka-ampuja lasketteli sarjan meitä kohti, ja Teromaa sai osuman jalkaansa.\nTämä haava riitti ja Tero murahti: - Pojat, perkele, nyt on bluffaamiset bluffattu! Ei muuta kuin turpiin vain eikä mitään päivää! Tämä on täyttä sotaa, antaa soittaa vaan!\nNiin sitä jälleen oltiin kahinassa mukana kansallispuiston päällä Rovaniemen lähettyvillä, kauniin jäkäläkankaan yläpuolella.\nStukat hävisivät niinkuin hajalle ammuttu pyyparvi, ja kolme niistä rojahti koristamaan kansallispuistoa.\nLentomme oli kestänyt tähän mennessä jo niin kauan, että meidän oli palattava takaisin tukikohtaamme, jossa koneet huollettiin ja me ennätimme ruokailla.\nStarttasimme uudestaan klo 16.30. Suuntasimme lentomme tietysti Röyttään ja näimme, että laivat olivat onnellisesti rannassa. Ilmeisesti Stukat olivat yrittäneet pommittaa laivoja uudestaan, sillä ainakin yhdessä laivassa näin osuman.\nPerästä päin kuulin, että kaikki miehet olivat päässeet maihin, mutta hevoskuljetusalukseen oli tullut pommi, ja muutamia hevosia oli kuollut.\nRöytässä maihinnousseet ovat lausuneet kiitoksensa hävittäjälentäjille, jotka puhtaan sattuman ja Kaitselmuksen avulla olivat ratkaisevalla hetkellä paikalla. He ovat luvanneet tarjota tapauksen kunniaksi kahvia ja konjakkia. Odotamme tätä tarjoilua kiitollisin mielin. edelleenkin!\nVaalan kenttä oli totisesti varsinainen lentokenttä. Maaperä oli kanervaista ja maasto erittäin epätasaista.\nMuistan hyvin, kun Liittoutuneiden Valvontakomissiosta eversti Melnikov tuli Vaalaan ja lausui ihmetyksensä siitä, että me ylimalkaan saatoimme toimia sellaisissa olosuhteissa. Brewsterit oli vedettävä väkisin ilmaan, sillä eihän sitä kärsinyt kuunnella, kun laskutelineet hakkasivat turvetta, että päähän otti. No, me selittelimme hänelle, että kyllä tämä meiltä käy. BW oli todella hieno kone. Olihan se alunperin tarkoitettu tukialuskäyttöön.\nAarno Juurinen: Lentäjänä sodassa\n…Kukaan ei varmasti tiennyt, missä kenttä sijaitsi. Ei siellä Vaalassa kenttää näkynyt. Ihmettelin sitä kotvan ja lähetin sitten koneita eri suuntiin ottamaan selvää kentästä. Kesti melko pitkän ajan, ennen kuin radiosta kuului: "Täällä se on. Etelässä, keskellä metsää."\nKenttä sijaitsi noin viiden kilometrin päässä, etelään, Säräisniemelle päin. Se oli hakattu tasaiselle kankaalle metsään. Siinä oli kolme ristissä olevaa kiitorataa tähdenmuotoisesti, joiden pituus oli noin 800m. Laskin etelään päin. Kentällä ei ollut ristin sielua. Pieni puinen koppi oli ja siinä kenttäpuhelin. Kiersin kampea, jolloin vastasi eversti Sarkon esikunta Oulussa. Sanoivat, että pitäisi kiireen vilkkaa lähteä tiedustelulennolle Tornioon. Meillä ei ollut polttoainetta, koska kuljetus ei ollut vielä saapunut. Lähtö siirrettiin seuraavaksi päiväksi. Hetken päästä saapuivat Metsola ja Teromaa. Olivat järjestäneet majoituksen Säräisniemelle. Osa Sk-talolle ja ohjaajat maanviljelijä Valtasen taloon.\nMetsolan ja Teromaan lähtiessä jatkamaan matkaa Ouluun eversti Sarkon esikuntaan Bruun tiedusteli heiltä, että olimmeko tulleet tänne oikein tappelemaan. He eivät tienneet. Myös kukaan ohjaajista ei tiennyt sillä hetkellä, että Tornion Röyttään oli menossa meikäläisten maihinnousu. Seuraavana päivänä, 3.10.1944, saapui Vaalaan komennuskunta tavaroineen. Myös polttoainekuorma tuli ja Teromaa palasi Oulusta. Hän ei ollut saanut käyttäytymisohjeita toimintaa varten. Tähän mennessä oli kuultu, että saksalaisten vetäytyminen tapahtui suunnitelmien mukaisesti yhteisymmärryksessä enemmän tai vähemmän joukkojemme kanssa. Tornion maihinnoususta Teromaa tiesi vain, että sinne oli matkalla jokin suomalainen osasto.