40 vuotta sitten Suomi panosti pakolaisten vastaanottoon ja jälki näkyy tänä päivänä – "Koko valtakunta huolehti sadasta ihmisestä" | Yle Uutiset | yle.fi\n40 vuotta sitten Suomi panosti pakolaisten vastaanottoon ja jälki näkyy tänä päivänä – "Koko valtakunta huolehti sadasta ihmisestä"\nVietnamilaiset venepakolaiset saapuivat Suomeen nousukaudella. Somalialaiset saapuivat laman keskelle, mikä vaikutti kotoutumiseen.\n6.8.2019Päivitetty 6.8.2019 15:39\nVietnamilaisperhe hajosi kahtia vuonna 1979. Tran Minh Can (vasemmalla) ja hänen poikansa Tran Minh Nhu Nguen (oikealla) pakenivat ensin. Canhin vaimo Nguen Thi Duc (keskellä) ja perheen perheen kaksi muuta lasta pääsivät Suomeen 1981.Laura Hyyti / Yle\nJaa artikkeli Facebookissa1891\nTran Minh Canh pyörittelee kädessään kookospähkinästä tehtyä kuppia. Se on tilapäinen riisikulho, jonka Canh koversi 40 vuotta sitten.\nMatkamuisto on autiosaarelta, jonne Canh ja hänen poikansa olivat haaksirikkoutuneet. Kyse ei ollut onnettomuudesta. He pakenivat Vietnamin kommunistisen hallinnon vainoa.\nPerheellä oli onnea. Sadattuhannet vietnamilaiset hukkuivat Siaminlahteen. Canh ja sata muuta päätyivät Vantaan Kulomäen pakolaiskeskukseen.\nLaura Hyyti / Yle\nVietnamilaiset löysivät Suomesta töitä ja sulautuivat yhteiskuntaan. Heidän kotoutumistaan on pidetty menestystarinana, josta kiitos kuuluu ennen kaikkea ahkerille vietnamilaisille.\nCanhin mielestä asia ei ole ihan näin yksinkertainen.\n– Vietnamilaiset ovat pärjänneet, koska heitä on autettu uskomattoman paljon. Koko valtakunta huolehti noin sataa ihmistä. Voi sanoa, että olimme onnekkaita.\nTodellisuudessa vietnamilaisten sopeutumisen tiellä oli tuhat ja yksi ongelmaa.\nVietnamilaiset eivät halunneet Suomeen – “Tilanne oli häpeällinen”\nVuonna 1979 vietnamilaisten avun tarve oli valtava.\nVuosikymmeniä kestänyt sota oli päättynyt Pohjois-Vietnamin voittoon. Hallinto vainosi kansanvihollisina pitämiään etelävietnamilaisia ja Vietnamin kiinalaista väestönosaa. Sadattuhannet suljettiin "uudelleenkoulutusleireille". Canh vietti leirillä kaksi vuotta.\nVuosina 1978-1979 reilun 50 miljoonan väestöstä noin 800 000 pakeni ylitäytetyillä veneillä Malesiaan ja ympäröiviin saarivaltioihin. Canhin ja hänen poikiensa vene oli 18 metrin mittainen. Siinä oli 400 pakolaista.\nYK:n pakolaisjärjestö UNHCR kysyi jäsenvaltioiltaan apua ja Suomen hallitus päätti hoitaa vaatimattoman osansa: Pakolaisia vastaanotettaisiin sata, mielellään lapsiperheitä.\nSuomalaisdelegaatio saapui Malesian Cheratingin pakolaisleirille heinäkuussa 1979. "Kuka haluaa lähteä Suomeen", suomalaiset kyselivät.\nVietnamilaiset eivät hievahtaneetkaan.\nYK:n arvion mukaan 200 000 - 400 000 vietnamilaista venepakolaista kuoli pakomatkallaan. Nämä pakolaiset pelasti mereltä yhdysvaltalaisalus. American Photo Archive / Alamy Stock Photo / AOP\n– Tilanne oli häpeällinen. Kuinka voimme syrjiä auttajiamme, leirillä muiden pakolaisten joukossa ollut Canh muistelee.\nVietnamilaisten lähtöhaluja vähensi se vähä mitä he tiesivät Suomesta: kylmä maa, ja aivan Neuvostoliiton kyljessä.\nJuuri kommunisteja vietnamilaiset olivat paenneet. Monien toiveena oli päästä lännemmäs länteen, kuten Kanadaan tai Yhdysvaltoihin, joissa oli ennestään vietnamilaisia.\nKorkeakoulutettu Canh oli hieman lukenut Pohjoismaista. Hän päätti kirjoittaa oman ja lastensa nimet suomalaisten listaan. Canh oli leirillä luottomiehen asemassa, joten hänen esimerkkinsä herätti kiinnostusta. Ehkä Suomessa olikin jotain hyvää?\n– Sitten aita murtui, ja ihmiset rynnivät kirjoittamaan oman nimensä.\nNäin alkoi sadan vietnamilaisen matka kohti pohjolaa. He saapuivat Vantaalle elokuussa 1979.\nOudot, kommunistien kanssa veljeilevät suomalaiset\nSuomessa venepakolaiset herättivät suurta kiinnostusta. Vietnamin sota oli ensimmäinen televisioitu sota, jonka vaiheita suomalaiset olivat seuranneet tiiviisti uutisista.\nKommunistisen hallinnon vainoamia pakolaisia kohtaan koettiin sympatiaa, muistelee Vantaan pakolaiskeskuksessa tuolloin työskennellyt Louna Hakala.\n– Henki oli innostunut. Ajattelin, että tämä hoidetaan nyt hyvin.\nHakala oli osa suomalaisten ryhmää, jonka harteille pakolaisten vastaanottaminen asetettiin. Ryhmä oli moniammatillinen. Vantaan Kulomäkeen perustetussa vastaanottokeskuksessa oli sosiaaliohjaajia, työnvälittäjiä ja Hakalan kaltaisia ammatinvalintapsykologeja. Paljon kokemusta työttömien suomalaisten tukemisesta, mutta ei pakolaisten vastaanottamisesta.\nMuitakin puutteita oli, kuten yhteinen kieli. Suomessa ei ollut yhtäkään vietnamin tulkkia. Ensimmäisen vuoden aikana suomalaiset ja vietnamilaiset kommunikoivat ranskaksi. Ranskaa puhuvasta Tran Minh Canhista tuli linkki suomalaisten ja vietnamilaisten välille.\nSPR:n vastaanottamat ensimmäiset Vietnamin pakolaiset saapuivat Suomeen elokuussa 1979.Martti Juntunen\nKielimuurin lisäksi esteenä oli kulttuurinen muuri. Suomalaiset tiesivät miksi vietnamilaiset olivat paenneet, mutta eivät mitään vietnamilaisista.\n– Yksi lähetyssaarnaaja kävi kerran kertomassa Vietnamista. Me ei tiedetty siitä kulttuurista oikein mitään, Hakala muistelee.\nVietnamilaiset puolestaan suhtautuivat varauksella hiljaisiin suomalaisiin, joilla oli epäilyttävän läheiset välit Neuvostoliittoon.\nKommunismin pelko ilmeni yllättävillä tavoilla. Vietnamilaiset saattoivat säikähtää neuvostolippua, tai epäillä työharjoittelupaikan sorvauskoneen valoja. Niitä epäiltiin piilokameroiksi, joiden kautta venäläiset saattaisivat vakoilla heitä.\n– Heillä oli tämmöisiä vainoharhoja, jotka johtuivat tietämättömyydestä, sekä huonoista kokemuksista valvonnasta ja vakoilusta. Meni aikaa, että tämä pelko saatiin heistä pois, Hakala sanoo.\nKulttuurimuurin purkamiseksi perustettiin tukiperhetoiminta. Pakolaiskeskuksen henkilökunta haki suomalaisista halukkaita, jotka voisivat tarjota matalan kynnyksen apua vietnamilaisille.\nTukiperheiden avulla moni vietnamilainen oppi kieltä, löysi töitä ja suomalaisia ystäviä. Tukiperhe on mitä olennaisin elementti onnistuneessa kotoutumisessa, sanoo Tran Minh Canh.\n– Yhteisymmärrys kulttuurien välillä on ratkaisevaa. Ystäväperhe on silta vähemmistön ja enemmistön välillä.\nKädestä pitäen työelämään\nKun vietnamilaiset olivat olleet Suomessa vuoden, lähes kaikki työikäiset olivat löytäneet itselleen työpaikan.\nSe ei ole pelkästään vietnamilaisten ahkeruuden ansiota. Ahkera oli myös pakolaiskeskuksen työnvälittäjä toiminut Rauni Petramo.\n– Tein hirveästi työtä sen eteen että he saivat työtä, Petramo sanoo.