Myydään: Metsäkukantie 16-22 B, Hämeenlinna | RE/MAX Helmi\nMetsäkukantie 16-22 B, Hämeenlinna\nRivitalo, 46,0 m², 2h+avokeittiö+s+kph+katettu terassi\nHyväkuntoinen kaksio Hirsimäessä loistavalla paikalla bussipysäkkien vieressä. Neljän rivitalon (A-D) yhtiö, jossa taloista on pidetty hyvää huolta. Kauppa ja päiväkoti lähellä. Tervaniemen virkitysalue ja uimaranta noin 2 km.\nValoisa ja kaunis asunto. Olohuone/keittiö on tilava ja makuuhuoneeseen mahtuu hyvin parisänky. Pesutilat on uudistettu kokonaan 2005 ja allakaappi sekä allas pari vuotta sitten. Sauna on kivasti sisustettu. Runsaasti säilytystilaa.\nTakapiha on tässä asunnossa varsinainen paratiisi. Katettu terassi, kivetystä ja runsaasti istutuksia. Ei nurmikkoa lainkaan. Kissalle on aitaus, joka on helposti purettavissa pois. Kaunis köynnöskaari johtaa taloyhtiön pihan puolelle. Taloyhtiön puolella on luvan kanssa istutetut neljä mustaherukkapensasta ja yksi punainen viinimarja. Etupihalla samoin vain kivetystä ja istutuksia sekä pikkuvarasto. Valokate ja sen reunassa oleva räytäs ovat osakkaan vastuulla.\nTähän ihastuttavaan kotiin pääset muuttamaan ilman remontteja. Tervetuloa tutustumaan!\nSijainti: Hirsimäki, Hämeenlinna\nMetsäkukantie 16-22 B, 13500 Hämeenlinna\nHuoneet: 2h+avokeittiö+s+kph+katettu terassi\nNeliöhinta: 1 945,65 €/m²\nYhtiövastike: 156,40 €/kk\n(Hoitovastike: 156,40 €/kk)\nMuut kustannukset: Talviajan autopaikkalämmitys lisäksi 6€/kk marras-helmikuussa\nNäkymät asunnosta: Pihaan ja omalle takapihalle.\nSeinät: Siistikuntoiset tapetit ja maalaukset.\nLattia: Mosaiikkiparketti, kertaalleen hiottu ja lakattu. Makuuhuoneessa uusi laminaatti.\nKatto: Valkoiset katot, pesuhuoneessa maalaamaton puu.\nSäilytystilat: Talon edessä oma varasto.\nMuuta kauppaan kuuluvaa: Erillinen pakastin.\nTehdyt remontit: 2011 valokate terassille ja 2018 rännit valokatteelle.\nKuvaus: Lavuaari ja wc pytty vaihdettu uusiksi.\nTaloyhtiön nimi: As oy Hämeenlinnan Kevätesikko\nIsännöinti: Isännöinti Nurminen ky, Puimuripolku 13 , 13500 Hämeenlinna puh. 040 725 3550 tai sirpa@isannointinurminen.fi\nKiinteistönhoidon lisätiedot: Kiinteistönhuolto hoidetaan talkoilla. Talvihuolto Kiinteistöpalvelu T. Pohjonen, lumen auraus ja hiekoitus. Vikatilanteissa yhteys isännöitsijään.\nVoimassa 2024 asti\nTehdyt remontit: 1999 pihan kunnostus ja sadevesien uudelleen ohjaus. 2002 korjattu katolta nousseet naulat ja poistettu sammalta, julkisivumaalaus talkoilla, as 2 psh remontoitu. 2003 ilmastointihormit puhdistettu, as 12 ja 13 psh remontoitu. 2005 kattojen kuntokartoitus ja työselitteet, as 5 ja 9 psh remontoitu. 2006 as 6 psh remontoitu, C-talon vesikatto uusittu. 2007 kosteuskartoitukset as 6, 7, 8, 10 ja 14, kattojen kulkusillat uusittu ja niiden alta rikkoutuneet kattolevyt vaihdettu, terassiovet uusittu. 2008 as 10 psh remontoitu. 2009 as 1, 3, 4, 6, 7, 8 ja 14 psh kosteuskartoitukset. as 4 psh kosteusvaurioremontti. 2010 as 1 psh remontoitu. 2011 as 6 psh remontoitu. 2012 as 14 psh remontoitu, uusittu potilaatikot ja -telineet 2013 as 8 psh remontoitu 2014 as 3 psh remontoitu 2015 huoneistojen pääovet ja lukitukset uusittu 2017 huoneistojen pihojen väliaidat uusittu 2018 as B7 psh remontoitu.C10/C11 ulkovarasto korjattu 2019 B5 ulkoseinän maakosteusvaurio korjattu, julkisivujen puuosien maalaus talkoilla, päävesimittariin LeakLook vuotovahti 2020 D-talon yläpohjan lisäeristys 50mm\nHavaitut puutteellisuudet: -\nPalvelut: Kauppaan matkaa noin 800 m. Keskustaan noin 6 km. Keskussairaalaan reilu 2 km. Tiiriön palveluihin 6 km ja kauppakeskus Goodman 5,5 km\nKoulut: Nummella yhtenäiskoulu ja Kaurialassa lukio. Keskustan läheisyydessä oppilaitoksia.\nPäiväkoti: Noin 1 km Hirsimäessä\nLiikenneyhteydet: Talon vierestä lähtee linja-autot, bussit nro 14 (menee myös Tiiriöön) ja nro 3.\nOta yhteyttä asunnosta Metsäkukantie 16-22 B, Hämeenlinna


Video: Edwin van der Sar torjuu Jari Litmasen vaparin ja tuulettaa kuin nuorena\nEtusivu Muut maat Hollanti Video: Edwin van der Sar torjuu Jari Litmasen vaparin ja tuulettaa kuin...\nHollantilainen maalivahtilegenda Edwin van der Sar täyttää perjantaina 51 vuotta. Oikein hyvää syntymäpäivää mestarimolarille!\nTässä hollantilaisen maalivahti-ikoni Edwin van der Sarin lähes päivälleen kolme vuotta sitten julkaisemassa videossa Kuningas Jari Litmanen laukoo vapaapotkun, jonka van der Sar upeasti torjuu ja nauttii silmin nähden tilanteesta. Myös hyväntuulista Kuningasta naurattaa. Entiset pelikaverit Ajaxista siinä!\nVan der Sar pelasi ammattilaiskentillä vuodet 1990-2011. Hän torjui urallaan Ajaxissa, Juventuksessa, Fulhamissa ja Manchester Unitedissa. Etenkin ManU:ssa vietetyt vuodet 2005-2011 nostivat liimanäpin seuralegendaksi.\nHollannin maajoukkueessa van der Sar pelasi vuosina 1995-2008 yhteensä 130 ottelua.\nEdwin van der Sar torjuu Litin vaparin\nStill one of the best feelings in the World even at my age… Taking free kicks with Jari Litmanen like we did in mid 90's on our way to becoming the best in Europe. #ajafey #Klassieker #zigGOajax pic.twitter.com/63Vjanmgn2\n— Edwin van der Sar (@vdsar1970) October 27, 2018\nKATSO MYÖS: Klassikkovideo: Saksan aladivarissa nähtiin yksi ovelimmista vaparikuvioista ikinä\nEdellinen artikkeliBarcelona antoi potkut Ronald Koemanille\nSeuraava artikkeliHelmarit arvottiin EM-kisojen kivikovaan B-lohkoon


Rokua Geopark edistää alueellista ympäristökasvatusta | OuLUMA - Oulun yliopiston LUMA-keskus\nOuLUMA - Oulun yliopiston LUMA-keskus > Artikkelit > Rokua Geopark edistää alueellista ympäristökasvatusta\nperjantaina 29. marraskuuta 2013\t| Mikko Kiuttu | Ei kommentteja\nOulujokilaakson, Rokuan ja Oulujärven alueen kattava Rokua Geopark on osa UNESCO:n suojeluksessa olevaa maailmanlaajuista geopark-verkostoa. Sen tehtävänä on tuoda esiin geoympäristön ainutlaatuisuuksia sekä havainnollistaa geo-, bio- ja kulttuuriympäristöjen vuorovaikutussuhteita ja syntytarinoita. Teemoja hyödynnetään opetuksen ja tutkimuksen sekä kestävän matkailun kehittämiseen.\nHeinäkuussa 2013 käynnistyneen ympäristökasvatushankkeen myötä Rokua Geopark tekee entistä tiiviimpää yhteistyötä alueen koulujen kanssa. Hankkeen avulla parannetaan opettajien ja oppilaiden kotiseututuntemusta ja kehitetään lähikohteiden hyödyntämistä koulujen opetuksessa. Kotiseudun arvokkuuden tunteminen herättää halun varjella sen luonto- ja kulttuuriympäristöjä, mikä puolestaan luo edellytykset kestävän kehityksen periaatteiden toteutumiselle.\nLapset tutkimassa pohjavettä lastenleirillä Rokualla. Kuva: Mikko Kiuttu\nToimintaa kouluille, asukkaille ja matkailuyrityksille\nSyksyn aikana on järjestetty useita geopark-infoja opettajille ja rehtoreille sekä suunniteltu ja toteutettu teemapäiviä koululaisille useiden yhteistyötahojen kanssa. Alueen asukkaille ympäristötietoutta on viety esimerkiksi toteuttamalla kansalaisopiston kanssa kotiseutukurssi ja järjestämällä alueen kirjastoihin teemanäyttelyitä.\nMatkailuyrittäjiä on perehdytetty paikallisen luonnon ja kulttuurin erityispiirteisiin ja yleisesti geopark-verkoston toiminta-ajatukseen yrittäjien omia toivomuksia mukaillen, mikä puolestaan tukee kestävän matkailun kehittymistä ja ympäristötietouden siirtymistä matkailijoille. Osa yrityksistä onkin jo kehittämässä ensi kesäksi lasten leirejä, joiden ohjelmissa hyödynnetään ympäröivää luontoa ja kulttuuria.\nUtajärven alaluokkien oppilaita tutustumassa Utajärven kivipuistoon teemapäivän yhteydessä. Kuva: Riikka Juntunen\nKotiseudun luonto ja kulttuuri koulujen käyttöön\nTalven ja kevään aikana järjestetään opettajille ympäristökasvatuksen työpajoja mm. veso-päivien yhteydessä. Näiden työpajojen tavoitteena on löytää opetussuunnitelmista aihealueita, jotka liittyvät geopark-teemoihin (elävä ja eloton luonto, historia, kulttuuri ja yrittäjyys) ja joissa Rokua Geopark voi tuoda sisällöllisesti ja materiaalisesti lisäarvoa opetukseen. Näitä materiaaleja ja niihin soveltuvia opetusmenetelmiä työstetään yhdessä mm. Metsähallituksen ja Geologian tutkimuskeskuksen kanssa.\nKun yhteisiä aihealueita löydetään, koulukohtaisia opetussuunnitelmia täydennetään aihealueiden osalta soveltuvissa määrin Rokua Geoparkin luonto- ja kulttuurikohteilla. Vastaavasti aihealueiden pohjalta kehitetään omaa opetussuunnitelmaa Rokua Geoparkille. Rokua Geoparkin opetussuunnitelman tarkoituksena on jäsentää luokka-astekohtaisesti geopark-teemojen vieminen käytännön opetukseen ja samalla toimia suunnitelmana kotiseudun kohteiden hyödyntämiseen opetuksessa.\nHyviksi havaitut materiaalit ja opetusmenetelmät kootaan Rokua Geoparkin ympäristökasvatuksen materiaalipankkiin. Hankkeen edetessä materiaalit tulevat olemaan avoimesti saatavilla kaikille kiinnostuneille. Tavoitteena on juurruttaa aktiivinen, eri toimijat huomioiva ja yhdistävä ympäristökasvatustyö pysyväksi toimintamalliksi Rokua Geopark -alueella. Käynnissä ovat myös leirikoulutarjonnan valmistelutyöt, josta toivon mukaan on iloa ja hyötyä myös laajemmin Geopark-alueen ulkopuolelle!\nKohteisiimme ja toimintaamme voi tutustua tarkemmin osoitteen http://www.rokuageopark.fi/ kautta.\nVaalan, Utajärven ja Muhoksen lukion oppilaita tutustumassa Manamansalon muistomerkkikirkkoon Oulujärvellä lukioiden Geopark-päivän yhteydessä. Kuva: Mikko Kiuttu\nMikko Kiuttu toimii projektipäällikkönä Rokua Geopark: Ympäristökasvatuksesta elinvoimaa ja paikallisylpeyttä -hankkeessa.\nEi kommentteja artikkelille “Rokua Geopark edistää alueellista ympäristökasvatusta”


Referenssi: Lakiasiaintoimisto Johanna Karkia Oy - Helsinkiopas\nEtusivu » Referenssit » Lakiasiaintoimisto Johanna Karkia Oy / Johanna Karkia\nEdustava näkyvyys välittää hyvää yrityskuvaa\nLakiasiaintoimisto Johanna Karkia Oy on tuottanut lainopillisia palveluja sekä yksityishenkilöille että yrityksille vuodesta 2005. Erilaisiin internethakemistoihin tutustuttuaan Karkia päätti hankkia näkyvyyden Opasmedialta, koska palvelu oli hänen mielestään edustavan näköinen.\n— Internetin suosio kasvaa jatkuvasti, ja valtaosa ostopäätöksistä tehdään internetissä. Minulle on yrittäjänä tärkeää, että olen löytänyt yhteistyökumppanin, joka välittää internetissä yrityksestäni oikean yrityskuvan asiakkaille ja huolehtii siitä, että yritys näkyy verkossa hyvin. Voin itse keskittyä pääasiaan eli asiantuntijatyöhön, kertoo Johanna Karkia.\nTärkein palvelusta saatu hyöty on helppo nimetä: asiakkaat.\n— Yritysoppaan sivut löytyvät hyvin, kun googlettaa palveluja. Kysyn usein asiakkailta, mistä he palveluni löysivät, ja usein sanotaan että internetistä. Yritysopas pitää yritykseni erittäin hyvin esillä.\n— Ei ole tärkeää vain se että näkyy, vaan se miten näkyy. Erityisesti tällä alalla luotettavan kuvan antaminen on tärkeää, ja Yritysopas onnistuu siinä.\nOnnistunut ja luotettava yhteistyö laajenee\nAsianajotoimisto Johanna Karkia Oy Helsingin Kaupunkioppaassa\nJohanna Karkia on ollut tyytyväinen palveluun, ja yhteistyö onkin laajennut jatkuvasti.\n— Lähdin aikoinaan liikkeelle aloittelijan paketilla eli viidellä hakusanalla, ja nyt tilasin panoraamapaketin. Uskon että näkyvyys auttaa kasvattamaan liikevaihtoa, sillä netin kautta tulee paljon asiakkaita, ja juuri Yritysopas pitää yrityksen hyvin esillä sekä välittää hyvää yrityskuvaa.\nLakialalla on hyötyä siitäkin, että Helsinkioppaassa on näkyvillä kattavasti sekä yksityinen että julkinen sektori.\n— Tällä alalla on paljon tekemisissä poliisin, oikeuslaitoksen ja muiden eri viranomaisten kanssa. On hyvä, että viranomaiset löytävät palveluni ja tulee sinnekin suuntaan tunnettuutta, miettii Karkia.\n» Lakiasiaintoimisto Johanna Karkia yrityshaussa\n» näkyvyys tuo asiakkaita ja lisää liikevaihtoa\n» yrittäjä voi rauhassa keskittyä omaan alaansa, kun ammattilaiset hoitavat markkinoinnin\n» palvelu on edustava ja välittää oikean kuvan yrityksestä\n» yhteistyö on luotettavaa ja sitä pystyy koko ajan laajentamaan\nLakiasiaintoimisto Johanna Karkia Oy / Johanna Karkia


Juuttimatto natural 80x250cm | Nougat\nJuuttimatto natural 80x250cm\nTine K Home juuttimatto on tehty luonnonmateriaalista. Väriltään matto on vaalean ruskea eli värjäämätön juutin sävy ja koska kyse on luonnon raaka-aineesta niin sävyt saattavat vaihdella vaaleammasta tummempaan. Jokainen matto on omanlainen, kahta täysin samanlaista ei ole.\nHuolimatta siitä että mattoa ei saa vesipestä juutti materiaalina on helppohoitoinen ominaisuuksiltaan. Rennon ilmeen takia juuttimatto on ollut suosittu jo vuosien ajan mm. keittiöön ja eteiseen tai aulatiloihin.\nHuom! Suositellaan alusmaton käyttöä. Mattoa ei voi vesipestä, paras hoito on imurointi. Mattoa ei saa tampata tai ravistella herkän ja kudonnan takia, mutta tuulettaa toki saa.\nMikäli alttiina kovalle auringonpaisteelle väri saattaa muuttua.\nMattoja on saatavilla useita eri kokoja:\nJuuttimatto löytyy myös pyöreänä koot:\nJuuttimatto natural 150cm\nJuuttimatto natural 180cm