\nLokakuun 3. päivänä laivue aloitti lennot Lapin sodassa. Kuusi Brewster konetta lähti kello 13.15 Teromaan johdolla tutkimaan liikennettä Torniosta pohjoiseen ja Kemistä Rovaniemelle johtavalla tiellä. Muut ohjaajat olivat luutnantti Helenius, luutnantti Sartjärvi, vänrikki Pitkäpaasi, ylikersantti Hietala ja kersantti Oranurmi. He lensivät Oulun kautta Kemin sivuitse Ylitorniolle saakka tarkastaen tieliikennettä. Tämän jälkeen he kääntyivät takaisin kaakkoon tavoittaakseen Kemi-Rovaniemi tien. Yhtenäinen pilvikatto oli matalalla, mutta näkyväisyys vaakasuoraan oli hyvä.\nKemijoelle saavuttaessa tuli vastaan 12 saksalaista syöksypommittajaa Ju87:ää, Stukaa. Nähdessään Brewsterit ne pudottivat pomminsa ja kääntyivät takaisin. Teromaalla ja muilla ohjaajilla oli nyt ongelmana miten suhtautua näihin koneisiin? Ohjaajat eivät tienneet, että jo 16.9.44 oli ilmoitettu, että saksalaisiin oli suhtauduttava kuten vihollisiin. Myöhemmin samana päivänä oli annettu lupa tulittaa saksalaisia koneita. Miksi nämä ohjeet eivät koskaan saavuttaneet laivueen ohjaajia?\nTeromaa siipikoneessa Hietala meni lähelle koneita. Hän halusi katsoa minne ne menevät. Hetkisen kuluttua ne tiivistivät muodostelmansa ja ilmeisesti käskyn saatuaan taka-ampujat avasivat tulen lähinnä olevaa Teromaata kohti. Niiden luodit läpäisivät siiven ja bensatankin. Lisäksi Teromaa sai sirpaleita reiteen ja käsivarteen. Hän ampui heti takaisin. Tällöin hänen tulittamansa kone alkoi savuta ja teki pakkolaskun suolle: "Ollessani 8:lla BW:llä suorittamassa tiedustelua Kemi-Rovaniemi tiellä tapasimme 12 Ju-87, jotka olivat matkalla etelään. Aluksi olimme epätietoisia ryhtyäkö taistelemaan, mutta kun ne ryhtyivät tulittamaan aloitimme taistelun. Tulitin äärimmäisenä vasemmalla lentävää siipikonetta , jonka moottori alkoi savuttamaan ja se erkani muodostelmasta menettäen koko ajan korkeutta, tehden lopulta pakkolaskun suolle edellä mainittuun paikkaan. Samalla sain tulta jostain siipikoneesta, jolloin sain osuman bentsiinitankkiin ja räjähtävän ohjaamoon, jolloin haavoituin lievästi sirpaleista reiteen ja käteen. - Tämän lisäksi tulitin vielä toista Ju-87, mutta ilman näkyvää tulosta. - Ju:t pudottivat pomminsa meidän käydessä kimppuun." Joutuessaan tulituksen kohteeksi Teromaa oli heti antanut radiolla hyökkäyskäskyn.\nHietala hänen siivellään nähtyään mitä tapahtui avasi välittömästi tulen lähinnä olevaa Stukaa kohti, jolloin se putosi pystyssä suohon: "Tiedustelulennolla ollessamme huomasin 12 Ju-87, jotka olivat matkalla etelään. Emme hyökänneet heti niiden kimppuun vasta kun ne rupesivat meitä tulittamaan. Hyökkäsin äärimmäisen oikealla olevan koneen kimppuun, ammuin sivulta ylhäältä n. 50 metrin päästä, jolloin se heti muljahti pystysyöksyyn ja meni suohon. Tulitin toista takaa ylhäältä, jolloin se rupesi savuamaan, mutta en kerinnyt huomata tulosta, koska kk-ampujat tulittivat minua.'