\nTyöllistämisen kaava yli yksinkertainen, mutta aikaa vievä. Vietnamilaiset kyvyt ja työtoiveet selvitettiin haastattelemalla. Petramo kolusi pääkaupunkiseudun yrityksiä, kertoi työnantajille vietnamilaisista ja kyseli mahdollisista harjoittelupaikoista.\nKiinnostusta oli. Työnantajat jopa soittelivat pakolaiskeskukseen ja kysyivät työntekijöitä.\n– Ihan mihin vaan ei laitettu työhön tutustumaan. Esimerkiksi yksinäiset miehet pyysivät vietnamilaisia naisia kodinhoitajiksi.\nPetramo kyyditti vietnamilaisia tutustumiskäynneille ja työharjoitteluihin. Kun tuli ongelmia, Petramo selvitteli niitä työnantajien ja vietnamilaisten kanssa.\nTyöpaikkoja löytyi paikallisista työpajoista, ravintoloista ja yrityksistä, kuten Tikkurilan väristä. Maanmittausinsinöörinä Vietnamissa työskennellyt Tran Minh Cahn sai oman alansa töitä maanmittauslaitokselta.\nTavallisesti vietnamilaiset eivät kuitenkaan työllistyneet ensiyrittämällä. Vietnamilaiset olivat kielitaidottomia oudossa maassa. Myös paikallisissa työtavoissa oli totuttelemista. Vietnamilaiset olivat tottuneet tekemään pidempää työpäivää, mutta suomalaisia rennommalla otteella.\nTöiden saamisen vaikeus masensi vietnamilaisia. Petramo rohkaisi yrittämään uudestaan.\n– Minusta ihmisille pitää osoittaa tiettyä inhimillisyyttä. Ei millään voi olettaa, että he hetkessä pystyvät omaksumaan vieraan kulttuurin.\nPientä ryhmää oli helpompi auttaa kuin suurta. Pakolaiskeskuksen henkilökunta tunsi heidän kykynsä ja paikallisten työpaikkojen tarpeet.\nHenkilökunta oli myös hyvin verkottoitunut. Esimerkiksi kun Helsingin Malmille rakentui 1986 ostoskeskus, sinne palkattiin heti seitsemän vietnamilaista pakolaista. Aloitteen teki paikallinen yrittäjä Jussi Pajunen, josta tuli myöhemmin Helsingin kaupunginjohtaja.\n– Me kun olimme vain heitä varten, niin teimme sitä työtä ehkä vähän monipuolisemmin kuin mihin tavallinen byrokratia pystyy, Petramo toteaa.\nRasismia lottovoittajien maassa\nVenepakolaisilla oli työllistymistä isompiakin huolia. Vietnamilaisten ikuisen hymyn taakse kätkeytyi koti-ikävää, masennusta ja huolta Vietnamiin jääneistä perheenjäsenistä.\nOsa poti yksinäisyyttä. Miljoonakaupunki Saigonista tullut saatettiin sijoittaa suomalaiseen pikkukuntaan. Suuri osa vietnamilaisista lähtikin Suomesta muihin länsimaihin, joissa oli suuret vietnamilaisten yhteisöt. Jotkut yrittivät itsemurhaa, ainakin yksi myös onnistui.\nEivätkä kaikki suomalaiset suhtautuneet vietnamilaisiin lämmöllä. Pakolaisia syytettiin vuoroin suomalaisten siivellä elämisestä, vuoroin työpaikkojen varastamisesta.\nCanh ahkeroi jännitteiden lieventäjänä. Hän oikoi suomalaisten vääriä käsityksiä lukuisissa lehtihaastatteluissa ja sovitteli kulttuurillisia yhteentörmäyksiä.\nEsimerkiksi kerran 80-luvun lopulla kuohui Närpiössä. Vietnamilaiset pakolaiset olivat teurastaneet kerrostalon pihalla kanan ja laskeneet veret maahan. Suomalaiset tulivat paikallisen vastaanottokeskuksen eteen vaatimaan selitystä.\nCanh selitti suomalaisille, että kana oli teurastettu vietnamilaisen perinteen mukaisesti perheen isän muistopäivän kunniaksi.\n– Pyysin anteeksi hänen tietämättömyyttään. Hän pyysi myös anteeksi ja sanoi, ettei tee sitä uudestaan.\n“Pakolaisten elämä ei ole aina kehuttavaa edes tässä lottovoittajien maassa”, uutisoi Vantaan sanomat 5.8.1989. Artikkeli kertoi nuorisojengistä, joka “terrorisoi” vietnamilaisperheen elämää. Vietnamilaisten puhemieheksi päätynyt Canh kommentoi myös tätä asiaa.Tran Minh Canhin arkisto\nOli myös puhdasta rasismia ja vihaa. Pakolaiskeskuksen henkilökunnalle lähetettiin kirjeitä, joissa toivottiin työntekijöiden ja heidän perheenjäseniensä kuolemaa.\nCanh on itse selvinnyt ilman pahempia välikohtauksia. Hän muistaa ainoastaan yhden kerran 90-luvulta, kun tuntematon mies alkoi solvata häntä bussissa. Kun Canh ei vastannut, solvaaja alkoi töniä.\n– Hän kysyi, oletko kuuro, etkö osaa suomea? Vastasin hänelle, että osaan suomea ja että olet juuri töninyt minua, mikä on Suomessa rikos.\nTapaus naurattaa nyt, mutta syrjintä on vakava ongelma, josta Canh on kasvavasti huolissaan.\n– Jos pakolainen kokee, että hän ei ole osa yhteiskuntaa, hän tuntee itsensä toisen luokan kansalaiseksi. Tulee rikollisuutta.\nSuomalaisten tukiperheiden tuki oli tärkeintä juuri vastoinkäymisiä kohdatessa, sanoo Louna Hakala.\n– Vaikka olisi itse kuinka hyvä, löytyy aina joku joka ei hyväksy. Siitä on tärkeä puhua jonkun kanssa, joka suhtautuu pakolaiseen arvostavasti.\nVietnamilaiset kotoutuivat nousukauden Suomessa, somalialaiset laman keskellä\nEhkä eniten vietnamilaisten kotoutumista auttoi se, että heitä oli niin vähän.\nVenepakolaisia tuli 1979-1990 välisenä aikana noin 800. Heidän tukemisensa ei tehnyt lovea nousukautta elävän Suomen valtiontalouteen.\nTilanne oli toinen 90-luvulla, jolloin Suomeen alkoi saapua turvapaikanhakijoita Somaliasta. Heitä oli vietnamilaisia enemmän – satojen sijaan tuhansia – ja he saapuivat lama-ajan Suomeen.\nSomalialaisia pakolaisia jonottamassa linja-autoon Helsingin rautatieasemalla vuonna 1990. Somalaiset turvapaikanhakijat saapuivat Suomeen turvapaikanhakijoina Neuvostoliiton kautta. Pentti Palmu.\nHallitus teki menoleikkauksia, jotka vähensivät esimerkiksi maahanmuuttajien kielikurssien ja työharjoittelujaksojen määrää. Koulutusta pilkottiin niin, että kielikurssien välillä saattoi olla kuukausien mittaisia taukoja.\n– Kaikki minkä opit, unohdit kolmen kuukauden aikana. Somalialaiset saivat paljon vähemmän koulutusta kuin vietnamilaiset, sanoo Helinä Kokkarinen, joka työskenteli tuolloin ylitarkastajana sosiaali- ja terveyshallituksen pakolaisosastossa.\nMaan korkea työttömyys vaikutti myös suomalaisten asenteisiin muualta tulleita kohtaan. Somalialaiset joutuivat odottamaan kuukausitolkulla turvapaikkapäätöksiään, minkä osa suomalaisista tulkitsi laiskotteluksi.\nVietnamilaisten kiintiöpakolaisten tilanne oli parempi. Heillä oli pakolaisen asema ja siten työnteko-oikeus heti Suomeen tullessaan.\nTällä hetkellä vietnamilaisten työllisyysaste on Helsingissä 83 prosenttia (siirryt toiseen palveluun), somalialaisilla 55. Eroja ei voi selittää pelkällä vastaanottotoiminnassa tapahtuneilla muutoksilla jo siksi, että vain osa on tullut Suomeen humanitaarisista syistä.\nNiiden vaikutusta ei myöskään sovi unohtaa, kun vertaillaan eroja maahanmuuttajien työllisyysasteissa, Kokkarinen sanoo.\n– Olen vahvasti sitä mieltä, että somalit joutuivat laman kohdalla maksumiehiksi.\nViime vuodet ovat olleet Tran Minh Canhille tunteikkaita. Kuvat Välimerta ylittävistä siirtolaisista ja turvapaikanhakijoista tuovat mieleen oman venematkan 40 vuotta sitten.