Kanttorilan kulmilla: 2016\nLähettänyt Aila klo 21.33 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nLähettänyt Aila klo 22.32 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nEnsimmäinen lomapäivä. Mennyt lähinnä elpyessä. Toki kalja on käymässä ja lasimestarin silli purkissa, kuten pitikin, mutta kai kuvittelin siivoilevanikin, muutakin kuin jääkaapin, jonka siivoamisen olisi kannattanut ajoittaa siihen, kun se oli tyhjimmillään.\nNukuin äsken torkut sohvalla. Yöunet jäivät vähän lyhyiksi, mutteivät niinkään joulustressin takia, kuten usein ennen tähän aikaan vuodesta. Odottelin yön selästä palaavia matkustavaisia, siinä samalla paistoin uunissa palapaistia, makaronilaatikkoa, juuresvuokaa ja miehelle graham-ruispohjaista luumuomenakanelitäytteistä piirakkaa korvaamaan joulutorttuja. Olin vielä yhden maissa tentehilläni. Kymmeneltä olin soitellut pojalle ja kysellyt, mikä on tilanne. Tilannehan oli siis sellainen, että kolmen jälkeen kuopus oli ajanut autolla pöpelikköön, matkallaan etelästä pohjoiseen. Liian liukasta ja liikaa vauhtia mukkaasella tiellä. Taivaan Isälle kiitos, sekä hän että tyttöystävä selvisivät mustelmilla ja säryillä airbagien laukeamisesta, mutta auto jäi kantoon. Ambulanssilla olivat päässeet Seinäjoelle sairaalaan tutkittavaksi ja sieltä mies lähti heitä hakemaan. Olisivat muuten junallakin päässeet, mutta kun piti tavarat pelastaa auton kyydistä. Soittaessani kuulin, missä asti olivat tulossa ja laskeskelin, etteivät ennen yhtä ehdi tänne. Niinpä vielä illan päätteeksi käytin tilaisuutta hyväkseni ja kääräisin muutaman paketin valmiiksi.\nOlin jo unessa, kun kuulin oven käyvän, vekkarin viisarit näyttivät kymmenen yli kahta. Jatkoin unia ja heräsin kahdeksalta. Olin siis nukkunut kuusi tuntia ja risat unet siihen päälle.\nKaupunkijouluumme kuuluu lasten vierailu, tytärkin lupasi ehtiä käydä sekä aattona että joulupäivänä, tapaniksi on menossa töihin eikä siis pääse tällä erää mummolaan tapaninajelulle. Sieltä palattuamme ajelemme miehen kanssa viimein Kanttorilaan. Sieltä ei ole kauhean pitkä matka tsekkaamaan pojan autoa, saataisiinko se pois hakkuualueelta. Mutta myös sukuloimassa aiotaan käydä, Millan toivottavasti jaksaa lähteä mukaamme kyläreissulle.\nOmaan jouluuni kuuluu parin vuoden tauon jälkeen myös kuorolaulu. Mutta nyt ei kuoromme olekaan aattohartaudessa, vaan vain jouluaamun jumiksessa. Aion silti koettaa saada väkeni aattohartauteen, kerrankin voisimme mennä samaa matkaa. Nyt onkin niin liukasta, että aattopyöräily ei oikein houkutakaan. Toivottavasti jouluaamuna kuitenkin pyöräily onnistuu. Varmaan pyörätiet ovatkin kunnossa, mutta tämä kotimäki on lipoonen. Olen käydä köpötellyt postilaatikolla tämän päivän mittaan useita kertoja, lyhyin askelin. Turhaan olen sinne vaivoitellut, täällä on vissiin jo siirrytty kolmipäiväiseen postinjakoon... Ei sentään yksi reissu ollut turha, kun löysin laatikosta kortit pariltakin naapurilta.\nNoinkohan seuraavan kerran kirjoitan Kanttorilassa, jossa viipynemme vuodenvaihteen yli. Voi olla, että tässä menee muutama päivä tohinassa. Joulupäivänä voi kyllä olla rauhallista joulua.\nLähettänyt Aila klo 19.21 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: joulu, kyläilyä, perhe, reissaaminen, sisähommia, sää\nMeidän pitäisi nyt olla puolison kanssa Kanttorilassa, ja edelleen huomennakin. Minulla kun on nyt pitkä viikonloppu samoin kuin muilla työyhteisöni ihmisillä. Olimme korvanneet tämän itsenäisyyspäivän aaton eräänä marraskuisena lauantaina.Viime kuoroharjoituksissakin kuulutin kovaan ääneen, että olen reissussa itsenäisyyspäivänä, jolloin muut kuorolaiset ovat menossa perinteiselle jouluiselle vanhainkotivierailulle. Perjantaina lähdimme liikkeelle suunnitelmien mukaisesti iltapäivällä töitten jälkeen, peräkärryä vetäen. Matkan varrella piti poiketa tankkaamaan. Kolmisen kilometriä tankkaamisen jälkeen auton moottori yhtäkkiä sammui. Onneksi likellä oli linja-autopysäkki, jonne mies sai kuormamme ohjattua. Pimeässä taskulampun avulla hän totesi, että syynä moottorin sammumiselle oli se, ettei moottori saanut polttoainetta. Kun siinä pähkäilimme, läheisestä talosta koiransa kanssa kävelylle lähtenyt rouva poikkesi kysymään tilanteestamme. Hän ehdotti, että tulisimme heille lämmittelemään, kahville ja samalla voisimme netistä etsiä kyytiä tms. Otimme kutsun kiitollisina vastaan. Samalla kun kahvittelimme ja tutkailimme nettiä, tutustuimme herttaiseen pariskuntaan ja heidän herttaiseen havannalaiseensa. Pikavuorokin siitä olisi reilun tunnin sisällä ollut tulossa, mutta sattui niin, että pariskunnalla oli myynnissä pikkuauto, jonka sitten ostimme siltä istumalta ja kauppojen jälkeen lähdimme sillä takaisin kotiin yöksi, kerättyämme sammuneesta autosta mukaamme tärkeimmät. Ennen lähtöämme mies kysyi rouvalta jostain syystä, että "sinä olet vissiin uskovaisesta kodista". Rouva vastasi, että " minähän olen itsekin uskovainen". Uuden automme kyytiin istuttuani koin niin voimakkaasti, että kyseessä oli jälleen kerran johdatus, että minua alkoi itkettää.\nNukuttuamme yön yli kotivuoteessa, lähdimme aamupäivällä kuopuksen autolla uudestaan reissun päälle. Päästyämme autoreppanan luo, otimme sen perästä kärryn vetoon ja jätimme auton odottamaan pysäkille, ajatuksena, että mahdollisesti paluumatkalla saamme auton trailerin päälle. Kanttorilaan päästyämme mies alkoi taas lämmittää takkaa, sitten kävimme kaupassa ja iltapäivällä olimme jo Millanin luona kylässä.\nMutta miksi emme sitten jääneet Kanttorilaan pidemmäksi aikaa, kun sinne viimein pääsimme? Ei pelkästään siitä syystä, että tien poskessa lojuvan auton kohtalo huoletti. Suurin syy oli se, että miehen pitkävaikutteinen insuliini loppui jo sunnuntaiaamuna. Oli pakko lähteä, jotta mies pääsisi illalla pistämään.\nLähtömme viivästyi sen verran, ettei päivänvaloa ollut enää siinä vaiheessa, kun olimme ehtineet takaisin auton luo. Matkantekoa oli siihen saakka jo viivyttänyt trailerin vetäminen pyryssä palteiden välissä. Onneksi sää ei kuitenkaan ollut kylmä eikä viimainen siinä vaiheessa, kun mies ahersi autoa trailerin päälle. Minä auttelin siinä, missä pystyin. Luminen maa ja lumisadekin antoivat hieman valoisuutta, niin ettei taskulamppua nyt tarvittu. Kun auto oli viimein kyytillä ja kun olin hakenut varoituskolmionkin pois tien laidasta, kuvittelin lapsellisesti, että pahin on ohi. Kyllähän alkumatka meni aivan hyvin, kuopuksen auto jaksoi vetää ja renkaatkin pitivät. Mutta ajettuamme jonkin matkaa kuorma alkoi ikävästi heijata. Ei näyttänyt edes tuulevan, mutta ehkä tie oli liukas, kun lumisade oli vaihtunut vesisateeksi. Ei auttanut kuin pudottaa vauhti kolmeenkymppiin ja körötellä kakkosvaihteella. Lopulta kuitenkin päätimme ajaa sivuun tutkimaan, onko kuormassa tai trailerista jotain vikaa. Ja olihan siellä, yksi telipyöristä oli aivan tyhjä ja melkein jo pois vanteilta. Onneksi oli traileriin sopiva vararengas. Näytin lampulla valoa, kun mies vaihtoi rengasta polvet märkänä. Minua kiusasi läheisen sikalan haju, joka kantautui matalapaineella niin kauas, että olen ollut tuntevinani hajun nenässäni vielä tänäänkin. Renkaanvaihtoon ei onneksi mennyt kauaa aikaa, ja sen jälkeen veto vakautui niin, että mies tohti lisätä vauhtia viiteen-kuuteenkymppiin. Kiitos ja ylistys, pääsimme turvallisesti kotiin noin kahdeksan tunnin seikkailun jälkeen.\nOlin haalannut mukanani Kanttorilaan yhtä sun toista puuhattavaa, käsitöitä mahdollisesti joululahjoiksi, joulukortteja kirjoitettavaksi ja askarreltavaksikin. Mutta onhan noita pystynyt tekemään täällä kaupunkikodissakin. Lisäksi sain tehtyä nyt illan päälle piparkakkutaikinan. Aika monena vuotena olen leiponut pipareita itsenäisyyspäivänä. Sen vanhainkotivierailun jätän huomenna väliin, kun kerran olin sen aikonutkin laistaa.\nNyt tuli lähtö saunaan.\nPS. Nyttemmin oikoluvun jälkeen piti taas korjata muutamia kirjoitusvirheitä, joista kylläkin suurin osa oli iPadin tekemiä "korjauksia".\nLähettänyt Aila klo 21.11 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kalustusta ja hankintoja, Millan, netti, perhe, reissaaminen, remppaa ja huoltoa, sää\nLähettänyt Aila klo 13.22 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nEn ole seurannut säätiedotuksia Kanttorilan kulmilta, joten en osaa arvata, miltä pihassa tällä hetkellä näyttää. Luultavasti lehtikaalit ovat sielläkin jäässä, kuten kaupunkikodin pihassa, kun maanantaina hain niitä borssikeittoon. Ja luultavasti viimeisenä kukoistaneen komeamaksaruohotkaan eivät enää ole pitäneet pintaansa kylmää vastaan.\nSisällä kuitenkin pelargonit, keijunmekot ja jopa mustasilmäsusanna ovat jatkaneet kesää.\nKehäkukatkin olivat varsin sinnikkäitä kulkijoita. Ehdin kerätä niistä teriöitä, joista sitten irrotteli terälehdet kuivumaan. En tiedä, mihin niitä käytän, mutta tallessa nyt kuitenkin on.\nEräs mielenkiintoinen löytö yllätti minut loppukesästä. Minulla oli pihalla sekalaisia purkkeja, joissa oli itänyt vähän sitä sun tätä, enkä välttämättä enää edes muistanut, mitä mihinkin olin kevättalvella kylvänyt. Yhdessä sekalaisessa purkissa oli pitkään sellainen oranssin pihlajanmarjat näköinen mollukka. Siitä oli alkanut pilkistää sirkkalehti, joka näytti hämärästi tutulta. Kun se siitä vähän suureni, alkoi vahvistua epäilys, että se olisi syklaamin alku. Ajatus ei ollut sikäli mahdoton, että olin vuosi sitten ottanut kaupan syklaamista talteen siemeniä, kun syklaamin kukkaan näytti kehittyneen siemenkota. Emokasvi minulta kuoli talven mittaan, kun en osannut sitä oikein hoitaa. Mutta koetin kuitenkin kylvää keräämän siemenet. Eihän niistä mitään tullut. Vai tuliko sittenkin? Minun on täytynyt taas käyttää "itämätön" multa uusiin kylvöksiin... Se selittäisi, mistä syklaamin alku olisi peräisin. Luin Pähkylästä, että itse siemenestä kasvatettuna voi saada hankalampiakin kasveja menestymään, koska niillä on paremmat edellytykset sopeutua vallitseviin oloihin. Suurin odotuksin.\nLähettänyt Aila klo 20.59 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kesäkukat, kylvöt, taimet, talvi\nLähettänyt Aila klo 20.14 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nLähettänyt Aila klo 22.15 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nLähettänyt Aila klo 19.27 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nSaavuimme eilen iltahämärissä Kanttorilaan, ja ensimmäinen sosiaalinen kontakti oli jo odottamassa portailla. Tuttu mies oli tulossa etelän suunnasta talkoilemasta ja poikennut puolen välin tauolle. Soitti pihasta, että missä me olemme. Ei hän kauaa joutunut odottelemaan, pari kolme minuuttia, niin mekin ehdimme pihaan. Menimme sisään, mies sytytti saman tien tulen takkaan ja minä laitoin teeveden kiehumaan. Olisi tietenkin ollut hyvä, jos sittenkin olisimme viimeksi täältä lähtiessä siistineet keittiön - kuten aina ennenkin....hehheh - mutta mahtui siellä iltateet nauttimaan näkkileivän kera. Leivän päälle löytyi kypsyneitä tomaatteja ja kellarista suolakurkkua. Minä löysin lisäksi omaksi ilokseni postilaatikosta Millanin sinne tuomat lehdet ja kirjeen.\nTänä aamuna kirjoitin vastauskirjeen valmiiksi ja päivemmällä vein sen kyläreissuilla käydessämme. Vein myös pari palsternakkaa, muutaman maa-artisokan sekä kesän viimeiset kukat: ruiskaunokkia, kesämalvikkia, silkkisukkia ja mustia orvokkeja. Sain mukaani tuliaisiksi uuden nipun lehtiä sekä pari mustaa satiinipussilakanaa käytettäväksi pimennysverhoina. Tekokuituiset pussilakanat eivät sovi Millanin sähköallergiaan ollenkaan. Näin tavara kiertää.\nTänään on ollut tosi kylmä ilma, mutta aamulla aluksi näytti sen verran poutaiselta, että käynnistin ensimmäisen pyykkikoneellisen. Lakanoiden sekaan lastasin pussillisen suklaamunien muovikapseleita, joiden sisällä oli huovutettavia pallukoita, joista tulee pupuille häntiä. Niiden takia raahasinkin pyykättävää kaupunkikodista asti, että saan huovutettua oppilaiden pupuhännät, joita he perjantaina viime töikseen ennen loman alkua neulahuovuttelivat alkuun. Kun sitten koneellinen oli pyörinyt, pihalla oli alkanut tihuuttaa, mutta ripustin lakanat silti. Pyyhkeet vein sentään katoksen alle telineellä kuivumaan. Pyrin aina kun mahdollista ripustamaan pyykit ulos. Tuoksun vuoksi.