\nCalle Bruun muistaa hyvin miten ilmataistelun jälkeen Teromaa ja Hietala esittivät, että pitäisikö koko ilmataistelu ja koneiden alasampuminen jättää mainitsematta. Silloin heille ei koituisi ikävyyksiä tapahtumasta, jos he olivat toimineet odotusten vastaisesti. Bruun korosti, että alasampumiset olivat olleet pelkkää itsepuolustusta. Ei ollut mitään syytä jättää niitä mainitsematta. Teromaan ia Hietalan ohjeiden mukaan Bruun kirjoitti heidän ilmataistelukertomuksensa.\nMyöhemmin on kiistelty onko edellämainittua taistelua ollenkaan käyty. Koneita ei ole löydetty ilmoitetulta tapahtumapaikalta. Teromaa: "Kone teki pakkolaskun Ristijärvi-Louejärvi-väliseen maastoon. " Hietala: "Kone syöksyi Louenjoen ja Kätkävaaran välillä suohon." Lentäjät olivat ensimmäisellä lennolla täysin vieraalla seudulla. Tällöin paikanmääritys ei voinut olla tarkka alueella, missä maisemat muistuttivat toisiaan. Siellä täällä oli hyvin harvassa asutusta, mutta silminnäkijöitä ei ollut. Koko väestö oli evakuoitu pois kotiseudulta. Matalalla lentäen totesin miten matkalla Rovaniemelle näillä seuduilla oli loputtomasti suota, suota ja jälleen suota, joka helposti kätkee saaliinsa. Saksalaiset ovat kieltäneet sodan jälkeen menettäneensä Ju-87 koneita. Rovaniemellä oli tuohon aikaan useita Saksan ilmavoimien yksiköitä, joita kaikkia ei ole tavoitettu. Samalla he ovat väittäneet, ettei mitään tulitoimintaa ollut. Teromaan kone BW-361 vietiin kahakan jälkeen 5.10.44 siivenvaihtoon Naarajärvelle koska vasemman bensatankin läpi oli ammuttu. Korjauksen jälkeen BW-361:llä suoritettiin jälleen sotalento 10. 10.44. Myös joutui Teromaa kävelemään haavoittumisen takia kainalosauvoilla. Tämä ensimmäinen lento kesti 2 t 30 min.\nNeljän koneen parvi määrättiin laivojen suojaukseen Oulun ja Tornion välille samalla, kun kuusi konetta lähetettiin tutkimaan liikennettä. Edellä on jo kuvattu tämä Teromaan johtama lento. Bruunin vetäminä kolme konetta lähti 3.10.44 kello 13.15. Muut ohjaajat olivat vänrikki Linden ja ylikersantti Saukkonen. Neljäs kone ei lähtenyt, sillä sen moottori ei käynyt kunnolla. Perämerellä he näkivät muutamia laivoja. Niiden reittiä kolmikoneinen partio sahasi edestakaisin. Lentäessään pohjoiseen päin tuli mantereelta käsin vastaan kaksimoottorinen Ju-88 pommituskone, jonka Bruun arveli olevan oman koneen. Partio kääntyi takaisin etelää kohti. Äkkiä Bruunin mieleen tuli, että olisi syytä varmistua, että kone oli todella suomalainen. Hän huusi radioonsa: "Takaisin, tarkistetaan mikä kone se oikein on." Partion kääntyessä viimeisenä lentänyt Linden oli nyt ensimmäisenä. Ju-88 oli tällä välin kääntynyt syöksyyn kohti lähinnä olevaa laivaa, s/s Regulusta. Nähdessään hävittäjien tulevan se pudotti pomminsa, jotka jäivät nelisen sataa metriä vajaiksi Sitten se oikaisi ja veti ylöspäin sukeltaen yllään olevaan pilveen. Tämä oli selvää sotaa. Bruun huusi radioon Lindenille: "Oikaise oikealle pilven päähän suoraan kohti Kemiä." Välimatkaa pommittajaan oli ollut puolisen kilometriä. Lindenin saavuttaessa pilven itäreunan pommituskone ilmestyi pilvestä suoraan hänen eteensä. Linden ampui ja sai kk-suihkun osumaan pommittajan vasempaan moottoriin, josta lähti paksu, musta savu. Kone veti uudelleen pilveen ja hävisi näkyvistä.\nKemin kromiesiitvinää tutkittaessa 1954 havaittiin koeporauksessa parikymmentä metriä suon sisässä "laaja metallinen esine", mahdollisesti suuren lentokoneen siipi. Löytöä ei silloin lähemmin selvitetty. On mahdollista, että se olisi pommittaja, jota Linden ampui. Myöhemmin tutkittaessa tapausta sitä ei löydetty, koska paikalle oli ajettu runsaasti kaivoksen jätekiveä, joka peittää mahdollisen koneen hylyn.'