\nJokaisen tulisi miettiä, miten näitä ihmisiä ihmisiä voisi auttaa, Canh sanoo. Sen sijaan Eurooppa on keskittynyt pohtimaan sitä, miten ihmiset saataisiin pidettyä poissa.\n"Olemme samassa veneessä. Musta, valkoinen, keltainen, jokainen on luojan luoma".\nTran Minh Canh\nMutta entä jos tulijoita on sadan sijaan sata tuhatta? Asia ei ole yksinkertainen, Canh sanoo. Jokaisen tulisi auttaa kykynsä mukaan, mutta missä tämän kyvyn rajat menevät?\n– Paljonko on paljon? Asia on kaksipiippuinen. Toinen puoli on humanitäärinen, toinen on kansan oma etu.\nTästä Canh on kuitenkin varma: Nuukailu vastaanotossa kostautuu. Pakolaiseen sijoittaminen taas on sijoitus, joka kasvaa korkoa. Suomessa pärjänneet vietnamilaiset ovat tästä esimerkki, Canh sanoo.\nVastaanotto ei kuitenkaan ole vain hallituksen ja viranomaisten, vaan koko yhteiskunnan tehtävä.\n– Jokaisella ihmisellä on oma arvomaailmansa. Se muokkautuu ympäristön vaikutuksista. Jos annat kasvilla hyvää multaa, se kasvaa. Tämä on vähän samanlainen tilanne.\npakolaisetKotimaan uutisetVietnamsuomen kielisuomalaisetsuomalaisuusvastaanottokeskuksetKaakkois-AasiaPakolaiskiintiöSuomi


Gingerbread Man - KTK-II, VVJ-I, KRJ-II, YLA2, SHLA-I, VV-II\nVirtuaalihevonen | VH16-017-0046\nNimi: Gingerbread Man, "Matti" Rotu: Shetlanninponi\nVäri: Musta Säkäkorkeus: 104 cm\nSukupuoli: Ori Syntymäaika: 15.12.2015 (11v) - 3v 15.01.2016\nSaavutukset: KTK-II helmikuussa 2016 pistein 18 + 18 + 16 + 19 = 71p.\nYLA2 palkittu 30.11.2016 pistein 26 (15+11) - 31 (21+10) - 17 - 14 - 5 = 93p.\nKRJ-II palkittu 20.12.2016 pistein 7 + 40 + 22 + 10 + 15 = 94 p.\nVVJ-I palkittu 31.07.2017 pistein 7 + 40 + 23,25 + 20 + 15 = 105,25p.\nSHLA-I palkittu 16.10.2016 pistein 23 + 18 + 30 + 20 + 12 + 14 = 117p.\nVV-II palkittu helmikuussa 2016 pistein 4 + 3 + 1 + 3 + 5 + 9 = 25p.\nUtelias liiallisuuksiin asti, jonka takia herra on jatkuvasti ongelmissa.\nUteliaisuus on hyvästä tiettyyn pisteeseen saakka. Valitettavasti meidän Matti ei ymmärrä aina rajojaan, minkä vuoksi poni on ongelmissa vähän turhankin usein. Matti tunkee turpansa joka paikkaan. Välillä on ollut nokkosihottumaa nenä täynnä ja välillä haavoja mitä kummallisimmissa paikoissa. Ori on kerran myös löytynyt sotkeutuneena sähkölankoihin ja kerran se jäi kaviostaan jumiin puun juureen metsätarhassaan. Meillä ei ikinä ole näin epäonnista tapausta ollut. Onneksi ori on muuten luonteeltaan rauhallinen ja kiltti. Kun ori löydettiin sieltä sähkölankoihin sotkeutuneena se oli erittäin tyyni ja malttoi odottaa irtipääsemistä. Monet muut olisivat varmasti olleet paniikissa.\nMatin kanssa muuten touhuaminen on mukavaa hommaa. Ori on erittäin aktiivinen seurustelija. Se näplää hoitajaa koko ajan huulillaan ja tuuppii turvallaan. Matti on myös erittäin perso ruualle ja olenkin opettanut sille kaikkia hauskoja temppuja namipalojen voimin. Mattia ei kiire paina ja sen kanssa voi (ja mielellään pitää) viettää aikaa vaikka koko päivän eikä se kyllästy. Hoitotoimenpiteet sujuvat kaikki ongelmitta. Varustamien on helppoa kuin heinän teko, eikä kengittäjäkään ole ikinä Mattia joutunut torumaan. Aktiviteettia Matti tarvitsee paljon, eikä se sovellu karsinaelämään. Poni elääkin pihatossa, jonka olen sisustanut kivoilla virikkeillä. On tikkaria, palloa, muita leluja, kuusia mutustettavaksi...Ilman jatkuvaa tekemistä ja virikettä Matti olisi varmasti luonteeltaan aivan muuta. Näin se on pysynyt rauhallisena ja tyytyväisenä.\nRatsastaessa Matti on haaveilija. Se jää helposti mietiskelemään ja sitä joutuu herättelemään pilvilinnoista. Maastossa poni kyttäilee mielellään ympärilleen ja tarkastelee ympäristöään. Välillä se saattaa lähteä tutkimaan omia menojaan ja sillä saattaa kestää hetki tajuta, että ratsastaja kiljuu selässä täyttä kurkkua ja yrittää kiskoa ohjasta toiseen suuntaa. Noh, hupsista! Ei Matti pahaa tarkoita, mutta se nyt vaan on vähän erilainen tapaus. Matti kyllä tykkää tehdä töitä ja miellyttää ratsastajaa. Oria kannattaa palkita paljon. Esimerkiksi sokeripalat hyvän suorituksen palkkioksi saavat Matin reipastumaan entisestään ja antamaan vielä enemmän itsestään. Orin kanssa sujuu kaikki lajit koulusta kenttäratsastukseen. Olemme treenanneet kaikkea aktiivisesti. Orin lempipuuhaa on kuitenkin ehdottomasti valjakkoajo. Siinä se oikein syttyy ja nauttii jokaisesta osa-alueesta. Ratsastaa Matti on muutoin perus mukava. Se ei ole mikään yliherkkä, muttei eteenpotkittavakaan. Askellajit ovat hyvin shetlanninponimaiset ja ihan ok:t istua. Matille saa antaa pohjetta vähän enemmänkin ja sillä saa pitää tuntumankin ihan kunnolla.\nKilpatilanteissa Matti on ihan samanlainen kuin kotonakin. Sitä on paljon kehuttu sen rauhallisuudesta vierailla paikoilla. Kun muut orit hyppivät kahdellla jalalla ja huutavat hullun tavalla tulee Matti vierelläni nätisti ja saattaa hyvännäköiselle tammalle hieman hörähtää. Myös kuljetukset onnistuvat loistavasti, mutta virikettä pidän pidemmillä matkoilla (tikkari) jotta ori ei varmasti kyllästy matkustamiseen. Matin kanssa kilpaillaan monipuolisesti eri lajeja.\nYLA1, KTK-II ii. Castor v.d. Graafkamp\nevm iii. Coen v.d. Beemhof\nevm, tummanruunikko, 98cm\niie. Nathalie v.d. Graafkamp\nie. Cindie v. Maachterlijk\nevm iei. Puk v.d. Achtersweg\nshe, kimo, 109cm\niee. Marilien v.d. Zoekeshof\nshe, mustankirjava, 99,5cm\nKTK-II, SHLA-II, YLA2, KRJ-II, VVJ-II ei. Dilkenhof Patric\nevm eii. Swanhof Gigolo\nevm eei. Ömni v. Leydonstud\ne. Dilkenhof Jasmine syntyi saksalaisessa siittolassa, josta toin sen itselleni tänne Suomeen Härdelliin. Jasmine on täyttänyt kaikki odotukseni kilparadoilla. Tamma on sijoittunut kouluratsastuksessa 40 kertaa ja valjakkoajossa 11 kertaa. Jasmine kilpailee edelleen valjakkoajossa ja on menossa KRJ:n laatuarvosteluun, kun kerkeän sen sinne ilmoittaa. Jasminen kanssa tarkoituksena olisi myös kierrellä vielä näyttelyissä. Tamma on kantakirjattu II-palkinnolla. Se on periyttänyt upeita varsoja. Tällä hetkellä ponilla on neljä varsaa, joista kaksi on kantakirjattu.\nei. Dilkenhof Patric aloitti jo nuorena menestyksekkään kilpailemisen kouluratsastuksessa sekä valjakkoajossa. Patric on sijoittunut useasti arvokisoissa ja sen omistajalla onkin ruusukkeita tursuava vitriini olohuoneessa. Ori myytiin kasvattajaltaan Dilkenhofista harrastavalle perheelle, jossa sen kanssa valmentauduttiin ja orista tuli ihan huippu. Väriltään Patric on musta ja korkeudeltaan 106cm. Ratsuhommien lisäksi ori on kierrellyt myös näyttelyissä ja kantakirjattu I-palkinnolle. Patricin käyttö jalostuksessa ei tietenkään tullut kenellekkään yllätykseksi näillä saavutuksilla. Orilla on 26 tervettä varsaa, joille se on periyttänyt loistavaa rakennetta sekä taitoa kilparadoille.