Joni Heikkinen MAJASAAREN JÄTEKESKUKSEN BIOKAASUN HYÖDYNTÄMINEN TULEVAISUUDESSA - PDF\nJoni Heikkinen MAJASAAREN JÄTEKESKUKSEN BIOKAASUN HYÖDYNTÄMINEN TULEVAISUUDESSA\nDownload "Joni Heikkinen MAJASAAREN JÄTEKESKUKSEN BIOKAASUN HYÖDYNTÄMINEN TULEVAISUUDESSA"\n1 Joni Heikkinen MAJASAAREN JÄTEKESKUKSEN BIOKAASUN HYÖDYNTÄMINEN TULEVAISUUDESSA Insinöörityö Kajaanin ammattikorkeakoulu Tekniikan ja Liikenteen ala Rakennustekniikka Kevät 2008\n2 OPINNÄYTETYÖ TIIVISTELMÄ Koulutusala Tekniikka ja liikenne Koulutusohjelma Rakennustekniikka Tekijä(t) Joni Heikkinen Työn nimi Majasaaren jätekeskuksen biokaasun hyödyntäminen tulevaisuudessa Vaihtoehtoiset ammattiopinnot Ohjaaja(t) Jari Kurtelius, Pekka Agarth Toimeksiantaja Kainuun jätehuollon kuntayhtymä Aika Sivumäärä ja liitteet Kevät Ilmaston lämpeneminen on vakava maailmanlaajuinen ongelma, jota pyritään estämään erilaisten päästövelvoitteiden ja -tavoitteiden avulla. Vuonna 1997 tuli voimaan valtioneuvoston päätös, joka velvoittaa kaatopaikoilla muodostuvan biokaasun keräämiseen ja käsittelyyn. Opinnäytetyön tavoitteena oli selvittää Kajaanissa toimivan Majasaaren jätekeskuksen biokaasun hyödyntämisvaihtoehdot tulevaisuudessa. Tällä hetkellä biokaasua käytetään hyödyksi lämmitykseen, mutta 80 prosenttia kaasusta poltetaan soihdussa. Tavoitteena oli löytää paras ja tehokkain hyödyntämisvaihtoehto biokaasulle. Työssä perehdyttiin kaatopaikkoja koskeviin lakeihin ja asetuksiin. Selvitykseen kuuluivat myös biokaasun muodostuminen ja kaasun määrään vaikuttavat tekijät. Seuraavaksi selvitettiin Majasaaren jätekeskuksen biokaasupotentiaali ja kaasun hyödyntämiseen käytettävät vaihtoehdot kyseisessä paikassa. Lopuksi laskettiin investointi- ja käyttökustannukset yhdistetylle lämmön ja sähköntuotantolaitokselle. Laskettiin kustannukset suurella ja pienellä investointivaihtoehdolla. Suuri investointivaihtoehto sisältää Majasaaressa muodostuvan biokaasun hyödyntämisen sähkön ja lämmön tuotantoon, lisäksi sähköä tuotettaisiin myös myyntiin asti. Pieni investointivaihtoehto sisältää sähkön ja lämmön tuotannon vain Majasaaren omiin tarpeisiin. Laskelmista todettiin, että laitteiston nykyarvo on molemmilla investointivaihtoehdoilla positiivinen ja näin ollen investointi on kannattava. Laitteiston takaisinmaksuajaksi saatiin yli 12 vuotta, mitä pidetään liian pitkänä. Laitteiston takaisinmaksuaika täytyisi saada alle 10 vuoteen. Investoinnin kannattavuutta ja biokaasupotentiaalia täytyy selvittää tarkemmin, mikäli ryhdytään toteuttamaan investointeja. Kieli Asiasanat Säilytyspaikka Suomi Biokaasu, biokaasun hyödyntäminen, kaatopaikan biokaasun hyödyntäminen Kajaanin ammattikorkeakoulun Kaktus-tietokanta Kajaanin ammattikorkeakoulun kirjasto\n3 THESIS ABSTRACT School School of Engineering Degree Programme Construction Engineering Author(s) Joni Heikkinen Title The Utilization of Biogas in Majasaari waste center in the Future Optional Professional Studies Instructor(s) Jari Kurtelius M.Sc., Lic.Sc. ( Tech ) Pekka Agarth Commissioned by Kainuun jätehuollon kuntayhtymä Date Total Number of Pages and Appendices Spring Global warming is a universal topic all over the world nowadays. There are efforts to diminish global warming by different kinds of limits and targets set on emissions. According to the law from the year 1997, the biogas formings in the landfills have to be collected and treated. The purpose of this Bachelor s thesis was to study the utilization potential of biogas at Majasaari waste center in Kajaani in the future. At this moment Majasaari waste center utilizes biogas for heating, but 80 percent of the biogas is burnt in a torch. The main point was to find the best and most effective method for using the biogas. The objective was to study the legislation and articles which affect the landfill. The objective was also to study how biogas forms in the landfill and to study what kind of factors have an influence on the quantity of biogas. The thesis concentrated especially to calculate and estimate the potential for using biogas in Majasaari in the future. In the study investment and consumption costs were calculated for the electricity and heat alternatives. According to the small and big investment calculation, a microturbine is the best solution in Majasaari. Both investment calculations are positive if the current investment value is considered. So it can be said that the investment is profitable. The time of repayment is over twelve years, so it is not reasonable. It is important to study the investment cost-effectiveness. Language of Thesis Keywords Deposited at Finnish Biogas, Utilization of biogas, Landfill Kaktus Database at Kajaani University of Applied Sciences Library of Kajaani University of Applied Sciences\n5 ALKUSANAT Insinöörityö on tehty Kainuun jätehuollon kuntayhtymän toimeksiannosta Majasaaren jätekeskuksen biokaasun hyödyntämiselle ja opinnäytetyöksi Kajaanin ammattikorkeakoulun rakennustekniikan osastolle. Ohjaavana ja valvovana opettajana toimi Jari Kurtelius. Haluan kiittää kaikkia henkilöitä, jotka ovat olleet mukana tämän työn eri vaiheissa. Erityiskiitokset koulun puolesta kuuluvat Jari Kurteliukselle, Pekka Agarthille sekä Eero Soiniselle. Kainuun jätehuollon kuntayhtymän puolesta haluan erityisesti kiittää Esa Kumpulaista sekä Eero Piiraista mielenkiintoisesta ja vaativasta aiheesta, jonka parissa olen viettänyt lukemattomia työtunteja. Kajaanissa Joni Heikkinen\n6 SISÄLLYS 1 JOHDANTO 1 2 KAATOPAIKKOIHIN LIITTYVÄT ASETUKSET JA LAIT Kaatopaikan pohja- ja pintarakenteet Kaatopaikan vesien ja kaasun hallinta Kaatopaikan perustilaselvitys, jälkihoitovaiheen valvonta ja tarkkailu 5 3 KAATOPAIKAN TARKKAILU JA SEURANTA Jätetäyttö Pohja- ja pintavedet Kaatopaikkakaasu Kaatopaikkavedet 7 4 ORGAANISEN AINEEN HAJOAMINEN KAATOPAIKALLA Orgaanisen aineen hajoamisprosessit Aerobinen hajoamisprosessi Anaerobinen hajoamisprosessi 8 5 BIOKAASUN MÄÄRÄÄN VAIKUTTAVAT TEKIJÄT Kosteus Jätteen koostumus Happi Ravinteet ja sulfaatti Lämpötila ja happamuus Mikrobikanta Biokaasun muodostumisen vaiheet 14 6 BIOKAASUN VAIKUTUS KAATOPAIKAN YMPÄRISTÖÖN Kasvihuonevaikutus Hajuhaitat ja kaatopaikkapalot Biokaasun käsittely kaatopaikoilla Passiivinen käsittely Aktiivinen käsittely 20\n7 7 BIOKAASUSTA SAATAVA ENERGIA Energiasisältö Metaani 26 8 MAJASAAREN JÄTEKESKUS 27 9 MAJASAAREN JÄTEPENKAN JÄTEMÄÄRÄT MAJASAAREN BIOKAASUN TUOTANTO Majasaaren biokaasulaitos Hyötykäytetty biokaasun määrä Vuosittaisen biokaasupotentiaalin arvioiminen HYÖDYNTÄMISVAIHTOEHDOT MAJASAARESSA Lämmön tuotanto Sähkön ja lämmön tuotanto tai pelkkä sähkön tuotanto Liikenteen polttoaine Kaasuputki Kainuun voiman lämpövoimalalle MITEN KAASUN SISÄLTÄMÄ ENERGIA SAADAAN HYÖTYKÄYTTÖÖN Poltto- ja dieselmoottori Kaasuturbiini (mikroturbiini) Stirling moottori Polttokenno INVESTOINTI- JA KÄYTTÖKUSTANNUKSET ERI VAIHTOEHDOILLE Polttomoottori Kaasuturbiini (mikroturbiini) Stirling-moottorit Polttokenno Kaasuputki Kainuun voiman lämpövoimalalle INVESTOINTILASKELMAT Investoinnin laskemisessa käytettäviä arvoja Investointivaihtoehto 1 (suuri) Majasaaren sähkönkulutus Nykyarvomenetelmä Investointivaihtoehto 2 (pieni) 53\n8 15 SÄHKÖN PIENTUOTANNON LIITTÄMINEN VERKKOON Pienen sähköntuottajan oikeudet ja lainsäädäntö Verotus, tuet ja lainsäädäntö Sähköverkkoon liittyminen Tarvittavat sopimukset YHTEENVETO 62 LÄHTEET 63 LIITTEET\n9 1 1 JOHDANTO Tämän insinöörityön tarkoituksena on tutkia biokaasun hyödyntämiseen käytettäviä mahdollisuuksia Kajaanissa toimivassa Majasaaren jätekeskuksessa. Biokaasua hyödynnetään tällä hetkellä jätekeskuksen rakennusten lämmitykseen, mutta suurin osa biokaasusta menee soihtupolttoon ja näin hyvää energiaa palaa hukkaan. Vuoden 2005 tilastojen mukaan Majasaaressa tuotetusta biokaasusta hyödynnettiin 16 % ja 84 % poltettiin soihdussa. Voin todeta, että euroja palaa tälläkin hetkellä hukkaan aika paljon. Tavoitteena on saada selvitettyä Majasaaren jätekeskuksessa muodostuvalle biokaasulle sopivin hyödyntämisvaihtoehto. Majasaareen jätemäärät tulevat kasvamaan, koska kaikki Kainuusta (asukkaita n ) tuleva kaatopaikalle sijoitettava jäte tuodaan Majasaareen asukasta tuottaa kaatopaikkajätettä noin tonnia vuodessa. Työssä on tarkasteltu Majasaaren jätekeskuksen tämänhetkistä biokaasupotentiaalia ja pyritty löytämään kustannustehokkain hyödyntämisratkaisu. Biokaasu sisältää metaania %. Metaani vaikuttaa ilmaston lämpenemiseen ja sen lämmityspotentiaali (GWP) on 100 vuoden aikana 23 massayksikköä verrattuna hiilidioksidin yhteen massayksikköön. Lämmityspotentiaali kertoo kaasun aiheuttamaa lämmitysvaikutusta massayksikköä kohti ja sitä verrataan hiilidioksidiin.\n10 2 2 KAATOPAIKKOIHIN LIITTYVÄT ASETUKSET JA LAIT Suomessa kaatopaikkatoiminta perustuu voimassa oleviin lainsäännöksiin ja asetuksiin. Kaatopaikkalainsäädäntö kohtelee tasapuolisesti niin yksityisiä kuin kuntayhtymienkin omistuksessa olevia kaatopaikkoja. Lainsäädännön tarkoitus on ohjata kaatopaikkojen toimintaa sen rakentamisesta aina kaatopaikkojen sulkemiseen ja sen jälkihoitoa ohjaaviin toimenpiteisiin saakka. Tärkeimpiä lakeja ja asetuksia ovat Laki ympäristövaikutuksen arvioinnista (461/1994), Ympäristölaki (86/2000) ja -asetus (169/2000), Jätelaki (1072/1993) ja -asetus (1390/1993), ympäristöministeriön asetus yleisimpien jätteiden ja ongelmajätteiden luettelosta (1129/2001), Valtioneuvoston päätökset kaatopaikoista (861/1997 ja 1049/1999). Tämän työn oleellisin laki on Valtioneuvoston päätökset kaatopaikoista (861/1997) ja (1049/1999). Selvitän kyseiset lakikohdat kaatopaikkakaasun keräykseen ja hyötykäyttöön oleellisesti vaikuttavista asioista. Valtioneuvoston päätökset kaatopaikoista (861/1997) liitteessä yksi käytetään seuraavanlaisia termejä. Kaatopaikalla tarkoitetaan sellaista paikkaa, johon jäte sijoitetaan pysyvästi maan päälle tai maahan, eikä jätettä aiota hyödyntää tai kierrättää sen jälkeen. Päätöksen mukaan on olemassa tavanomaisen jätteen, pysyvän jätteen ja ongelmajätteen kaatopaikkoja. Tarkemmat kaatopaikkamääritykset on esitetty tämän työn liitteissä 1 6. Kaatopaikalle saa sijoittaa vain kyseisen luokan jätettä. Kaatopaikkakelpoisuustestien avulla selvitetään jätteen kaatopaikkakelpoisuus, jolloin jätteet voidaan sijoittaa juuri oikean luokan kaatopaikalle.[1.] Kaatopaikan jälkihoidolla tarkoitetaan käytöstä poistetun tai poistettavan kaatopaikan ympäristövaikutusten seuraamiseksi tai torjumiseksi toteutettavia toimia. Kaatopaikkakaasu eli biokaasu syntyy kaatopaikalle tuotujen bioperäisen aineksen hajoamisen seurauksena. Biokaasu sisältää suurimmaksi osaksi metaania ja hiilidioksidia. Rikkiyhdisteet aiheuttavat biokaasulle ominaisen hajun. Suotovedellä tarkoitetaan sade- ja sulamisvesien kulkeutumista jätetäytön läpi. Suotovettä muodostuu myös kaatopaikalle tuotavien jätteiden mukana. Kaatopaikka-alueen pinnalla valuvia puhtaita vesiä sanotaan valumavesiksi. Jätepenkereen sisällä olevaa vettä kutsutaan kaatopaikan sisäiseksi vedeksi. [1.]\n11 3 Valtioneuvoston päätöksessä (861/1997) esitetään kaatopaikalle asetettavia yleisiä vaatimuksia. Näihin kuuluvat kaatopaikan vesien käsittely, kaatopaikan pohjarakenteiden vaatimukset, pintarakenteet, kaatopaikkakaasun keräilyyn ja käsittelyyn liittyviä määräyksiä sekä kaatopaikan jälkihoitovaiheen valvonta ja tarkkailu. Kaatopaikan pohjarakenteiden vaatimukset tulevat voimaan , minkä jälkeen ns. pohjaamattomia kaatopaikkoja ei saa käyttää. Ne pitää sulkea ja jätteet viedä pohjatulle kaatopaikalle. [2.] 2.1 Kaatopaikan pohja- ja pintarakenteet Kaatopaikan pohjarakenteilta vaaditaan että, maaperän täytyy olla tiivis ja kantava. Tiiviin pohjakerroksen tehtävä on estää jätepenkan läpi kulkeutuneiden suotovesien sekoittuminen puhtaan pohjaveden kanssa. Kaatopaikan maaperälle on olemassa paksuus- ja vedenläpäisevyysvaatimukset riippuen kaatopaikalle sijoitettavasta jätteen laadusta. Majasaaren jätekeskus kuuluu tavanomaisen jätteen kaatopaikkaluokkaan. Kyseiset vaatimukset ovat seuraavanlaisia. Pohjan paksuus tulee olla yhden metrin ja vedenläpäisevyys K 1,0*10 m / s. 9 Vedenläpäisevyys K tarkoittaa veden kulkeutumisnopeutta tietyn rakenteen läpi. Kaatopaikan jätetäytön saavutettua lakikorkeutensa sen päälle on rakennettava tietyt kerrokset. Tavanomaisen jätteen jätepenkkaan vaaditaan: Kaasunkeräyskerros, joka tulee varsinaisen jätetäytön päälle. Kaasunkeräyskerroksen päälle tulee keinotekoinen eriste, jota ei ole pakollinen tavanomaisen jätteen penkassa Tiivistyskerros on vähintään 0,5 metrin vahvuinen ja sen vähimmäiskaltevuus on 5 % Kuivatuskerroksen paksuus on vähintään 0,5 metriä Pintakerros tulee päällimmäiseksi ja paksuus on vähintään metrin. Kerrosvaatimukset muuttuvat kaatopaikkaluokan mukaan.