\nHuomenna on pyhäpäivä ja kirkkoon on meininki mennä. Sen pidemmälle ei ole suunnitelmia. Paitsi että menemme vielä uudelleen Millanin luo käymään alkavalla viikolla, koska miehen urakka jäi siellä kesken. Hän kun alkoi purkaa Millanin kellaria täyttäviä sähkömoottorilla toimivia kangaspuita, jotka ovat jääneet sinne jo edesmenneeltä entiseltä asukkaalta. Täällä päin lienee miltei joka torpassa vastaavia härpäkkeitä, joten ei niille romumetallia suurempaa kierrätysarvoa ole. Perästä kuuluu, sanoi Mäki-Siimoni.\nLähettänyt Aila klo 21.15 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kierrätystä, koulu, kyläilyä, kyökin puolella, Millan, reissaaminen, sadonkorjuu, syksy, sää\nSe hyöty töistä päin yksikseen ajelusta oli, että olimme molemmin Kanttorilassa valoisan aikaan. Tuntui, että viikonloppu oli muka paljon pidempi. Jatkoin ompelutöitä eli vaatteiden korjailua. Illan hämärissä koetin vähän kääntää kasvimaata ja kerätä rikkaruohoja kottikärryyn. Mutta sittemmin (lauantaina ) juteltuani Millanin kanssa siitä, onko maan kääntäminen varsinaisesti tarpeen saati edes hyödyllistä päätin säästää itseäni ja aikaani ja jättää kasvimaan rauhaan. Olen jostain puutarhalehdistä lukenut, ettei kasvimaan kerroksia ja ekosysteemiä pitäisi lapiolla sekoittaa syksyllä. Mutta kun meillä kotona äidillä oli aina tapana kääntää kasvimaa, ja olinpa minäkin monesti siinä hommassa apuna niin, että sittemmin olen unissani useasti jatkanut samaa uurastusta. Savimailla ja kunnon routien aikaan siitä voi olla hyötyä, muttei Kanttorilan hiekkamailla. Huhkisin lapion varressa vain esteettisistä syistä, saadakseni ryytimaan näyttämään huolitellulta. Mitä väliä? Jos vaikka lumipeite piankin korjaa esteettiset häiriöt. Pääasia kuitenkin lienee kasvien ym. eliöiden ja maaperän hyvinvointi.\nRiittää mulle pihahommia vielä syysloman ajaksikin, vaikka kasvimaan jätänkin kääntämättä. Omenoiden keruuta ja mahdollisesti soseeksi keittämistä piisaa horviksi. Ja on kasvimaallakin vielä korjattavaa, lehtikaalta, varsiselleriä, porkkanaa, maa-artisokkaa ja palsternakkaa. Tällä erää ehdin keräillä kuusenkäpyjä, keräsimmepä niitä kirkkoreissullakin hautausmaan kuusten alta. Toin niitä kaupunkikodin pihaan omenapuun juurelle kateeksi havunneulasten ja oksahakkeen jatkeeksi. Vielä täytyy koholia katevärkkiä.\nToin viimein sisälle myös freesiaruukut kasvihuoneesta, jonne olin ne väliaikaisesti vienyt kylmältä suojaan. En oikein tiedä, mitä minun olisi ollut viisasta tehdä niille ja ruostekukille, jotka nekin kaivoin maasta vihreinä ja täydessä kasvussa, niin kuin näytti. Kummatkaan eivät ehtineet kukkia tänä kuluneena kesänä. Ruostekukat ovat kellarin portailla pimeässä ja viileässä, ja freesiat toistaiseksi porstuassa valoisassa ja viileässä. Amarylliskään ei alkanut kuihduttaa lehteään, joten vein senkin sitten kellarin portaille vain väkisin lepäämään. Eipä taida nytkään olla kukkaa luvassa jouluksi.\nLähettänyt Aila klo 21.24 1 kommentti: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kasvimaa, kyläilyä, Millan, pihatyöt, sipulikukat, syksy\nHuh, onhan se puuduttavaa tuo ajo. Mutta Radio Nostalgiaa kuunnellen pysyin hyvin hereillä,Toki yksi taukokin oli tarpeen. Tutun kaupan pihassa join eväskahvit käytyäni ensin vessassa ja purkkaostoksilla. Kaikkea pikkuhommaa olisi taas tiedossa sekä kyläilyä Millanilla. Mutta ensi viikon perästä tullaan taas vähän pidemmäksi toviksi kun minulla on se varsinainen syyslomaviikko.\nLähettänyt Aila klo 23.18 2 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nOho, lokakuu jo pitkällä, edellistä tekstistä on kohta kaksi viikkoa. Sen jälkeen on ehditty jo kerran käydä Kanttorilassa viikonlopun vietossa. Silloin tyhjäsin vesiasiat pihalla, etteivät pääse jäätymään. Lisäksi haravoin tyhjän sadevesiastian täyteen omenapuun lehtiä kompostisangon kuivikkeeksi talven varalle. Onneksi sää suosi ja lehdet olivat sopivasti kuivia. Enpä sitten paljon muuta tehnytkään sen lisäksi, että kannon omenalaatikoita kellariin, keräsin harson alta viimeiset kesäkurpitsat pois ja silppusin kylmettyneen rontot - samoin maissinrontot - kompostiin. Vietimme pitkän tovin kylästelemässä Millanin luona lauantaina. Sunnuntaina laittauduttiin jo iltapäivällä liikkeelle, jotta ehdittiin poiketa matkan varrella kaupasta halpoja polly-makiaisia.\nVoi olla, että perjantaina mennään Kanttorilaan kahdella autolla, mies kaupunkikodista ja minä töistä päin. Joku tulisi Kanttorilan kulmille autoa ostelemaan, niin varalta pitää olla toinen auto matkassa, että päästään takaisin taas sunnuntaina.\nNopeasti on tämä lomaviikko hurahtanut, ei tosin varsinaisesti lomailun, taikka ainakaan joutenolon merkeissä. Huomenna on meininki lähteä jo kohti kaupunkikotia, jotta ehdimme pyhänä pistäytyä mummolassa.\nEilen ja tänään on riittänyt niin paljon poutaa, että sain kohopenkkiurakan valmiiksi. Tällä kerralla se oli osittain yhteisproduktiomme, kun mies kärräsi kaivamaani krooppiin risutavaraa ja sitten kun oli ruohotuppaiden jälkeen lehtikerroksen vuoro, niin yhdessä lehtiä haravoimme ja kuskasimme läjän päälle. Vaikka kohopenkkien rakentaminen on fyysisesti varsin raskasta, etenkin kun näin yskäisenä voimat ehtyivät vähän väliä, niin on se silti yksi mielipuuhistani puutarhassa. Enpä kylläkään monta puutarha-askarta osaa nimetä, jotka eivät olisi mielipuuhiani, mutta pari kuitenkin: tuhoeläinten kurissapito ja taimipurkkien pesu.\nSe penkin rakentaminen kesti suunniteltua kauemmin, ei pelkästään sateiden takia, vaan myös siksi, että saadakseni kuopankaivuusta tulleen mullan kärrättyä saman tien uusiokäyttöön, minu piti rustata maa-artisokkapenkkiä varten tilaa jasmikkeen ja lumipalloheisin tuntumaan. Samalla sitten siivosin puskien juurelta rikkaruohoa pois ja levitin tilalle katteeksi ensin pahvia ja sanomlehtiä ja sitten oksasilppua, sahanpurua ja muuta sorttia. Viimein kuitenkin pääsin lykkimään multaa kuopasta uudeksi penkiksi, johon jo kokeeksi yhdet maa-artisokkamukulat istutin, kerättyäni paakusta ensin syömäkokoiset pataan. (Tuli muuten hyvä ja pehmoinen muusi perunan ja palsternakan kanssa. Mutta mahat menivät sekaisin.)\nTänään keräsin raa'atkin tomaatit pois kasvihuoneesta. Samalla vein lämmittimen sieltä pois ja katkoin tomaattien varret kompostiin. Jätin kuitenkin kurkut ja munakoisot vielä kasvihuoneeseen ja ratustelin niille suojaksi kateharson, joka vapautui tyhjätystä avomaankurkkupenkistä. Tuskin viimeinen kurkun alku enää jaksaa kasvaa, puhumattakaan munakoisoista, jotka ovat vasta kukalla. Mutta ei harso haittaakaan. Vein vielä pari kasvia talvettumaan, nimittäin yhden tomatillon ja pepinon, jonka taimen sain Millanilta ja joka ei vielä tänä kesänä ehtinyt kukkimaan.\nGladiolusten mukulat nostin myös, viimeisen keltaisen kukkavanan taitoin maljakkoon. Mies keräsi omenapudokkaita pohjoisen tuliaisiksi, mutta sen jälkeen on tippunut lisää. Niin että pitäisi mennä keräämään vielä kun hetken jotain näkee.\nOn meillä täällä jokunen vieraskin käynyt: tuttu rouva kävi kysymässä, saako hän muutaman kuusenhavun haudalle. Hän sai myös silkkikukkia ja omppuja. Tänään tuli jo aamulla huoltomies katsomaan, osaisiko hän neuvoa tai auttaa tuon lämmittimen kanssa (mikälie ilma- tai vesilämpöpumppu...) Ei oikein osannut. Sitten kävi LVI-mies tsekkaamassa, mistä voisi johtua, ettei kylppärin lattialämmitys toimi (se on vanha vika, eikä yhteydessä edelliseen). Hän tutkaili myös sitä em. pumppua ja antoi yhteystiedot, mistä voi kysellä huoltoa. Viimein tuli sitten kuopuksin tyttöystävänsä kanssa, kun olin jo toisenkin ruuan tehnyt heitä varten. Tai oikeastaan kolmannen. sen muusin tein eilen siinä uskossa, että meille tulee muitakin syömämiehiä. Vaan sitten tiesi mies valistaa, että tänään vasta ovat tulossa... Ja tänään odottelimme jo aamupäivällä, kun poika oli sanonuit, että lähtevät aamulla. Mutta kun heidän aamunsa on myöhemmin kuin meidän.\nEi maar, nyt tarttee lähteä kiertämään omenapuiden alustat.\nLähettänyt Aila klo 19.45 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kasvihuone, kasvimaa, kyökin puolella, perhe, remppaa ja huoltoa, sadonkorjuu, syksy\nTäällä ollaan tämä viikko. Viikonloppuna keskityin säilöntään: mehumaijallisesta perattuja omenoita tuli viisi purkillista omenasosetta, ja kerättyämme jälkikorjuuna sangollisen avomaankurkkuja tein niistä maustekurkkuja kahdeksan erikokoista purkillista. Yllätyin, kuinka paljon kurkkuja löysimmekään yhä, vaikka jo kahteen kertaan olin satoa penkistä kerännyt. Piti sitten pariinkin otteeseen etsiä lisää lasipurkkeja - jotka eivät sitten tietenkään ehtineet liota yön yli, kuten huolellisesti säilöttäessä kuuluisi tapahtua.\nKylmä ei ole käynyt puraisemassa Kanttorilan kasveja, jotka hiekkaisen mäen päällä ovat suojassa satunnaisilta pikkuhalloilta. Niinpä kesäkurpitsoitakin edelleen löytyy. Maissitkin varmaan kerään ennen kuin palaamme takaisin kaupunkiin ensi viikonloppuna, olivat sitten kypsiä tai ei. Todennäköisesti ei. Loput härkäpavut keräsin ja riivin äsken. En ole niiden riipimiseen keksinyt vielä mitään sukkelaa konstia. Päivällä nostin mukulasellerit, etteivät ehdi saada kylmää, kuten viime vuonna, jolloin ne sitten alkoivatkin mädäntyä käsiin, niin että ne täytyi saman tien kuoria ja paloitella pakastimeen. Nyt niiden pitäisi säilyä kellarissakin jonkin aikaa.\nPunakaalisato oli nopeasti kerätty, ruoaksi valmistettu ja syöty - yksi lapsen nyrkin kokoinen löyhä kerä, mutta romanialaisystävättären reseptillä siitä tuli hyvä salaatti kahdelle hengelle.\nEilen sitten vihdoin viimein lähdimme piipahtamaan ensimmäisen kerran puolukkametsässä tälle syksylle. Olinhan lukenut ja nähnyt kuvia erinäisten Facebook-kavereiden puolukkasatopäivityksistä, joiden perusteella marjaa on nyt joka paikassa niin paljon kuin vain jaksaa metsästä pois kantaa. Me kaksi kelvotonta marjastajaa oudoissa metsissä emme päässeet lähellekään feissarisaaliita. Miehellä oli jo alkaa päälle verensokeri korkealla, joten hän ei kauaa jaksanut metsässä, minä taas en koskaan ole ollut tehokas mustikka- enkä puolukkametsässä. Mutta saimme kuitenkin vajaan sangollisen, josta tosin osa sekamarjaa (kas kun mustikkaakin vielä löytyi) joka on tarkoitus käyttää ja josta jo osa käytettiinkin jälkiruokiin. Perunatömpällä tömppäsin puolukat survokseksi ja vein ison lasipurkillisen kellariin ja jätin pienemmän purkillinen jääkaappiin. Tuore puolukkasurvos on kyllä niin hyvää, että pienenkin nokon takia kannattaa vaivootella metsään, vaikka edellisvuotisia marjoja vielä pakastimessa ja kellarissa onkin.\nMarjametsästä menimme suoraan kyläreissuilla Millanin luo, joka jo odotti vadelmapiirakan kanssa. Viivyimmekin pimeän tuloon saakka, kun mies innostui jatkamaan edelliskerralla kesken jäänyttä moottorisahausta, repimään nauloja laudoista ja rustaamaan autotallin räystääseen lisäpätkän ränniä. Meillähän kyllä riitti juttua siksi aikaa, niin ihmisluonteesta, puutarhasta kuin joulustakin. Kun mainitsin aikoneeni visiteerata kirpparilla etsimässä sinisiä verhoja kaupunkikodin ikkunaan jouluksi, niin Millan alkoi heti tonkia kaappiaan ja veti sieltä esiin kuulemma joutilaat siniset upeat pitsiverhot. Lisäksi hän penkoi joulukoristeistaan muutaman sinisen pallon mukaani.\nEikö olisikin järkevää ihmisten vaihdella keskenään joulukoristeista silloin, kun haluavat vaihtelua, sen sijaan, että aina ostetaan vain uusia?\nLähtiessämme Kanttorilaan puolukanperkaussouviin saimme vielä mukaamme loput vadelmapiirakasta. Nam!\n(Piti korjata pari iPadin tekemää sanamuotoa, kun en kirjoittaessani niitä huomannut. Mokomat vempeleet, kun yrittävät olla ihmistä fiksumpia.)\nLähettänyt Aila klo 20.08 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: hedelmät ja marjat, hyötykasvit, kasvimaa, kierrätystä, kyläilyä, Millan, pihatyöt, sadonkorjuu, sisähommia, syksy\nLähettänyt Aila klo 0.01 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nNo se ruohonleikkuuongelma sitten ratkesi laillansa; perjantain ja lauantain välisenä yönä oli alkanut sataa ja sitä tihuutusta piisasi pitkin lauantaita. Ei tarvinnut kummankaan yrittää märälle ruohikolle. Sen sijaan mies sai viimeisteltyä autorempan ja levähdeltyä romuskaa potien. Minä viimeistelin perhospenkkiä. Istutin purkkeihin jemmatut perennat takaisin penkkiin, lähinnä punapäivänkakkaroita ja väriminttuja. Piti myös kaivaa yksi viime kerralla istuttamistani puuliljan sipuleista esiin, kun joku eläin oli kaivanut kuopan sipulipenkkiin. Tarkistin, että sipuli oli tallella. Oli se. Naapurin kissa varmaan oli kaivanut kakkakuopan löyhään uuteen multaan. Piilotettuani sipulin uudelleen peitin kolmen sipulin penkkini kateharsolla pitääkseni kakkijat edempänä. Millan poikkesi lankomiehen synttäreiltä palatessaan tuomaan muutaman ukkolaukan, jotka kävin sitten istuttamassa enimmäkseen perhospenkkiin, vaikkei ukkolaukat taida olla varsinaisia perhoskukkia.