\nTuuri Heporauta: Jumalten Keinu\n(Toim. huom. Jumalten keinu ei ole historialliseen tarkkuuteen pyrkinyt teos, vaikka jutut pohjautuvatkin todellisuuteen.)\nTäysin neuvoton tilanne\nBruun laskeutui ensimmäisenä (Vaalaan), muut hänen jäljessään. Jos kohta siirtyminen pohjoiseen oli vaikuttanut perin äkkinäiseltä ja improvisoidulta, kenttäkin korosti samaa vaikutelmaa. Siellä ei ollut kuin yksi ainoa, pienin ikkunoin varustettu lautakoppi sekä muutama tyhjä, ruostunut bensiinitynnyri. Ei mitään muuta, jota olisi voinut pitää elonmerkin osoituksena, eikä ristinsielua äänenkantaman päässä. Etelän maisemiin tottuneesta metsäkin vaikutti oudolta. Aluskasvillisuus oli heinikon ja tuuhean varvikon sijasta melkein pelkkää harmaata jäkälää. Harvaoksaiset puut sentään muistuttivat puita.\n- Kopissa oli pöytä ja jonkinlainen rahi. Pöydällä tavallinen kenttäpuhelin. Käänsin kampea ja huutelin halloota, ja Sarkon esikunta vastasi. Kun kerroin kuka olin ja keitä tänne oli saapunut, sain oitis tiedustelutehtävän. En voinut ottaa sitä, koska maahenkilöstö ei sentään tänä samana päivänä ollut ehtinyt perille. Lupasin ilmoittaa heti, kun olisimme valmiit. Kysyessäni, mikä meidän tehtävämme täällä oikein oli, sain kuulla että tiedustelu.\n- Sitten tulivatkin Metsola ja Teromaa. Olivat järjestäneet meille majoituksen Säräisniemen kylään. Heidän lähtiessään jatkamaan matkaansa Ouluun tiukkasin, olimmeko tulleet oikein tappelemaan. Sitä hekään eivät tienneet. Juuri tuolloin ryhtyivät meikäläiset Tornion maihinnousuun, mutta siitähän kukaan meistä ei ollut selvillä.\n- Ohjaajat majoittuivat Valtosen maataloon, muille oli varattu tilat suojeluskuntatalosta. Kun sitten keskenämme juttelimme ja kummastelimme neuvotonta tilannetta, saapui siihen paikallinen sk-päällikkökin, joka melkein kyynel silmäkulmassa tiedusti, olimmeko lähdössä tappamaan saksalaisia. Mitä hän sanoisi kyläläisille, jotka häneltä sitä kyselevät.\n- Vastasimme, ettemme tiedä.\nPaikallisten asukkaiden ja saksalaisten välit olivat vuosien mittaan kehittyneet näköjään vilpittömän sydämellisiksi.\nSeuraavana päivänä saapui komennuskunta tavaroineen, laitteineen ja vaimoineen. Tuli polttoainekuormakin, samoin Teromaa Oulusta - yhä ilman enempiä käyttäytymisohjeita.\nTähän mennessä oltiin saatu kuulla ainoastaan, että saksalaisten vetäytyminen tapahtui "suunnitelmallisesti ", lisäksi kertoiltiin, että saksalaisten ja suomalaisten kolonnat taivalsivat pohjoista kohti milloin peräkkäin milloin rinnakkain. Tornion tapahtumista Teromaa tiesi vain, että sinne oli meritse matkalla jokin suomalainen osasto.\nAmmutteko te vai ammummeko me?\nTeromaan johtama kuuden koneen partio oli ajanut Kemin sivuitse Ylitornion tienoille saakka, vajaan 300 kilometrin päähän Vaalasta, tarkastanut tieliikenteen ja kääntynyt takaisin kaakkoon tavoittaakseen Kemi-Rovaniemi tien. Näitä maisemia peitti tasainen matala pilvikatto, mutta näkyvyys vaakasuoraan oli erinomainen.\nKemijoelle saavuttaessa ilmestyi vastaan 12 saksalaista Stukaa, Ju87:ää käsittävä tiivis osasto. Kohta BW:t havaittuaan ne pudottivat pomminsa suutareina suohon ja pyörsivät ympäri.