[2.] Kuvassa 1 on esitetty periaatekuva kaatopaikan pintarakenteista.\n12 4 Kuva 1. Kaatopaikan pintarakenteet [3.] Kaasunkeräyskerroksen pääperiaate on jätetäytössä syntyneen biokaasun kerääminen ja johtaminen hallitusti hyödynnettäväksi. Kaasunkeräyskerros koostuu karkeasta maa-aineksesta, joka liitetään jätetäytössä olevaan kaasunkeräysjärjestelmään. Kerroksen paksuus on vähintään 0,3 metriä. Kaasunkeräyskerrokseen tai sen alapuolelle voidaan myös rakentaa erillinen kosteudenjakokerros putkistoineen. Kosteudella on nimittäin suuri merkitys kaasun muodostukseen. Jätepenkereen kasteluun voidaan käyttää jätepenkan läpi kulkeutuvaa suotovettä. Tiivistyskerroksen tehtävä on estää jätetäytöstä tulevan biokaasun pääsy ilmakehään. Se myös estää liiallisten vesien imeytymisen jätetäyttöön. Tiivistyskerros täytyy tehdä huolellisesti, sillä muuten jätepenkasta pääsee biokaasua ilmakehään. Tiivistyskerroksen vedenläpäisevyyden ja kaltevuuden avulla voidaan säädellä jätetäyttöön imeytyvän veden määrää ja näin ollen suotoveden määrää. Tiivistyskerros rakennetaan yleensä savesta, siltistä, silttimoreenista tai maabentoniitistä. Materiaalien täytyy säilyttää tiiviysominaisuutensa myös vetojännitystilanteissa. Pintakerros tehdään vettä pidättävästä luonnonmaa-aineksesta. Pintakerros toimii kasvualustana kaatopaikan maisemoinnissa käytettävälle kasvillisuudelle. Pintakerroksen vähimmäispaksuus on yksi metri. Pintakerros toimii metaanin ja hajukaasujen biologisena hapettimena. [3.]\n13 5 2.2 Kaatopaikan vesien ja kaasun hallinta Kaatopaikka-alueen puhtaat pinta- ja valumavedet on pidettävä erillään jätteestä ja kaatopaikkavesistä. Ulkopuolelle johdettavien kaatopaikkavesien määrä on pidettävä pienenä ja niistä aiheutuvat kuormitukset vähäisinä. Kerätyt kaatopaikkavedet on puhdistettava tehokkaasti kaatopaikalla tai johdettava muualle puhdistettavaksi. Kaatopaikkakaasun kertymistä ja purkautumista on valvottava Valtioneuvoston päätöksen (861/1997) liitteen 3 mukaisesti. Kaatopaikkakaasu on kerättävä yhteen ja mahdollisuuksien mukaan hyödynnettävä. Mikäli kerättyä kaasua ei voida hyödyntää, on se käsiteltävä polttamalla, jos kaatopaikan biokaasuntuotanto on vähäistä ja taloudellisesti kannattamatonta, voidaan biokaasu käsitellä biologisesti eli hapettamalla syntynyt metaani hiilidioksidiksi. Biokaasun talteenotolla on monenlaisia tarkoituksia. Sillä estetään kasvihuoneilmiötä, vähennetään kaatopaikan hajuhaittoja ja kaatopaikkapalon riskiä sekä kaatopaikan pintakasvillisuudelle aiheuttavia haittoja. [4.] 2.3 Kaatopaikan perustilaselvitys, jälkihoitovaiheen valvonta ja tarkkailu Perustilaselvitys on tehtävä ennen kaatopaikkatoiminnan aloittamista tai jälkihoitovaiheen tarkkailun aloittamista. Ennen kaatopaikan sulkemista on tehtävä perustilaselvitys kaatopaikkakaasun muodostumisesta ja alueen pinta- ja pohjavesien korkeudesta sekä tilasta. Myöhemmin tehtävien tarkkailujen tuloksia voidaan verrata perustilaselvityksen antamiin tuloksiin. Valtioneuvoston päätöksen (861/1997) mukaan kaatopaikan jälkihoitovaiheessa täytyy valvoa seuraavia asioita: jätetäyttöä, pohja- ja pintavesiä, kaatopaikkakaasua ja kaatopaikkavesiä. Kaatopaikalla seurattavien vesien ja kaasun tarkkailuun on laadittava tarkkailuohjelma. Vuosittain on myös laadittava kaatopaikan valvonnasta ja tarkkailusta raportti, jossa kerätään yhteen vuoden aikana tehdyt tarkastukset ja selvitykset. Raportista täytyy näkyä myös vastaanotetut jätteet jätelajeittain. [4.]\n14 6 3 KAATOPAIKAN TARKKAILU JA SEURANTA 3.1 Jätetäyttö Jätetäytön tarkkailua varten tarvitaan seuraavia tietoja: pinta-ala, tilavuus, koostumus ja painuminen. Jätetäytön sisältä tarvitaan sisäiset ominaisuudet, kuten lämpötila ja pohjaveden korkeus. Täytyy löytyä myös tiedot jätetäytön sijoittamismenetelmästä, käytetyistä täyttöalueista ja laskelma jätetäytön jäljellä olevasta tilavuudesta. Jätetäyttöä ja sen painumista on tarkkailtava täyttämisen ja jälkihoitovaiheen aikana. 3.2 Pohja- ja pintavedet Pohjavesiä on tarkkailtava kaatopaikan alapuolelta vähintään kahdesta eri näytteenottokohdasta ja kaatopaikan yläpuolella vähintään yhdestä näytteenottokohdasta. Mikäli kaatopaikan vaikutusalueella on talouskaivo, myös sen veden laatua on tarkkailtava. Kaatopaikan pohjaja sisäisen veden korkeutta seurataan puolivuosittain. Pintaveden laatua ja määrää on tarkkailtava vähintään kahdesta eri näytteenottokohdasta. Mittaukset on tehtävä kaatopaikan käyttövaiheessa neljännesvuosittain ja jälkihoitovaiheessa puolivuosittain. 3.3 Kaatopaikkakaasu Kaatopaikkakaasun kertymistä ja purkautumista on seurattava erityisesti kaatopaikalla, jonne on sijoitettu helposti hajoavaa orgaanista ainesta sisältävää ja runsaasti kaasua tuottavaa jätettä. Seuranta on toteutettava siten, että kaasun muodostuksesta saadaan luotettavat tiedot kaatopaikan kaikilla osilla. Kaatopaikkakaasun määrä, paine ja kaatopaikkakaasun ainesosien metaani- ( CH 4 ), hiilidioksidi- ( CO 2 ) ja happi- ( 2 ) O pitoisuudet on selvitettävä käyttövaiheessa kuukausittain ja jälkihoitovaiheessa puolivuosittain. Jos osoitetaan, että pitempi mittausväli antaa riittävän luotettavat tiedot, niin mittauskertoja on mahdollista vähentää. Kaatopaikkakaasujen selvittämisperiaatteet määrätään tarvittaessa kaatopaikalle sijoitetun jätteen mukaan. Kaatopaikkakaasun talteenottojärjestelmän kunto on tarkastettava säännöllisesti.\n15 7 3.4 Kaatopaikkavedet Kaatopaikan ulkopuolelle johdettavien vesien laatua ja määrää on seurattava jokaisesta eri poisjohtokohdasta. Kaatopaikkavesien puhdistuksen tehokkuutta ja vesien aiheuttamaa kuormittamista on pystyttävä seuraamaan. Kaatopaikkaveden määrää ja sähkönjohtavuutta on seurattava viikoittaisin mittauksin. Jälkihoitovaiheessa riittää puolivuosittainen seuraaminen. [4.]\n16 8 4 ORGAANISEN AINEEN HAJOAMINEN KAATOPAIKALLA 4.1 Orgaanisen aineen hajoamisprosessit Jätteen orgaaninen aines hajoaa joko anaerobisen tai aerobisen biologisten ja kemiallisten prosessien kautta. Kaatopaikalla syntyvien kaasumaisten päästöjen laatu ja haitallisuus riippuvat orgaanisen aineen hajoamistavasta. Jätteen orgaanisen aineen aerobinen hajoaminen vaatii runsaasti happea. Aerobisen hajoamisen seurauksena syntyy hiilidioksidia ja vettä, jotka ovat melko haitattomia yhdisteitä. Orgaanisen aineen hajoamisessa anaerobisesti muodostuu haitallista metaania ja hiilidioksidia sisältävää biokaasua. Anaerobista hajoamista tapahtuu myös merien pohjassa ja suoalueilla. [5.] 4.2 Aerobinen hajoamisprosessi Aerobista hajoamista tapahtuu, kun orgaanista ainetta ja runsaasti happea on saatavilla. Tämä hajoamisprosessin muoto on yleisin luonnossa tapahtuva orgaaniselle aineelle. Erilaisten bakteerien avulla tapahtuvaa orgaanisen aineen hajoamista tapahtuu lähinnä jätepenkoissa, jotka ovat pieniä, heikosti tiivistettyjä, kokoonsa nähden korkeita ja pohjaveden pinta on jätetäytön alapuolella. Aerobisesta hajoamisesta voidaan käyttää myös nimitystä kompostointi. Kompostointi edellyttää että olosuhteet ovat suotuisat bakteeritoiminnan kannalta. Käytännössä kosteus, ravinteiden määrä ja hapen saanti täytyy olla tasapainossa. Liian kosteana oleva orgaaninen aines alkaa mädäntyä. Aerobinen hajoaminen on eksoterminen reaktio, eli reaktiossa muodostuu runsaasti lämpöä. Orgaanisesta aineesta muodostuu aerobisen hajoamisen seurauksena kompostia eli humusta, vettä, hiilidioksidia ja tiettyjä kaasuyhdisteitä. 4.3 Anaerobinen hajoamisprosessi Anaerobisen prosessin seurauksena tapahtuvaa jätteen hajoamista ilmenee suurilla (jätemäärät yli tonnia) hyvin tiivistetyillä, peitetyillä ja kokoonsa nähden matalilla jätepenkoilla, joissa pohjaveden pinta on korkealla jätetäytössä. Jätetäytön syvyys vaikuttaa hajoamisprosessiin siten, että pintakerroksissa aerobinen hajoaminen ulottuu kahden metrin syvyy-\n17 9 teen. Hajoamisprosessin metaanin tuottoon vaikuttaa myös täyttöalueen ikä. Metaanin tuotto on voimakkainta 5 10 vuotta vanhoilla täyttöalueilla ja alhaisinta yli 20 vuotta vanhoilla alueilla. Vuodenaikojen vaihtelulla ei ole merkitystä kaatopaikkakaasun koostumukseen. [6.] Orgaanisen aineen anaerobisen hajoamisprosessin päävaiheet 1. Hydrolyysistä puhuttaessa orgaanisen aineen yhdisteet pilkkoutuvat hiilihydraateiksi, proteiineiksi ja muiksi pienemmiksi yhdisteiksi. Bakteeritoiminnan seurauksena tapahtuvaa orgaanisen aineen hajoamisvaihetta voidaan kutsua pilkkoutumisvaiheeksi. 2. Happokäymisvaihe tarkoittaa sitä, kun asetogeeniset bakteerit tuottavat pilkkoutumisvaiheen tuotteista rasvahappoja, etikkahappoja, alkoholeja, hiilidioksidia, vetyä ja asetaattia. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuneet yksinkertaiset yhdisteet toimivat happokäymisvaiheen bakteerien energianlähteenä. 3. Metanogeneesi on metaanikäymisvaihe, jossa metanogeeniset bakteerit käyttävät ensimmäisen ja toisen vaiheen tuotteita ravinnokseen tuottaakseen biokaasua, joka sisältää suurimmaksi osaksi metaania ja hiilidioksidia. [5.]\n18 10 5 BIOKAASUN MÄÄRÄÄN VAIKUTTAVAT TEKIJÄT 5.1 Kosteus Anaerobisessa hajoamisprosessin toimivuuden kannalta merkittävässä asemassa on jätteen kosteus. Kosteudella on myös suuri merkitys kaatopaikkakaasun tuottoon. Tuotanto lisääntyy eksponentiaalisesti 25 ja 60 painoprosentin välillä. Anaerobinen hajoaminen kuluttaa 170 litraa vettä tuhatta jätekiloa kohti, kun puhutaan nopeasta hajoamisesta ja 380 litraa vettä hitaassa hajoamisessa. Kaatopaikkajätteessä oleva orgaaninen aines voidaan jakaa kolmeen luokkaan, nopeasti biohajoaviin (kolmesta kuukaudesta viiteen vuoteen), hitaasti biohajoaviin (jopa yli 50 vuotta) ja biohajoamattomiin. Matti Ettalan vuonna 1998 tekemän tutkimuksen mukaan suomalaisten kaatopaikkojen jätteen kosteus vaihteli 21 ja 31 %:n välillä. Tutkimusten mukaan optimaalinen kosteuspitoisuus on %. Kriittinen raja kulkee 20 %:n kosteuspitoisuudessa yhdyskuntajätteen kohdalla. Jätepenkereen kosteutta voidaan hallita rakentamalla vedenjakoputkisto kaasunkeräyskerroksen alapuolelle. [5.] [8.] 5.2 Jätteen koostumus Jätteen koostumus vaikuttaa merkittävästi kaatopaikan hajoamisprosessiin ja hajoamisnopeuteen sekä näin ollen myös kaatopaikkakaasun määrään. Syntyvän kaasun metaanipitoisuuden määrään vaikuttaa jätteen hiilipitoisuuden ja hiiliyhdisteiden keskimääräinen hapetusluku. Jätteen tiivistämisellä ja peittämisellä on myös vaikutusta. Tiivistämällä jätemassa saadaan kosteus laajemmalle alalle ja näin ollen mikrobiologiselle toiminnalle suurempi pinta-ala kuin tiivistämättömissä jätekasoissa. Anaerobisen prosessin seurauksena tapahtuvaa orgaanisen aineen hajoamista voidaan kuvata seuraavanlaisen reaktioyhtälön 1 avulla. Edellytyksenä on, että hajoaminen on täydellistä. [5.] 4a b 2c 3d Ca H boc N d + H 2O => 4 4a b 2c 3d 4a b + 2c + 3d CH 4 + CO dnh 3 (1)\n19 11 Taulukossa 1 on esitetty keskimääräinen kaatopaikkajätteen koostumus ja prosenttiosuudet kokonaismäärästä. Jätteet on myös jaettu niiden orgaanisen aineen hajoavuuden mukaan. Taulukko 1. Kaatopaikkajätteen koostumus ja biohajoavuus  Jätelaji Biojäte & pehmopaperi % Nopeasti biohajoavat 22 X Hitaasti biohajoavat Biohajoamattomat oikea kaatopaikkajäte 20 X Muovi 10 X Tekstiilit 9 X Keräyspaperi 6 X Keräyspahvi ja 6 X kartonki Vaipat ja kuukautissiteet 6 X Metalli 5 X SER 5 X Muu energia 4 X Lasi 3 X Puu 2 X Risut ja haravointijäte 2 X Ongelmajätteet 1 X Taulukon termit Oikea kaatopaikkajäte = PVC-muovit, alumiinia sisältävät pakkaukset, hehkulamput, posliini ja pakkauksissa oleva ruoka. SER = Sähkö- ja elektroniikkaromu Muu energia = hitaasti biohajoavat muovit ja paperit Laskelmien avulla voidaan määrittää, kuinka paljon 100 kg normaalikosteudessa olevaa yhdyskuntajätettä tuottaa biokaasua. Tarkastellaan nopeasti biohajoavan jätteen ja hitaasti biohajoavan jätteen vaikutusta kaasun tuottoon. Nopeasti biohajoavan jätteen (massaosuus 100 kg:sta on 44,8 kg) kemiallinen kaava on C H111O N. Hitaasti biohajoavan jätteen (massa-\n20 12 osuus on 7,3 kg) kemiallinen kaava on alku ja lopputilanne. C 9 20H 29 0 N. Kaavoissa 2 ja 3 on molekyylisuhteiden Nopeasti biohajoavat jätteet C + 16 CO + NH (2) 68H111O50 N H 2O => 35CH Hitaasti biohajoavat jätteet C + 9 CO + NH (3) 20H 29O9 N H 2O => 11CH Voidaan todeta, että 100 kg normaalikosteudessa olevaa nopeasti biohajoavaa yhdyskuntajätettä tuottaa täydellisessä hajoamisessa biokaasua 46,6 m³. Kaatopaikalla hajoaminen ei ole koskaan täydellistä. Näin ollen on arvioitu, että anaerobisen hajoamisen seurauksena syntyy kokonaisuudessaan m³ kaatopaikkakaasua jätetonnia kohti. [6.] [ 9.] 