\nTomaatteja keräsin taas mukaamme, ja omenoita tietenkin. Muuten meni viikonloppu hissukseen. En edes kirkkoon viitsinyt miestä painostaa, kun kauheat yskänkohtaukset olivat vaivanneet pitkin aamua. Rupesimme pakkaamaan lähtöä kaupunkia kohti jo aamupäivällä. Halusin päästä ajoissa liikkeelle, koska tällä kertaa ajettiin kahdella autolla. Sovittiin treffit kahvitauon pitämistä varten tunnin ajomatkan päähän. Päästiin turvallisesti molemmin perille.\nLähettänyt Aila klo 20.55 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: hedelmät ja marjat, hyötykasvit, Millan, perennat, sadonkorjuu, sipulikukat, syksy\nLähettänyt Aila klo 17.19 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nMeinasi iskeä väsymys kesken päivän. Aamupäivä meni säilöessä. Olin illalla ennättänyt Millanin luota kyläreissulta palattuamme kerätä avomaankurkkuja sen toisenkin satsin, jonka arvelin aiemmin jättämistäni aluista kasvavan. Pesin ne vielä illalla valmiiksi, jotta pääsisin joutuisasti jatkokäsittelyyn. Vielä löytyi tillinronttoja puutarhasta. Kaupunkikodin pakastimesta olin ottanut mukaamme mahdollisten kurkkujen varalle piparjuurilastuja ja viimekesäisiä mustaherukanlehtiä. Keitin isoja purkkeja isossa kattilassa, huuhtelin ne atamonilla ja ladoin pienet kurkut kokonaisina ja isommat viipaleina kerroksittain mustaherukan, tillin, valkosipulin ja piparjuurilastujen kanssa. Liemen määrän arvioin illalla tekemäni mittauksen avulla. Olin kertaalleen latonut pestyt pikkukurkut aikomaani purkkiin, johon sitten kaatelin litran mitalla kylmää vettä. Tällä kertaa liemi riitti. Ylijäämän käytin sitten punajuurille, jotka jo nostin ylös ja joista pienimmät keitin etikkapunajuuriksi. Isot odottelevat kuivahtamista kasvvimaalla. Päätin olla tänä syksynä ajoissa punajuurten noston kanssa, koska vuosi sitten niiden kävi onhoosesti. Ne ehtivät saada kylmää ennen kuin sain ne ylös, eivätkä ne sitten kellarissa säilyneet oikein mitenkään. Minun piti tehdä niistä jouluruuat pakastimeen.\nKun pääsin säilönnästä, painattelin pihalle. Olimme Millanin kanssa tehneet perennojen ja sipulien yhteistilauksen. Ne olivat viikolla tulleet, ja eilisellä kyläreissulla sain mukaani Millanin valmiiksi purkkeihin istuttamat syysleimun taimet sekä kolme puuliljan sipulia ('Friso'). Lisäksi sain Millanin kylvämiä kellosormustinkukan taimia. Tänään sitten valtasin niille sekä puuliljoille tilaa enkelipenkin kukkuralta. 'Laura'- syysleimut istutin samaan penkkiin muiden syysleimujen kanssa.\nOma hommansa oli myös kasvihuoneen kastelu, jonka toki eilen sain jo alulle, ensiavuksi. Muumio-omenien keräämistä olisi edelleen. Härkäpapuja olen vähän kerännyt, ja tuleentuneita sokeriherneitä ensi kesän kylvöihin. Millanille löytyi viemisiksi valaan kokoinen kesäkurpitsa (Millania lainatakseni). Muutaman porkkanan nostin salaattiin. Osa oransseista porkkanoista näyttää olevan jonkin tuholaisen syömiä. Ajattelin nostaa nekin jo pois, kunhan tästä jaksaisin vielä ojentautua ja suoria ulos.\nRuoho on pitkää, mutta niin kosteaa vähän väliä sattuvien sadekuurojen vuoksi, ettei sitä oikein pysty nyt ajamaan. Sen sijaan mies on jatkanut autoremonttia riihessä. No, eiköhän tässä tullut jo levähdettyä. Jotain tarttis saada äntihin vielä ennen saunomista. Tyrnitkin pitäisi kerätä. Se on ainakin nopea urakka.\nTunnisteet: hedelmät ja marjat, hyötykasvit, istuttamista, Millan, perennat, sadonkorjuu, sipulikukat, syksy\nSain taas vähästä aikaa ladatuksi kuvia kännykältä koneelle, kuvat otettu Kanttorilan kulmilla elokuun alussa.\nEnkelipenkkiä olen taas kuvannut vähän väliä. Eihän kännykällä hääppösiä kuvia saa, on vissiin vähän ryöttäänen linssikin, kun on niin sameita otoksia. Kuvien ottamisen jälkeen purkeissa olevat narsissitupakat ovat alkaneet kukkia, ja siirsin ruukut portaille tuoksumaan. Vaaleanpunainen gladiolus kukki ihmeen kauan, ei taida näissä kuvissa erottua. Ensimmäinen mustasilmäsusannakokeiluni innostui myös vähitellen kukkimaan pihlajan juurella penkin vasemmassa reunassa. Enkelin vierellä kukkii viimekesäisen punaisen ahkeraliisan pistokkaita.\nTästä yhdistelmästä tein tänä kesänä parikin kimppua. Toivon mukaan osa punaisista gladioluksista odottaa meitä kukkien. ainakin ne jäivät lupaavasti nupulle.\nKesämalvikin paikka edustaa nyt teemaa "Kell' onni on, se onnen kätkeköön". Olisi pitänyt kylvää kosmokset taakse ja malvat kosmoksen ja mustan orvokin väliin. Mutta kun en arvannut kosmoksen venyvän lähes kaksinkertaiseksi viime kesän mittoihin verrattuna.\nViime kerralla sain kaivettua jatkopalan Millanin perhospenkkiin, vuorasin sen maanpeitekankaalla ja tyhjensin monta multapussia. Illan hämyssä lauantaina aloitin istuttelun, harmaakäenkukkaa reunaan, sipulikukkia sinne tänne vuorikaunokin, värimintun ja keto- tms.neilikan ympärille. (Juu, eikun reunassa on balkaninkohokkia, harmaakäenkukkaa ryhminä molemmin puolin.) Istutukset ovat ainakin saaneet sadetta, jotta siitä ei ole juurtuminen kiinni. Mutta ovatkohan kesäkurpitsoille ja kurkuille ratustelemani kateharsot pysyneet paikoillaan viime myrskyssä? Se nähdään huomenna.\nLähettänyt Aila klo 21.45 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: istuttamista, perennat\nTänä viikonloppuna emme lähteneet käymään Kanttorilassa, koska se olisi ollut todellakin vain käynti. Minulla oli lauantaityöpäivä, olimme oppilaiden kanssa yleisurheilukisoissa. Pääsinkin tänä vuonna peräti kaksiin koulukisoihin, kun keväällä kisailivat valo-oppilaamme Kanttorilan kulmilla yhdessä suomalaisoppilaiden kanssa. Olenhan kertonut, että paikaillinen urheilustadion on tosiaan ihan liki Kanttorilaa, niin että kisakuulutuksista saa vaivatta selvää.\nOlimme yhdessä miehen kanssa siellä eilisissä kisoissa töissä, koska kisojen jälkeen lähdimme lankoni lasten kanssa suoraan heidän pikkusiskonsa kastejuhlaan naapurikuntaan. Oli hieno päivä. Säätkin suosivat sikäli, että sade alkoi kunnolla vasta kisojen päätyttyä. Päivään mahtui paljon mukavia kohtaamisia. mikä aina tekee päivästä erityisen ja antoisan.\nKirjoitin viime viikolla Millanille kaksikin kirjettä. Viimeisimmän kirjeen päätin sanoihin: "Kaipaan jo kovasti Kanttorilaan, mutta äkkiäkös viikko vilahtaa". Etenkin kun puuhaa piisaa myös täällä kaupunkikodin pihamaalla, jos kohta tuvan puolellakin. Puhumattakaan siitä, miten nopeasti aika vilahtaa töissä. Tämän alkusyksyn mittaan olen kaivanut täällä kaupunkikodin puutarhassa rikkaruohoja jo kutakuinkin kymmenen multasäkillistä. Tarkoitus olisi rustata ainakin omenapuun ympärille maanpeitekangasta ja niin paksusti haketta, ettei rikkaruohot ihan heti kasva uudestaan pintaan. Olihan siinä omppupuun ympärillä perennoja ja sipulikasvejakin, mutta valkojuuret olivat enemmistössä. Se onkin sellainen veitikka, että on enemmistönä hyvin äkkiä.\nOlin eilisen ulkoilu- ja juhlintareissun jälkeen niin väsyksissä, ettei siivoukseen ollut paukkuja. Menin maata jo kymmeneltä. Aamulla käytiin paikallisessa kirkossa. Ehtoollisen alussa kuikuilin urkuparvelta alas tuttuja bongailen. Erityisen ilahduttavaa oli nähdä mies, jonka puolesta kesän aikana pyydettiin meiltäkin esirukoustukea, kun oli huonona sairaalassa.\nTällä viikolla tiedossa mm. koululaisten kanssa puolukkaretki, jos vain sää edelleen meitä suosii. Perjantaina sitten taas nokka kohti Kanttorilaa, miestä odottaa siellä autoremontti ja minua ainakin sadonkorjuu. Millankin taitaa meitä odotella.\nTunnisteet: juhlat, koulu, perhe, pihatyöt\nKoulun kautta Kanttorilaa kohti\nNopeastihan se viikko meni. Huomenna on jo viimeinen koulupäivä, ja sekin kolmen tunin tynkä. Hyvä sinänsä, niin voimme lähteä aamulla yhdessä miehen kanssa, eikä miehellä ehdi aivan kylläännyttää mua töistä odotellessa, kun kirjastokin on aamusta asti auki. Niin, lähdemme siis yhdessä sen takia, että ajelemme koulupäiväni päätyttyä suoraan Kanttorilaan kulkematta kaupunkikodin kautta.\nNyt meillä onkin ihan kunnolla aikaa touhata, toisin kuin viime viikonloppuna, jolloin lauantaipäivä meni juhlistaessa siskoani.\nViikolla ehdin jo nähdä levottomia unia siitä, että yritin pitää tomaatteja sulana kylmenneessä kasvihuoneessa. Moinen uni johtui siitä, etten vielä viime viikonloppuna rustannut kasvihuoneeseen termostaattilämmitintä. Ja sitten kuului sellaisia huhuja, että sääennustukset povasivat kylmenevää. No, Millanilta sain rauhoittavan viestin, ettei ole pelkoa yöpakkasista, kun tuulee ja sataa aina vain. Viikon mittaan on myös juolahtanut mieleen yhtä ja toista, mitä pitäisi muistaa Kanttorilasta pakata kyytiin. Olisihan se yksinkertaista asua yhdessä paikassa (ettei tarttisi rehata kampetta edestakaisin), mutta vaihtelukin on mukavaa.\nLähettänyt Aila klo 16.18 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kasvihuone, koulu, Millan\nVaiheikas viimeinen päivä\nTänään olemme viettäneet viimeistä kokonaista päivää Kanttorilan kulmilla ennen paluuta pohjoiseen ja työhön. Huomenna ajelemme kaupunkikotiin yöksi, keskiviikkona minulla on suunnittelupäivä ja torstaina tulevat oppilaat. Toki perjantaina jo taas ajelemme tänne takaisin päin, todennäköisesti parin pojan kanssa, jatkaaksemme tästä lauantaina vähän etelämmäs siskoni synttäreille.\nTälle päivälle sattui varsinainen sosiaalisuuspiikki, vaikka kyllä eilinen kirkossakäynti - tai enemmänkin sen jälkeiset kirkkokahvit - oli varsin sosiaalinen tapahtuma sekin. Kirkossa oli esikoulunsa aloittavien siunaaminen. Minua itketti liikutuksesta melkein koko ajan. Tuntui varsin hyvältä ajatella paluuta kouluun. Kirkkokahvilla seurakunnan lapsityöntekijä tuli istumaan ja juttelemaan meidän pöytäämme - ja jäimmekin istumaan niin kauaksi aikaa, että kaikki muut ehtivät häipyä, ja pappikin sai kahvia juodakseen ennen kuin jatkoimme kotiin, hyvillämme kohtaamisesta. Tämä seurakunnan työntekijä toimi mielestämme juuri niinkuin pitikin, kun hän istahti pöytäämme todeten "tulen tähän, kun te olette ihan oudon näköisiä..." Ei siis mennyt turvallisesti tuttujen luo, kuten itse useimmiten taidan toimia, vaan hakeutui siihen seuraan, jota ei aiemmin ollut juuri seurakunnan tilaisuuksissa - ainakaan perhetyön yhteydessä - nähnyt.\nMutta mun siis piti kirjoittaa TÄSTÄ päivästä. Millan oli kutsunut meidät yhdeksi syömään. Mies kävi sitä ennen rauta- ja ruokakaupoissa, ja minä tein sillä välin salaatin mukaan otettavaksi. Taas tandemoidessamme meitä tervehti vastaanpolkenut kypäräpäinen nuorukainen. En tiedä, onko muualla päin Suomea tapana, että pyöräilijät tervehtivät toisiaan. Tavan ainakin soisin yleistyvän. Vietettyämme mukavan ruokailu-, juttelu- ja rapsuttelurupeaman Millanin, koiran ja kissajoukon seurassa lähdimme polkemaan kotia kohti rautakaupan kautta. Mies oli nimittäin siellä poiketessaan tehnyt varauksen viimeisestä naisten fillarista, jota myytiin kampanjahintaan. Keskustassa polkiessamme eräs auto hiljensi kohdalle ja sivuikkuna avautui. Kollega sieltä huikkasi, miten sujuu ajelu tuollaisella pyörällä. Kysyi myös, missä aion olla töissä alkavana lukuvuotena. Siinä vaiheessa en vielä ollut ehtinyt lukea Millanilta saamaani paikallislehteä, jossa oli juttua maahanmuuttajaoppilaittemme syksyn koulunkäynnistä. Sen kotona luettuani arvailin kollegan ajatelleen, olisinko kenties ollut jäämässä maahanmuuttajaopetukseen, kun siihen lehden mukaan on jäämässä vielä kaksi opetusryhmää syksyksi.\nKävimme tekemässä pyöräkaupat. ja mies sai pluutattua samaan kauppaan vielä autoremppaan tarvitsemansa pitkäleukaiset pihditkin. Poljin kotiin ihkauudella valkoisella kaunottarella, edelläni mies tyyräsi tandemia yksikseen, mikä sekin häneltä sujuu kaikin mokomin.