\nNyt pohti Teromaan partio puolestaan samaa pulmaa kuin Perämeren BW:t. Mitä noiden kanssa oikein pitäisi tehdä? Oliko tämä sotaa vai ei? Jos nyt ruvetaan oikopäätä ampumaan noita varmoja saaliita, onkin ehkä seurauksena sellainen satikuti että korvat punottavat lopun ikää. Esikuntaherroista kun ei koskaan tiedä. Totta, olihan niillä ollut pommit alla, mutta eiväthän ne ketään pommittaneet.\nLuutnantti SartJärvi, siivellään kersantti Oranurmi, lensi hajoavan Stukaparven vasemmalla puolella aprikoiden miten menetellä.\n- Edessäni oli kolme konetta. Ajoin lähimmän perään, aivan kymmenkunnan metrin päähän. Tuumin, että jos taka-ampuja alkaa kääntääkään konekivääriään minua kohti, ammun. Mutta kun ei pienintäkään vihamielistä elettä näkynyt eivätkä saksalaiset edes yrittäneet ruveta väistelemään, käännyimme Oranurmen kanssa tiehemme, oltiinhan jo lähellä Rovanientä. Hetken kuluttua kuulin radiossani, miten Teromaa antoikin hyökkäyskäskyn. Mutta kaikki olivat jossain näköpiirini ulkopuolella, luultavasti idässä.\nTeromaa puolestaan oli Hietala siivellään seuraillut puolta tusinaa keskimmäisinä lentänyttä Stukaa.\n- Mennäänpäs katsomaan, minne ne oikein menevät, oli hän virkannut.\nJonkin ajan kuluttua taisivat saksalaiset saada tarpeekseen tai laivueen päällikkö menetti hermonsa. Hänen jäljellä olevat koneensa tiivistivät muodostelmansa, ilmeisesti käskyn saatuaan, ja taka-ampujat avasivat tulen lähintä seurailijaa, Teromaata kohti.\nLuodit läpäisivät siiven ja bensiinitankin, Teromaa sai sirpaleita reiteen ja käsivarteen. Se riitti. Hän tulistui ja ampui lähietäisyydeltä takaisin. Edessä ollut Stuka keikahti, putosi jyrkästi alaspäin ja teki kömpelön pakkolaskun allaolevalle suolle. Tuuskahti samantien pystyyn, nokka turpeeseen ja pyrstö kohti taivasta. Miehille, jos olivat säilyneet hengissä, se mahtoi olla lopullinen täräys. Hietala oli heti juonessa mukana ja ampui lähimmäisensä alas hänkin. Se putosi pystyssä suohon kuin kivimöykky.\nSaman tien syöksypommittajat hajautuivat varpusparven tavoin, Teromaa käski hyökkäykseen, ja heidän saatua jonkin koneen savuamaan hän arveli viisaimmaksi kääntyä kotiinpäin.\nKaksi viimeisintä, kauimpana oikealla lentäneelläkin oli käsitys, että tässä oltiin kuin jonkinlaisia rauhanturvaajia, ei sopinut ampua ellei heitä itseään tulitettu. Niinpä Pitkäpaasi pyöri suolla ympyrää yhden jälkeenjääneen Stukan kanssa odottaen sen taka-ampujalta edes uhkaavaa elettä, mutta kun mitään ei tapahtunut, hänkin pyörsi ympäri. Vasta hänen poislentäessään pari kauempana ollutta saksalaista ampui sarjan mutta niin kaukaa ettei osumista ollut pelkoa.\nVailla selkeitä ohjeita ja käskyjä tilanne oli mieletön. Eihän ollut kulunut kuin pari kuukautta siitä, kun saksalaiset Stukat, itse pahoja tappioita kärsien, olivat meikäläisten rinnalla uhkarohkeasti hyökänneet Ihantalassa, Viipurinlahdella ja Vuosalmella. Vasta tämän päivän välikohtausten jälkeen alkoi sitten Lapin katkera ilmasota, jossa ei enää kysytty eikä kummasteltu. Veriseksi lokakuuksi sitä sanottiinkin.\nJälkeenpäin on keskusteltu ja väitelty lehtiartikkeleita myöten siitä, pitääkö Teromaan partion raportti paikkansa, onko juuri tällaista taistelua lainkaan käyty tai ainakin missä ovat kaksi pudotettua saksalaiskonetta. Tutkijat eivät ole löytäneet niitä ilmoitetulta tapahtumapaikalla. Sartjärvihän oli niillä tienoin, eikä muita ollut näkyvissäkään. Rovaniemen kentällä toimineiden saksalaislentäjien mukaan mitään taistelua ei käyty eikä heidän Ju87-koneitaan ammuttu alas.