5.3 Happi Happi aiheuttaa anaerobisen toiminnan häiriintymisen jätetäytössä. Hapen vuoksi anaerobinen hajoaminen muuttuu aerobiseksi hajoamiseksi ja kaatopaikalta saatavan kaasun koostumus muuttuu. Hapen kulkeutuminen jätetäyttöön estetään parhaiten kaatopaikan pinnan säännöllisellä tiivistämisellä. Matti Ettalan vuonna 1996 tekemä tutkimus jätetäytön sisäisistä olosuhteista suomalaisilla kaatopaikoilla osoittaa, että kaatopaikkakaasun metaanipitoisuudet voivat olla jopa 50 %, vaikka redox-potentiaalin arvot samoista havaintoputkista mitattuna ovat liikkuneet mv:n välillä. Redox-potentiaali tarkoittaa hapetus-pelkistys - potentiaalia eli sähköjännitettä platina- ja vetyelektrodin välillä. Laskee happipitoisuuden laskiessa. Anaerobisten mikroympäristöjen esiintyminen aerobisissa olosuhteissa voi olla pääsyy metaania tuottavien bakteerien selviytymiseen aerobisessa ympäristössä. [5.] [6.]\n21 Ravinteet ja sulfaatti Orgaanisen aineksen ja muiden ravinteiden suhde on tärkeä anaerobisen hajoamisprosessin kannalta. Metaanin muodostumisen kannalta optimaalinen hiili-typpisuhde on noin 30:1 ja typpi fosforisuhde 7:1. Orgaaninen aines tarvitsee hajoamiseen oikeassa suhteessa typpeä ja fosforia sekä hivenaineita (Rauta, nikkeli, magnesium, kalsium, barium, koboltti ja sulfaatti). Jätteen epätasaisuus voi johtaa ravinteettomiin mikroympäristöihin. Jätteen epätasaisuus voi johtaa ravinteettomiin mikroympäristöihin. Kotitalousjätteet sisältävät yleensä tarvittavan määrän edellä mainittuja ravinteita. Makroympäristöissä ravinteiden riittämättömyys ei ole hajoamisprosessin rajoittava tekijä. Metaanintuottoa merkittävästi pienentävä tekijä on sulfaatin esiintyminen. Sulfaatti kilpailee metaanibakteereiden kanssa substraateista eli entsyymiin sitoutuvista aineista. Sulfaatti ja metaanibakteeri kuluttavat runsaasti vetyä ja etikkahappoa. [8, s. 21, 9, s.10.] 5.5 Lämpötila ja happamuus Lämpötila vaikuttaa merkittävästi jätteen anaerobisen hajoamisprosessin nopeuteen. Bakteerit ovat herkkiä lämpötilan vaihteluille. Anaerobiseen hajoamiseen liittyy kaksi eri metaanibakteerilajia, jotka toimivat kumpikin hieman eri lämpötiloissa. Mesofiilisen (lämpötilaalue astetta) bakteerilajin optimilämpötila on astetta, ja termofiilisen (lämpötilaalue astetta) bakteerilajin optimilämpötila on noin astetta. Anaerobisessa hajoamistilassa olevien kaatopaikkojen keskimääräinen sisäinen lämpötila on 5 20 astetta. Lämpötilan nostaminen 20:stä 40 asteeseen voi nostaa metaanin tuottoa lähes satakertaiseksi. Suomen oloissa kaatopaikan lämpötilaan vaikuttaa jätepenkereen paksuus. [6.] [8.] Metaanibakteerin toiminnalle optimaalinen ph-alue on 6 8. Mikäli jokin tekijä häiritsee metaanibakteerien toimintaa, niiden vedyn ja etikkahapon muuntaminen hidastuu, mikä aiheuttaa vedyn paineen nousun ja ph:n laskun. Tämä johtaa metaanin tuotannon hidastumiseen tai loppumiseen. Rakennusjäte ja jätemaat tuovat jätetäyttöön puskurikapasiteettia. Tämä parantaa jätetäytön ph-arvon pysymistä optimialueella. [5.] [9.]\n22 Mikrobikanta Metaania tuottavat bakteerit ovat herkkiä olosuhdemuutoksille. Kuolleiden bakteerien tilalle tarvitaan runsaasti uutta bakteerikantaa. Mikrobikannan elvyttämiseen käytettäviä toimenpiteitä ovat jätteen kostuttaminen vedellä sekä jätevedenpuhdistamolietteen lisääminen. Nämä toimenpiteet nopeuttavat mikrobikannan elpymistä ja metaanin muodostumista. Toimenpiteillä metaanin muodostuminen saadaan alkamaan jo 2 3 kuukauden kuluessa, muutoin metaanin muodostuminen voi alkaa vasta 6 7 vuoden kuluessa. Jätevedenpuhdistamon liete sisältää metaania tuottavia bakteereita ja lisää metaanin tuottoa. Viimeisin ja parhain keino on lisätä jätteeseen mädätettyä lietettä, johon on lisätty kalsiumkarbonaattia, typpeä ja fosforia. [9, s. 11] Kaasun muodostumiseen vaikuttavat eniten jätteen koostumus ja kaatopaikalla vallitsevat olosuhteet. Jätteiden sisältämästä orgaanisesti hajoavasta hiilestä vain noin 25 % vapautuu biokaasuna. Jätetäytön kosteuden oikealla säätelyllä voidaan vaikuttaa syntyvän kaasun määrään. Jätetäyttöön voidaan tehdä reikiä ja asentaa kasteluputkia, joilla saadaan kosteutta jätetäytön eri kerroksiin. 5.7 Biokaasun muodostumisen vaiheet Kaatopaikan biokaasutuotannon kehittyminen voidaan jakaa viiteen eri vaiheeseen. Kuvassa 2 esitetään biokaasun muodostuminen eri ajankohtana.\n23 15 Kuva 2. Biokaasun muodostuminen [5.] I Vaihe = aerobinen vaihe Jätteen läjityksen jälkeen alkaa orgaanisen aineen hajoaminen aerobisesti. Aerobinen vaihe kestää niin kauan kuin happea on helposti saatavilla, eli jäte on peittämättä kaatopaikan pinnalla. [5.] II Vaihe Ensimmäinen anaerobinen vaihe, happokäyminen alkaa välittömästi aerobisen vaiheen jälkeen. Fermatiivisten ja asetogeenisten bakteerien toiminta johtaa nopeaan haihtuvien rasvahappojen, hiilidioksidin ja vedyn muodostumiseen. Suotovesi on tällöin hapanta ja voi sisältää korkeita pitoisuuksia rasvahappoja, kalsiumia, rautaa, raskasmetalleja ja ammoniakkia. Muodostuvan kaasun typpipitoisuus laskee hiilidioksidin ja vedyn muodostuksesta johtuen. Redox-potentiaalin pienentyessä sulfaatin korkea lähtöpitoisuus voi hitaasti laskea. Sulfaatin pelkistyessä muodostunut sulfidi voi saostaa rautaa, mangaania ja raskasmetalleja, jotka ovat tämän vaiheen alussa liuenneina. [5.] III Vaihe Anaerobisessa välivaiheessa alkaa metaanibakteerien kasvaminen. Siirtymävaihe, jolloin kaatopaikka siirtyy happokäymisvaiheesta metaanikäymisvaiheeseen. Muodostuvan kaasun metaanipitoisuus kasvaa ja samalla hiilidioksidin ja haihtuvien rasvahap-\n24 16 pojen pitoisuudet pienenevät. Sulfaatin pelkistyminen jatkuu. Rasvahappojen väheneminen johtaa ph:n ja alkaliteetin nousuun. Biokaasun tuotanto on suurimmillaan kolmannen vaiheen loppupuolella. [5.] IV Vaihe Stabiili metaanikäyminen. Kaatopaikka tuottaa metaania tasaisesti orgaanisen aineen hajotessa. Tämä vaihe voi kestää pisimmillään useiden vuosikymmenien ajan. Metaanivaiheessa kaasun metaanipitoisuudet ovat %. V Vaihe Biologisesti hajoavan orgaanisen jätteen pienentyessä metaanin tuotto vähenee. Kaasuun siirtyy ilmasta typpeä ilmakehästä, koska metaanin muodostuminen on vähäistä. Viidennessä vaiheessa jätetäytön yläosaan muodostuu aerobisia alueita. Viidennen eli jälkivaiheen aikana kaatopaikan biokaasuntuotanto loppuu vähitellen kokonaan. [5.] Kyseinen hajoamisketju käsittelee homogenisoitua jätemassaa. Puhuttaessa kaatopaikasta, jossa on laadun ja iän suhteen heterogeenista jätettä, hajoamisketju voi olla hyvinkin erilainen. Hajoamisketjun ensimmäinen vaihe kestää ainoastaan muutamia päiviä ja muiden vaiheiden kesto on kuukausia, vuosia ja vuosikymmeniä riippuen kaatopaikan olosuhteista, kuten jätteen laadusta ja kaatopaikkatekniikasta ja elottomista ympäristötekijöistä. [5.]\n25 17 6 BIOKAASUN VAIKUTUS KAATOPAIKAN YMPÄRISTÖÖN Hallitsemattomasti käsitelty kaasu aiheuttaa paikallisesti erilaisia ympäristöhaittoja kuten hajuhaittoja, kasvivaurioita sekä palo- ja räjähdysvaaran. Globaalisesti biokaasu vaikuttaa kasvihuoneilmiöön. Biokaasu sisältää metaania noin % ja hiilidioksidia %. 6.1 Kasvihuonevaikutus Kasvihuoneilmiö on planeettojen kaasukehien prosessi, jossa kaasukehän kaasut imevät itseensä ja säteilevät infrapunasäteilyä lämmittäen planeetan ilmakehää ja pintaa. Kasvihuoneilmiö näin ollen aiheuttaa alailmakehän lämpötilan nousua ja yläilmakehän lämpötilan laskua. Se aiheuttaa maapallon lämpötilan nousua, merien pintojen nousua, tulvat ja kuivuudet lisääntyvät ja keskimääräiset sademäärät kasvavat. Tunnetuimia kasvihuonekaasuja ovat: vesihöyry, joka aiheuttaa noin % hiilidioksidi ( CO 2 ), joka aiheuttaa 9-26 % metaani ( CH 4 ), joka aiheuttaa 4-9 % otsoni ( O 3 ), joka aiheuttaa 3-7 % kasvihuoneilmiöstä. Kasvihuonekaasut viipyvät ilmakehässä muutamista päivistä (vesihöyry) satoihin vuosiin (hiilidioksidi). 6.2 Hajuhaitat ja kaatopaikkapalot Kaatopaikan hajuhaitat aiheuttaa biokaasu. Biokaasu sisältää hajuja aiheuttavia rikki-, kloori-, ja fluoriyhdisteitä. Voimakkaasti purkautuva kaatopaikkakaasu voi aiheuttaa hajuhaittoja kilometrien etäisyydelle kaatopaikasta. [6, s. 18] Kaatopaikoilla tapahtuva tulipalo aiheuttaa merkittävän ympäristöhaitan. Palossa muodostuu haitallisia savukaasuja ja yhdisteitä. Kuopion yliopiston 1995 tekemän tutkimuksen mukaan\n26 18 kaatopaikoilla palaa keskimäärin 380 kertaa vuodessa. Kaatopaikoilla palanut jätemäärä oli keskimäärin tn. Kaatopaikkapaloista vapautuvat furaanit ja dioksiinit ovat supermyrkkyjä, jotka kertyvät ruoan ja hengitysilman kautta ihmisiin ja muodostavat ympäristöhaitan. Mikäli kaatopaikoilta purkautuu metaania, niin se lisää merkittävästi kaatopaikkapalojen vaaraa ja voi näin vaikeuttaa palojen sammuttamista. Rakennuksiin tai rakenteisiin kertyvä metaani aiheuttaa räjähdysvaaran. 6.3 Biokaasun käsittely kaatopaikoilla Kaasun käsittelyn keskeisiä tavoitteita on ehkäistä metaanin ja haisevien yhdisteiden purkautumista ympäristöön. Yhdisteet eivät saa aiheuttaa vaaraa ympäristölle ja terveydelle. Kaatopaikoilla muodostuvan biokaasun käsittelyyn on olemassa kaksi vaihtoehtoa. Käytössä olevat vaihtoehdot ovat joko passiivinen tai aktiivinen käsittely. Kaatopaikan koosta ja mitatusta kaasumäärästä sekä mahdollisuuksista hyödyntää talteen saatu biokaasu riippuu käytettävä käsittelyvaihtoehto. Aktiivinen käsittely sisältää imujärjestelmät, biokaasupumppaamon, putkistot, soihtupolton tai hyötykäytön. Passiivisella käsittelyllä tarkoitetaan biologisesti tapahtuvaa kaasun hapettumista kaatopaikan pintakerroksissa tai erillisissä biosuotimissa ennen ilmakehään pääsyä. Passiivisen käsittelyn edellytyksenä on toimintalämpötilan pysyminen yli 10 asteessa. Käsittelytavan valintaan vaikuttaa muodostuvan metaanin määrä, kaatopaikan sijainti ja toiminta sekä biokaasun hyödyntämisen mahdollisuudet. Passiivista käsittelyä käytetään esim. pienen paikkakunnan kaatopaikalla, joka on poistettu käytöstä tai tullaan poistamaan käytöstä ja kaasun hyödyntäminen ei ole taloudellisesti kannattavaa. Tällöin on viisainta rakentaa kaatopaikan pintaan sellainen kerros, joka biologisesti hapettaa metaanin ja estää muiden yhdisteiden pääsyn ilmakehään. Taulukon 2 mukaan biokaasun määrä ja metaanipitoisuus vaikuttavat käytettävän käsittelymenetelmän valintaan. Käytännössä pienillä kaatopaikoilla riittää biologinen käsittely. Suurilla kaatopaikoilla, joissa biokaasumäärä ylittää 50 m³ tunnissa hehtaarilta tai polttoaineteho on yli puoli megawattia, kannattaa biokaasu käyttää hyödyksi. [5.]\n27 19 Taulukko 2. Käsittelytavan valinta riippuu metaanipitoisuudesta ja biokaasun määrästä [5.] Kaatopaikan pinnasta mitattu biokaasun määrä ja metaanipitoisuus Biokaasumäärä < 10 m³/h ha, metaanipit. < 100 ppm Biokaasumäärä m³/h ha, metaanipit. > 100 ppm ja polttoaineteho < 0,5 MW havaittavissa olevia kasvivaurioita jätepenkereellä, hajuhaittoja ja räjähdysvaara ympäristössä Biokaasumäärä yli 50 m³/ha h tai polttoaineteho > 0,5 MW Biokaasun käsittelymenetelmä Biologinen käsittely Biologinen käsittely, soihtupoltto, kaasun kulkeutuminen rakenteisiin estettävä Hyötykäyttö tai soihtupoltto, kaasun kulkeutuminen rakenteisiin estettävä 6.4 Passiivinen käsittely Biokaasun passiivisen käsittelyn pääperiaate on, että jätepenkan pinnassa olevan maakerroksen tai biosuotimen mikro-organismit hapettavat metaanin ja haisevat kaasuyhdisteet. Näin estetään metaanin (moninkertaisesti hiilidioksidia vaarallisempi kasvihuonekaasu) ja hajuhaittoja synnyttävien rikkiyhdisteiden pääsy ilmakehään. Kaatopaikoille tehtyjen tutkimusten mukaan biokaasun sisältämä metaani hapettuu metanotrofisten bakteerilajien toiminnan seurauksena. Passiivisella käsittelyllä saadaan jokseenkin samanlainen lopputulos kuin aktiivisella käsittelyllä. Kustannukset jäävät huomattavasti pienemmiksi kuin passiivisella käsittelyllä, koska ei ole aktiivisen käsittelyn vaativia käyttö- ja kunnossapitokustannuksia. Mikrobiologisen toiminnan edellytyksenä on riittävä kosteus, lämpötila ja hapensaanti. Suomen ilmaston suuret lämpötilanvaihtelut kesän ja talven välillä on otettava huomioon suodinkerrosta rakennettaessa. Suurimpia ongelmia passiiviselle käsittelylle aiheuttavat kylmät talvet. Bakteerit tarvitsevat tietyn lämpötilan toimiakseen, lämpötilan laskiessa bakteerien toimintakyky heikkenee ja sitä kautta hapetuskyky laskee ja on vaarana, että metaania pääsee ilmakehään. Yksi vaihtoehto on rakentaa kaatopaikan pintaan biosuodinkerros kompostista (biojäte ja paperitehtailta, paperin valmistuksesta saatava puunkuori tai jätevesiliete ja puunkuori). [5.] [6.] Kuvassa 3 esitetään metaanin kulkeutuminen kaatopaikan eri kerroksien läpi ja pintakerroksessa tapahtuva hapettumisreaktio. Hapettumisreaktiossa syntyy hiilidioksidia, joka vapautuu ilmakehään.