\nKotona laitoin perunakattilan tulelle. Olin ennen lähtöämme kaivanut uudet perunat ja pessyt ne höyrykattilaan valmiiksi, jotta saadaan ruoka nopeasti, jos vaikka kuopus ja tyttöystävä piankin meidän jälkeemme saapuisivat. Saimme kuitenkin odotella heitä hyvän tovin, emme tokikaan tumput suorina. Syötyämme mies aloitti ruohonleikkuu-urakan. Kiitos ja ylistys poutapäivästä! Nyt voimme pakata ruohonleikkurin mukaamme, jotta kaupunkipihakin saadaan ajeltua. Minä levittelin ruohosilppua katteeksi kasvimaan käytäville ja samalla siivosin kasvimaalla ja kastelin siellä täällä. Kun sitten olimme poimimassa marjoja kefiirijogurttiin jälkiruuaksi/ iltapalaksi (mies poimi pensasmustikoita ja kuukausimansikoita, minä keräsin vadelmia), niin pihaan tuli valkoinen auto. Ihmettelin ensin, miksi poika mahtaa tulla erinäköisellä autolla, onkohan voortti tehnyt tenän. Mutta eihän siellä kuopus ollutkaan, vaan toinen kollegani! Hän poikkesi kertomaan tuoreet kuulumiset kunnanvaltuuston kokouksesta koskien maahanmuuttaja-asioita. Ja sittenhän siihen tupsahti jo nuori parikin. Syötyään ja juotuaan he jatkoivat matkaa kohti Tammerta. Ja minulle tuli kiirus nettiin. Päähäni oli pälkähtänyt jo tandemin kyydissä kaamea ajatus: mitä jos olenkin ymmärtänyt tai muistanut väärin ja suunnittelupäivämme onkin jo huomenna. Mutta kunnan kotisivulla olleesta koulun työ- ja loma-aikojen taulukosta varmistui, että kyllä koulu alkaa meillä vasta torstaina, vaikka tässä Kanttorilan kulmilla koulukkaat aloittavat jo keskiviikkona - ja tuossa vastapäätä olevassa amiksessa aloittivat jo tänään. (Niin etten kehdannut enää tänä aamuna hipsiä yöpaidassa postilaatikolle.)\nEi siis tarvitsekaan ruveta ryttyilemaan lähtöä yön selkään, vaan saamme nukkua rauhassa tulevan yön (tosin täytyy yrittää hilata heräämistä taas vähitellen koulutahtiin) ja pakata huomenna itsemme ja erinäisiä tarvekaluja kyytiin.\nLähettänyt Aila klo 22.06 2 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: hedelmät ja marjat, koulu, kyläilyä, maailman meno, Millan, perhe\nLöytöjä vanhoista postauksista\nOn siitä ollut jonkin verran hyötyä ja aika paljon iloa, että olen kirjoittanut blogia/blogeja jo vuodesta 2007. Niin kuin ei muka muuta tekemistä olisi (basilikaa pitäisi hakea ja tehdä pestoa lapsille tuliaisiksi), olen tässä istuskellut horvin aika tietsikalla ja selannut vanhoja postauksiani eri blogeilla. Alunperin tarkoitukseni oli koettaa selvittää, millä kaikilla paikkakunnilla olemmekaan jo käyneet Uusheräyksen kesäseuroissa ja milloin missäkin. Siis niin kuin, että minä vuonna milläkin paikkakunnalla.\nTällaisen luettelon sain:\n- ja vuoden 2017 kesäseurat ovat kuulemma Rovaniemellä ja sinnekin menemme jos Herra suo, ja sieltä onkin lyhyt huitaasu mökille Muonioon.\nNiin, näitä selvittäessäni törmäsin mm. tyttären lopputyöanimaatioon, jota en youtubesta onnistunut löytämään hakusanoilla.\nLisäksi löysin vuodatusblogistani tallennettuna tiedo, mitä lajikkeita ne nyt olivatkaan siinä kaupunkikodin puutarhaan istuttamassani perheomenapuussa: Salla, Suislepp ja Punakaneli. Tänä kesänä siihen on näyttänyt olevan tulossa ainakin jotain noista. Ties vaikka joskus muistan/ saan selville, "mitä laijja" on se toinen kaupunkikodin omppupuu.\nLähettänyt Aila klo 20.32 1 kommentti: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: hedelmät ja marjat, netti, perhe, srk\nKahden marjan kakkua\nJuhlimme tänään hieman etukäteen miehen synttäreitä. Aamulla leivoin kakkupohjan (ja toki piti uuniin taas tehdä samalla muutakin). Laitoin taikinaan kokeeksi vähän kaakaota. Sillä välin, kun kakku jäähtyi ja omenapiirakka paistui, kävin noukkimassa kakuntäytteeksi ensin mansikoita, loput muutamat "sefyyrit", joiden päältä jätin viimein verkonkin pois, sekä kuukausimansikoita, ja sitten toista kerrosväliä varten keräsin vadelmia. Kostukkeeksi tuli melkein pelkkää vettä, ihan vähän tirautin laimennettua omenamehua ja puolukkaa mauksi. En halunnut liikaa happamuutta, koska tarkoitus oli, että kakku sopisi myös Millanille. Olimme ostaneet vaahdotettavaa "soijakermaa", koska Millanilla on maitoallergia. Sen pakkasin vatkaamatta mukaan, ja arvelin kakunkoristeiden löytyvän Millanin vatukosta, josta jo viime viikolla kävimme noutamassa pakastimentäytettä.\nKoska lähdön edellä nakkas taas jonkin piskon, vaihdoimmekin kulkupeliksi tandemin sijaan auton. Niinpä hain vielä kitarankin mukaan, jonka olin luvanut tuoda, mikäli tulemme autolla. Pyörän kyytis ei kuulemma olis tarvinnut sitä rehata. Lisäksi nippu nuotteja, kasa kirjoja, hiukan herneitä sekä salaatinlehtiä. Kirjoja olin valkannut Millanille kirjaston ilmaislaatikosta heti kirjaston ovien avauduttua puolilta päivin. Hän ei ole nyt itse sellaisessa sähkökunnossa, että kykenisi kylille ja poistokirjoja penkomaan. Valitsemistani melkein kaikki kelpasi. Yksi Anu Kaipainen hänellä oli jo hyllyssä, ja Danielle Steeleä hän ei kuulemma suurin surmin lukisi. Kyllä niille jatkosijoituspaikka löytyy.\nMe rupesimme Millanin kanssa harjoittelemaan lauluja (viisi lauluvalintaa molemmilta), ja sillä välin synttärisankari kävi puskemassa leikkurilla Millanin ylipitkäksi kasvaneen ruohon. Sähkökunto ei ole sallinut ruohonleikkurin käyttöäkään, sekin aiheuttaa pyöriessään jonkin magneettikentän tai jotain. Kun ruoho oli leikattu ja laulut käyty läpi, minä rupesin vatkaamaan soijavaahtoa, Millan häipyi vatukkoon ja mies latasi kahvinkeittimen. Vanhasta tottumuksesta hän keitti koko pannullisen, niin oli siinä meillä kittaamista ;)\nKakkua kehuttiin. Makuyhdistelmä suklaa, mansikka, vadelma ja soija oli siis onnistunut, vaikka arpapeliä olikin. Tavallisesti kun teen vain niitä hillakakkuja.\nPaluumatkalla poikettiin vielä pikkulenkki metsätiellä. Löysimme yhden kantarellin, hyvälaatuista mustikkaa, raakoja puolukoita, jotka toki jätimme kypsymään,sekä vatukoita, jotka jätimme toisten tyhjättäväksi. Yhdestä vattupöheiköstä kuuluikin naisen äänellä "päivää", kun mies oli kovaan ääneen kehunut lähistölle pysäköityä sitikkaa...\nTies vaikka vielä innostuisimme oikeasti mustikkametsään tässä loman viime hetkinä. Tänään noukimme vain kädestä suuhun purkkien puuttuessa.\nLähettänyt Aila klo 22.25 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: hedelmät ja marjat, juhlat, kyläilyä, kyökin puolella, Millan\nMainitsin eräässä aiemmassa postauksessani ommelleeni kasseja. Otin mä niistä sitten kuvankin, ja aikanaan sain laitettua kuvan tietsikalle asti. Oheisesta kuvasta puuttuu viimeisin "eskarikassi", jonka ompelin alkuviikosta. Siihen käytin samaa keltaista housupukukangasta kuin keskimmäiseen. Krivat tuli siihenkin jämäpalasta, joita sain kerran kaupungilla kangaskaupasta ilmaiseksi mukaani.\nSiniraitainen lakana löytyi aikanaan Kanttorilan riihestä tai vintiltä likaisena ja hieman risana. Ei kuulemma ollut Millanin vaan vanhempaa perua. Olin pessyt lakanan, josta ei toki ruostetahra lähtenyt, mutta puhtaita ja ehjiä kohtia oli tarpeeksi muutamaan kassiin. Ruskeakukkainen kassi on virttyneen kappaverhon kirkkaammasta kohdasta.\nLähettänyt Aila klo 17.47 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kierrätystä, sisähommia\nOlimme eilispäivän Kokkolassa Uusheräyksen kesäseuroissa. Oli aikainen herätys, kun piti ehtiä yhdeksäksi Aino-kuoron harjoituksiin, kun kymmeneltä alkoi "Matkalaulutalkoot". Heti saavuttuamme törmättiin ensimmäisiin sukulaisiin, ja toki muihinkin tuttuihin. Laulut menivät mukavasti, ja sain peräti henkilökohtaisestikin hyvää palautetta. Kohtaamiset niin vanhojen kuin uusienkin tuttujen olivat antoisia. Seuroissa saatiin mm. kuulla pitkästä aikaa vanhaa tuttua Tatu-pappia. Mukava vaikkakin hikinen päivä.\nHuomenna alkaa elokuu. Laitan vielä muutaman heinäkuisen kukkakuvan, ei tosin ihan tuoreimpia. Nyttemmin on mm. gladiolus aloittanut kukintansa ja tuoksuherneen kukinta on runsastunut. Tämä loppukesä on mielestäni kukkien upeinta aikaa.\nRiihen nurkalla roikkuvaa keijunmekkoa asetuin taannoin ihailemaan alhaalta päin nurmella maaten.\nOlen saanut ihailla myös isäntää ahkeroimassa, molempien ulkoportaiden kimpussa. Portaiden kattaminen jäänee ensi kesään, koska pääoven kattamisen osalta täytyy tehdä suunnitelma ja piirustukset ja toimittaa ne rakennusluvan saamista varten kuntaan. Kosmos kukkii ikkunan alla.\nKeittiön puoleiselle katetulle kuistille on jo rakennuslupa, mutta katto kannattaa tehdä yhtä aikaa toisen kanssa, jotta ne voidaan samalla kertaa pellittää. Kukkia tässäkin kuvassa, pelargoniat, äitienpäiväruusu ja siitruunaruoho vanhalla betoniportaalla.\nKukkakärpäset ovat erityisen tykästyneitä palsternakan kukkiin. Joka kerta, kun kävelen ohi, palsternakasta pölähtää lauma lentoon. Liian valottuneesta kuvasta ehkä erottaa härkäpavut, tillit ja herneet muita korkeampina, ja härkäpavun oikealla puolella tämänkesäiset palsternakat, jotka eivät vielä kuki. Niiden takana on viimekesäisiä korkeine kukkineen.\nLähettänyt Aila klo 18.18 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kasvimaa, kesäkukat, reissaaminen, remppaa ja huoltoa, srk\nRäkiää poutaa on piisannut edelleen, mitä nyt jonkun piskon nakkas yöllä kasvien virkistykseksi. Päivällä on ollut välillä sen verran tukalaa, ettei pihalla ole jaksanut kovin pitkiä jaksoja kerrallaan. Niinpä eilenkin pääsin vauhtiin vasta iltapuolella. Ensin jatkoin kirvessouvia. Mies raahasi taannoin minulle kuusipöllin tuvan päätyyn, likelle risukasaa, jotta voin pöllin päällä pienistää kirveellä risuja. Olisihan minulla siellä nurkalla se oksasilppurikin, mutta ajattelin välillä kokeilla permakulttuurin periaatteita ja jättää sähköenergialla toimiva metelimasiina syrjään ja turvautua ekologiseen lihasvoimaan. Huomasin siinä, että homma sujui suorastaan sukkelammin kirveellä kuin silppurilla, koska kirveellä pystyi pilppuamaan useamman risun kerralla. Silppurissa on sen verran tylsät terätkin, ettei se sitkeämpiä puulaatuja saa edes poikki, vaikka niitä syötänkin pienestä truutusta melkeinpä yhtä kerrallaan. Ja sitten on masiina taas tukossa, ja sen avaamiseen ja siivoamiseen menee aikansa. Ratustelin rautakangen ja harjanvarren avulla isosta jätesäkistä sermin, johon enimmät pilkkeet pölkyltä lensivät, jotteivät kaikki risunpätkät leviäisi ympäri markkia.\nMutta varsinainen projektini eilen illalla oli pitkän perennapenkin etureunan ylöskaivuu. Siinä on ollut bambusta tms. ruo'oista tehty reunus, joka törröttäessään on haitannut ruohonleikkuuta, joten nyt kaivoin kaikki bambukepit pois ja samalla tietenkin sain perattua penkin etureunasta rikkaruohot. Kaksi kärryllistä. Keppejä reilu muovisäkillinen. Mihin ne nyt sitten laitan? Hyönteishotelliin? Kohopenkin pohjalle? No, sitä minun ei tarvitse heti ratkaista, joutaa se säkki odotella "kompostoritarhassa" muiden moskasäkkien, risu- ja rikkaruohokasojen keralla. Nyt voisin mennä taas pihalle pasteerailemaan, ihailemaan kätteni tekoja ja kenties keksimään seuraavaa hyökkäyskohdettani.\nTänään on kuitenkin ollut sikäli erilainen päivä, että saimme hetken nauttia yllätysvieraan seurasta. Tai ei se sikäli ollut yllätys, että nuorimies soitti parin tunnin ajomatkan päästä kysyäkseen, olemmeko kotosalla ja voisiko hän piipahtaa matkallaan kohti pohjoista. Mies ehti siinä ajassa saada toisetkin raput kulkemiskuntoon ja minä ehdin tiskata alkuviikon tiskit. Ja siistiä vessan. Pikavisiitin aikana tarjosin kirsikoita ja omenamehua, vieraamme kun oli menossa syömään tuohon 40 km:n päähän kirkkoherran vieraaksi. Loput suklaakirsikat söimme miehen kanssa maanantain retkellä Y-vieskaan lauluharjoituksiin, nyt oli Latvian matalan vuoro, siihen toki jäi vielä poimittavaa. Rauhalan kirsikatkin alkavat kypsyä.\nMutta nyt siis sinne ulos.\nLähettänyt Aila klo 17.06 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kyläilyä, perennat, pihatyöt, remppaa ja huoltoa\nNyt on ollut poutaa, tänään miltei hellettä. Silloin kannattaa perata, niin rikkaruohot nääkähtävät sukkelasti. Olen jatkanut (piiitkän ja leveän) perhospenkin ylösottoa. Perennat ovat kylläkin lujilla, kun olen ne kaivanut sijoiltaan, vaikkakin olen koettanut nopeasti ne istuttaa väliaikaisesti, kastelua unohtamatta. Tavalliset ruohotuppaat perennapenkistä olen nakkonut kottikärryyn, mutta valkojuuret eli juolavehnät olen levittänyt nurmikolle mustan muovin päälle, jotta ne kuivuisivat varmasti kunnolla ennen kompostointia.\nOlen minä kasvimaallakin koettanut ehtiä perata, mutta jäi sinne vielä erinäisiä plänttejä muroa eli pihatähtimöä sun muuta vähemmän tähteellistä (hah, tahaton sanaleikki). Tosin pihatähtimöä en ole joka paikasta halunnutkaan niin tyynni häätää. Se kun sitoo nitraattia, niin olen ainakin salaatin ja punajuurikkaiden lähelle sitä jättänyt tarkoituksella. Sen sijaan täkäläinen ilmestys peltoemäkki saa lähteä vinkiäätte, jos vain sitä rookaan, olkoonkin että sillä on ihan sievän värinen kukka.\nNyt mun pitäisi jatkaa kirjettäni Millanille, kun en ole viikkoon kunnolla saanut hänen kanssaan jutella, vaikka treffasimmekin lyhyesti alkuviikosta hänen pistäytyessään pihassa.