\neii. Swanhof Gigolo on valitettavasi jo menehtynyt. Se sai 12-vuotiaana jatkuvasti niin pahoja ähkykohtauksia, että lopulta se jouduttiin lopettamaan. Tätä ennen ponin kanssa kilpailtiin valjakkoajoa noviisiluokissa. Suurimmaksi osaksi se meni yksin, mutta ori osasi myös hienosti suoriutua parin kanssa. Ruusukkeita ja pokaaleja Gigolo kerkesi keräämään jonkin verran. Ori myös palkittiin 2-vuotiaana II-palkinnolla kansainvälisissä rotunäyttelyissä. Gigolo astui parisenkymmentä tammaa, joista 15 jäi tiineeksi ja varsoivat orille jälkikasvua.\neie. Efehalic GP on ehdottomasti minun suosikkiponini tässä suvussa. Efe on hienoin shetlanninponi, mitä olen koskaan tavannut. Tamma oli kerrassaan upea kouluratsastuksessa, kärryjen edessä poni ei niin loistanut mitä ratsastaja selässä. Tamma voitti useita arvokisoja jopa ulkomailla saakka. Rakenteeltaan tamma oli helmi ja se kantakirjattiin seitsemänvuotiaana I-palkinnolle. Tamma on ollut koko elämänsä täysin terve ja varsonut viidesti. Tällä hetkellä poni viettää ansaittuja eläkepäiviä laumassa pihatossa. Väriltään Efe oli musta valtavan paksulla jouhituksella ja korkeudeltaan 101cm.\nee. Ronya v. Leydonstud on hollantilaisen huippukasvattajan tuotosta, joka myytiin heti vieroituksen jälkeen Suomeen tavoitteelliseen käyttöön. Ronjan omistaja oli innostunut valjakkoajosta. Ohjas-ajoa alettiin treenaamaan jo kaksivuotiaana, ja loppujenlopuksi neljävuotiaana tamma oli kilpakunnossa. Sen kanssa kilpailtiin yksilöluokkia noviisitasolla. Ronja oli taitava ja tiesi mitä piti tehdä. Kun ikää tuli, se muutti pomminvarmaksi ja korjaili ohjastajan virheitä itsenäisesti. Tamma voitti useita luokkia ja palkittiin lopulta vuoden 2014 valjakkoponiksi. Ronja on varsonut kaksi varsaa ja se meinataan varsoittaa vielä ainakin kerran.\neei. Ömni v. Leydonstud on hollantilaisen Leydonstud:in kasvattama ja omistama poni. Tällä hetkellä ori viettää ansaittuja eläkepäiviä, tosin se rupeaa olemaan jo hieman vanhuudenvaivainen, joten oletettavasti poni ei enää kovin pitkäikäinen ole. Ömni on tarkkaan harkitun yhdistelmän tulos, joka vielä onnistuikin kaikenlisäksi. Orin kanssa kilpailtiin valjakkoajoa vaativalla tasolla, niin yksilönä kuin parivaljakkonakin. Lisäksi se on ollut useita kertoja poninäyttelyiten BIS sekä kantakirjattu 10-vuotiaana I-palkinnolle. Ei siis ole mikään ihme, että ori on ollut myös kysytty astuja. Ömni astui luomuna kotitallillaan 16-vuotiaaksi asti.\neee. Weshoustud Rania oli hieno ponitamma, jossa näkyi laatu ja harkittu kasvatustyö. Rania oli äärettömän terve ja hyvärakenteinen poni. Sillä oli hieno karva ja vahvat jouhet. Tamma palkittiin näyttelyissä aina upein palkinnoin ja lopulta se kantakirjattiin I-palkinnolle. Käyttöponina Rania oli monipuolinen. Se pärjäsi niin koulussa, esteillä kuin valjakkoajossakin. Se haali ruusukkeita ja pärjäsi isommissakin kisoissa. Poni on ihan kansainvälisesti tunnettu suorituksistaan. Se varsoi kilpakausien lomassa yhteensä kaksi varsaa ja myöhemmin eläkeiässä vielä kaksi. Lopulta poni menehtyi 30-vuotiaana, kun sen sydän lopulta petti.\ni. Calvin v.d. Graafkampin omistaa Zanneshof Shetlands, joka on sen joltain tuontireissultaan tonut Hollannista. Calle on musta 104 senttinen komea maskuliininen shetlanninponiori. Se on syntynyt vuonna 2013 ja on tällä hetkellä jo yli 30 vuotias. Porskuttaa silti edelleen vanhuudenpäiviään. Ori on kilpaillut niin valjakkoa kuin kouluakin hyvällä menestyksellä. Lisäksi se on käynyt yhdessä näyttelyssä, josta se haali itselleen irtoSERTin, eli sitä kautta myös kantakirjakelpoisuuden. Poni kantakirjattiin II-palkinnolle syyskuussa 2015. Lisäksi se on palkittu yleislaatuarvostelussa ensimmäisellä palkinnolla. Jälkeläisiä orilla on seitsemän.\nii. Castor v.d. Graafkamp on kotimaassaan Hollannissa kohtuullisen tunnettu jalostusori. Musta 98 cm korkea ori on kantakirjattu hyvin pistein, rakenteesta se sai peräti kahta vajaa täydet pisteet. Luonteensakin puolesta Castor on hyvin tyypillinen rotunsa edustaja, niin hyvässä kuin pahassa. Egoa ei tältä pikkuponilta puutu ja se tarhaileekin kotitilallaan kuulemma yksinään. Tällä hetkellä 21-vuotias ori viettää eläkepäiviä, lähinnä laiduntaen ja astuen silloin tällöin tilan omia tammoja. Castorilta löytyy jälkeläisiä eri puolelta maailmaa yhteensä 88 kappaletta.\niii. Coen v.d. Beemhof oli tummanruunikko, 98-senttinen ori, joka kilpaili nuoruusvuosinaan parivaljakossa puoliveljensä August v.d. Beemhofin kanssa. Orit toimivat varsin hyvin yhteen ja onnistuivat menestymään varsin mukavasti kilpailuissa, parhaimpana sijoituksenaan toinen sija maan ehkä arvostetuimmassa valjakkokilpailuissa alle 120-senttisten ponien luokassa. Coen ehti jättää 23 jälkeläistä ennen menehtymistään vanhuuden vaivoihin. Jälkeläisilleen ori periytti laadukkaita liikkeitään ja korrektia rakennettaan. Luonnekin Coenilla oli varsin yhteistyöhaluinen.\niie. Nathalie v.d. Graafkamp oli musta, tasan metrin korkuinen tamma, joka eli kasvattajansa luona koko elämänsä ja toimi lähinnä siitostammana. Nathalie kantakirjattiin melko nuorena varsin hyvin pistein peräti ykköspalkinnolla. Jälkeläisiä tamma jätti neljä kappaletta, joista tunnetuin lienee juuri Castor v.d. Graafkamp. Nathalie periytti vahvasti mustaa väritystä, korrektia rakennetta ja tasapainoista luonnetta.\nie. Cindie v. Maachterlijk oli hollantilainen kantakirjatamma, säkäkorkeudeltaan 101 cm ja väriltään mustankimonkirjava. Cindie hyväksyttiin kantakirjaan vasta vanhemmalla iällä lähinnä jälkeläisnäyttöjensä perusteella ja saikin ihan hyvät pisteet, vaikkei mikään varsinainen rakennekukkanen ollutkaan. Hyvä luonne, hyvä ratsastettavuus ja jälkeläisnäytöt kuitenkin kompensoivat vaatimatonta rakennetta. Cindiellä on kuusi jälkeläistä, joista kaksi on kantakirjattuja. Kaikki tamman jälkeläiset ovat perineet emänsä hyvän luonteen.\niei. Puk v.d. Achtersweg oli kimo shetlanninponiori, joka kilpaili niin kouluratsastuksessa kuin esteilläkin. Säkäkorkeudeltaan Puk oli hieman yli sallitun korkeuden, siis 109 cm, mutta sitäkin hienompi muilta ominaisuuksiltaan. Orilla oli upeat liikkeet, fantastinen luonne ja sen ratsastettavuutta kehuttiin erinomaiseksi. Säkäkorkeutensa vuoksi sitä ei hyväksytty kantakirjaan, mutta tuomari kehui kovasti orin kapasiteettia ja käytöstä. Puk sai yhteensä 12 jälkeläistä, joista vain yksi venähti isänsä tavoin yli toivottujen mittojen.