\n28 20 Kuva 3. Passiivisen käsittelyn periaate [4.] 6.5 Aktiivinen käsittely Aktiivisen keräysjärjestelmään kuuluvat biokaasun keräys- ja imukaivot, keräilyputket ja biokaasupumppaamo. Aktiivisen käsittelyn tarkoitus on kerätä imukaivojen tai salaojien avulla jätepenkasta muodostuva biokaasu talteen. Imukaivot soveltuvat vanhoille ja korkeille kaatopaikoille. Salaojat soveltuvat uusille ja matalille kaatopaikoille. Metaani voidaan hyödyntää energiantuotannossa tai polttaa hallitusti soihdussa. Soihtupoltossa täytyy ottaa huomioon lämpötila ja viipymäaika, koska epäpuhtauksia voi muuten päästä ilmakehään. Oikea polttolämpötila soihdussa on noin C ja viipymäaika 0,2 2 sekuntia. Kuvassa 4. esitetään Majasaaren jätekeskuksen biokaasupumppaamo ja soihtu, jossa biokaasua hallitusti poltetaan.\n29 21 Kuva 4. Soihtu ja biokaasupumppaamon kontti Majasaaresta Biokaasupumppaamon avulla tuotetaan jätetäytössä sijaitseviin kaasunkeräyskaivoihin alipaine. Alipaineen johdosta biokaasu virtaa keräyskaivojen kautta biokaasupumppaamolle ja sitä kautta joko soihtuun tai muuten hyödynnettäväksi. Biokaasupumppaamolla voidaan säädellä imutehoa kaatopaikan biokaasutuottokapasiteetin mukaan. Liian suurella imuteholla ilma voi ruveta kulkeutumaan pintakerroksen läpi jätetäyttöön, jolloin se voi haitata metaaninkäymisprosessia. Imutehot kannattaa säädättää alan asiantuntijalla tietyin väliajoin, vaikka vuosihuoltojen yhteydessä. Nykyään on myös saatavilla automaattisia imupaineensäätimiä. Biokaasupumppaamo järjestelmineen on esitetty kuvassa 5. Kuvassa oikealla puolella on nähtävissä jätetäytöstä tulevat imuputket, joita on käytössä tällä hetkellä 10 kpl. Takaseinällä on vedenerotussäiliö.\n30 22 Kuva 5. Biokaasupumppaamo Majasaaresta Kaasu johdetaan viettoviemärin tapaan rakennetulla putkistolla biokaasupumppaamolle. Pumppaamo ylläpitää kaasun keräämiseen tarvittavan alipaineen ja korottaa kaasun paineen soihtupolton tai kaasun hyödyntämisen edellyttämälle tasolle. Biokaasun talteenotto kannattaa aloittaa jo ennen kaatopaikan sulkemista, mikäli halutaan saada biokaasut mahdollisimman tehokkaasti talteen. Mikäli biokaasun imukaivot ja - järjestelmät rakennetaan jo kaatopaikan täyttövaiheessa, niin jätepenkassa syntyvästä kaatopaikkakaasusta saadaan talteen yli 70 %. Järjestelmän rakentaminen on kalliimpaa ja hankalampaa kaatopaikan sulkemisvaiheessa. [10.] Taulukossa 3 vertaillaan biokaasun talteenottojärjestelmien tehokkuutta kaatopaikan sulkemisen jälkeen. Järjestelmien tehokkuus vaihtelee aina 30 %:sta 55 %:iin. Tämäkin asia kannattaa ottaa huomioon, kun valitaan omaa järjestelmää.\n31 23 Taulukko 3. Biokaasun talteenottojärjestelmien tehokkuus kaatopaikan sulkemisen jälkeen [5.] Tehokkuus Talteenottojärjestelmä % Pystysuorat kaasukaivot, asennus sulkemisen jälkeen 39 Pystysuorat kaasukaivot, osastoittain pystytetyt 55 Horisontaalinen järjestelmä 45 Pintaan asennetut kaasusalaojaputket 30 Biokaasupumppaamon yhteyteen kannattaa sijoittaa vedenerotusjärjestelmä. Biokaasu sisältää vesihöyryä ja mikäli vesihöyry pääsee tiivistymään laitteistoihin, se voi aiheuttaa toimintahäiriöitä. Jatkokäsittelyä varten kannattaa myös rikki- ja klooriyhdisteet poistaa, sillä jos esim. kaasumoottoria käytetään biokaasulla niin kyseiset yhdisteet voivat aiheuttaa ennenaikaista moottorin kulumista ja korroosiota. Kuvassa 6 on esitetty pelkistetysti kaasunkeräykseen liittyvät laitteistot. [5.]\n32 24 Kuva 6 Biokaasupumppaamo oheislaitteineen [6.] Biokaasupumppaamo oheislaitteineen on merkittävä ja pitkäaikainen investointi. Biokaasupotentiaali kannattaa tutkia tarkoin erilaisten kaasumittauksien ja suunnitelmien avulla. Investointiin ei kannata lähteä, mikäli hyötykäyttömahdollisuudet ovat olemattomat ja sitä kautta kaasusta ei saada taloudellista hyötyä. Biokaasu rinnastetaan maakaasuun ja samat turvallisuusohjeet, -asetukset ja -määräykset ovat voimassa biokaasupumppaamossa ja -putkistoissa. Mikäli biokaasulaitoksen polttoaineteho ylittää 1,2 MW, on biokaasulaitoksella oltava käytönvalvoja, vaikka kaasu poltettaisiin soihdussa.\n33 25 7 BIOKAASUSTA SAATAVA ENERGIA 7.1 Energiasisältö Teoreettisesti yhdyskuntajätetonnista saadaan elinaikana m³ biokaasua. Jätepenkkatonnista saadaan Sarlin Hydron tekemien tutkimusten mukaan 5 10 m³ biokaasua vuodessa . Matti Ettalan laskeman arvion mukaan biokaasua syntyy jätetonnista 3 m³ vuodessa. (Jätepenkkatonni eli tuhat kiloa kaatopaikalle sijoitettua jätettä). Matti Ettalan laskelmissa on huomioitu kaatopaikan nuori-ikä, biojätteen erilliskeräys ja REF-kierrätyspolttoaineiden (erilliskerätystä energiajätteestä valmistettua polttoainetta, joka on materiaalikeräykseen kelpaamatonta) keräys. Biokaasun energiasisältö muodostuu metaanista. Biokaasusta muodostuu metaania noin %. Metaanin lämpöarvo on KJ/m³ eli 9,9 kwh / m³. Kuutio biokaasua sisältää energiaa 4 5 kwh. Parhaimmillaan kuutiometristä kaasua voidaan tuottaa sähköä noin 1,5 kwh ja lämpötehoa 2,5 kwh tai pelkästään lämpöä 4 kwh. Majasaaressa pumpatun biokaasun metaanipitoisuus oli vuonna % eli kuvassa 7 olevan kuvaajan mukaan kyseisen metaanin lämpöarvo on noin 4,6 kwh/m³.[5, s. 51, 7, s. 36] Kuva 7 esittää lämpöarvon muutoksen biokaasun metaanipitoisuuden funktiona.\n34 26 Kuva 7. Biokaasun lämpöarvo suhteessa metaanipitoisuuteen [5.] 7.2 Metaani Metaani on yksinkertaisin hiilivety. Se on puhtaana hajuton ilmaa kevyempi kaasu. Metaani syntyy eloperäisen aineen mädäntyessä hapettomissa olosuhteissa. Metaanin palamisreaktio tuottaa runsaasti lämpöenergiaa. Metaani on 23-kertaa vaarallisempi kasvihuonekaasu kuin hiilidioksidi. Metaani vaikuttaa osittain suoraan maapallon lämpösäteilyn pidättämiseen. Metaani vaikuttaa myös epäsuorasti reagoidessaan hydroksyyli-ioneiden kanssa alailmakehässä muodostaen otsonia ja yläilmakehässä muodostaen vesihöyryä. Metaanipäästöistä 70 % on ihmisen aikaansaamia.\n35 27 8 MAJASAAREN JÄTEKESKUS Majasaaren jätekeskus sijaitsee Kajaanin kaupungissa, noin 14 kilometriä Kajaanista lounaaseen Lahjoitusmaa nimisellä kylällä. Majasaaressa kaatopaikkatoiminta aloitettiin vuonna 1983, jolloin Kajaanin kaupunki aloitti jätteiden vastaanoton Majasaareen. Vuonna 2002 kaatopaikan toiminnat siirtyivät Kainuun jätehuollon kuntayhtymän hoidettavaksi. Majasaari on Kainuun ainoa loppusijoittavien jätteiden kaatopaikka ja se täyttää nykypäivän tiukat kaatopaikkamääräykset. Majasaaressa on seuraavanlaisia toimintoja: Yhdyskuntajätteen ja lajittelemattoman rakennusjätteen loppusijoitus Ongelma- ja erityisjätteiden vastaanotto Jätteen pienerien vastaanotto Pilaantuneiden ja öljyisten maiden käsittely aumakompostoinnilla Biojätteen käsittely aumakompostoinnilla. Alueen vedet käsitellään uutta tekniikkaa hyväksikäyttäen. Majasaaren kokonaispinta-ala on 100 ha, josta vuoden 2008 alussa on käytössä 14 ha. Kuvassa 8 nähdään Majasaaren jätekeskuksen jätetäyttöjä, joista 4,7 hehtaarin alue on vanhin ja sinne on myös rakennettu imuputkistot (kuvassa mustat viivat). 4 hehtaarin jätetäyttö suljettiin Alue on vielä ilman kaasunkeräysputkistoja. Tällä hetkellä kaasut tulevat pelkästään vanhimmalta kasalta biokaasupumppaamolle, jossa se hyödynnetään osittain lämmitykseen ja osittain poltetaan soihdussa. Nykyiselle jätetäyttöalueelle pitäisi rakentaa jo nyt vaakakeräysputkistot, jotta hapettomassa tilassa syntynyt kaasu saataisiin talteen mahdollisimman tarkasti.\n36 Kuva 8. Majasaaren jätekeskuksen kartta [12.] 28\n37 29 9 MAJASAAREN JÄTEPENKAN JÄTEMÄÄRÄT Majasaaren jätekeskuksella on tällä hetkellä kolme eri jätepenkkaa. Vanhimmasta kasasta on otettu talteen biokaasua neljä vuotta. Vanhimman kasan jätemäärät on osittain arvioitava ja osittain tilastojen perusteella laskettava. Viimeksi suljetun penkan jätemäärät voidaan arvioida tilastojen mukaan. Uusin kasa otettiin käyttöön marraskuussa Kuva 9 havainnollistaa Majasaaren jätekeskukseen vuosittain tuotujen kaikkien kaatopaikalle sijoitettavien jätteiden määrää. Vuosina Majasaaren jätekeskukseen on vastaanotettu 403,7 tuhatta tonnia jätettä. Jätteiden määrä Majasaaressa tulee kasvamaan, koska Majasaari toimii Kainuun ainoana kaatopaikkajätteiden sijoituspaikkana. Jätemäärät tonnia / vuosi Tonnia Vuosi Kuva 9. Majasaaren jätekeskukseen vastaanotettu jäte vuosina\n38 30 10 MAJASAAREN BIOKAASUN TUOTANTO 10.1 Majasaaren biokaasulaitos Taulukon 4 mukaan biokaasulaitos tuotti biokaasua vuonna 2007 keskimäärin 61 m³/h. Keskimääräinen polttoaineteho oli 320 kw. Laitokselta pumpattiin biokaasua 0,53 milj. m³, tuotettiin polttoaine-energiaa 2780 MWh. Keskimääräinen metaanipitoisuus oli 49 %. Näiden tunnuslukujen perusteella voidaan laskea esim. Majasaaren biokaasukuutiosta saatava energiamäärä. [13.] Taulukko 4. Majasaaren biokaasulaitoksen tiedot vuodelta 2007  Suure Yksikkö Lukuarvo Kaasumäärä (pumpattu) Milj. m³ 0,53 Polttoaineteho (keskimääräinen) kw 320 Virtaama (keskimääräinen) m³ / h 61 Polttoaine-energia MWh 2780 Metaanipitoisuus % 49 (ka) Hiilidioksidipitoisuus % 32 (Ka) Happipitoisuus (ka) % 0, Hyötykäytetty biokaasun määrä Lämmityksessä hyödynnetty kaasun määrä vuonna 2006 perustuu Sarlin Oy:n tekemään raporttiin biokaasulaitoksen käytöstä. Näiden tietojen mukaan hyötykäytetty biokaasun määrä oli m³. Biokaasulla lämmitettäviä kohteita olivat vastaanottorakennus, öljyisille maille tarkoitettu kenttä ja biojätekenttä. Vuonna 2006 pumpattiin kokonaisuudessaan m³ biokaasua. Biokaasun polttoaine-energia oli 2966 MWh. Soihdussa poltettiin noin m³ kaasua. Hyötykäytön määrää voidaan lisätä nykyisestä, mikäli löydetään sopiva hyödyntämisvaihtoehto. [13.]\n39 Vuosittaisen biokaasupotentiaalin arvioiminen Majasaaren jätekeskukseen on vastaanotettu jätettä vuosina noin tonnia. Biokaasua muodostuu keskimäärin 20 vuoden ajan ja näin ollen jätteiden kokonaismäärästä täytyy vähentää neljän ensimmäisen vuoden jätemäärät. Tällöin Majasaaren biokaasupotentiaali voidaan laskea arvolla ( t 59700t) tonnilla. Seuraavassa arvioidaan Majasaaren biokaasupotentiaalia tulevaisuudessa Arvioiden mukaan jätetonnista saadaan 3-10 m³ biokaasua vuodessa. Arvioissa on käytetty Matti Ettalan (3 m³ biokaasua / jätetonni) ja Sarlin Oy:n (5-10 m³ biokaasua / jätetonni) tekemien laskelmien arvoja, suhteutettuna Majasaareen tulevien jätteiden laatuun. Lasketaan biokaasuntuotto kaikilla kolmella arvolla. Saadusta kaasumäärästä vähennetään jo pumpattu biokaasu, jolloin saadaan todellisempi arvo biokaasun kokonaismäärästä. Lasketaan vuodessa muodostuvan kaasun määrä. Käytetään vuoden 2006 Sarlin Oy:n tekemän raportin lukuja. Hyötykäytetty kaasumäärä m³ Kuvassa 10 on oletettu biokaasua syntyvän 3 m³ yhdestä tonnista kaatopaikkajätettä. Kokonaismääräksi saadaan m³, ja kun siitä vähennetään vuonna 2006 pumpattu ja hyötykäytetty kaasumäärä niin saadaan mahdollinen lisätuotantokapasiteetti. Kaatopaikkakaasun potentiaalia arvioidessa on hyvä ottaa huomioon vanhimman kasan pintarakenteiden rakentaminen, joka aiheuttaa häiriöitä biokaasun tuottoon. Biokaasun tuottoon vaikuttavat myös biojätteen erilliskeräys, joka alkoi vuonna 1996.\n40 32 Biokaasua 3 m³ / jätetonni / vuosi 100 % 90 % 80 % 70 % 60 % 50 % 40 % 30 % 20 % 10 % 0 % 0,29 0,10 0,63 milj. m³ lisätuotantokapasiteetti hyötykäytetty kaasumäärä pumpattu kaasumäärä Kuva 10. Jätetonnista muodostuu 3 m³ biokaasua vuodessa Kuvassa 11 on tehty samat tutkimukset ja havainnot kuin kuvassa 10, mutta biokaasua oletetaan syntyvän 5 m³ jätetonnista vuodessa. 