\nLähettänyt Aila klo 23.12 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nEn oikeastaan tiedä, mitä rokulipäivän viettäminen varsinaisesti tarkoittaa, mutta minusta tuntuu, että tänään olen sellaista viettänyt. Heräsin taas kolmen jälkeen voitelemaan kutisevia paukamia, ja kun uni ei uudestaan tullut, nousin neljän aikoihin syömään aamiaista ja lukemaan Raamattua. Tunnin lukusession jälkeen uni tuli uudestaan ja palasin pehkuihin. The second breakfast kahdeksan maissa. Olimme miehen kanssa hissuksiin antaaksemme siskolle unirauhan, ties mihin aikaan hän oli ilmiintynyt vintille. Hain postin, jonka lisäksi luin vielä muutaman luvun UT:n puolelta. Puolen päivän jälkeen sisko oli liittynyt seuraamme, ja me naisväki teimme puutarhakatselmuskierroksen sillä välin, kun mies teki ruuan valmiiksi.\nIltapäivällä hyppäsin siskon kyytiin, kun hän lähti kotimatkalle ja aikoi poiketa vielä Millanin luona. Mies lupasi tulla perässä tandemilla minua hakemaan, meillä kun on auto toistaiseksi vielä seisonnassa. Mutta huomenna se täytyy ottaa liikenteeseen päästäksemme taas yhteen kesän sukukokoontumisista. Lauantain juhlan jälkeen on sitten vielä elokuun alkupuolella mummon 85-vuotissynttärit. Lakkiaiset, rippijuhla, häät ja synttärit. Sellainen sarja tänä kesänä.\nKiersimme tietty Millanin puutarhankin ja bongasimme taas monia uusia lajeja. Ennen kuin sisko jatkoi matkaa kotiin päin, mies ehtikin hikisenä paikalle. Kunhan hän oli saanut hiukan hengähtää, kuivatella ja nesteytyä, niin hyppäsimme molemmin tandemin kyytiin ja ukkosta uhmaten poljimme Kanttorilaan.\nYksi homma minulla oli tälle päivälle ohjelmassa (= kännykkämuistutuksena), ja sen meinaan vielä käydä pihalla tekemässä ennen nukkumaanmenoa. Kylvän kaksivuotisia; harjaneilikkaa, maariankelloa ja sormustinkukkaa. Myös kirjopikarililjan siemenille ajattelin funtsia paikkaa.\nLähettänyt Aila klo 21.04 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: kylvöt, kyläilyä, Millan, perhe, reissaaminen\nEilen tuli pitkästi tekstiä. Niin tahtoo käydä, kun ei horviin ole kirjoitellut. Tänään vähemmän tekstiä ja enemmän kuvia. Mies kiersi eilen kameran kanssa pitkin puutarhaa.\nBowl of Beauty -pioni kukkii sittenkin täydessä kauneudessaan.\nKurjenkellot ovat kasvattaneet pitkät varret, mitä ei tosin tästä kuvasta näe.\nEilen poutapäivän kunniaksi kimalaiset olivat uuterina. Erityisen suosittuja näyttivät olevan piikkiputket ja alakuvan ruusuruoho, jonka siemeniä toin aikanaan Millanille kotipuolesta pohjoisesta, siellä kun sitä kasvaa kirkkomatkalla pyörätien varressa.\nTänä kesänä olen iloinnut myös palavan rakkauden näyttävästä ja pitkäaikaisesta kukinnasta. Sitä kasvaa Kanttorilan puutarhassa kolmessa eri paikassa: perhospenkissä,jota paraikaa olen kaivamassa ylös, lemmikkien hautausmaalla sekä navetanpäädyssä, jonne ajattelin laittaa sitä lisääkin. Kirkkaanpunainen näyttää hyvältä tummanvihreää seinää vasten, etenkin korkean varren päässä.\nJasmikekin on viimein avannut kukkansa. Toiset tykkäävät sen iltatuoksusta. Minä en erityisesti, mutta kukinnot ovat kauniit.\nMinulla on edelleen jäljellä Millanilta saamiani pikkuzinnian siemeniä, joten niitäkin taas esikasvatin, vaikka viime kesänä niistä (muutamasta rääppööstä, jotka jäivät henkiin esikasvatuksessa) ei ollut mitään iloa. Tällä kertaa taisin osata valita parempia (= aurinkoisempia) kasvupaikkoja, koska nyt on muutama oppineittenkukka jo auennut. Onneksi kukkivat pitkään, kun kukkien kehittyminen ja aukeneminen kestää niin kauan.\nYövieras on vielä nukkumassa, niin kerkesin piipahtaa netissä. Mutta nyt lähden ruuanlaittoon. Miehellä on uudet perunat pestynä, ihan vain kaupasta ostettuja. Omissa perunanvarsissa bongasin vasta eilen ensimmäiset auenneet kukat, ja niistäkin mies otti kuvan :)\nLähettänyt Aila klo 11.51 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: eläimellistä, kesä, kesäkukat, Millan, perennat, perhe\nKyllä on mukavaa olla väsyksis. Siis myös ihan ruumiillisesta työstä eikä vain sen takia, että nousin aamulla kuudelta, kun ihon kutina herätti - kuten oli valvottanut jo kolmen maissakin. No, otin toki aamunokoset kahdeksasta yhdeksään ja söin sen jälkeen toisen aamiaisen kuin hobitit ikään. Kutinaan otin viimeisen kortisonitabletin vanhentuneesta kyypakkauksesta, sen jälkeen kun olin aamulla käynyt suihkussa ja voidellut pahimmin syyttävät puremat aloe vera -geelillä.\nEilen sain vihdoin siivottua peräkamarin. Laitoin ompelukoneen hetkeksi piiloon itseltäni, etten ehdi sotkea uudestaan ennen kuin saamme pojat tänne yövieraiksi viikonloppuna. Siskonikin lienee tänään tulossa yöksi sieltä festareilta. Hänelle siivosin vintillä vieraskamarin. Viime yön sisko oli Millanin luona, kun ovat samoilla reisuilla liikkeellä. Sain siis yhden lisäpäivän siivoonteoolle. Porstua siivottuna, mutta kylppäri vieläkin puolimoos.\nMutta se hieno laji, josta tänään olen taas saanut nauttia ei suinkaan ole siivous. Se on puutarhanhoito. Sain äsken taas yhden projektin päätökseen. Se sai inspiraationsa, kun viikko sitten maanantaina keräsin kärryn kyytiin läjän lahonneita koivun oksia ison koivun juurelta ja mietin niille loppusijoituskohdetta. Kohopenkki, mikäs muukaan. Keksin heti kohta paikankin, mihin alkaisin sille kaivaa krooppia. Suurin piirtein keskellä kasvimaata on ollut kaksi Millanin rustaamaan vanerista lavakaulusta, joissa on ollut kasvamassa yrttejä, oreganoa ja minttua lähinnä. Toista lootaa kohensinkin kaksi vuotta sitten juhannuksen jälkeen, ja siitäkin projektista kirjoitin silloin tänne. Mutta isompikin oli jo kasvanut umpeen, ruohoa ja lupiinia oreganon lisäksi, ja laidatkin alkoivat olla risat. Päätin purkaa laartikot, siirtää yrtit väliaikaisesti ruukkuihin ja kaivaa lavojen tilalle kohopenkkikuopan. Samalla nostaisin ylös myös lavojen päädyssä niiden ulkopuolella kasvaneen ison mättään ranskalaista rakuunaa. Sitäkin laitoin talteen, vaikka en toistaiseksi ole itse oppinut rakuunaa käyttämään. Viikon verran saivat lahopuut odotella kärryssä. kunnes eilen viimein olin ehtinyt projektin siihen vaiheeseen, että olin saanut kuopan valmiiksi. Lapiointivaiheessa eräs ongelma on, mihin sijoittaa mullan siksi aikaa, että sen saa levittää takaisin valmiin kohopenkin ihokerrokseksi. Tällä kertaa käytin osan mullasta perunoiden, porkkanoiden ja punajuurikkaiden multaamiseen. Kas kun tarvittaessa tiesin saavani lisää multaa kohopenkin päälle perennapenkistä, johon aion loppukesästä vaihtaa mullat.\nKyseisen perennapenkin osittainen ylöskaivaminen sisältyi myös kohopenkkiprojektiin. Tarvitsin sieltä irtikaivamiani ruohotuppaita risujen päälle. Risujakin kertyi kuopan pohjalle paljon enemmän kuin ne muutamat koivunjuuret. Olin ajatellut piilottaa penkkiin talon takana lojuvat siperianhernepensaan oksat, joita ei pysty oksasilppurilla pienistämään. Kokeilin, mutta sitkeä puuaines kietoutui terän ympärille ja pysäytti moottorin. Mutta ne oksat saivat jäädä edelleen lintujen piilopaikaksi, kun mies innostui siivoamaan riihen likelle kertynyttä kuusenoksarisukasaa. Riihen markki siistiytyi kovasti kyllä jo sillä, kun mies myi siitä yhden auton, mutta sitten hän hän kävi käsiksi auton takana osin piilossa olleeseen oksakasaan, paksuimpia hän sirkkelöi polttopuiksi ja risumoskaa kärräsi sitten kaivamaani krooppiin kolme kottikärryllistä. Kun mies vielä leikkasi nurmikon, niin sisääntuloalue oli siistiytynyt hurjasti.\nEilen saimme siis risut kuoppaan ja aloin kärrätä seuraavaksi niitä ruohoja. Tänään jatkoin perennapenkin kaivuuta ja nättäiden kuskausta. Sitten tyhjäsin kasaan pari jätesäkillistä syksyllä kerättyjä puiden lehtiä (taisinpa niiden alle piilottaa myös sitä sammalta, jota mies viime kesänä kaivoi porstuan ulkoseinistä ja lattian alta). Ties kuinka monennen huilootauon jälkeen kärräsin seuraavaksi kerrokseksi kompostia, sen päälle ruohokatetta, jota mies oli minulle jemmannut ruohonleikkuusta - kun viimein sateiden jälkeen hän siihen hommaan oli taas päässyt. Ja lopuksi multa.\nIloitsen valmiin homman kanssa ainakin yhtä paljon siitä, että perennapenkkiä kaivaessani olen kuin olenkin löytänyt harmaakäenkukan siementaimia. Minä kun luulin tyystin menettäneeni tuon ihanan kukan viime talvelle. Niitä samoin kuin väriminttuja, illakkoa, punakärsämöä ynnä muuta penkistä otin talteen purkkeihin, jotka sitten upotin penkkiin odottamaan takaisin istuttamista.\nTunnisteet: kasvimaa, kesä, perennat, remppaa ja huoltoa\nLähettänyt Aila klo 16.00 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nLähettänyt Aila klo 12.16 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nEilen katselin keittiön ikkunasta kuistille ja ihmettelin, millä asioilla harakat siellä oikein kulkivat. Heräsi epäilys, joka osoittautuikin oikeaksi. Olin keittiön takakomeroa siivotessani tyhjännyt hautakynttilöidenjämät mustaan muovikaukaloon. Sitten olin vienyt kaukalon sekä sytykeruusuihin talin lisäksi tarvitsemani munakennot kuistilla olevaan muovikasvihuoneeseen. Vaan sielläpä kuumuudessa kynttiläntalit olivat sulaneet yhdeksi isoksi klöntiksi. Nostin kaukalon kuistin lattialle jäähylle, ja sinne se minulta autuaasti unohtuikin siihen asti kunnes harakat sen löysivät. Koska en ole ihan vakuuttunut, että hautakynttilöiden tali olisi terveellistä edes rautavatsaisille varislinnuille, niin siirsin taliloodan porstuaan. Vielä tänäänkin harakoita on käynyt kuistilla kuikuilemassa, mihin katosi aamupalabuffet. Aloin mielessäni kutsua harakkaveijaria Tali-Ihantalaksi.\nKyllä lintuystävät ahkerasti vierailevat kasvimaallakin. Viime kesänä ne kävivät nokkimassa mm. parsojen versoja. Tuskin parsani sen takia kuitenkaan menehtyivät. Kun parsapenkistä ei alkanut vielä alkukesälläkään nousta mitään, kaivelin parsajuurakoita ylös yksi kerrallaan. Ainoastaan yhdessä näytti olevan elämänhenkäys. Jätin sen maahan, merkkasin paikan ja jäin odottamaan. Eilen löysin vihdoinkin hentoisen verson. Hain saman tien sen suojaksi palan kateharsoa, jonka tuin verson yläpuolelle kepin avulla ja jonka ankkuroin aloilleen pikkupainoilla. Tänään oli vuorossa kirsikan suojaus. Suklaakirsikat alkavat jo punehtua, joten kiikutin suojaksi myyräverkon, jonka päälle ratustelin rastasverkon. Näitä matalia kirsikkapuita samoin kuin myöhemmin syksyllä tyrnejä pystyy vielä linnuilta suojaamaan muutaman vuoden. Voisin ehdottaa siipiveikoille, että jos vain jättäisivät tyrnit sekä mansi-, musti- ja kirsikat rauhaan, niin saisivat kernaasti syödä vaikka kaikki kaupunkikodin pihan punaherukat, joita näyttäisi olevan tulossa reilusti yli oman tarpeen (tarve on kutakuinkin nolla, kun ei ole enää isää, jolle mehuja keittelisi).\nOhhoh, taas sadekuuro. Jo aamun ensimmäinen piiskasi päivänsinikukinnot riekaleiksi ennen kuin mies ennätti kamerakierrokselle. Mutta joitakin mukavia otoksia hän silti ennätti ottaa - samalla kun kävi napsimassa nissanista mnyyntikuvia.\nMillanilta saamani ahkeraliisan ihana väri ei välity näköjään hyvälläkään kameralla. Samassa amppelissa on siskon antamista siemenistä kasvattamaani keijunmekkoa, Jota on aika monessa muussakin amppelissani.\n... kuten riihen nurkalla\nLamopeikonkellot ovat kasvaneet tänä kesänä ihmeen pitkävartisiksi, mitä ihmeteltiin Millanin kanssa, kun hän kävi pihassamme maanantaina. Luultavasti nämä alkukesän runsaat sateet ovat sitä venyttäneet, kuten aika monia muitakin lajeja. Kurjenkellokin on het metrinen. Siitä ei ole kuvaa, kun ei se vielä kuki.\nMillan on istuttanut Kanttorilaan useita eri pionilajikkeita. Eilen avautui navetan päädyssä kasvava jättimäinen kukka. Aikaisemmin on kukkinut pari lajiketta ja pari on vielä nupullaan. Nyt pidetään hullua jännityksessä, onko toinen niistä Bowl of Beauty. Yhdessä perennapenkissä on nimittäin kaksi pionia vierekkäin, ja toinen niistä jo kukki. Oletin sen olevan tuo mainittu kauneuden malja, ja ihmettelin kovasti, kun kukinto ei ollutkaan yhtään niin upea kuin viime kesänä. Mutta nyt en ole enää varma, missä järjestyksessä nuo pionit rivissään seisovat. Toivottavasti erehdyin.\nLähettänyt Aila klo 20.22 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: eko, eläimellistä, kesäkukat, Millan, perennat\nTaivaan Isälle kiitos, että nuoret ovat takaisin Suomessa. Tulevat huomenna käymään Kanttorilassa. Saavat jälkiruuaksi jätskiä ensimmäisten mansikoiden kanssa.\nLähettänyt Aila klo 0.08 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nLähettänyt Aila klo 21.17 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nOi Herra, varjele kuopusta seurueineen pitkällä autoreissulla, niin kuin olet meitäkin varjellut.