\niee. Marilien v.d. Zoekeshof oli mustankirjava tamma, säkäkorkeudeltaan 99,5 cm. Marilien ehti toimia mm. ratsastuskoulun opetusponina sekä erään perheen ratsastus- ja ajoponina ennen kuin päätyi viimeisimmälle omistajalleen. Tamma hyväksyttiin vielä vanhuuden päivillään kantakirjaan kakkospalkinnolla. Lausunnossa tammaa kehuttiin hyväkuntoiseksi senioriksi, jolla tosin oli aavistuksen painunut selkä ja lyhyehkät etusääret. Luonteeltaan Marilien oli erittäin kiltti ja lempeä.\nemänpuolen selvitys & isä tallin omaisuutta, isänpuolen muun suvun on kirjoittanut Cynoria.\n28.02.2016 Tamma Gingerqueen emä Berryqueen Dei VIR MVA Ch, KTK-II\n24.03.2016 Ori Härdellin Mitro emä Härdellin Hulina Sijoituksia KRJ&VVJ&ERJ&KERJ\n26.09.2016 Ori Ginger Shot emä Härdellin Indira KTK-II, VV-II\n20.10.2016 Tamma Mayhem Ginger Jelly emä Härdellin Hortensia -\n09.01.2017 Ori Huvin Gingerwen emä Soredamor S.H. Prydwen kantakirjakelpoinen\n31.10.2017 Tamma Lily's Little Ginger Queen emä Lily's Little Glittering Star -\nVVJ Valjakkoajokilpailut - Sijoituksia 41, joista voittoja 12\n20.01.2016, Huvitutti, vaativa yhdistetty, 1/30\n27.02.2016, Härdelli, vaativa yhdistetty, 1/30\n29.02.2016, Härdelli, vaativa yhdistetty, 1/30\n04.03.2016, Wyat Shetlands, vaativa yhdistetty, 1/40\n09.03.2016, Wyat Shetlands, vaativa yhdistetty, 5/40\n23.05.2016, Evenstar, vaativa tarkkuuskoe, 5/30\n29.05.2016, Tuiskula, vaativa tarkkuuskoe, 4/30\n07.06.2016, Metsovaara, vaativa yhdistetty, 2/33\n03.06.2016, Metsovaara, vaativa yhdistetty, 4/33\n01.06.2016, Metsovaara, vaativa yhdistetty, 1/33\n21.06.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 1/34\n23.06.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 3/34\n22.06.2016, Wyat Shetlands, noviisi yhdistetty, 5/40\n29.06.2016, Wyat Shetlands, noviisi yhdistetty, 4/40\n06.08.2016, Viisikko, vaativa yhdistetty, 7/55\n07.09.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 2/50\n06.09.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 5/50\n03.10.2016, Virtuaalitalli Dei, vaativa yhd. pari, 4/18\n05.10.2016, Virtuaalitalli Dei, vaativa yhd. pari, 1/18\n11.10.2016, Virtuaalitalli Dei, vaativa yhd. pari, 1/18\n01.11.2016, Ros Cirein, vaativa tarkkuuskoe, 1/40\n06.11.2016, Ros Cirein, vaativa tarkkuuskoe, 3/40\n12.10.2016, Brendan, vaativa yhdistetty, 5/40\n14.09.2016, Härdelli, vaativa tarkkuuskoe, 4/18\n15.09.2016, Härdelli, vaativa tarkkuuskoe, 1/18\n16.09.2016, Härdelli, vaativa tarkkuuskoe, 2/18\n02.12.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 3/50\n03.12.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 4/50\n05.12.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 7/50\n06.12.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 1/50\n09.12.2016, Metsovaara, vaativa koulukoe, 1/50\n09.11.2016, Koistila, vaativa tarkkuuskoe, 2/30\n14.11.2016, Koistila, vaativa koulukoe, 3/30\n03.01.2017, Vähäpelto, vaativa koulukoe, 5/30\n06.01.2017, Vähäpelto, vaativa koulukoe, 3/30\n07.01.2017, Vähäpelto, vaativa koulukoe, 5/30\n08.01.2017, Vähäpelto, vaativa koulukoe, 2/30\n11.01.2017, Vähäpelto, vaativa koulukoe, 5/30\n16.01.2017, Vähäpelto, vaativa koulukoe, 2/30\nKRJ Kouluratsastuskilpailut - Sijoituksia 45, joista voittoja 9\n20.01.2016, Fiktio, Helppo B, 1/80\n27.01.2016, Fiktio, Helppo B, 8/80\n10.03.2016, Härdelli, Helppo B, 5/30\n23.03.2016, Härdelli, Helppo B, 1/30\n26.03.2016, Härdelli, Helppo B, 3/30\n10.03.2016, Härdelli, Helppo B, 4/30\n12.03.2016, Härdelli, Helppo B, 4/30\n14.03.2016, Härdelli, Helppo B, 1/30\n15.03.2016, Härdelli, Helppo B, 2/30\n16.03.2016, Härdelli, Helppo B, 1/30\n18.03.2016, Härdelli, Helppo B, 2/30\n18.03.2016, Härdelli, Helppo B, 1/30\n22.03.2016, Härdelli, Helppo B, 2/30\n23.03.2016, Härdelli, Helppo B, 5/30\n24.03.2016, Härdelli, Helppo B, 5/30\n12.03.2016, Fiktio, Helppo B, 2/40\n13.03.2016, Fiktio, Helppo B, 3/40\n13.03.2016, Härdelli, Helppo B, 5/30\n19.03.2016, Härdelli, Helppo B, 5/30\n08.04.2016, Kettula, Helppo B, 2/30\n06.06.2016, Härdelli, Helppo B, 5/30\n03.05.2016, Escorant Trakehners, Helppo B, 2/30\n08.05.2016, Escorant Trakehners, Helppo B, 2/30\n15.05.2016, Escorant Trakehners, Helppo B, 1/30\n29.05.2016, Tuiskula, Helppo B, 5/30\n28.05.2016, Tuiskula, Helppo B, 5/30\n26.05.2016, Tuiskula, Helppo B, 5/30\n25.05.2016, Tuiskula, Helppo B, 3/30\n23.05.2016, Tuiskula, Helppo B, 5/30\n17.05.2016, Moondance, Helppo B, 3/37\n16.05.2016, Moondance, Helppo B, 3/38\n15.05.2016, Moondance, Helppo B, 6/38\n14.05.2016, Moondance, Helppo B, 4/37\n18.04.2016, Heili, Helppo B, 5/50\n13.06.2016, Metsovaara, aloittelijaluokka, 1/8\n18.06.2016, Metsovaara, aloittelijaluokka, 1/8\n01.09.2016, Metsovaara, aloittelijaluokka, 3/17\n06.09.2016, Metsovaara, aloittelijaluokka, 3/17\n10.09.2016, Metsovaara, aloittelijaluokka, 1/17\nERJ Esteratsastuskilpailut - Sijoituksia 8, joista voittoja 2\n15.10.2016, SHLA-Cup Breawan, 60cm, 4/27\n17.04.2016, Runoratsut, 60cm, 3/30\n02.05.2016, Mörkövaara, 60cm, 2/30\n07.05.2016, Mörkövaara, 60cm, 1/30\n22.05.2016, Metsovaara, 60cm, 3/40\n25.05.2016, Metsovaara, 60cm, 2/40\n28.05.2016, Metsovaara, 60cm, 6/40\n13.06.2016, Härdelli, 60cm, 4/30\n14.10.2016 NJ Hortensia 4/12 SA -> irtoSERT tuom. Siiri K.\n02.02.2017 VSN Cadogan Ponies 1/12 CH (42,5p) tuom. taffel\n14.10.2016, päiväkirjamerkintä, kirjoittaja: EmmiN. (133 sanaa)\nMatti osallistui tänään toisiin näyttelyihinsä! Näyttelyt olivat NJ:n jaoksen alaiset, joten tulosta odotettiin jännityksellä. Näyttelyt olivat pelkästään oreille, eli suuri orinäyttely oli kyseessä. Ne järjestettiin Hortensiassa, tallilla joka kasvattaa suomenhevosia. Talli sijaitsee Länsi-Suomessa Usvajoella, joten meidän ei tarvinnut lähteä kovin kauas. Sijaitseekan Härdellikin Länsi-Suomessa. Säätiedotus oli luvannut sadetta, aamulla herätessäni hieman tihuttikin. Paikanpäällä oli kuitenkin pilvistä, muutaman kerran aurinkokin jopa tervehti meitä. Näyttelyt järjestettiin silti maneesissa varmuudenvuoksi. Matti osallistui toiseen ponioriluokkaan. Tuomarina toimi Kati, joka on hyvin arvostettu mutta erittäin tarkka tuomari. Luokassamme oli Matin lisäksi neljä shetlanninponia, sen lisäksi oli ratsuponeja, wpb, pohjoisnorjanponi sekä gotlanninruss. Matti käyttäytyi todella hienosti ja esitti loistavaa ravia. Ei voinut olla oriin tyytyväisempi. Sijoituimme neljänneksi ja palkinnoksi maininnan sertin arvoinen. Eipä omistaja voisi tyytyväisempi olla, luokka oli kuitenkin kovatasoinen. Matti oli kuitenkin luokan paras shetlanninponi!