5m³/ jätetonni/vuosi * jätetonnia/vuosi = m³ / vuosi 100 % 90 % 80 % Biokaasua 5 m³ / jätetonni / vuosi 70 % 60 % 50 % 40 % 30 % 20 % 10 % 0 % 0,97 0,10 0,63 milj. m³ lisätuotantokapasiteetti hyötykäytetty kaasumäärä pumpattu kaasumäärä Kuva 11. Jätetonnista muodostuu 5 m³ biokaasua vuodessa.\n41 33 Kuvassa 12 oletetaan biokaasua syntyvän 10 m³ jätetonnista vuodessa. 10 m³ biokaasua / jätetonni / vuosi * jätetonnia = m³ / vuosi Biokaasua 10 m³ / jätetonni / vuosi 100 % 90 % 80 % 70 % 60 % 50 % 40 % 30 % 20 % 10 % 0 % 2,68 0,10 0,63 milj. m³ lisätuotantokapasiteetti hyötykäytetty kaasumäärä pumpattu kaasumäärä Kuva 12. Jätetonnista muodostuu 10 m³ biokaasua vuodessa. Kuvista 10, 11, ja 12 voidaan todeta seuraavaa. Hyödyntämiseen käytetty biokaasumäärä on erittäin alhainen, eli suuri osa pumpatusta kaasusta menee soihtupolttoon. Tällä hetkellä lämmitykseen käytettävän biokaasun määrä on noin m³ vuodessa. Tutkimusten ja laskujen mukaan biokaasua voitaisiin käyttää hyödyksi ainakin m³ vuodessa. Biokaasun nykyistä tuottoa voitaisiin lisätä asentamalla uusia kaivoja vanhalle ja uudelle täyttöalueelle. Tämä edellyttää myös vanhojen täyttöalueiden pintarakenteiden rakentamista Lasketaan Majasaaren biokaasupotentiaali 20 vuodessa. Oletetaan, että vuodessa saadaan kuutiota biokaasua (kaasuntuotto 3 m³/ jätetonni) m³/a * 20 a = m³ Kokonaismäärästä vähennetään neljän vuoden aikana pumpatut biokaasut ( kuutiota). Oletetaan, että vuodessa on pumpattu kuutiota. 4 a * m³/a = m³ m³ m³ = m³\nBIOKAASUN MUODOSTUMINEN JA SEN HALLITTU KÄSITTELY KAATOPAIKOILLA. Petri Väisänen Jarkko Salmenoja\n1 BIOKAASUN MUODOSTUMINEN JA SEN HALLITTU KÄSITTELY KAATOPAIKOILLA Petri Väisänen Jarkko Salmenoja Kaatopaikkakaasun hallittu käsittely 1 SISÄLLYSLUETTELO 1 BIOKAASUN MUODOSTUMINEN KAATOPAIKOILLA...2 1.1\nKAATOPAIKKAKAASUJEN KÄSITTELYN KEHITTÄMINEN KORVENMÄEN KAATOPAIKALLA\nLAPPEENRANNAN TEKNILLINEN YLIOPISTO Teknillinen tiedekunta Ympäristötekniikan koulutusohjelma Tiina Pekonen KAATOPAIKKAKAASUJEN KÄSITTELYN KEHITTÄMINEN KORVENMÄEN KAATOPAIKALLA Työn tarkastajat: Professori,\nLiite 14. Juha Kovalainen. Kaatopaikkakaasun hyödyntäminen sähkö- ja lämpöenergiaksi kaasumoottorilla\nLiite 14 Juha Kovalainen Kaatopaikkakaasun hyödyntäminen sähkö- ja lämpöenergiaksi kaasumoottorilla Insinöörityö Kajaanin ammattikorkeakoulu Tekniikan ja liikenteen ala Kone ja tuotantotekniikka Kevät\nSISÄLLYS. N:o 857. Laki. väestötietolain muuttamisesta. Annettu Helsingissä 5 päivänä syyskuuta 1997\nSUOMEN SÄÄDÖSKOKOELMA 1997 Julkaistu Helsingissä 11 päivänä syyskuuta 1997 N:o 857 862 SISÄLLYS N:o Sivu 857 Laki väestötietolain muuttamisesta... 3199 858 Laki kuolemansyyn selvittämisestä annetun lain


Tämä artikkeli käsittelee Aldous Huxleyn romaania. Siihen perustuvassa Martti Vuorenjuuren kuunnelmasta sekä Kuolemanlaakson samannimisestä albumista on eri artikkelit.\nUljas uusi maailma (engl. Brave New World) on Aldous Huxleyn vuonna 1932 julkaistu tieteisromaani. Se on George Orwellin romaanin Vuonna 1984 ohella yksi 1900-luvun merkittävimmistä tulevaisuusfiktioista.\nToisen suomenkielisen painoksen kansi, Keltainen kirjasto 40, Tammi 1962.\nKirjailija Aldous Huxley\nSuomentaja I. H. Orras. Shakespeare-lainaukset Paavo Cajanderin ja Yrjö Jylhän mukaan\nHuxleyn teos on tulevaisuuteen sijoittuva dystopia. Hänen maailmansa on totalitaristinen yhtenäisvaltio, jossa ihmisen tuotteistaminen on viety loogiseen loppuunsa saakka. Lapset syntyvät tuotantolaitoksissa, joissa soveliaimpia yksilöitä tuotetaan useita kappaleita tarkoin valvotuissa olosuhteissa. Ihmisten kohtalo on ennalta määrätty sen mukaan, mihin tuotantosarjaan (yhteiskuntaluokkaan) hän sattuu kuulumaan; tuotteistetut ihmiset jaetaan kreikan aakkosten mukaan alfoihin, beetoihin, gammoihin, deltoihin ja epsiloneihin. Kulttuuri on täysin latistettu; taide ja korkeakulttuuri on hävitetty ja historia muistomerkkeineen pyyhitty pois ihmisten mielistä.\nSiinä, missä Orwellin dystopia viittaa suoraan uhkaan ja totalitaristiseen ideologiaan vallankumouksen kautta (Neuvostoliitto, natsi-Saksa), Huxleyn dystopiassa uhka on epäsuora ja viittaa totalitarismiin konsumerismin ja monopolikapitalismin kautta. Uljas uusi maailma on muutenkin hyvin erilainen. Sivistyneet ihmiset hukuttautuvat keinotekoisiin nautintoihin ja vapaaseen seksiin haluten aina vain lisää.\nKoska ihmisten valmistaminen on tuotteistettu, perheen käsitys on hävitetty ja perhekäsitteistä (isä, äiti, veli, sisko) on tullut kirosanoja. Uskontoa ei enää ole perinteisessä muodossa. Ihmisille esikuvaksi on noussut Henry Ford, jota he palvovat. ”Ford” on myös korvannut ”jumalan” (engl. lord) voimasanana. Kristinuskon risti on korvattu Fordin T-mallin mukaan T-merkillä. Ajanlasku on uudistettu ja sen alkukohdaksi on valittu ensimmäisen T-Fordin valmistumisvuosi 1908. Kirjan tapahtumien ajankohta on 632 JF (Jälkeen Fordin).\nKirjan ironinen nimi on lainaus Shakespearen näytelmästä Myrsky. Teos alkaakin lainauksella: Ihme, kumma! Kuink’ ihania olennoita täällä nyt näenkään! Kuink’ ihminen on kaunis! Ah, uljas uusi maailma, joss’ ompi tuollaista kansaa!\nTarkennus: Tiivistettävä, koko juonta ei ole tarkoitus kertoa\nKirja alkaa hedelmöityslaitoksessa, jossa lukuisille nuorille oppilaille kerrotaan kuinka ihmisiä luodaan. Kesken oppitunnin paikalle ilmaantuu Mustafa Mond, joka on yksi kahdestatoista maailmanjohtajasta. Mond selittää lapsille kuinka aikaisemmassa ”tyytymättömien maailmassa” ihmiset syntyivät luonnollisesti ja kuinka yhdeksänvuotisen sodan ja yhteiskunnallisten muutosten johdosta päädyttiin nykyiseen maailmaan.\nSen jälkeen siirrytään kirjan päähahmoon Bernard Marxiin, joka työskentelee hedelmöityslaitoksessa. Bernard on katkera, koska on biologisen onnettomuuden takia normaalia alfa+-ihmistä lyhyempi. Tämän ja hänen epätavallisten yhteiskunnallisten mielipiteiden vuoksi hän on hylkiö. Bernard keskustelee usein ystävänsä Helmoltz Wattsin kanssa, joka tuntee itsensä hylkiöksi, koska hän haluaa luoda monimutkaista taidetta yhteiskunnassa, jossa hänen taitonsa sopivat vain propagandan luomiseen. Bernardin pomo uhkailee häntä karkotuksella Islantiin hänen kerettiläisten mielipiteidensä vuoksi.\nBernard lähtee matkalle Lenina-nimisen naisen kanssa New Mexicoon ”villien” reservaatille, missä he tapaavat Lindan ja Johnin. Linda saapui aikoinaan samalle reservaatille Bernardin Pomon kanssa ja onnettomuuden vuoksi jäi jumiin reservaatille. Koska hänellä ei ollut mahdollisuutta ehkäisylääkkeisiin hän synnytti Johnin. Bernard tajuaa että hän voi pelastua Islannilta jos hän tuo Johnin ja Lindan yhteiskunnan pariin.\nPalattuaan Eurooppaan Bernardin pomo aikoo julkisesti karkottaa hänet kun John saapuu huoneeseen ja kutsuu häntä isäksi. Koska yhteiskunnan silmissä biologinen lisääntyminen on epämoraalista, Bernardin pomo eroaa seuraavan päivänä. Johnista tulee välittömästi kuuluisa ja hänet kutsutaan moniin juhliin ja julkisiin tilaisuuksiin ja Bernardin käsketään esitellä hänelle yhteiskunnan toimintaa.\nKun Bernard eräänä iltana lupaa monille ihmisille että he tapaavat Johnin ja John kieltäytyy menettää Bernard maineensa ja kaiken kunnioituksen Johnin kuuluisuuden vuoksi saaneilta ystäviltään. Bernard palaa Helmholtzin luokse, jolle hän esittelee Johnin.\nMyöhemmin Lenina yrittää vietellä Johnia, mistä tämä suuttuu ja pakottaa Leninan pakenemaan kylpyhuoneeseen. Kesken kaiken Johnille ilmoitetaan Lindan kuolemasta jonka seurauksena hän poistuu paikalta äkkiä. John tapaa Lindan, joka makaa kuolinkeskuksessa ja kuolee äkkiä. Myöhemmin John ja Helmholtz alkavat heittää Delta-ihmisille jaettuja huumeannoksia pois ja heidät ja Bernard pidätetään.\nBernard, Helmholtz ja John viedään Mustafa Mondin luokse, joka selittää heille miten yhteiskunnan on täytynyt vaihtaa taiteet ja tieteellinen kehitys yleiseen onnellisuuteen. Bernard ja Helmholtz lähetetään saarelle, jossa he voivat elää mukavuudessa muiden ihmisten kanssa, jotka eivät sopeutuneet yhteiskuntaan, mutta Mond päättää pitää Johnin Englannissa.\nJohn pakenee majakkaan, jossa hän yrittää aloittaa uutta elämää, mutta kiinnostuneet kansalaiset tekevät hänestä mediasensaation. John yrittää jatkaa uuden elämänsä kanssa mutta häntä häiritään koko ajan. Lopulta hän vetäytyy majakkaansa. Kun kiinnostuneet toimittajat saapuvat majakkaan he löytävät Johnin hirttäytyneenä.\nKautiainen, Antti: Arvosteltu teos: Uljas uusi maailma. Spin, 2003, 27. vsk, nro 1, s. 82.\nPaasilinna, Erno: Kirja-arvostelu: Uljas uusi maailma. Opettajain lehti, 1962, 56. vsk, nro 36, s. 28.\nPalén, Pentti: Kirja-arvostelu: Uljas uusi maailma. Nuori Voima, 1962, 54. vsk, nro 2, s. 19.\nUljas uusi maailma Kirjasampo.fi:ssä.\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Uljas_uusi_maailma&oldid=18280777”\nViimeksi muokattu 13. heinäkuuta 2019 kello 23.11\nSivua on viimeksi muutettu 13. heinäkuuta 2019 kello 23.11.


Palkkaa nuori -kampanjasta hyviä tuloksia – EK jatkaa nuorisotyöllisyyden edistämistä - Elinkeinoelämän keskusliitto\nEtusivu / Uutiset / Palkkaa nuori -kampanjasta hyviä tuloksia – EK jatkaa nuorisotyöllisyyden edistämistä\nElinkeinoelämän keskusliiton ’Palkkaa nuori – pelastetaan Suomi’ -haastekampanja käynnistyi vauhdilla vuoden alkupuolella. Seuraavaksi nuorten työllistymistä edistetään joustavammilla oppisopimusmalleilla.\nEK:n hallituksen puheenjohtaja Matti Alahuhta haastoi kevään aikana kaikki EK:n yli 16 000 jäsenyritystä mukaan työllistämiskampanjaan. Tarkoituksena on kannustaa työnantajia nuorten palkkaamiseen ja auttaa yrityksiä ja nuoria kohtaamaan toisensa paremmin. Nuorten ja työnantajien kohtaamispaikaksi valittiin nettisivu nuorilletoita.fi.\nEK:n hallituksen jäsenet tekivät huhtikuussa aluekiertueen eri paikkakunnilla ympäri Suomen. Nuorten asia kiinnosti sekä mediaa että nuoria työllistäviä yrittäjiä kaikissa maakunnissa.\n– Kampanja on tavoittanut nuoria erityisesti sosiaalisessa mediassa, ja yritykset ovat ottaneet haasteen innolla vastaan. Nuorilletoita.fi -sivuilla on ollut kymmeniä tuhansia kävijöitä. Jo melkein 600 yritystä on lähtenyt mukaan, ja sivuilla on ilmoitettu 14 000 paikkaa nuorille, iloitsee haastekampanjaa vetävä johtava asiantuntija Heidi Marttila.\nKesätyökampanjointi paketissa – nyt mietitään uusia työllistämiskeinoja\nEK:n jäsenliitoilleen tekemän kyselyn perusteella yritykset palkkaavat nuoria tänä vuonna kesätöihin vähintään yhtä paljon kuin viime vuonna. Yksi kampanjan päämääristä olikin antaa vauhtia EK:n tavoitteelle luoda nuorille reilusti yli 100 000 uutta työpaikkaa.\n– Kesätyöpaikkojen osalta kampanjointi alkaa olla jo ohi, mutta nuorten työllistyminen ja yritysten ja nuorten tarpeiden kohtaaminen on kuitenkin jatkuvasti ajankohtainen asia, Marttila kertoo.\nNuorisotyöllisyyden edistämiseksi elinkeinoelämä tavoittelee myös oppisopimuskoulutuksen lisäämistä alle 25-vuotiaiden keskuudessa. Tällä hetkellä on meneillään useita eri tahojen hankkeita, joissa oppisopimusta kehitetään paremmin nuorille soveltuvaksi.\nOppisopimuskoulutuksesta selkeämpi ja parempi vaihtoehto\nPeruskoulunsa päättäneiden nuorten keskuudessa lukio ja ammatillinen koulutus ovat Suomessa lähes yhtä suosittuja. Oppisopimuskoulutuksella ammattiin opiskelevista kuitenkin vain pieni osa on alle 20-vuotiaita: valtaosa on jo työelämässä olevia tai työkokemusta omaavia aikuisia. Toisin on esimerkiksi Saksassa, jossa oppivelvollisuutensa päättävistä nuorista lähes 60 prosenttia valitsee oppisopimuskoulutuksen.\n– Olennaista on, että saadaan madallettua yritysten kynnystä tarjota ja solmia oppisopimuksia nuorten kanssa, kertoo EK:n asiantuntija Satu Ågren.\nEK halusi vastata tarpeeseen ja kehitti oman matalan kynnyksen oppisopimusmallin. Niin sanotun 3+6 -mallin tavoitteena on tukea nuorten työllistymistä lisäämällä alle 25-vuotiaiden mahdollisuuksia oppisopimuskoulutukseen.\n– Lähtökohtana on, että työnantajan tai nuoren ei heti tarvitse sitoutua koko tutkinnon suorittamiseen tähtäävään oppisopimukseen. Ensin suoritetaan tutkinnon osa, jonka jälkeen sovitaan yhdessä jatkotoimenpiteistä.\nLue lisää EK:n 3+6 -oppisopimusmallista täältä.\nSeuraa Nuorille töitä -kampanjaa Facebookissa ja Twitterissä.