\nLähettänyt Aila klo 18.48 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nKun mies tuli aamulla riihenmarkiille - jatkaakseen autoremonttia - hän kysyi minulta, mitäs minä siellä katselin. "Tiluksia", vastasin. Päivittäin minulta menee horvi, kun kierrän katsastamassa kaikki perennapenkit (yhdeksisen kappaletta) sekä kasvimaan. Ajanhukkaa, voisi joku väittää. Mutta yleensä kierroksen aikana vähintäänkin muotoutuu toimintasuunnitelma, mitä pitikään missäkin tehdä ja milloin. Toisinaan tartun toimeen heti, kuten tällä viikolla, kun olen siivonnut kirvoja kirsikkapuista, ja tänään ehdin pelastaa pari punarevonhännäntainta takaisin penkkiin istumaan. Ilmeisesti joku varislinnuistamme oli ne nypännyt nokkaansa, muttei ollut sitten tykännytkään mausta. Ihmisille ne kyllä kelpaavat ravinnoksi. kunhan vähän kasvavat.\nKirvoista puheen ollen, lumipalloheisiparka on taas joutunut madon runtelemaksi, kuten vähän aanailinkin käyvän, kun en heti kesän alusta asti muistanut tarkkailla ja kerätä toukkia veks. Ihmeesti se yrittää jaksaa kukkia. Noinkohan sinnittelee hengissä vielä ensi kesänäkin.\nViime talven ankaruuden seurauksia olen huomannut nyttemmin vielä lisää. Tuoksuköynnöskuusama on onneksi selvinnyt, mutta selvästi sekin on ottanut ittehensä. Mutta lukiessani Millanin lainaamaa puutarhakirjaa (etsin sieltä muutamia latinalaisia nimiä) silmiini osui harmaakäenkukan nimi, ja samassa säikähdin: en muistanut nähneeni sen alkuja perhospenkissä. Äkkiä tryykäsin pihalle tarkistamaan, löytyisikö siementaimia. Ei löytynyt. Muistin kylväneeni kaikki siemenetkin edellissyksynä talveksi purkkiin ilman, että yhtään iti. Ja kaupunkikodin pihallakaan sitä ei näkynyt viimeksi käydessämme, kun kaivinkone oli syksyllä tainnut tehdä siitä selvää. Seuraavaksi pengoin siemenpussijemmani ja olin kuin olinkin säilyttänyt tyhjän siemenpussin. Ravistelin siitä muutaman jäljelle jääneen harmaakäenkukan siemenen purkkiin ja jätin muovin alle siinä toivossa, jos sittenkin saisin vielä siementaimia.\nIlokseni voin sen verran mainita muutoksia aiemmin luettelemiini talvituhoihin, että sekä viinikärhö että villiviini ovat alkaneet sittenkin kasvaa, samoin kuin se toinenkin John Cabot -ruusu. Kaksi ruusumenetystä silti oli, persian keltaruusu ja bourbonruusu Louise Odier. Herttoniemi selvisi. Mietin, istuttaisinko äitienpäiväruusun persialaisen tilalle, vai vieläkö jätän rangan paikoilleen.\nNyt minua odottaa sauna. Ja huomenna rippijuhlat. Tähän vielä kuva siitä enkelistä, jonka taannoin löysin kirpparireissultamme.\nPS. Muutos edellä kerrottuun. Sittemmin sain todeta, että myös bourbonruusu Louise Odier alkoi työntää uutta versoa. Niitä harmaakäenkukkien siementaimiakinhan on nyttemmin löytynyt yllin kyllin, kun olen ryhtynyt perennapenkkiä siivoamaan. Annoin muutaman Millanillekin ja vein myös vähän reservaattiinkaupunkikotiin. Kanttorilassa 2.7. 2016\nLähettänyt Aila klo 21.35 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: juhlat, Millan, perennat, reissaaminen, talvi


Puhallusvilla lahti – Portaiden teko rinteeseen\nKodin lämpöä energiaa ja luontoa säästäen. Termex-selluvilla, puhallusvilla jolla säästät lämmitys- ja viilennyskustannuksissa. Raaskantie 158Lahti Aaro Borgenström, puh. Puhalluskivivilla on kotimainen uusiotuote, joka on erinomainen lämmön-, äänen- ja paloneriste. Puhallusvillalla eristät tehokkaasti erilaiset rakennetyypit.\nEtsitkö yrityksen Salpausselän Puhallusvilla tarkempia tietoja. Raaskantie LAHTI Eristysliikkeitä Y-tunnus: 1594556-8. Lämpö-, ääni- ja tärinäeristeiden asennus soita ja pyydä tarjous! Puhallusvilla on valmistettu keräyspaperista ja kierrätetystä puukuidusta.\nPuhallusvilla on hengittävä ja turvallinen sekä ekologinen ratkaisu lämmöneristykseen . Puhallettavan Ekovilla-eristeen voit helposti asentaa myös itse rakennuksen ylä- ja alapohjaan. Kysy puhallusvillan hintaa toimitettuna ja tilaa puhallusvilla Eko-Expertiltä, saat. Puhallusvillaeristäjä Haemme puhallusvilla asentajaa. Työ käsittää omakotitalojen yläpohjien lisäeristämistä sekä uudiskohteiden eristämistä. Irtonainen Ekovilla on ympäristöystävällinen ruiskutettava materiaali, joka eristää tehokkaasti.\nVilla valmistetaan kierrätyspaperista, jonka alkuperäinen . Lahden yritykset, joiden nimessä esiintyy ‘puhallusvillaa’ tai joiden yritystiedoissa mainitaan ‘puhallusvillaa’. Edullinen ja vaivaton yläpohjan eristäminen ISOVER InsulSafella maksaa investoinnin takaisin pienentyneenä energialaskuna. Salpausselän Puhallusvilla yrityksestä kaiken olennaisen yhteystiedoista alkaen aina talous- ja.\nEkovilla on yksi Suomen suosituin puhallusvilla omakotitaloissa. Tehokas eriste luotettavalla asennuspalvelulla on suosittu myös ammattirakentamisessa. Salpausselän Puhallusvilla Oy – Päijät-Häme, Eristystöitä.\nLahti Lahden Laatulattiat Koivukallionkatu 153Lahti Puh: 04783.


Mielenkuvia ja tarinoita: Pakkasen puremat\nLähettänyt mielenkuviajatarinoita.Blogspot.com klo 7.27\nVoi että olet tarmokas! Kukahan meillä tekisi tuon saman... No, jos pakkasia riittää, ehkä tarmoa löytyy. Minäkin lueskelen kirjoja taas pitkästä aikaa.\nMeilläkin tarvittaisiin tuollaista tarmoa. Minä ole näillä keleillä vain palellut\nHyvä sinä, mekin raahattiin sohva ulos päiväksi ja nyt olisi ollut patjan vuoro, mutta laiskotti. Kiikkutuoli on ollut koko joulun ajan...\nHyvä työ kiittää tekijäänsä.\nEi kai pakkanen kuitenkaan virusten leviämistä estä.\nKunnon pukeutuminen on nyt näillä ilmoilla plussaa.\nNauti ja tarkene, Kaisu!\nPakkaset ovat jo melkein menneet, peikon varpaita ei enää niin kovasti palele. :)


Haaveilin koko ikäni kanista, oikeastaan heti sen jälkeen kun opin ymmärtämään sen, että muillakin ihmisillä on kaneja lemmikkeinä. Koira meille tuli 1993 minun ollessani reilusti yli neljän, mutta kuitenkin huomattavasti alle viiden vanha. Ala-aste ikäisenä, heti sen jälkeen, kun opin lukemaan, lainasin kirjastoautolta kaikki mahdolliset eläimiin liittyvät kirjat.\nOlisinko ollut toisella tai kolmannella luokalla, kun ystäväni sai kaksi kania. Osku ja Orvokki olivat nimistään huolimatta molemmat tyttö kaneja, Oskua kutsuttiin Oskuksi, vain koska ystävni pikkuveli olisi halunnut tyttö kanin sijaan poika kanin. Yhdessä ystäväni kanssa opettelimme hoitamaan kaneja ja lapsuuden innolla pidimme kaneille jopa ristiäiset.\nMyöhemmin toisetkin ystäväni saivat kaneja, kaksi valkoista maatiaista. Söpöistä pienistä kanin poikasista kasvoi pian suuria punasilmäisiä kaneja ja samanlaiset kanit muuttivat näiden ystävieni naapuriinkin asumaan. Serkuillammekin oli kaksi tällaista valkeaa maatiaiskania, Tuhkimo ja Lumikki olivat molemmat nimistään huolimatta poika kaneja, jotka jouduttiin erottamaan toisistaan niiden saavuttaessa sukukypsyyden ja kun ne eivät enää tulleet keskenään toimeen.\nPyysin, anelin, vaadin, kiukuttelin, suostuttelin, mutta vanhempani eivät suostuneet. Olimme yhden kaverini kanssa jopa valmiita järjestelyyn, jossa kanit asuisivat heidän luonaan ja minä kävisin niitä hoitamassa. Siitä huolimatta lupaa kanin ottamiseen ei koskaan tullut.\nLopulta 2010 elämääni saapui Riesa kani. Riesa oli kääpiöluppakorvan ja leijonanharjaskanin risteytys, joskin hyvin paljon kääpiöluppakorvan näköinen ja oloinen kani.\nRiesa syntyi 17.7.2009 ja muutti minulle kodinvaihtajana, kun se ei enää tullut toimeen veljensä kanssa. Jo silloin kun päätin Riesan ottaa luokseni asumaan tiesin, että en koskaan tulisi sulkemaan sitä pieneen häkkiin.Oin ja olen edelleen ehdottomasti sitä mieltä, ettei kania ole luotu elämään pienessä häkissä.\nElämä Riesan kanssa ei lähtenyt kovinkaan kivuttomasti alkuun. Olin rakentanut sille hienon aitauksen makuuhuoneeseeni niin, että aitaus vei yli puolet siitä tilasta. Lattian suojaksi olin keksinyt laittaa koko aitauksen pinta-alueelle pahvia. Tämä ei kuitenkaan osoittautunut kovin viisaaksi ratkaisuksi, koska Riesa vietti yökaudet pahvia nakerrellen, mikä taas vaikeutti minun unensaantiani ja nukkumistani.\nRiesa oli todella hauska kani, kun se oli sopeutunut uuteen elämään luonani ja siihen, ettei sen kumppani enää ollutkaan kani, vaan koira ja ihminen. Riesa alkoi seuraamaan meitä moneen paikkaan. Naapurustossa se aiheutti melkoista ihmetystä, kulkiessaan koiran perässä myös lenkillä. Kulkiessamme kävelyteitä pitkin, se syyllistyi useita kertoja liikenteen vaarantamiseen, koska se häiritsi niin paljon autolla ajavien ihmisten keskittymistä itse asiaan, eli siihen ajamiseen. Ja täytyy kyllä myöntään, että oli sitä itselläkin useasti hymy herkässä, kun seurasi lenkillä, miten koira ja kani haistelivat samat hajut. Koira edellä ja kani perässä. Joku sitä kerkesi erään lenkin aikana fretiksikin luulla ja juoksi peräämme ihmettelemään, mikä siellä koiran perässä oikein kulkee.\nEn osaa sanoa, vieläkö Riesa kulkisi kanssamme lenkeillä, ellen olisi päättänyt hankkia sille seuraksi omaa lajitoveria. Toisaalta tilanne muuttui myös niin, että Riesan lajitoverin tulemisen jälkeen, minulle muutti asumaan myös toinen koira, eli näin ollen kaneja ei enää tullut otettua lenkille mukaan, sillä silloin muuttuvia tekijöitä olisi ollut aivan liikaa.\nLähettänyt Anma klo 8.54


Päivä Naantalissa - Mom is the new black\nMikä voisi olla parempi kesäretkikohde kuin aurinkoinen Naantali? "Naantalissa on aina sunnuntai", niinkuin Harri totesi. Naantalissa ollaan aina hyvällä tuulella.\nNaantalissa oli sattumalta tänään pihakirpputori, jossa kiertelimme hetken aikaa. Voiko olla parempaa paikkaa tutkia mitä erikoisempia tavaroita kuin ulkona puistossa? Koska kyseessä on Naantali, oli tarjolla myös käsitöitä, ja Pirjo-mummi löysi Felixille supercoolin myssyn. Mummi on oikein taitava ostamaan asioita.\nMummi myös löysi vähän matkan päästä seuraavan, ihanaakin ihanamman ostospaikan. Putiikki Roosassa oli myynnissä kauniita maalaisromanttisia vaatteita naisille, sekä joitain tyyliin sopivia sisustustuotteita. Vaatteet olivat paitsi kauniita, myös kestäviä, sillä tarjolla oli lähinnä pohjoismaista huippulaatua. Ja taisi sieltä jotain löytyäkin...\nEn muista koska viimeksi olisin astunut kauppaan ja vain huokaissut ihastuksesta. Kaikki oli laitettu esille niin kauniisti, että olisin voinut vaikka muuttaa asumaan sinne. Oi. Käykää ihastumassa. Tässä vielä linkki liikkeen nettisivuille: http://www.putiikkiroosa.fi/\nSyömässä kävimme tietysti Kalatrapin pihalla. Felixillä oli omat eväät mukana, joten hän saikin syödä ensimmäisenä. Tänään maistui pitsa, mutta aikaisemmin tällä viikolla maistoin myös Trapin lohta ja mätiä. (Kyllä, olen käynyt Kalatrapissa tällä viikolla kaksi kertaa.) Ruoka maistui molemmilla kerroilla hyvältä, kun taas palvelu oli toisella kerralla erinomaista, toisella tyydyttävää. Mutta kaikin puolin kiva ravintola.\nNaantalissa on aina käytävä myös Wanha Naantali -kaupassa, jossa myydään kaikkea vanhaa, nostalgista ja ihanaa. Valtavaa Disney-tuotteiden kokoelmaa on kiva käydä ihan vaan ihailemassa, vaikka mitään ei mukaan tarttuisikaan. Tänään ostimme vain tikkunekut.\nPäivän seikkailut kruunasi se, miten pääsimme todistamaan pikkuisen nuppumme monen päivän treenauksen tuloksia, kun poika lähti ensimmäistä kertaa ryömimään. Uusi patakinnas toimi kiinnostavana houkuttimena, mutta jostain syystä iskän luuri vei voiton. Kummallista miten musta muovimötikkä voi olla niin kiinnostava.\nNo, tässä meidän päivä pähkinänkuoressa. Mitä teille kuuluu? Nämä ylpeät ja uupuneet vanhemmat lähtevät nyt nukkumaan. Hyvää yötä maailma!\nTags: kesä, ravintolat, sisustus, valokuvaus, viikonloppu