\n13.10.2016, päiväkirjamerkintä, kirjoittaja: EmmiN. (283 sanaa)\nHärdellin poppoo lähti tänään virtuaalitalli Deihin shetlanninponien rotunäyttelyyn. Mukana oli miniluokassa Sintti, tammoissa Reina ja Karkki sekä oreissa Junnu sekä Matti. Päivä alkoi oriluokilla. Ensimmäisessä luokassa oli Matti. Poni käyttäytyi tavalliseen tapaansa hyvin orimaisesti, oli erittäin kevyt liikkeissään ja hirnahteli välillä tammoille tervehdykseksi. Käytös ei ollut mitään ihan parasta luokkaa, mikä saattoikin hieman vaikuttaa tulokseen. Matti oli luokkansa kahdeksas, mutta palkittiin kuitenkin SA:lla. Ei siis huono palkinto ollenkaan. Toisessa oriluokassa oli Junnu. Luokka oli kovatasoinen. Luokassa oli myös yksi Härdellin kasvatti, Thor. Se jäi valitettavasti kuitenkin toiseksi viimeiseksi. Junnu käyttäytyi tavalliseen tapaansa hyvin asiallisesti. Poni liikehti kevyesti, mutta kuitenkin koko ajan tyynen rauhallisesti. Jopa tuomari kehui orin käytöstä. Junnu sijoittui neljänneksi ja sai sertin arvoisen. Ensimmäisessä tammaluokassa oli Karkki. Poni oli tänään joka hieman laiskahko ja sitä sai hieman patistaa eteenpäin, jotta saatiin ponin kaunis ravi esille. Se ei kuitenkaan meidän tulokseen vaikuttanut, Karkki oli kuudes ja SA. Tämä tammaluokka oli tasoltaan melko kova. Neljännessä tammaluokassa esiin pääsi Reina. Reina oli ilmeisesti kuljetuksessa hieman loukannut itseään, eikä se liikkunut aivan puhtaasti. Tämä harmitti, kehässä tuomari kysyi asiasta ja selitin ponin kolhaisseen itseään. Sillä oli pieni vekki jalassa. Tamma sijoittui joka tapauksessa kuudenneksi, paremmin olisi varmasti pärjännyt mikäli olisi ollut liikkeissään puhdas. SA:n se sai kuitenkin. Viimeinen minioriluokka täytti minut aivan ällikällä. Vaikka Sintti onkin hieno, en olisi ikinä uskonut sen pärjäävän niin hyvin. Ori oli melko sählä eikä välttämättä esittänyt aivan parhaita puoliaan. Silti poni voitti koko luokkansa. Bis kehässä tapahtui sitten ihmeitä. Sintti ei päässyt palkinnoille, mutta sai irtoSERT:in. Kaikkien yllätykseksi tuomari halusi kuitenkin palkita myös Junnun sekä Karkin irtoSERT:illä! Näin ollen molemmat ponit saivat itselleen myös kantakirjakelpoisuuden. Sitä olin jo pitkään haaveillut ja nyt haaveista tuli totta!\n26.09.2016, päiväkirjamerkintä, kirjoittaja: EmmiN. (149 sanaa)\nTänään oli kerrassaan uskomattoman ihana päivä. Talliimme syntyi ensimmäinen Matin jälkeläinen, kolmas Matille. Olin jo aikoinaan Indiran syntyessä pohtinut, että tässä olisi loistava morsmaikku joskus tulevaisuudessa Matille. Nyt se päivä sitten vihdoin kävi toteen, kun varsa kyseisestä yhdistelmästä syntyi. Varsa nimettiin Killeksi ja on aivan kuin ilmetty isänsä. Matti oli varsana todella rohkea ja utelias sekä hyvin sosiaalinen. Kille oli aivan kuin kopio isästään, se oli todella rohkea ja tutki maailmaa innokkaasti tallissa ensimmäisenä päivänään. Kun varsa vietiin katsomaan maailmaa se uskalsi vähän liiankin kauas emästään, Indira huuteli välillä hermostuneena varsansa perään. Mattikin pääsi näkemään varsansa, kun Kille juoksenteli pisin pihaa ja kävi varovasti tuuppaisemassa Matin turpaa. Ori puhalteli hämmentyneenä tarhan portilla, kun ei ihan ymmärtänyt mikä tämä pieni ydinpommi oikein on. Onneksi tänään kuitenkin ilmeni, että Killellä on ripaus itsesuojeluvaistoa, eikä se ole ihan yhtä kahjo kuin isänsä. Mielenkiinnolla jään odottelemaan että mitä tästä pienestä karvapallosta oikein kasvaa.\n19.06.2016, päiväkirjamerkintä, kirjoittaja: EmmiN. (162 sanaa)\nPäivä alkoi mahdottoman huonosti. Olin menossa aamulla treenaamaan Matin kanssa valjakkoajoa, sillä parin päivän päästä olisivat kilpailut Metsovaarassa. Hoisin kaikki ponit tietysti pois alta, annoin ruuat pihattolaisille, vein tallissa olevat ponit ulos ja vein niiden aamuruuat sinne. Matti söi tällävälin pöperönsä rauhassa karsinassa. Kun sitten olisin ollut valmis ja otin Matin käytävälle, huomasin että siltä puuttui kaksi kenkää. No, eihän kahden kengän kanssa voi treenata kostealla nurmella valjakkoajoa. Soitinpa sitten heti kengittäjällemme, jolla oli erittäin kiireinen päivä. Hän kuitenkin lupasi tulla puolenpäivänaikoihin, lupasi järjestää sopivan raon. Ei siinä sitten mitään, vein Matin ulos ja päätin treenata muutaman muun ponin kanssa sitten sillävälin. Noh, kengittäjä sitten soitti puoli kaksitoista, että hänen renkaansa oli puhjennut. Eipä tainnut kengittäjälläkään olla kovin hyvä päivä, voin vain kuvitella hänen tuskansa kun asiakkaat odottavat. Sovimme sitten kengitysajan huomiseksi, Mattiapa ei siis tänään liikutettaisikaan. Ori oli kyllä varmasti iloinen saamastaan vapaapäivästä, onhan sillä tässä paljon kilpailtukin ja se on ollut melko kovilla. Jos huomenna sitten treenaisi kevyesti ennen kilpailupäivää.\n11.06.2016, päiväkirjamerkintä, kirjoittaja: EmmiN. (314 sanaa)\nVoi apua mikä määrä öttiäisiä! Ponit ovat paukamilla, täynnä ötökkämyrkkyä ja itsellä hermot aivan loppu. Noh, onneksi kesässä on niin paljon enemmän plussapuolia kuin miinuksia. Päätin lähteä tänään Matin kanssa maastoilemaan, karkuun öttiäisiltä. Vaikka niitä maastossakin pörrää, tuntuu siltä että tuo meidän kenttä oikein imee niitä. Maneesissa ei kuitenkaan viitsisi ratsastella, kun aurinko paistaa niin ihanasti. Heitin ratsastushousut jalkaan, kypärän päähän ja nappasin Matin suitset satulahuoneesta. Kipitin tallista noin 300 metrin päähän, jossa ori laiduntaa muutaman orikaverinsa kanssa. Kaikki laitumen ponit tulivat tietysti yhtä aikaa portille kyöräämään herkkuja. Olipas pirullista yrittää kaikkien uteliaiden turpien joukosta saada Matin pää kätösiin, jotta pystyin pujottamaan kuolaimet suuhun ja asennella suitset päähän. Onneksi Matilla on todella helpot suitset, kaikki remmit menevät nätisti kiinni eivätkä panttaa. Seuraava projekti olikin sujahtaa sitten portista ulos, ilman että kaikki muut yli-innokkaat lähtisivät mukaan. Vaikka monesti otan syksyisin ja talvisin jonkun ponin käsihevoseksi (helpottaa liikutettavien ponien määrää kun saa kaksi yhdellä iskulla) olin tänään päättänyt mennä Matin kanssa maastoon ihan vaan kahdestaan! Laatuaikaa vai miten se meni. Suuntasimme suoraan lähimpään metsikköön, sillä ajatelin siellä olevan hieman vähemmän öttiäisiä. Olin kuitenkin väärässä, samantien oli paarmalauma hyökkäysasemissa pistelemässä jalkojani. Tulinkin siis toisiin aatoksiin, pujottelin paarmoja lätkien metsästä pois läheiselle hiekkatielle. Tiellä pystyisi paremmin ravailemaan ja laukkailemaan ötökät edes hetkeksi kadoksiin. Päivä oli lämmin, n. 20 astetta vähän päälle joten kovin pitkää tai rankkaa lenkkiä en viitsinyt tehdä. Matti oli jo 15 minuutin jälkeen hieman hikinen. Pääasiallinen askellaji oli käynti, mutta toisinaan otimme niitä ravispurtteja ja muutaman laukankin kun paarmanpenteleet kävivät turhan sitkeiksi eivätkä kaikonneet. Teimme lyhimmän lenkin minkä pääsee kiertämään, se oli n. 4 kilometriä ja kesti puolisen tuntia. Tallilla Matti pääsi letkutettavaksi viileällä vedellä. Kuivasin suurimmat vedet pois hikiviilalla ja sen jälkeen heitin kunnon sujaukset porsivettiä ympäri ponia. Haju oli mitä järkyttävin, mutta porsivet on varmaan ainoa aine Suomen valtiossa, mikä pitää itikat edes hiukan loitolla. Tämän jälkeen vein pojan takaisin laitumelle nauttimaan kesäpäivästä.