\nLaivue 26:n raporttia puolustavat puolestaan selittävät, että ensiksikin ilmoitettu tapahtumapaikka voi helposti heittää kymmenen kilometriä ellei enemmänkin. Meikäläiset lentäjät eivät milloinkaan aikaisemmin olleet edes käyneet noilla seuduilla, missä loputtomat toisiaan muistuttavat maisemat toistavat itseään. Jo normaali suunnistus tuotti vaikeuksia kun tavan takaa jouduttiin lentämään pelkän kompassin ja kellon mukaan - kuinka tarkka voi paikanmääritys olla, kun lentäjä pitkät ajat vain tuijottaa seuraamiaan koneita nähdäkseen ajoissa, osoittaako joku vihamielisiä elkeitä? Totta, olihan siinä lähettyvillä joki, joissakin paikoin asutustakin. Mutta mikä kohta joesta, mitä taloja? Eikä paikallisista mahdollisista silminnäkijöistä ole apua, koko väestöhän oli evakuoitu, kuten sittemmin ilmeni.\nToiseksi, jos koneiden romuja ei nyt usean kymmenen vuoden jälkeen ole soilta tavattu, eikö ole todennäköistä että niiden kohtalo on sama kuin Kemin suossa olevan, kaksinverroin suuremman pinta-alan omaavan koneen? Että ne ovat löydettävissä vasta useiden metrien syvyydestä. Ja jos saksalaiset muistelevat ettei heidän Stukiaan ammuttu alas, silloin ovat unohtuneet myös suomalaisen ilmatorjunnan pudottamat. Että taistelu on käyty, sen toki todistaa Teromaan haavoittuminen ja koneen vauriot. Rovaniemellä oli tuona aikana useita, jopa sekayksikköjä, eikä kaikkia ole tavoitettu.\nSyy siihen, etteivät meikäläiset tuoreeltaan, seuraavan samoille tienoille vievän lennon yhteydessä käyneet tarkastamassa tapahtumapaikkaa, oli yksinkertaisesti todistajalausunnot.\n- Minä kirjoitin tuon kiistanalaisen raportin. En tietenkään nähnyt saamissani ilmoituksissa mitään epäilyttävää, päinvastoin minun oli hälvennettävä Teromaan ja Hietalan huolestuneisuutta. Että koituisiko heille tapahtumasta ikävyyksiä, olivatko he toimineet odotusten vastaisesti. Arvelivat jopa, olisiko viisainta jättää koko juttu mainitsematta. Korostin, että alasampumisethan olivat olleet pelkkää itsepuolustusta.\nTyöryhmä: Lauri Volanen, Jukka O. Kauppinen, Göran Bruun.\nHannu Valtonen: Pohjoinen ilmasota\nC.E. Bruun: Hävittäjälentolaivue 26\nTuuri Heporauta:J umalten keinu\nCopyright Virtuaalilentäjät r.y. / Finnish Virtual Pilots Association 2005.\nLast modified: 2005-10-04 19:55


Etsimme asiakasyrityksellemme TELINEASENTAJIA Kemin biotuotetehdasprojektiin. Alan koulutus sekä voimassa oleva työturvallisuuskortti katsotaan myös eduksi haussa. Työt alkavat loppukevään aikana ja työtä on tarjolla pidempiaikaisesti. Odotamme hakijalta aikaisempaa kokemusta telineasennuksista, valmiutta itsenäiseen työskentelyyn ja hyvää kuntoa sekä asennetta!\nLisätietoja arkisin klo 09–15 Arto Hakala 050 320 2234 tai sähköpostitse arto.hakala@workerfinland.fi