ullakkorakentamisselvitys tampereen keskusta-alueella Tampereen kaupunki PDF\nDownload "ullakkorakentamisselvitys tampereen keskusta-alueella Tampereen kaupunki 2013"\n1 ullakkorakentamisselvitys tampereen keskusta-alueella Tampereen kaupunki 2013 Loppuraportin tiivistelmä ARKKITEHTISTUDIO M&Y\n2 1 ullakko- ja kattorakentamisen taustoja KAUPUNGIN KASVU JA ULLAKKORAKENTAMINEN Ullakko- ja kattorakentaminen on osa kaupunkien sisältäpäin laajentuvaa ja ylöspäin suuntaavaa kasvupyrkimystä. Vajaakäyttöiset ullakkotilat sekä avoimet tasakattopinnat ovat mahdollisuuksia pienimittakaavaiseen kaupungin täydennysrakentamiseen sekä samalla kaupungin monimuotoiseen uudistumiseen. Täydennysrakentamisen näkökulmasta ullakko- ja kattorakentaminen on osa keskustan olemassa olevan infrastruktuurin resurssitehokasta hyödyntämistä. Ullakko- ja kattorakentaminen eivät vaadi yhdyskuntarakenteen näkökulmasta uusia investointeja, vaan asettavat nykyisen tarjonnan niin teknisen kuin palveluinfrastruktuurin - tehokkaampaan käyttöön. Ullakko- ja kattorakentaminen merkitsee lisää asuntoja ja lisää asukkaita keskustaan. Ullakko- ja kattorakentaminen ovat oivallisia mahdollisuuksia asuntotarjonnan monipuolistumiseen ja siten mahdollisuuksia myös keskustan asukaspohjan laajentumiseen. Lisää asukkaita tarkoittaa myös lisää kuhinaa keskustassa ja palvelukysynnän ja -tarjonnan kasvua. Seurauksena on elävämpi ja kaupunkikulttuuriltaan rikkaampi kaupunkikeskusta. Myös kaupunkikuva muuttuu. Ullakko- ja kattorakentaminen ovat mahdollisuuksia kaupungin imagon aktiiviseen kehittämiseen ja kaupunkikuvallisen ilmeen rohkeaan uudistamiseen. Yksittäisten hankkeiden näkökulmasta ullakko- ja kattorakentaminen ovat haasteellisia kohteita tavalliseen uudisrakentamiseen verrattuna. Ne tarvitsevat kaupungin suunnalta sekä oman ohjeistuksensa että myös tuen hankkeiden toteutumiseksi. Näistä taustaoletuksista lähtien on laadittu kesällä 2013 valmistunut Tampereen keskusta-aluetta koskeva ullakkorakentamisselvitys. Se liittyy käynnissä olevaan keskustan strategisen osayleiskaavan laadintaan ja on yksi sen taustaselvityksistä. ullakkorakentaminen Ullakko on rakennuksen yläpohjan ja vesikaton välinen tila. Ullakkorakentaminen tapahtuu ullakolla nimenomaan olemassa olevan rakennuksen nykyisen vaipan sisällä. Moniin ullakkorakentamiskohteisiin voi sisältyä erilaisia ja eriasteisia olemassa olevan vesikaton muutoksia, mutta ko. toimenpiteiden ollessa vähäisiä niiden katsotaan lukeutuvan ullakkorakentamisen piiriin. Selkeät muutokset vesikaton muodossa katsotaan korottamiseksi. KATTORAKENTAMINEN JA KOROTTAMINEN Termiä kattorakentaminen tai rakennusten korottaminen käytetään silloin kun rakennusten kerroslukua tai korkeutta selkeästi muutetaan. Kattorakentaminen liittyy ensisijaisesti tasakattoisilla katoilla tapahtuvaan lisäkerrosten rakentamiseen, joka poikkeaa selkeämmin alla olevasta alkuperäisestä rakennuksesta. Korottaminen puolestaan liittyy enemmän sekä harja- että tasakattoisten rakennusten korottamiseen, joissa joko lisätään ullakon korkeutta tai lisätään kokonaan uusi kerros siirtämällä vanhaa muotoa vastaava vesikatto ylöspäin. MATALIEN RAKENNUSTEN TÄYDENNYSRAKENTAMINEN Yhtenä lisäteemana tähän selvitykseen sisältyy matalien, 1-2 krs korkeiden rakennusten, täydennysrakentaminen. Periaatteellisella tasolla voi ajatella kyseessä olevan matalien rakennusten korottaminen useammalla lisäkerroksella. Käytännössä kuitenkin kysymys on ko. rakennusten täydellisestä korvautumisesta uudisrakennuksella, joka ei välttämättä sijaitse edes täsmällisesti samassa ja saman kokoisessa rakennuspaikassa kuin korvattava rakennus. 1 Ullakkorakentaminen 2 Kattorakentaminen / korottaminen 3 Täydennysrakentaminen 2\n3 PITKÄ HISTORIA, LYHYESTI Ullakko- ja kattorakentaminen ovat vanhoja ilmiöitä. Kaupunkien kasvu ylöspäin ja tilan puutteesta seuraava vajaakäyttöisten ullakko- ja kattotilojen hyödyntäminen ovat molemmat kaupunkikehityksen usein historiassa esiintyviä tilanteita. Rakennusten korottaminen tai olemassa olevien rakennusten päälle rakentaminen on tunnettua mm. antiikin Roomasta, jossa kokonaiset kaupungit ovat kerrostuneet useita metrejä ylöspäin niiden varhaisiin vaiheisiin verrattuna. Rakennuksia on korotettu vaurastumisen, tilanpuutteen ja toiminnan kasvun myötä ja rakennustekniikan kehittyessä. Samoin myös ullakkotiloja on otettu käyttöön, kun tilat alemmissa kerroksissa ovat käyneet ahtaiksi tai liian kalliiksi. Ullakoita ovat asuttaneet palvelijat, opiskelijat ja taiteilijat sekä muut vähävaraisemmat kaupungin asukkaat. Ullakkotilojen käyttöönotto liittyy yleensä asuntopulaan ja sen kanssa käsi kädessä kulkeviin asuntojen korkeisiin hintoihin. Suomessa tunnetuin ullakkoasumisen muoto on ollut kesäasuminen, mutta ullakoiden käyttöönotto pidempäänkin asumiseen on ollut tuttua jo vuosisadan alkupuolen asuntopulan ratkaisuna. UUSI ULLAKKORAKENTAMISKAUSI Nykyinen ullakko- ja kattorakentamisen kausi on jatkoa 1980-luvulla Pohjois-Euroopassa alkaneelle ullakkorakentamis-trendille. Silloin huomio kiinnitettiin kaupunkikeskustoihin ja niiden elävöittämiseen sekä historiallisiin rakennuksiin ja niiden tarjoamien uniikkien ullakkotilojen mahdollisuuksiin. Ruotsissa ullakkorakentamisen uuden kauden alku ajoitetaan vuoteen 1984, ja samana vuonna Helsingissä kaupunkisuunnitteluvirasto järjesti ensimmäisen ullakoita ja ullakkorakentamista koskevan näyttelyn (Tomminen 1990, s. 9). Suomessa 1990-luvun lama katkaisi hitaassa kasvussa olleen ullakkorakentamistrendin, kunnes se sai taas uutta pontta 2000-luvun vaihteessa. KOROTUKSISTA KATTORAKENTAMISEEN Rakennusten korottaminen on ollut normaali rakennusten laajentamiseen ja kaupunkien kasvuun liittyvää ilmiö paitsi useampia vuosisatoja taaksepäin, myös aivan lähihistoriassa 1900-luvulla, kuten esimerkit Tampereellakin osoittavat (mm. Ruuskasen talo tai Suomenpankintalo) luvulla rakennusten ullakoiden ja kattojen ympärillä tapahtuu kuitenkin monia kiinnostavia ilmiöitä, jotka kokonaisuutena osoittavat että kyse on laajemmasta ja erilaisesta kattorakentamisen ilmiöstä kuin pelkästä korottamisesta. 1 Marcelluksen teatteri, Rooma. Ensimmäiset rakennusosat n. 100 ekr. 2 Adolf Menzelin maalaus Pariisista Ullakkorakentamista Kööpenhaminassa 4 JOJO-building, Kööpenhamina 2007, SBS Byförnyelse\n4 KATTOPINTOJEN AKTIVOITUMINEN Kattojen käyttäminen toimintoihin, joille ei kaupungissa ole enää tilaa, liittyy sekä perinteiseen ullakko- ja kattoasumiseen että uusiin kaupunkikulttuurin ilmiöihin ja yhteiseen harrastamiseen, jopa yrittämiseen. Penthouse-asuntojen kattoterasseja on ollut jo pitkään, mutta suurkaupungeissa niitä rakennetaan 2000-luvulla enemmän kuin koskaan. Suurkaupungeissa haetaan samoja mukavuuksia kuin esikaupunki-alueilta; omaa rauhallista ulkotilaa, jossa voi hengähtää hetken katutason melun yläpuolella. Kattotilaa on myös jaettu alempien kerrosten huoneistoille ja esimerkiksi New Yorkissa kattopinnoilla on lukuisia pienempiin osiin jaettuja asunnosta erillisiä kattoterasseja. Viherkatot, kattopuutarhat ja jopa suurimittakaavaiset kattoviljelmät ovat yleistyneet myös 2000-luvulla. Paikoin kattoviljely tai kattokasvihuoneet ovat niin isoja ja sadoltaan tuottoisia, että niillä on jo paikallista kaupallista merkitystä lähiruokamarkkinoilla. Vapaa-ajan tiloina katot ovat myös aktiivisen urheilun ja leikin sekä rauhallisen rentoutumisen paikkoja. Uima-altaat, klubimaiset kattokylpylät sekä auringonottoterassit ovat yleisempiä lämpimillä leveysasteilla. Lapsille ja pelaajille löytyy leikkipuistoja ja pelikenttiä tenniksestä koripalloon. STRATEGINEN ULOTTUVUUS Kaupungit ovat ottaneet eri tavoilla ullakko- ja kattonäkökulman mukaan myös strategisen tason suunnitteluun. Strategian ytimenä voi olla kaupungin imagon kehittäminen luovana kaupunkina tai edistää lapsiperheiden asumista keskustassa tarjoamalla tilavia ja persoonallisia ullakkoasuntoja. Yleisenä suuntauksena voidaan nähdä, että yhtenäisen kaupunkikuvan ideaali on laajalti korvautunut monimuotoisuutta korostavalla näkemyksellä. Monet eurooppalaiset kaupungit tietoisesti etsivät uusille asuinalueille ilmettä, jolla tavoitellaan perinteisten kaupunkikeskustojen rikasta, eri ajallisina kerrostumina rakentunutta ja erilaisten vaiheiden ja intentioiden muokkaamaa kaupunkikuvaa ja sen monipuolista kaupunkikulttuuria. Variaatioita haetaan sovittamalla tietoisesti yhteen erilaisia toimintoja, typologioita, kerroslukuja tai julkisivuratkaisuja (materiaali, väri, tekstuuri, aukotus, jne). TÄYDENNYSRAKENTAMISEN RESURSSITEHOKKUUS Ullakko- ja kattorakentaminen toteuttavat resurssitehokkuutta monella tasolla. Kuten täydennysrakentaminen yleensä, ullakko- ja kattorakentaminen hyödyntää olemassa olevaa yhdyskuntateknistä infrastruktuuria tehokkaasti. Vesi-, jätevesi-, sähkö-, lämpöja tieverkosto ovat valmiina ja yleensä muutoksia rakennuksen ulkopuolella ei tarvita, korkeintaan rakennuksen sisäisten verkkojen osissa. Ullakko- ja kattorakentaminen hyödyntävät olemassa olevaa palveluverkostoa ja lisäävät palvelujen kysyntää. Siten palveluverkon ylläpitäminen taataan ja paikoin palvelut voivat jopa lisääntyä ja monipuolistua uuden kysynnän myötä. Ullakot ovat myös esteettinen ja kulttuurihistoriallinen resurssi, joka taitavalla suunnittelulla voidaan ottaa käyttöön ullakkorakentamishankkeissa. Arkkitehtuurin viime vuosikymmeninä tapahtunut siirtymä korotuksista kontrastisiin kattorakennelmiin ja monipuoliseen kattopinnan aktivointiin 1 Falkestrasse toimistolaajennus, Wien 1988, Coop Himmelb(l)au 2 ING Headquarters, Budapest 1994, Erick van Egeraat Associated Architects. 3 Didden House Rotterdam 2004, MVRDV. 4 Birkegaade kattoasunnot, Kööpenhamina 2011, JDS Architects 5 Viljelyä ja tapahtumia katolla New Yorkissa\n5 KAUPUNKIEN VERTAILULUKUJA Suppea tarkastelu keski-eurooppalaisten kaupunkien lukuihin osoittaa, että suomalainen ullakkorakentaminen on melko vähäistä - tai ehkä vasta alussa, näkökulmasta riippuen. Wien 80-luvulla 230 asuntoa / vuosi Wien 90- ja 00 luvuilla 400 asunto / vuosi Länsi-Berliini 80-luvulla 1750 asuntoa / vuosi Berliini, Friedrichs.-Kreuzberg 60 asuntoa / vuosi Praha 1. alue 75 asuntoa / vuosi (nyt lähes täynnä ) Wien 90-luvulla 120 rakennuslupaa vuodessa = 1% rakennuskannasta tarkastelualueella Helsinki yht. n. 700 asuntoa = 35/vuosi Helsinki yht n. 350 asuntoa = 70/vuosi yht n. 100 r.lupaa = 20 / vuosi (Tiedot: Dachausbauten (2004) ja Helsingin Rakennusvalvonta) Wienin ullakkorakentamisen luvut (1%) Tampereen keskustan tarkastelualueelle (n rakennusta) siirrettynä vastaisi n. 20 rakennuslupaa ja yli 50 asuntoa vuodessa. ULLAKKORAKENTAMINEN SUOMESSA Syitä, miksi ullakkorakentaminen on eurooppalaisittain mitattuna ollut melko vähäistä, ovat mm. myöhäinen kaupungistuminen, nuori rakennuskanta, pohjoinen ilmasto sekä ullakkorakentamishankkeiden erityisluonne. Vähäisestä ullakkorakentamisesta johtuen suomalainen kattomaisema on vähäeleinen, tai kuten ainoan suomenkielisen ullakkorakentamiskirjan kirjoittanut Hannu Tomminen sanoo: Kaupunkiemme kattomaailma on hyvin selkeä ja yksiselitteinen monotoninen tai rauhallinen tarkastelijan näkökulman mukaan (Tomminen 1990, s. 51). Helsingissä on ollut voimassa alueellinen poikkeuslupa asuntojen rakentamiseksi ullakoille vuodesta 1987 alkaen viiden vuoden jaksoissa. Poikkeuspäätösten piiriin kuuluvilla alueilla on myönnetty vuosien aikana rakennuslupia n. 700:lle ullakkoasunnolle ja vuosittain uusia rakennuslupia myönnetään n. 20 kpl. Hankkeiden ohjaamiseksi Helsingissä on laadittu ullakkorakentamisen kaupunkikuvallinen vyöhykekartta, jossa on määritelty kulttuurihistoriallisesti ja rakennustaiteellisesti arvokkaat alueet sekä kaupunkikuvassa näkyvät arvokkaat reunavyöhykkeet, joissa rajoitetaan uusien ikkuna-aukkojen avaamista kattopintoihin. Eri hallintoalojen edustajista koostuva kaupunkikuvaneuvottelukunta antaa hankkeista ennakkolausunnot. Rakennuslupien käsittely on keskitetty asiaan erityisesti osoitetulle rakennusvalvonnan ullakkotiimille. (Ullakkorakentaminen / 1 Kattorakentamisen yhdeksi ikoniksi muodostunut Parasiitti-rakennus on korvautunut jo uudella kattorakennuksella Rotterdamissa. Parasite Las Palmas, Rotterdam 2001, Korteknie Stuhlmacher Architecten 2 Penthouse Las Palmas, Rotterdam 2008, Benthem Crouwel Architects 3 Nibelungengasse 1-3, Wien 2008, Rüdiger Lainer + Partner ÖRAG, Matthias Silveri 4 Mariahilfer Strasse 1, Wien 2008, Architect Arkan Zeytinoglu, Zeytinoglu ZT, Foto Hertha Hurnaus\n6 ULLAKKO- JA KATTORAKENTAMINEN TAMPEREELLA Ullakkorakentamista on Tampereen keskusta-alueella toteutettu tässä selvityksessä tehdyn tarkastelun mukaan n. 5%:iin rakennuskannasta. Näistä suuri osa koskee juuri vanhojen puutalojen ullakoita, joten kerrostalojen ullakkorakentamisen osuus on suhteellisesti vieläkin pienempi. Kerrostalojen ullakoiden