\n16.05.2016, päiväkirjamerkintä, kirjoittaja: EmmiN. (179 sanaa)\nAurinkoa ja lämpöä on piisannut jo useamman viikon. Ei ole muutamaan vuoteen ollut näin ihanaa kevättä. Olen ollut tietysti aivan innoissani, sillä rakastan kesää ja lämpöä. Vaikka se välillä uuvuttaakin, niin kyllä se kylmän ja pimeän pitkän talven voittaa. Olen viimepäivinä suorittanut suuroperaatiota, nimittäin ponien pesuja. Tänään vuorossa oli valitettavasti Matti. Matti ei nimittäin arvosta noita pesuhetkiä sen puhtauden takia, vaan orin mielestä veden kanssa on pakko päästä leikkimään. Joudun aina valmistautumaan siihen, että kastun aivan litimäräksi. Tänäänkin olin siis varustautunut krokseihin, huonoon teepaitaan ja kankaisiin shortseihin jotka saisi nopeasti vaihdettua kuiviin versioihin. Hain Matin pihatosta ja vein sen pihalla olevalle puomille kiinni, johon letku yltää. Orihan tietysti innostui heti, kun avasin letkun hanan ja vettä alkoi tursuamaan letkun päästä. Kun nostin letkun maasta ylös ja aloin kastelemaan Matin karvaa, se alkoi heti pyörimään ja yritti saada hanasta vettä suuhunsa. Pian aloin vaahdottaa shampoota ja lopulta viimeistelemään pesun huuhtelemalla shampoot pois. Pihalle alkoi tietysti kerääntyä lätäkköä, kun jonkun tovin letku oli sitä yhteen kohtaan valuttanut. Matin mielestä oli äärettömän hauskaa läiskytellä kavioilla vettä joka puolelle. Noh, onneksi kesä kuivattaa!\n13.05.2016, irtojuoksutusta, kirjoittaja: EmmiN. (206 sanaa)\nMatilla on viimekuukaudet ollut melko rankkaa. Orin kanssa on aktiivisesti kilpailtu niin esteitä, koulua kuin valjakkoajoakin. Eniten kuitenkin koulua. Tänään siis päätin pitää herralle kropanavauspäivän! Ilman hierojaa, hieroja saa tulla jonain muuna ajankohtana. Hain orin pihatosta, jossa poni nautti aurinkoisesta päivästä puoliksi nukkuen huuli lörpöttäen ja silmät siristellen. Kun saavuin paikalle ori kuitenkin piristyi heti ihan silmissä. Aina valmiina! Kävelin suoraan kentälle, jossa taluttelin herraa parikierrosta, jotta se hieman lämpenisi. Lopulta päästin sen vapaaksi ja aloin irtojuoksuttaa Mattia. Herra innostui heti ja lähti pierupukkilaukkaa pisin kenttää. Jonkin aikaa se jaksoi mennä kuin villi mustangi, jonka jälkeen se malttoi siirtyä lennokkaalle raville. Annoin ponin juosta muutamia kierroksia ravissa vaihtaen pariin otteeseen suuntaa. Lopulta pyysin Mattia pysähtymään ja se käveli puuskuttaen luokseni. Taluttelin sitä sen verran, että sen hengitys tasaantui. Olin sullonut taskut täyteen porkkanaa, joiden avulla aloin venyttää oria. Matti kurotteli pitkälle kummallekin sivulle, vasenpuoli oli hitusen enemmän jumissa. Sitten vielä porkkana jalkojen väliin alas, niin että niska sai venytystä. Venytin porkkanavenytysten lisäksi myös Matin jalat ja hieroin vielä hetken aikaa sen verran mitä osasin. Otin vielä kentän laidalta pölyharjan jonka kanssa huiskisin suurimmat pölyt pois orin mustalta ja kiiltävältä karvalta. Tarkistin myös kaviot kivien varalta, mutta turhaan siistithän ne olivat. Huomenna ori saa pitää ansaitun vapaapäivän.\n27.01.2016, kouluvalmennus, kirjoittaja: Veera VRL-14299 (356 sanaa)\nPieni musta ori ja sen ratsastaja saapuivat lumiselle kentälle. Tyttö kiristi satulavyön nopeasti ja kipusi poninsa selkään ketterästi. Pyysin ratsukkoa tekemään alkuverryttelyt itsenäisesti, jotta näkisin miten poni liikkuisi. Matti vilkuili kiinnostuneena ympärillensä ja oli vähän kuuro avuille. Tyttö teki kumminkin ahkerasti töitä Matin selässä, ja saikin pian ponin hetkeksi aisoihin ja kulkemaan nätisti pää suorana. Ratsukko teki käynnissä ympyröitä ja voltteja. Pian tyttö nyökkäsi merkiksi, että voisimme aloittaa valmennuksen. Pyysin ratsukkoa tekemään ensiksi ravi-käynti siirtymiä lyhyillä vaihdoilla, joilla Matti saataisiin hereille ja sen keskittyminen kiinnittymään tuntiin eikä ympäröivään maailmaan. Aluksi Matti lähti laiskasti raviin, mutta kun pyysin tyttöä käyttämään napakammin pohjetta ja huomioimaan käynnin aktiivisuudesta, niin Mattikin reipastui. Pyysin vielä ratsukon tekemään jokaiseen kulmaan ison voltin, jonka jälkeen pääsimme päivän tehtävään. Viritin kummallekkin pitkälle sivulle tötteröt, niin että toisella teimme loivan kiemurauran ja toisella pohkeenväistöä loivasti. Pyysin ratsukkoa siirtymään harjoitusraviin, jossa teimme ensimmäisen loivankiemurauran. Halusin että ratsukko säilyttäisi tahdin koko kaarella, ja että poni asettuisi sille aluksi vähän loivemmin ja sitten hyvin. Lyhyellä sivulla siirtyminen käyntiin, josta hyvä kulma ja pitkältä sivulta lähtö pohkeenväistöä oikealle, sitten keskivaiheella suoristus, muutama askel suoraan ja sitten pohkeenväistö vasempaan takaisin uralle (eli loivalla kiemurauralla pohkeenväistö). Raviin siirtyminen heti kulman jälkeen lyhyen sivun alussa. Tyttö kuunteli tarkasti ohjeeni mitä tehdä ja pyysi sitten Matin raville. Huomautin heti paremmasta tahdista ja tyttö teki työtä käskettyä. Ravi loivakiemuraura onnistui ratsukolta todella hyvin. Pohkeenväistö tuotti aluksi hankaluutta. Matilla oli kova kiire eteenpäin, ja sen peräpää tuli todella vinosti perässä. Pyysin tyttöä hidastamaan edestä ponia sekä jalkojen aktiivisuudesta. Pohje menee aina kiinni väistättämään, kun hevosen etujalka nousee astuakseen eteen. Seuraava väistätys meni jo paremmin. Huomautin tytölle katseesta, katse sinne minne menossa. Teimme tätä muutamaan otteeseen ja vaihdoimme suunnan. JAtkoimme samalla tehtävällä. Uudessa suunnassa tyttö sai ensimmäiset väistöt menevään aivan nappiin, mutta seuraavissa palattiin samaan kiirreellisyyteen. Neuvoin mitä tehdä ja tyttö sai onnistuneet suoritukset seuraavilla kerroilla. Tämän tehtävän jälkeen otimme päivän viimeisen tehtävän laukan. Pyysin ratsukkoa tekemään saman loivan kiemurauran, mutta niin että se mentiin laukassa. Laukan nosto ennen kulmaa, kulma hyvässä laukassa ja kaare samoin. Matti selvästi syttyi tehtävälle, ja poni kipitti hyvässä tahdissa. Sitä oli ilo katsella. Laukkojen jälkeen tyttö sai tehdä loppuverryttelyt itsenäisesti.