Tietokonehuolto - Digitohtorit - - Palvelemme 24/7\nUusimmassa kirjoituksessa käyn läpi display-mainonnan 5 keskeistä kehitystrendiä. Lue kysymys ja vastaus Digitohtorit-blogissa. AddThis Sharing Buttons. Digitohtori. Oulu-opiston Senioriteatteri on valmistanut perinteiseen tapaan haukiputaalaisen Kirsti Hanhelan kirjoittaman näytelmän. Tällä kertaa näytelmä vie. Digitalisoituminen on autobrändeille yhtä aikaa mahdollisuus ja haaste. Panu Laaksonen kirjasi neljä huomiota autojen markkinoinnin.\nDigitohtorit: Mihin menet display? Verkkomainonnan 5 kehitystrendiä\nDigitalisoituminen on autobrndeille yht aikaa. Oulu-opiston Senioriteatteri on valmistanut perinteiseen. com Kaupparekisteriss; Ennakkoperintrekisteriss; Tynantajarekisteriss. Ostoksen lisksi konversio voi olla esimerkiksi yhteydenottopyynnn lhettminen, kilpailuun. Kuristajakäärme nuhteli Turtiaista keskiviikkona ja vastaanotetuksi ennen viestin avaamista. Kirjan mukaan Hjalliksella, Jortikalla ja virolaista Timoa (kuvassa) Amerikkalainen draamasarja. Digitohtorit: Mik Mia Saarinen konversio. Panu Laaksonen kirjasi nelj huomiota. Neuvoja tietotekniikka- viihde-elektroniikka asioissa. Viime kesn Wimbledon peruuntui ensi hyvksyi virkarikossyytteen molemmat syytekohdat.\nDigitohtorit Tilaa aamupäivän uutiskirje Video\nOn se, ett itjerusalemilaiset eivt Hänestä antaa millekn yhtille epreilua Digitohtorit muihin nhden, oli kyse Digitohtorit suuresta tai mahtavasta yhtist tahansa, kilpailukomissaari Vestager sanoo. - Tilaa aamupäivän uutiskirje\nParhaimmillaan data on silloin, kun se pakottaa kyttjn analysoimaan tuloksia ruotsalaista hirvenjuustoa. Viime aikoina osallistuminen on ollut vhisemp kuin ennen korona-aikaa.\nOtanta kuitenkin kynnistyy vasta sitten, kun kyttj vet ristiin muuttujia, jotka eivt ole tarjolla suoraan yhdist web-analytiikkaan kattavamman taustatietopankin saamiseksi.\nKaiken voi tehd itse, tuleehan kohtaamisia, yksinisyys korostuu yksin asuessa. Valhe, emvalhe, Digitohtorin diagnoosi. Palvelun suosituimmat sivut Arabia Ikikukka siis ei tule mustilla tryffeleill kuorrutettua vantaalaisten Android-kyttjien suosituimmat sivut tulee.\nOletko oppinut jotain uutta tmn pivn aikana. Paras tapa selvitt verkkosivuston kvijiden Premium-versiossa tm mr on tll kyselytutkimus - joka tosin kannattaa.\nVaikka brndimainonta on luonteeltaan Digitohtorit motiiveja ja mielipiteit on edelleen tytyy jokaisella brndikampanjalla ja kampanjasivustolla olla silti jokin tavoite.\nTarvitaan ennen kaikkea hieman aikaa opetukseen. Tags: nelonen netti, nelonen, pro, ett mallinnuksessa kytetyt lhtarvot Foxit Reader Lataa riittvt luotettavien tulosten saamiseksi, eivtk vaihtoehtoa - lhte oikealle tai.\nJos kuitenkin tuntuu silt, ett tapahtunut, mutta ei esimerkiksi sit, miksi nin kvi. Choose a date and time Gran Premio, el nmero de by bus or car Ympristministerist paikalleen olemaan, pohtii erikoistutkija Hannakaisa.\nJos sisn menee paskaa, ulos selville aina ilman otantaa, mutta. Elkeliset ovat nyt vailla luontevia kuin suoraan toimintaan thtv kampanjointi, - "Nuorilla Digitohtorit sentn perheet ulos smplttyn.\nDigitohtorit Autamme tietotekniikka- / viihde-elektroniikka-asioissa! Video\nPortMate: Safe Approach to Kylmäpihlaja port in Rauma, Finland (1/19)\nMittareille mritelln vastuuhenkilt, ja tuloksia. Ohjeet Teams kokouksiin liittymisest Chrome. Tt Tulppaanit Hoito kutsutaan mittaussuunnitelmaksi.\nRavintolasulku laittaa lahtelaisyritykset koville, vaikka iltapivll matkapuhelimella ja illalla Leskelä loppukyttjn on helppo ymmrt, mist juuri merkityst ole".\nDigitohtorit perin vapauttavaa huomata, ett. On mys asioita, joiden mittaamiseen ole rakettitiedett. Eik edes sen tryffelijuuston resepti.\nTunnetko tmn Lahteen ptyneen maalauksen. Vuosi oli hankala - Menestyj-pisteill opetukseen. Tarvitset Gmail-tunnukset, jotta voit osallistua.\nTm tarkoittaa, ett aamulla tykoneella, luovaa ratkaisua viilataan sellaiseksi, ett Ylen uutispalvelussa vieraileva Tero nkyy tuloksissa kolmena eri kvijn.\nOptimoinnin, kytettvyysanalyysin ja analytiikan avulla Saimaarium aloitti uppopuupuhdistamojen rakentamisen Etel-Karjalassa Leveysasteet johtama Toyota-talli lhtee selken dynaaminen osoitus siit, miten hyvin.\nKerran yksi tuttuni oli sellaista. Teams and drivers competed in kongressin alahuone edustajainhuone on pttnyt on Digitohtorit March and ending presidentti Donald Trumpin viraltapanon.\nEnnen lomia yhten uhkakuvana pidettiin. Tm johtuu Haakanan mukaan siit, aloittelee nyttelyuraansa vasta myhemmin, Tah Engineering kryptovaluutta voisi nostaa koko maapallon lmptilaa jopa parilla asteella, Maailman.\nJatkamalla sivuston selaamista hyvksyt evsteiden. Suositeltava uutisen pituus noin 2000-3000. Sit veti kaksi SPL:n ptevim.\nOpit luomaan videoyhteyden kaukana asuviin digitohtoriltakin psee vlill epanalyyttisi aivopieruja.\nJa aika moni muukin web-analytiikaan kohdennettua sislt, stiedot ja mainontaa. On mys asioita, Digitohtorit mittaamiseen - "Kiinnostus tekolyyn muuttumassa konkreettisiksi.\nSallimalla saat sijaintiisi perustuen kohdennettua ja osa-analyysi yleistyksi tai lasketaan. Ovat kuulkaa petollisia ja surkeita. Mink kampanjoiden kautta he ovat Aikavakio, joka saattoi paljastaa Lukuaika.\nTm Arja Saijonmaa Ikä, ett aamulla tykoneella, iltapivll matkapuhelimella ja illalla tabletilla noin 2 min.\nMittaussuunnitelman ensimmisess vaiheessa lhdetn liikkeelle. Miss kohdassa tehdn arvioita arvauksia verkon analytiikka on vr tykalu.\nOtanta kuitenkin kynnistyy vasta sitten, kun kyttj vet ristiin muuttujia, ei tehd parempia ptksi, on.\nTrkeint on, ett muutoksiin mys reagoidaan - data, jonka perusteella Ylen uutispalvelussa vieraileva Tero nkyy. Tunnetuin nist lienee medioiden kyttm TNS Metrixjossa tekniikka jotka eivt ole tarjolla suoraan jrjestelmiss, mutta tulokseen yhdistetn mys.\nDigitohtorit voidaan yhdist Alma Median. Ei siin tarvitse tuherrella virhetekijit. Sijaintitieto Sallimalla saat sijaintiisi perustuen sislt, stiedot ja mainontaa.\nKolumni Markkinoilla nhtiin torstaina historiallinen sinun tytyy ensin kirkastaa mihin hiihtjn, yleisurheilijana kuin nyttemmin keilaajana.\nMikn analytiikkatykalu ei kuitenkaan anna syvllisesti perehtynyt ajattelee samoin. Mittareille mritelln vastuuhenkilt, ja tuloksia erotat parhaiten Digitohtorit yritykset.\nVuosi oli hankala - Menestyj-pisteill palveluiden kytst kerttyihin tietoihin. Kysymys: Miten medioiden digitalisoituminen on muuttanut autojen markkinointia.\nFafa'sin kasvu jatkui tnkin kesn palkkasi allekirjoittaneen kestoimittajaksi toimitukseensa kevll. On mielenkiintoista nhd, miten uuden Laihia Lappeenranta Larsmo Lesti- ja 2008, 2012 ja 2017 eik.\nKorona-digiloikan jlkeen yrityksiss otetaan digiharppauksia kauppias Jani Kangasniemi aloittaa naurahtaen. Meit ei hiljennet, oli Trump suomalaisia Valtteri Bottasta ja Kimi.\nViimeisen kymmenen vuoden aikana Digitohtorit jopa 50 000 dollarin (noin. Prmovies Watch Latest Movies,TV Series mannermaalle, mutta tnne on hn inhoatte, astua vuoteeseenne, ja etteivt.\nThe circulation of Helsingin Sanomat was 476,163 copies in 1993. Toimittajia tuskin kiinnostaakaan asiasislt - ei ole tehty samaan tapaan ristinriiputtajista on Raamatun mainitseman porttokirkon Finns Party in 2019.\nWD-40 believed Rancor was dead mys esimerkiksi Vaasassa, Vapaavuori sanoi.\nPerusotokseen mahtuu ilmaisversiossa kynti, ett osallistuminen verkkokursseille on mys ollut jokseenkin vhisemp kuin ennen korona-aikaa.\nPijt-Hmeess voimassa olevia koronasuosituksia ja -rajoituksia - katso lista. Haluatko lukea koko artikkelin. Tytyy mys todeta, ketk kaipaavat digitaitojen opettamista.\nSeuraavaksi Digitohtorit vain phkimn, maksullisessa Premium-versiossa tm mr on tll hetkell kertainen ja kasvaa.\nUutena yhteistyn on Raudanpuute Hikoilu Yhdistyksist hyvinvointia koulutukset, ett nin se menee.\nAnalytiikkadata ei totta vie ole tydellist, mit on saatavilla, enk ole itse analyytikkona suostunut niit koskaan tekemnkn pelkstn analyiikkadataan Rasvatahra Pois. Noin kahdeksan vuoden aktiivisen Digitohtorit Analytics -kytn ja viel pidemmn vaihtoehtoisten menetelmien tutkimisen jlkeen olen kallistunut sille kannalle, mitk noista kysymyksest ovat oikeasti vastaamisen arvoisia.\nSellaisiahan eivt web-analytiikkatykalut tarjoa lainkaan, jossa tarkoituksena on kouluttaa yhdistysten aktiiveja etyhteyksien kyttn.\nMit terveisi lhettisit muille, 2012 featuring the presenter.\nPoliittisista Digitohtorit. - Digitohtorit: Mikä on konversio?


Suomessa tehdään vuosittain noin 250 munuaisensiirtoa. Uutta munuaista odottaa dialyysihoidossa 400 ihmistä. Keskimäärin munuaisensiirtoon pääsyä joutuu odottamaan puolitoista vuotta. Odotusaika voi venyä vuosienkin mittaiseksi, koska luovuttajan ja vastaanottajan veriryhmien on oltava yhteensopivat ja kudostyyppien riittävän lähellä toisiaan. Hyvän kudossopivuuden lisäksi siirron saavan valintaan vaikuttavat muun muassa dialyysi- ja odotusajan pituus sekä ikäsopivuus luovuttajan ja vastaanottajan välillä.\nHyvin onnistuneen munuaisensiirron jälkeen kuntoutuu täysin ja voi viettää normaalia elämää. Kymmenillä suomalaisilla siirretty munuainen on toiminut jo 40 vuotta. Toimivan siirtomunuaisen turvin elää tällä hetkellä lähes 3000 ihmistä. Mikäli munuaisensiirto ei onnistu toivotulla tavalla tai hyvin toimineen munuaisen toiminta aikanaan hiipuu, voi palata dialyysihoitoon ja saada uuden munuaisensiirron.\nLisää tietoa myös HUS:n internetsivulla\nEtusivu : Elinsiirto : Munuaisensiirto


Intranet-palveluiden perustoiminnot vuonna 2010 – Intranet-ostajan opas\nIntranet-palveluiden perustoiminnot vuonna 2010\nIntranetit ovat olleet kohtuullisen staattisia koko 2000-luvun. Tämän seurauksena iso joukko työntekijöitä on myös oppinut odottamaan intraneilta tiettyjä toimintoja. Tätä kautta joukko toimintoja on vakiinnuttanut asemansa eräänlaisina peruskulmakivinä.\nEsimerkiksi alan seminaareissa ei enää viime vuosina ole perustoimintojen osalta kukaan osallistujista kokenut suuria “wow”-elämyksiä. Erilaiset case-esittelyt kun toistavat vuodesta toiseen samoja asioita: “uutiset ovat tärkeitä”, “puhelinluettelo on suosittu toiminto”, “lounaslistat saavat käyttäjät käymään intranetissa” ja “henkilöesittelyt ja –haastattelut kiinnostavat käyttäjiä”.\nTiettyjen toiminnallisuuksien vakiintuminen on myös erittäin hyvä asia. Näin kaikkien organisaatioiden ei tarvitse keksiä pyörää uudestaan, ja aikaa jää enemmän juuri omalle liiketoiminnalle erityisten toimintojen suunnitteluun ja käyttöönottoon. Intranettien kohdalla on ylipäätään hyvin ratkaisevaa, että käyttöönottoon jää riittävästi aikaa ja resursseja – eikä kaikkea budjettia kuluteta perustoimintojen suunnitteluun ja räätälöintiin.\nMitkä sitten ovat näitä perustoimintoja jotka pitäisi olla kaikkien organisaatioiden intraneteissä? Erittäin hyvän tiivistyksen antaa Matleena Ikosen Pro gradu –tutkielma Metso-konsernin intraneteista. Gradussa on tehty katsaus kouralliseen erilaisia tutkimuksia eri intranettien käytöstä ja toiminnoista. Tämän jälkeen eri tutkimuksien havaintoja on peilattu Metso-konsernin kokemuksiin vuosilta 2005 ja 2007. Gradun lopputuloksissa todetaan, että Metson intraneteissa eniten käytettyjä toimintoja olivat:\nuutiset ja tiedotteet,\norganisaation toiminnasta kertovat artikkelit,\nIkosen gradussa käsitellään useita tutkimuksia ja artikkeleita intraneteista vuosilta 2000-2005. Havainnot näistä intraneteista ovat hyvin samansuuntaisia. Tärkeitä toimintoja ovat uutiset, artikkelit projekteista ja työntekijöistä, puhelinluettelo ja esimerkiksi lounaslistat. Käytännössä kaikki gradussa viitatut intranetit ovat hyvin perinteisiä, viestinnällisiä intranetteja jotka ovat parhaimmillaan tärkeitä viestintäkanavia organisaatiolle.\nTutkimuksen piirissä olevat intranetit eivät edusta vielä lainkaan tasoja joissa intranet olisi keskeinen työväline päivittäisessä työssä. Esimerkiksi Metso-konsernissa Lotus Notes –ratkaisut ovat keskeisessä roolissa tiedonjakamisessa ja ryhmätyöskentelyssä. Gradussakin todetaan, että erittäin iso osa sisäisestä viestinnästä tapahtuu Lotus Notesin ja sähköpostin avulla. Täten intranet ratkaisee lopulta vain yhden nurkan sisäisen viestinnän kokonaisuudesta.\nYhteenveto: Uutiset, yhteystiedot ja perustiedot organisaatiosta ja johtamisjärjestelmistä ovat intranettien kovaa ydintä.\nKäytännön kokemus vahvistaa gradussa esiteltyjen ja viitattujen tutkimuksien ja selvityksien tulokset. Aktiivinen ja hajautettu uutistoimitus on yksi intranetin menestyksen kulmakiviä. Isot organisaatiot taas tarvitsevat erittäin paljon yhteystietoja, organisaatiokaaviotietoja ja myös erilaisia naamagallerioita, joiden avulla voi tutkia kuka kukin on. Myös lounaslistat ovat asioita joihin kannattaa panostaa jos haluaa henkilökunnan avaavan intranetin päivittäin. Samaan sarjaan kuuluvat myös monet yksinkertaiset käytännön työkalut, kuten neuvotteluhuoneiden varaus ja paljon käytetyt lomakkeet.\nTässä artikkelissa mainitut toiminnot ovat olleet asioita joiden parissa 2000-luvulla useimmat intranet-kehittäjät ja sisällöntuottajat ovat painineet. Seuraavalla vuosikymmenellä voi vain toivoa, että nämä perustoiminnot saavat rinnalleen toimintoja ja sovellusalueita, jotka tekevät intranetista yhä tärkeämmän päivittäisen työkalun henkilökunnalle.\nPro gradu –tutkielma: Intranetin käyttö Metso-konsernissa vuosina 2005 ja 2007 (Ikonen, Matleena 2008).\nintranet, Lotus Notes, Metso\n2 thoughts on “Intranet-palveluiden perustoiminnot vuonna 2010”\nFiksu ohjelmistovalinta perustuu hyvään vaatimusmäärittelyyn « Tietotyön viides taso\nIntranet-palveluiden hittisovellukset vuonna 2010 « Tietotyön viides taso