käyttöä asuin- tai muuhun tarkoitukseen on toteutettu mm. seuraavissa rakennuksissa: Tuulensuu (1928/1992), Laivayhtiöntalo Hämeenpuisto 6 (1908/1994), Hiilloksentalo Mariankatu 26 (1916, 1985), Tammerkosken koulu (1924, 1996), Ojakadun kolmio (1926, 1998-). Rakennusten korottamisia on Tampereella tehty yllättävän runsaasti, monet arvorakennuksista on rakennettu nykyiseen muotoonsa kahdessa tai useammassa vaiheessa. Keskeisimpiä ja tunnetuimpia lienevät Hämeenkadun varren Tammerontalon (Hämeenkatu 18), Ruuskasen talon sekä Suomenpankintalon korotukset. Alun perin kauppahalliksi 1907 suunniteltu Hämeenkatu 18:n rakennus korotettiin ensin kaksikerroksiseksi 1909 ja vielä neljällä lisäkerroksella vuonna Talvisodassa vaurioitunut Ruuskasen talo (1891) puolestaan korotettiin korjaustöiden yhteydessä Suomenpankintalo valmistui 1942 ja sen ullakkokerrosta laajennettiin 1965, jolloin ravintola Hämeensillalle avattiin isot ikkunat Tammerkosken suuntaan. Muita korotettuja rakennuksia ovat mm. (suluissa rakennusvuosi ja korotus): Osuuspankintalo (1905, 1954) - Aamulehdentalo (1926, 1950) Otrantalo (1914, 1964) - Työväentalo (1900, 1912, 1930 ja 1992) Keskuspaloasema (1907, 1921) - Rautatieläistentalo (1896, 1921) Kauppaoppilaitos (1911, 1951) - Asunto oy Koulukatu 16 (1906, 1939) Ososentalo, Aleksanterinkatu 26 (1910, 1988) Aaltosentehdas (1928, 1951) (Lähde: Tampereen kantakaupungin rakennuskulttuuri 1998) LÄHTÖKOHDAT ULLAKKO- JA KATTORAKENTAMISEEN tampereella Suomalaisista isommista kaupungeista Tampere on kaikkein nuorin ja teollisuusvaltaisin. Tampereen keskusta-alueen rakennuskanta on suhteellisen nuori ja teollisuusperinnöllä on vahva rooli. Ullakko- ja kattorakentamisen näkökulmasta varovaisesti lähestyttäviä yhtenäisiä kokonaisuuksia on suhteellisen vähän tai ne ovat pienikokoisia. Tammerkosken teollisuusmiljöön lisäksi merkittävimpiä aluekokonaisuuksia ovat Kaleva ja Pyynikki, joissa on suhteellisen yhtenäinen rakennuskanta. Muut kansallisestikin arvokkaiksi rakennetuiksi ympäristöiksi luokitellut kokonaisuudet (esim. Hämeenpuisto, Hämeenkatu, Keskustori) ovat rakennuskannaltaan epäyhtenäisiä ja sisältävät eri aikakausina ja rakennustavoilla rakennettuja rakennuksia sekä suojeltuja että suojelemattomia rakennuksia. Korttelin kokoisia yhtenäisiä kokonaisuuksia Tampereen keskusta-alueella on niukalti. Amurinlinna Hämeenpuiston varrella, Pyynikintori tai modernistiset korttelit Saukonpuistossa ovat parhaita esimerkkejä yhtenäisistä kokonaisuuksista. Nuori rakennuskanta tarkoittaa myös sitä että rakennuksissa on melko matalia kattokulmia sekä runsaasti erilaisia tasakattoja. Ullakkorakentamisen näkökulmasta se tietää vaikeammin toteutettavia tai jopa kannattamattomia kohteita. Toisaalta, se tarkoittaa myös hyviä mahdollisuuksia erilaisiin korotus- ja kattorakentamisratkaisuihin. Kattomaisemana Tampereen keskusta-alue on tasalaatuisen kirjava ja muutamien kerrosten korkeusvaihtelulla tasakorkuinen. Yksittäiset maamerkit (piiput ja kirkkojen tornit) kohoavat muun rakennuskannan yläpuolelle. 1 Keskuspaloasema tulipalon jälkeen. Rakennus korotettiin myöhemmin tallien kohdalta 2-kerroksiseksi. 2 Tammerontalo, Hämeenkatu 18, ensimmäisen korotuksen jälkeen ja ennen vuoden 1926 korotusta. 3 Pyynikinrinteen puutaloaluetta 4 Ruuskasen talo ja Suomenpankintalo, 2012 BLOM\n7 2 KATTOTYYPPIEN KARTOITUS Ullakko- ja kattorakentamisen paikallisen potentiaalin kartoittamiseksi selvityksessä on käyty läpi kaikki Tampereen keskusta-alueen yli 50m 2 :n suuruiset rakennukset, yhteensä n rakennusta. Tarkastelu tehtiin luokittelemalla rakennukset niiden katto- ja ullakkotyypin mukaan erilaisiin harja-, tasa- ja pulpetti- ja erikoiskattotyyppeihin. Tarkastelun perustana olivat viistoilmakuvat, joita tarvittaessa täydennettiin katunäkymäkuvilla ja rakennuspiirustuksilla. Tiedot yhdistettiin rakennus- ja huoneistorekisteripohjaiseen paikkatietokantaan, jota hyödynnettiin teemakarttojen ja tilastopohjaisten laskelmien laadinnassa. 7\n8 KATTOTYYPIT JA RAKENTAMISPOTENTIAALI Keskusta-alueen rakennuskanta, n rakennusta, jakautuu lähes tasaväkisesti kahteen eri rakennustyyppiin niiden kattomuodon mukaan: harjakattoisia rakennuksia on 814 kpl ja erilaisia tasa- tai pulppettikattoja 943 kpl. Eri kattotyyppeihin voidaan projisoida erilaisia laskennallisia kertoimia siitä minkälaisia ullakko- ja kattorakentamistoimenpiteitä näihin rakennuksiin voidaan tehdä. Luonnollisesti erilaiset harja- ja aumakatot mahdollistavat ullakkorakentamisen ilman, että niiden nykyiseen kattomuotoon tehdään merkittäviä muutoksia. Jos puolestaan kattomuotoihin tehdään muutoksia - ullakkotiloja laajennetaan, korotetaan (taulukossa muutos 1, keskimäärin 70% rakennusalasta voidaan käyttää huoneistoalaksi) tai tehdään kokonaan uusia lisäkerroksia (muutos 2, kerroin jopa 150%) - ullakoiden ja kattopintojen lisärakentamispotentiaali kaikilla kattomuodoilla kasvaa merkittävästi. Alla olevassa taulukossa on esitetty hypoteettisia laskelmia siitä millaista laskennallista lisärakentamispotentiaalia eri laajuisilla muutostoimenpiteillä kattotyyppeihin sisältyy. Koko rakennuskanta ei luonnollisesti tule kyseeseen ullakko- ja kattorakentamistoimenpiteitä arvioitaessa. Laskelmat keskusta-alueen rakennuskannasta on rajattu asuin-, liike- ja toimistorakennuksiin, ja laskelmista on karsittu jo rakennetut ullakot sekä fokusoitu vuotta 1990 vanhempaan rakennuskantaan. Lisäksi tarkastelusta on karsittu pois 1-2 -kerroksisten liike- ja toimistorakennukset, joista raportissa on oma täydennysrakentamista tarkasteleva osuus. Tarkennettuun tarkasteluun sisältyy 1046 rakennusta, joista harjakattoisia rakennuksia on 542 kpl ja erilaisia tasa- ja pulpettikattoja 484 kpl. Eri rakennustyyppien yhteenlaskettu rakennusala (rakennuksen footprint) on n kerrosneliömetriä. Ullakkorakentamispotentiaali vaipan sisällä on n k-m 2 ja erilaisilla korotus-, laajennus- ja kattorakentamistoimenpiteillä k-m 2. Rakennustoimenpiteiden laajuudesta riippuen lisärakentamisen määrässä on siten runsaasti vaihtelua. Yksi tarkentava arvio voidaan perustaa vielä kaupunkikuvalliseen arviointiin (luku 3), jossa osoitetaan alueita joilla ullakkorakentamisen toimenpiteille voidaan antaa erilaisia suosituksia. Näidenkin tarkastelujen jälkeen alueen yhdistetty ullakko- ja kattorakentamispotentiaali on yli huoneistoneliömetriä, joka mahdollistaa jopa asukkaan lisäyksen keskusta-alueella (väljä ullakkomitoitus: 60m 2 /asukas). Luvut ovat luonnollisesti hypoteettisia, rakennuksiin liittyy useita tekijöitä, jotka nostavat rakennushankkeisiin ryhtymisen kynnystä. Ne liittyvät mm. rakennusten omiin ominaisuuksiin ja nykytilanteeseen (rakennusten suojelustatus, rakennuksen kunto, remonttitarpeet, rakentamistapa, jne) sekä asukkaiden ja taloyhtiöiden näkemyksiin hankkeiden mielekkyydestä. Tarkennetulla aineistolla (1046 asuin-, liike- ja toimistorakennusta) tehty tarkastelu eri rakennustyyppeihin liittyvästä ullakko- ja kattrorakentamispotentiaalista Kaikki kattotyypit sekä jaottelu harja- ja tasakattoisten ryhmiin Rak.ala Ullakkorak. Muutos Kpl Muutos Yht Harjakatot Tasa- ja pulpettikatot 8 0 Rak.ala Ullakkorak. Muutos 1 Muutos 2 Korkea harjakatto Matala harjakatto Korkea aumakatto Matala aumakatto Matala pulpettikatto RAKENNUSALA KATTOTYYPEITTÄIN ERI TOIMENPIDEKERTOIMILLA KARSITTU KÄYTTÖTARKOITUKSEN, RAKENNUSVUODEN (<1990), Alle 50% pulpettikatto Yli 50% pulpettikatto Tasakatto Alle 50% tasakatto Yli 50% tasakatto\n9 MATALIEN RAKENNUSTEN TARKASTELU Ullakko- ja kattorakentamisen tarkastelua on tarkennettu matalien, 1-2 kerroksisten rakennusten kartoituksella. Periaatteessa matalien rakennusten katolla on runsaasti tilaa kattorakentamiselle, mutta käytännössä todennäköistä on näiden rakennusten korvautuminen kokonaan uusilla täydennysrakennuksilla. Tarkastelussa löydettiin 681 kpl 1-2 -kerroksisia rakennuksia. Näistä rajattiin pois vanhempi ja mm. monista suojelurakennuksista koostunut ennen vuotta 1940 valmistunut rakennuskanta sekä muut kuin asuin-, liike- ja toimistorakennukset. Rajausten tuloksena löytyi liike- ja toimistorakennusten tyyppi, joita tarkastelualueelta löytyi yli 130 kpl ja joiden täydennysrakentamismahdollisuuksia on selvityksessä myös tutkittu hieman tarkemmin. Tässä esitetään kolme erilaista ydinkeskustan korttelityyppiä, joihin ko. liike- ja toimistorakennukset sijoittuvat. KORTTELITYYPPI 1: Avoin kortteli Matalat liike- ja toimistorakennukset sijoittuvat avoimeen korttelityyppiin pääsääntöisesti erillisinä rakennuksina. Kortteleissa on pyritty vain osin selkeään katutilan muodostukseen. Tämän korttelityypin rakennukset sijaitsevat välittömästi ydinkeskustan tuntumassa sekä Amurissa että Tammelassa. Kuva Mustalahdenkadulta Amurista. KORTTELITYYPPI 2: vaihettuva kortteli Ydinkeskustan alueella, Hämeenkadun varren umpikorttelien ulkopuolella, korttelirakenne vaihettuu umpikorttelista kohti avoimen korttelin tyyppiä. Korkeat lamellitalot seuraavat etelä-pohjoissuuntaista linjausta ja poikkisuuntaiset matalat liike- ja toimistorakennukset sulkevat korttelin avoimet päät umpikorttelin muotoon. Kuva Etelä-Kyttälästä. 9 KORTTELITYYPPI 3: umpikortteli Hämeenkadun varrella sijaitsee keskusta-alueen tiivein umpikorttelialue. Se ulotuu kuitenkin vain yhden korttelin verran kadun molemmille puolin ja osin jo vaihettuu takareunastaan puoliavoimeen korttelityyppiin kerroksiset lisäsiivet sijaitsevat pääsääntöisesti korttelien sisäpihoilla, mutta osin myös vaihettuvien kortteleiden tapaan rajaamassa korttelirakennetta kadun varrella. Kuva Hämeenkadun itäpään korttelialuetta BLOM\n10 3 KAUPUNKIKUVATARKASTELU ULLAKKORAKENTAMISEN KAUPUNKIKUVAKARTAN MUODOSTAMINEN Tampereen rakennuskanta on verrattain nuori ja yhtenäiset alueelliset kokonaisuudet ovat pieniä. Historiallisen kantakaupungin rakennukset ovat suurimmaksi osaksi 1900-luvulla rakennettuja, ja vielä siten, että rakennuskannasta hieman yli 70% prosenttia on toisen maailmansodan jälkeen rakennettuja. Erilaisia tasakattoisiksi luettavia rakennuksia on yli puolet keskusta-alueen rakennuksista. Seurauksena on, että sekä kadun tasolta että rakennusten yläpuolelta tarkasteltuna ehjiä kattomaisema-kokonaisuuksia on hyvin vähän. Se ei tarkoita, etteikö keskusta-alueella olisi lukuisia rakennustaiteellisesti ja historiallisesti arvokkaita rakennuksia ja merkittäviä kaupunkitiloja, päinvastoin. Mutta etenkin aivan ydinkeskustan alueella rakennuskanta koostuu hyvin polveilevasti eri-ikäisistä ja erityylisistä rakennuksista, minkä seurauksena kattotyypit vaihtelevat lähes rakennuskohtaisesti vierekkäisissä taloissa. Yleispäteviä ohjeistuksia on siten vaikea osoittaa laajemmille alueille. Ullakkoja kattorakentamisen sovittamisen tapa olemassa olevaan moniarvoiseen kaupunkiympäristöön tulee tapauskohtaisesti harkita erikseen ja edellyttää hankkeilta todennäköisesti tarkempia kaupunkikuvallisia selvityksiä. Kaupunkikuvallisesta näkökulmasta voidaan antaa lähinnä yleispiirteisiä ohjeita siitä millä alueilla ullakko- ja kattorakentaminen on keskeisesti näkyvissä kaupunkitilassa sekä osoittaa alueita, joissa on merkittävä rakennetun ympäristön arvokonteksti. Selvityksessä muodostettuun kaupunkikuvakarttaan on siten valittu kaupunkitiloja, jotka ovat kaupunkikuvallisesti keskeisessä asemassa, ja joihin ullakko- ja kattorakentamisella voi olla merkittäviä vaikutuksia: 1) avoimet kaupunkitilat ja niiden reunat 2) keskeiset katutilat ja saapumisväylät 3) avoimen korttelityypin alueet ja 4) kaupungin reunavyöhykkeet (rakenteen sisäiset ja ulkoiset). Kolmessa ensimmäisessä kategoriassa hankkeiden arvokonteksti on merkittävä ja edellyttää hankkeilta huolellista harkintaa, miten ne kontekstiin sijoittuvat. Neljäs kategoria puolestaan koskee kaupungin reunavyöhykkeitä, joissa arvorakennuksia on vähän ja joissa mahdollisuudet kaupunkikuvalliseen imagomuutokseen ovat merkittävät. Vyöhykekartalla ei ole tarkoitus ohjata hankkeita tiettyihin valmiisiin ratkaisumalleihin. Rakennuksesta riippuen ullakko- tai kattorakentamisen periaate voi olla joko sopeutuva tai uuden arkkitehtonisen aiheen olemassa olevaan tuova lisäys. Esimerkki ullakko- ja kattorakentamisen kaupunkikuvallisesta lähestymistavasta: Metso-kirjasto ei ole ullakkorakentamisen kohteena, vaan muodostaa merkittävän osan siitä arvokontekstista, johon taustalla olevien rakennusten mahdollisia ullakko- ja kattorakennushankkeita peilataan. Rakennusten kattopintojennäkyvyys on hyvä johtuen kirjaston mataluudesta ja rakennusten sijainnista laajan aukiomaisen tilan reunalla BLOM 10\n11 KAUPUNKIKUVAKARTTA Kaupunkikuvallisesti ja rakennustaiteellisesti merkittävä aukio tai avoimen kaupunkitilan reuna. Kaupunkikuvallisesti merkittävä katutila, jolla on keskeinen merkitys keskusta-alueen kaupunkirakenteessa. Kaupunkikuvallisesti merkittävä katutila, jolla on keskeinen merkitys