Etlan mukaan bkt laskee kahdeksan prosenttia tänä vuonna – verkkouutiset.fi\nElinkeinoelämän tutkimuslaitoksen (Etla) ennustepäällikkö Markku Lehmus. LEHTIKUVA / MARTTI KAINULAINEN\nSuvi Hautanen | 25.05.2020 | 10:06 - päivitetty 25.05.2020 | 10:32\nEnsi vuodeksi bruttokansantuotteen ennustetaan kääntyvän kasvuun.\nEniten kärsivät hotellit, ravintolat, kuljetus ja varastointi\nAutoteollisuus nousee ensi vuonna\nEU27-maissa koko teollisuuden tuotanto putosi tammi-maaliskuussa keskimäärin liki viisi prosenttia viimevuotisesta.\nMetallien jalostuksen tuotanto väheni EU:ssa keskimäärin 8,4 prosenttia, mutta lisääntyi Suomessa kuusi prosenttia vuoden takaisesta. Koneiden ja laitteiden valmistus väheni EU:ssa keskimäärin yli kahdeksan prosenttia edellisvuodesta, mutta porskutti Suomessa vahvasti ylöspäin seitsemän prosentin tahtia. Sähkö- ja elektroniikkateollisuuden vienti Suomesta supistuu tänä vuonna arviolta kymmenen prosenttia.\nKulkuneuvoteollisuuden vienti supistuu tänä vuonna peräti 25 prosenttia, mutta kasvaa jälleen ensi vuonna noin 30 prosenttia. ACEA:n (European Automobile Manufacturers Association) keräämien tietojen mukaan EU-maiden autotehtaat ovat tänä vuonna olleet suljettuna keskimäärin 30 päivää koronakriisin takia. Suomessa sulkupäiviä oli 25. Uudenkaupungin autotehdas suunnittelee valmistavansa autoja täydellä kapasiteetilla jälleen heinä-elokuusta lähtien.\nLakot rokottivat metsäteollisuutta\nKemianteollisuuden investoinnit nousevat tänä vuonna noin 1,6 miljardiin euroon. Siitä suurin osa on tuotantokapasiteetin korvaamista. Uusien tilausten arvo nousi tammi-maaliskuussa runsaat neljä prosenttia vuodentakaisesta.\nKoko maailman energiankysyntä supistuu kuitenkin tuntuvasti tänä vuonna, mikä vaikuttaa myös Suomen öljynjalostusteollisuuteen.


Joskus ahdistaa tai tulee fiilis, että tää kaikki pitää saada purkaa nyt johonkin. Tämä suorituskeskeinen, tavoiteorientoitunut ja materialistinen maailma ottaa joskus koville ja pieni hengähdystauko tekee ihan hyvää jokaiselle. Elämä ei saisi olla liian vakavaa eikä kauniista asioista saisi tehdä itselleen mörköjä.\nKesällä pidettiin suvun naisten kesken semmoinen jännä naisten päivä ja siellä kokeiltiin sitten myös taideterapiaa. Päätin soveltaa ideaa minulle tutumpaan välineistöön eli kynsilakkoihin ja päätin kokeilla Kynsitaideterapiaa™. Ideanahan on siis ihan vapaasti ajateltuna se, että laitetaan kynsille jokin lakka ja otetaan sivellin akryylimaalit tai vaikkapa kuten mulla on nää vesipohjaiset koristelulakat ja suditaan kynsille mitä nyt tahdotaankin. Ideana on se, että mikään viiva ei ole teoksessa turhaan, vaan ajatus on se, että ne typerältäkin vaikuttavat vedot on jotenkin juuri tarkoituksella siinä. Tarkoitusta ei tarvitse tietää, mutta näin päätetään. Se on se idea.\nSeppälä Matt - Granite (harmaa pohja, saatu)\nIdeana on olla hetki vain miettimättä mitään ja antaa sudin heilua. Jos omistat kynsiblogin jonne tapaat kaikki luomuksesi julkaista, niin lähde ajattelusta, että näitä et julkaise. Nämä kynnet näet vain sinä. Senkun sivelet menemään vaan siis. Eri värejä, jos siltä tuntuu tai sitten vaan paria väriä, jos ne vaikuttaa mukavilta. Viivoja, palloja, kiemuroita, tolppia, ihan mitä vaan sattuu siveltimestä kynsille tulemaan.\nJos hyvin käy ja saatkin mieluisat kynnet, niin sittenhän voit ne vaikka julkaista. Tai julkaista silti, vaikka ei tuliskaan mieluisat, koska ainakin toivottavasti sait rauhallisen hetken kynsiä tehdessäsi. :) Oikeasti ajatuksena on siis olla ajattelematta yhtään mitään, älä mieti tarkoituksellisesti, minne seuraavaksi sudit, vaan anna mennä just niinkun sattuu tulemaan.\nItse päätin laittaa pohjaksi Seppälän Nails Matt - Granitea, joka on tummahkon harmaa mattalakka. Peitti hyvin jo yhdellä kerroksella, pistin itse kaksi. Kynsillä ei ole päällyslakkaa ja kuten huomaatte, nuo Orlyn Instant Artistit kuivavat mattaisiksi. Noita vesipohjaisia Orlyja voin aina hehkuttaa, koska ne on niin kivan helppoja. Omani oon ostellu aikojen saatossa eBaysta, mutta näitä saa Suomesta esim. Adeninalta sekä Stockmannilta. Adeninalla noi näyttäis olevan nyt tarjouksessakin 8,95 €/kpl.\nHarrastaako tai onko joku muu kokeillut Kynsitaideterapiaa? ;D\nTunnisteet: Akryylimaalit, Harmaa/hopea, Matta, Musta, Pinkki/vaaleanpunainen, Valkoinen\nDollie 2.12.2013 9.28\nIhana idea! Tämä on kyllä pakko toteuttaa.\nSonne 4.12.2013 2.24\nToteuta ihmessä, jotenkin vapauttavaa kun ei mieti mitään mitä pitäis syntyä, vaan lakkailee vaan menemään. ;D\neekku 2.12.2013 11.25\nmisify 2.12.2013 11.25\nKuulostaa hyvältä ajatukselta ja lopputuloskin on nätti! Voisi jopa ajatella, että vaikka kerran kuussa antaisi kynsille syntyä mitä vaan viivoja tms. vetelemällä :) Pitää joulun jälkeen ebaysta etsiä itselle nuo orlyt, liian kauan olen antanut senkin asian odotuttaa :)\nNimenomaan, pitäis ottaa tavaksi tämä, koska voi oikeasti yllättyä lopputuloksesta. ;D Ja Orlyn linerit on tosi jees!\nKata 2.12.2013 20.33\nHuikeet! Pitänee joskus päästää oma sisäinen Picasso valloilleen ;)\nSonne 4.12.2013 2.25\nKiitos ja päästä ihmeessä! ;D\nKaneli Pulla 2.12.2013 21.28\nIhanat! Vois koittaa :)\nKäy ihmeessä kurkkaamassa: kirpunkynsiblogi.blogspot.fi\nKiitoksia, kokeileppas! ;D


Uutta kohti | Sofia F\nVuosi 2017 on alkanut sellaisella vauhdilla, että oksat pois ja tuntuukin, että tätä vuotta olisi ehtinyt vierähtää jo pidemmänkin aikaa vaikkei vielä olla virallisesti tammikuun puolessa välissäkään. Kiirettä ja stressiä ei helpota yhtään päänsisäinen jatkuva "kaikki mulle heti nyt" fiilis. Eilen halusin vielä Lux Helsinki tapahtuman viimeisen päivän kunniaksi piipahtaa kaiken muun välissä nopeasti katsomassa muutaman valoteoksen. Seisoin lopulta kuvassa näkyvän teoksen edessä lähes koko kierrokseen varaamani ajan. Aivan kuin tuossa ankeassa säässä tuo melankolinen neonkyltti olisi tiennyt.\nTänäkin vuonna jätin uuden vuoden vaihteen suuret lupaukset tekemättä, mutta muutamia tavoitteita on tullut itselle asetettua siitä huolimatta. Ihan ensimmäisenä ja tärkeimpänä pyrin irti tästä jatkuvasta stressin tunteesta – siitä kuinka aika ei riitä niihin oikeasti tärkeisiin ja mielenkiintoisiin juttuihin, joita tahtoisin tehdä. Ensimmäinen askel kohti stressitömämpää elämää oli kliseisesti kuntosalijäsenyys. Liikunta ja kuntosalilla erityisesti kehonhuoltoon keskittyvät harjoitukset ovat juuri se millä olen saanut stressin aiemminkin pysymään kurissa. On hieman nurinkurista, että liikunta joka lopulta vie viikosta useita tunteja tuo siihen niitä myös lisää, sillä olen huomattavasti tehokkaampi, kun muistan urheilla.\nToinen vuodesta ja vuodenajasta riippumaton tavoite on jo pidemmän aikaa ollut päästä matkustamaan enemmän. Vuoden ensimmäinen ulkomaanmatka tulikin varattua viikonloppuna helmikuun lopulle. Luvassa on pidennetty viikonloppu rentoutumisen ja kotoilun mestareiden maassa – arvaako joku missä? Tämä tulee siis todella tarpeeseen vauhdikkaan vuoden aloituksen jälkeen!\nTämä lause pelasti tänään päiväni eli muistakaa tekin: "You can do anything but not everything".