kaupunginosan kaupunkirakenteessa. Rakennustaiteellisesti merkittävä ja yhtenäinen avoimen tai puoliavoimen korttelityypin aluekokonaisuus Keskusta-alueen sisäinen kaupunkikuvallinen reuna Keskusta-alueen kaupunkikuvallinen ulkoreuna 11\n12 4 ULLAKKO- JA KATTORAKENTAMISEN ERITYISKYSYMYKSIÄ Ullakko- ja kattorakentamishankkeet ovat rakennushankkeina erityislaatuisia monessakin mielessä. Yhtäältä niiden erityisyys johtuu siitä, että hanke sijoittuu aina olemassa olevaan rakennukseen ja sen erityispiirteiden ehdoilla toimimiseen. Toisaalta erityisyys johtuu siitä, että vaikka etenkin vesikaton sisällä tapahtuvat rakennustoimet muistuttavat korjausrakentamista, ullakko- ja kattorakentamiseen sovelletaan samoja rakentamismääräyksiä kuin uudisrakentamisessa. Rakennushankkeiden hallinnan näkökulmasta ne ovat samankaltaisia kuin korjausrakentaminen: talossa asutaan samanaikaisesti ja työmaan organisointi vaatii huolellisuutta. Tiettyjen kysymysten osalta ullakkotilat ovat lähellä rakennusmääräysten kriittisiä rajoja, koskien esimerkiksi paloturvallisuusmääräyksiä. Määräyksiin liittyy myös paikallista tulkintaa sekä mahdollisuus kompensoida joitakin lieviä määräyksistä poikkeamisia parantamalla kohteen muita ominaisuuksia. Eri näkökulmat on syytä selvittää jo hankkeen alkuvaiheessa ennakkoneuvotteluissa eri viranomaisten kanssa. Rajoittavilta tuntuvien ohjeiden lisäksi on huomattava, että ullakko- ja kattorakentamiseen liittyy myös hankkeita edistäviä porkkanoita, joista merkittävin on hissiavustus: Tampereella voi saada avustusta valtiolta hissin rakentamiskuluihin 50% kuluista sekä lisäksi kaupungin tarjoaman oman 15% lisätuen. Seuraavan listaan on koottu tärkeimpiä ullakkorakentamisessa vastaan tulevia kysymyksiä (ks. lisää aiheista selvityksen pitkässä raporttiversiossa): Ullakkotilan soveltuvuus ullakkorakentamiseen Korkeus (suositus väh. 3,5m), kattomuoto, kerrosluku Olemassa olevat rakenteet Asuinhuoneita koskevat määräykset Asuinhuoneen mitoitus Ikkunoiden määrä, mitoitus ja suuntaus Paloturvallisuutta koskevat määräykset Rakennuksen ja rakenteiden paloluokitus Poistumistiet, pelastureitit, osastoinnit, sprinklaus Rakenteelliset kysymykset Rungon kestävyys, runkomateriaalit Vesikatto, terassit, vesikaton liittymäkohdat Yläpohja ja askeläänen eristäminen Talotekniset järjestelmät Järjestelmien uudelleenmitoitus Kiinteistön muut tilat Korvaavat säilytystilat Yhteistilat, sauna, piha Pysäköinti 1,2 Commercen talon ullakkoasuntojen rakentamisvaiheita, arkkitehti: Erik Stenvall. (Kuvat: Pirkanmaan Mestari-Rakentajat Oy) 3 Valmis ullakkoasunto Punavuorenkatu 16:ssa, arkkitehti Pekka Littow. 4 Kattohuoneisto, Stuttgart, Danner Yildiz Architekten,\n13 5 SUOSITUKSET JATKOTOIMENPITEISTÄ Suunnittelu ja toimeenpano Strateginen taso KAUPUNKIKUVALLISET PERIAATTEET ULLAKKO- JA KATTORAKENTAMINEN Alueellinen poikkeamispäätös Rakennusluvat Asemakaavat Kortteli- ja aluesuunnitelmat Osayleiskaava / kehittämisalueet TÄYDENNYSRAKENTAMINEN Asemakaavat Kortteli- ja täyd.rak.suunnitelmat Osayleiskaava / kehittämisalueet 1 Klostergasse, Wien, Lakonis Architekten, Treehouse Bebelallee, Hampuri, Blauraum, Hanover house, Bradford, UK, KrausSchönberg 4 Kattohuoneisto, Stuttgart, Danner Yildiz Architekten, 2009 Selvityksen aikana kerätyn tiedon ja ohjausryhmän keskustelujen perusteella suosituksina esitetään seuraavat askeleet: 1. Strateginen taso: Tampereen keskusta-alueella on runsaasti ullakko- tai kattorakentamiseen sopivaa rakennuskantaa, jonka hyödyntäminen on varteenotettava lisä keskustan täydennysrakentamisessa. Ullakko-, katto- ja täydennysrakentamisessa noudatetaan uutta, monimuotoista kaupunkikuvaa edistävää linjausta. Linjaus suositellaan otettavaksi mukaan strategisen tason asiakirjoihin, jotka koskevat rakentamista, kaupunkikuvaa tai kaupungin imagoa. 2. Ullakko- ja kattorakentamista edistetään kahden eri poikkeamismenettelyn avulla: 1) Tampereen kaupunki hakee Ely-keskukselta alueellista poikkeamispäätöstä, koskien ullakkorakentamista koko keskusta-alueella. 2) Tampereen kaupunki on osallistumassa kokeiluun, jossa Ely-keskukselle kuuluva toimivalta tontti- ja rakennuskohtaisissa poikkeamisasioissa siirretään kunnalle ajaksi Siten ullakko- ja kattorakentamishankkeita koskevat poikkeamiset tulevat kaupungin päätettäviksi. Ullakko- ja kattorakentamisen hankkeiden harkinta (poikkeuslupa tai asemakaava) esitetään perustettavalle tai olemassa olevalle toimikunnalle, joka käsittelee hankesuunnitelmat ja antaa niistä ennakkolausunnot. Ullakkorakentamisen ohjaamiseksi laaditaan rakennustapa- ja kaupunkikuvaohjeet. Laajempien kokonaisuuksien pohjaksi laaditaan kortteli- ja aluesuunnitelmia. 3. Matalien liike- ja toimistorakennusten täydennysrakentamista edistetään keskusta-alueella sille osoitetuilla alueilla. Keskustan strategisessa osayleiskaavassa osoitetaan ko. kehitysalueet. Täydennysrakentaminen vaatii asemakaavamuutoksia, joiden pohjaksi laaditaan eri korttelityyppien alueilla omat laajempia korttelikokonaisuuksia koskevat täydennysrakentamis-suunnitelmat. 4. Ullakkorakentamisen houkuttelevuutta lisätään normeja ja määräyksiä keventämällä\n14 LÄHTEET: Tampereen kaupungin rakennuskulttuuri 1998 (1998). Tampereen kaupungin ympäristötoimi kaavoitusyksikkö julkaisuja 2/98. Tampere. Tomminen, Hannu (1990): Ullakkotilat. Rakennustieto, Helsinki Ullakkorakentaminen (2012). KUVAVIITTEET: s.3 Kuva 1: Kostof, Spiro (2004): The City Assembled: Elements of Urban Form through History, s.244. Kuva 2: Kostof, Spiro (2004): The City Assembled: Elements of Urban Form through History, s.284. Kuva 4: S.4 Kuva 1: (Katsottu ) Kuva 2: ) Kuva 3: (Katsottu ) Kuva 4: jdsa.eu/bir/ (Katsottu ) Kuva 5: (Katsottu ) s.5 Kuva 1: (Katsottu ) Kuva 2: (Katsottu ) Kuva 3: Silveri, Matthias, s.16 (Katsottu ) Kuva 4: Hurnaus, Hertha, s.16 (Katsottu ) s.6 Kuva 1: Lehtimäki, Mikko (1907), Vapriikin kuva-arkisto Kuva 2: Bergius, E.A. (1920-luvulla), Vapriikin kuva-arkisto Kuva 4: 2012 BLOM. Kopiointi kielletty. s.9 Kuvat: 2012 BLOM. Kopiointi kielletty. s.10 Kuvat: 2012 BLOM. Kopiointi kielletty. s.12 Kuva 1: Pirkanmaan Mestari-Rakentajat Oy Kuva 2: Pirkanmaan Mestari-Rakentajat Oy Kuva 3: Littow, Pekka Kuva 4: (Katsottu ) s.13 Kuva 1: (Katsottu ) Kuva 2: (Katsottu ) Kuva 3: (Katsottu ) Kuva 4: (Katsottu )


Hämeen Matkailu - Hämeenlinna ja seutu -matkailu s. 8-9\nkokemaan innostavia elämyksiä liikunnan parissa. Lajivaihtoehtoja on lähes rajattomasti ja Areenan koko tarjonta on käytettävissä yhdellä lipulla koko päivän. Ratsastus, tennis, keilaus, kalastus, pyöräily, melonta ja rentouttava liikunta ovat aina olleet osa Aulankoa. Hoidetut ja valaistut puistotiet ja ulkoilureitit hemmottelevat ulkoilijaa ympäri vuoden tarjoten ainutlaatuiset puitteet luonnossa liikkujille, kävelijöille ja urheilijoille. Jos välineitä ei löydy omasta takaa, vuokrattavissa on esimerkiksi kanootteja, maastopyöriä, sauvoja ja onkia.\nAulanko on ollut golfaajan unelmien täyttymys jo yli 70 vuoden ajan. Aulangolla golfataan kahdella upealla kentällä. Suomen toiseksi vanhimmalla 9-reiän Hugo-puistokentällä ja vuonna 2006 valmistuneella täysimittaisella 18-reiän Eversti-kentällä. Yhdessä ne muodostavat ainutlaatuisen kenttäkokonaisuuden klubi- ja ravintola- sekä golfopetuspalveluineen. Aulanko on myös suosittu golfharrastuksen aloituspaikka. Aulangon Golfakatemian PGA-ammattiopettajien tehokkailla yksityistunneilla pelitaitojen hionta onnistuu varmasti.\nAulangon rauhallisessa ilmapiirissä viisaita päätöksiä on tehty jo vuosisadan ajan. Tänään Aulanko tarjoaa monipuolisen ympäristön ja nykyaikaiset kokouspalvelut, jotka yhdessä muodostavat kokonaisvaltaiset puitteet työn ja virkistäytymisen yhdistämiseen. Aulangon alueen yritysten monipuolinen palvelutarjonta tekee tilaisuuden järjestämisestä helppoa, olipa kyseessä pieni ydintiimi tai suuri kongressi. Aulangon läheinen sijainti EteläSuomen suurimpien kaupunkien keskipisteessä yhdistettynä luonnonläheiseen ja raikkaaseen tunnelmaan on yhdistelmä jota et muualta löydä.\nAulankoa kehitetään sille kuuluvalla arvokkuudella. Palvelutuotteita kehitetään myös Hämeenlinnan muiden vetovoimaisten käyntikohteiden kanssa, kuten Hämeen linna, Verkatehdas, Vanajanlinna ja alueen muut golfkentät, tapahtumat ja eräkohteet. Aulangon visiona on olla vuonna 2020 Etelä-Suomen vetovoimaisin matkailukeskus. Vieraanvarainen Aulanko on Sinua varten!\nLisätietoa onnistuneista kokouksista Aulangolla saat osoitteesta\nRantasipi Aulangon kylpylä, järvenrantasaunat ja saunaosastot tarjoavat huikeita mahdollisuuksia nautinnolliseen rentoutumiseen ja hemmotteluun luonnonhelmassa.Ylellisen hemmottelukylpylän allasosasto sisältää 25 metriä pitkän kuntouintialtaan, monitoimialtaan porepenkkeineen ja vesihierontapisteineen, porealtaan, laguunin, kylmävesialtaita, vesiliukumäen, ulkoaltaan ja pikkulapsille sopivan altaan.\nAulangon kattava liikunta- ja hyvinvointipalvelujen valikoima ei jätä kylmäksi ketään. Rantasipi Aulangon keilaradoilla voi kohottaa tunnelmaa yksin, kaksin tai porukassa. Aulanko Areenan liikuntamaailma houkuttelee kokeilemaan uusia lajeja ja\nSF Aulanko Leivos kuuluu ”Aulanko ja Suomi-Filmi ”-elämystuotesarjaan.


Etusivu > Tilastot > Liikenne ja matkailu > Tieliikenteen tavarankuljetukset > 2021 > 1. vuosineljännes > Kuorma-autoilla kuljetettu tavaramäärä väheni vuoden 2021 ensimmäisellä neljänneksellä\nKuorma-autoilla kuljetettu tavaramäärä väheni vuoden 2021 ensimmäisellä neljänneksellä\nTilastokeskuksen mukaan vuoden 2021 ensimmäisellä neljänneksellä kuorma-autoilla kuljetettiin tavaroita 59 miljoonaa tonnia, mikä oli 11 prosenttia vähemmän kuin edeltävän vuoden vastaavalla neljänneksellä. Maa-ainesten kuljetettu määrä väheni 32 prosenttia ja muiden kuin maa-ainesten kuljetettu määrä väheni 2 prosenttia verrattuna edeltävän vuoden vastaavaan neljännekseen.\nVuoden 2021 ensimmäisellä neljänneksellä kuorma-autojen kuljetussuorite oli 6,2 miljardia tonnikilometriä, mikä oli 19 prosenttia vähemmän kuin edeltävän vuoden vastaavalla neljänneksellä. Kuljetussuoritteesta 97 prosenttia ajettiin ammattimaisessa liikenteessä ja 3 prosenttia yksityisessä liikenteessä.\nLähde: Tieliikenteen tavarankuljetukset 1/2021, Tilastokeskus\nLiitetaulukko 1. Kuorma-autojen suoritteet kotimaan liikenteessä ajoneuvon käytön mukaan tammi-maaliskuussa 2021 (16.6.2021)\nLiitetaulukko 2. Kuorma-autojen suoritteet kotimaan liikenteessä ajoneuvon käytön mukaan ilman maa-aineksia tammi-maaliskuussa 2021 (16.6.2021)\nLaatuseloste: Tieliikenteen tavarankuljetukset (16.6.2021)\nISSN=1798-2995. 1. vuosineljännes 2021. Helsinki: Tilastokeskus [viitattu: 21.10.2021].


Toyota käynnistää Plug-in Prius -ohjelman - Autojen - 2019\nToyota Prius on yksi menestyneimmistä hybridiajoneuvoista Amerikassa. Monet kuluttajat ovat vaatineet Toyotaa valmistamaan plug-in-hybridiversion, joka mahdollistaa täysin sähköisen ajamisen akun teholla yksinään.\nToyota ilmoitti joulukuun alussa, että se aloitti tuotantolaitoksen, joka on varustettu plug-in-hybridi-Prius-ajoneuvoilla. Japanilainen automaker sanoi myös, että testiohjelman tuotanto olisi 500 ajoneuvoa ja että he käyttäisivät ensimmäisen sukupolven litium-akkuja.\nToyota on nyt käynnistänyt virallisesti ohjelman ja sen on tarkoitus saada noin 600 plug-inia Prius markkinoille maailmanlaajuisesti vähittäismyynnin vuoteen 2011 mennessä. Toyota vuokraa noin 230 ajoneuvoa hallituksen ministeriöille ja yrityksille, kuten sähköalan yrityksille ja muille teollisuudenaloille Japanissa . Tuotantovälineistä 150 heistä tulee matkalla Yhdysvaltoihin vuokralle valtion virastoille, yrityksille, yliopistoille ja tutkimusvirastoille. Euroopasta saa 200 yksikköä ja 100 autoa Ranskassa Strasbourgin kaupunkiin.\nPrius-liitin kytketään kotiin latautuvaan pistorasiaan ja uudet litium-ioniakut, jotka korvaavat standardin Prius-nikkelimetallihydridiakut, antavat kaiken sähköisen ajo-alueen, joka on optimistisesti kiinnitetty 13 mailia.\nAutoblog Green ilmoittaa, että plug-in Prius on luokiteltu 134 mpg, mutta noin 50 mpg odotetaan reaalimaailmassa. Prius pystyi juoksemaan 14, 5 kilometriä Japanin JC08-sykliin ennen kuin akku oli kuollut. Oletettavasti, kuten tavallinen Prius, sähkömoottori käynnistyy tarvittaessa kiihtyvyyteen ja muina aikoina. Toyota ei tarjoa kovia tietoja siitä, miten uusi voimansiirto toimii. Toyota toivoo myymästä kymmeniä tuhansia Prius-plug-inia "yleisölle kahden vuoden kuluessa.\nToyota's Irv Miller sanoi aiemmin tässä kuussa: "Tämä ohjelma on välttämätön ensimmäinen vaihe yhteiskunnallisessa valmistelussa, koska se antaa meille ainutlaatuisen tilaisuuden tiedottaa, kouluttaa ja valmistaa asiakkaita plug-in hybriditekniikan käyttöönotosta. Kun nämä ajoneuvot tulevat markkinoille, asiakkaiden on ymmärrettävä, mitä odottaa ja mikäli tämä tekniikka sopii niihin parhaiten. "