Maija Vilkkumaa palaa pitkältä tauolta uudella sinkulla: Tunnelma on kupliva - MTVuutiset.fi\nMaija Vilkkumaa palaa pitkältä tauolta uudella sinkulla: Tunnelma on kupliva\nMaija Vilkkumaa poseeraa uusissa promokuvissaan värikkäissä maisemissa.\nJulkaistu 22.05.2015 14:49\nViime vuodet musiikillista hiljaiseloa pitänyt laulaja palaa parrasvaloihin tänään perjantaina.\nMaija Vilkkumaa jäi musiikilliselle tauolle vuonna 2011. Sen jälkeen hän on muun muassa kirjoittanut Nainen katolla -romaanin ja ollut mukana Kerkko Koskinen Kollektiivissa.\nVilkkumaa julkaisee tänään perjantaina uuden Lissu ja mä -singlen. Uusi albumi julkaistaan syksyllä. Singlen voi kuunnella täältä.\nLissu ja mä on Maija Vilkkumaan säveltämä ja sanoittama ja Hank Solon tuottama. Vilkkumaa on parhaillaan studiossa viimeistelemässä syksyllä julkaistavaa uutta albumiaan.\n– Aiemmat soololevyni ovat olleet pitkälti bändilevyjä, ja kun jäin tauolle vuonna 2011, tiesin, että seuraava olisi jotain muuta. Ajatus tuottajalevystä oli väikkynyt mielessäni kiehtovana mahdollisuutena jo Alanis Morrissetten ja Glenn Ballardin Jagged Little Pill -levyistä alkaen, Vilkkumaa kertoo levyn syntyprosessista.\nVilkkumaa elokuussa 2013 kirjansa julkaisun aikaan.\nLopulta tuottajaksi valikoitui Hank Solo eli Henri Salonen.\n– Menimme Henkan kanssa studioon, jossa lopullisesti vakuutuin hänen neroudestaan. Tunnelma on ollut alusta asti aukinainen ja kupliva. Puolentoista vuoden studiotyö on tuntunut siltä kuin tuttuun metsään ilmestyisi jatkuvasti uusia kiehtovia polkuja. Olen hyvin inspiroituneessa tilassa kaikesta tästä.\nMaija Vilkkumaa on maamme menestyneimpiä naisartisteja. Hän on myynyt uransa aikana yli 300 000 albumia ja voittanut viisi Emma-palkintoa. Vilkkumaa aloitti uransa Tarharyhmä-kokoonpanossa ja lähti vuonna 1999 soolouralle.\nVilkkumaa on julkaissut kuusi albumia, yhden kokoelmalevyn sekä yhden livelevyn. Vilkkumaan edellinen albumi Kunnes joet muuttaa suuntaa julkaistiin vuonna 2010. Vilkkumaa julkaisi esikoisromaaninsa vuonna 2013.


Yhdistyksen tiedote 6/2016\nYhdistyksen syyskokous pidettiin 19.11.2016 Tampereella Pirkanmaan Setan toimistolla ja ennen sitä avoin hallituksen kokous samassa paikassa. Syyskokouksessa hyväksyttiin vuoden 2017 toimintasuunnitelma ja talousarvio, päätettiin jäsenmaksun suuruudesta sekä valittiin puheenjohtaja, hallitus ja toiminnantarkastajat.\nYhdistyksen puheenjohtajana jatkaa Riku Karppinen. Muut hallituksen jäsenet ovat Johan B., Johan S., Johanna, Joona, Jouni, Leena, Mikko, Milla ja Noora. Uuden hallituksen ryhmäkuva on nähtävillä yhdistyksen Facebook-sivulla .\nVuoden 2017 jäsenmaksu päätettiin pitää ennallaan eli perusjäsenmaksu on 15 euroa. Työttömien, eläkeläisten ja opiskelijoiden jäsenmaksu on 10 euroa. Myös kannatusjäsenmaksut (henkilöt 50 euroa, yhteisöt 100 euroa) pidettiin ennallaan.\nVuoden 2017 toimintasuunnitelma tulee joulukuun aikana nähtäville yhdistyksen verkkosivuille. Alla muutama maininta tulevan vuoden tavoitteista:\nToiminnasta aiotaan tehdä suunnitellumpaa ja järjestelmällisempää, mihin liittyen yhdistykselle laaditaan strategia vuosiksi 2018 - 2022.\nYhdistyksen jäsenmäärä on ollut tasaisessa kasvussa, minkä trendin toivotaan jatkuvan. Jäsenmäärää pyritään kasvattamaan myös aktiivisilla toimenpiteillä.\nYhdistyksen verkkosivut uudistetaan.\nSyksyn Malkus-leiri järjestetään 8. – 10.9.2017 aiempien vuosien tapaan Rantalahden leirikeskuksessa Janakkalassa. Leiristä pyritään tiedottamaan aiempaa tarkemmin jo valmisteluvaiheessa.\nEri puolilla Suomea toimivien Malkus-ryhmien tukemiseen panostetaan aiempaa enemmän, mm. järjestämällä ryhmien vastuuhenkilöiden tapaaminen.


##### Koukku auton kaiuttimet talossa – Kuulokkeet ja kaiuttimet—PC-kaiuttimet - Inky.\nTodella tasapainoinen koukku auton kaiuttimet talossa ja hyvä basso. Pieni, IP65-koteloitu Bluetooth-kaiutin. UB-1000. UBH-V4 pidikesarja UB-10 kaiuttimille.\nMaanantai 23.9. klo 14.08. null. Stereolaite suositussa tornimuodossa. Ylämyllyn monitoimitalon kaiutti,et, Viljatie 1, Ylämylly. Langattomat kaiuttimet, joissa näyttävät vesiputoukset. Astiat ja. kaiuttimen takana sisäänmenojohdon vieressä alapuolella on virtakytkin. Toista musiikkia puhelimesta Bluetoothin tai kaapelin avulla.\nNe ovat Suomen sääolosuhteissa kovalla.\nBussi IKEA-tavarataloon. Tarjoamme ilmaisen kuljetuksen pääkaupunkiseudun IKEA-tavarataloihin lauantaisin ja sunnuntaisin sekä arkipyhinä ja loma-aikoina. Laadukkaalla äänellä ja silmää miellyttävällä designilla Trust Tytan 2.1 Bluetooth-kaiuttimet ovat täydellinen vaihtoehto. Ehkä kaiuttimet pääsevät arvoiseensa sijoitukseen kun talon omistaja muuttaa sisälle. Säännöllinen huolto on tarpeen, koska talojen rakenteet elävät ja parvekelasien osat kuluvat.\nKoukku auton kaiuttimet talossa ja kaiuttimet — PC-kaiuttimet. Kiinteä vahvistin takaa täyteläisen. Langaton Bluetooth-liitäntä. Kiinteä handsfree ja painikkeet musiikin.\nKaiutin 2.0 Langallinen 3.5 mm 1 W Musta. UB-1000 Koteloitu 2-tie kaiutin. Linear Led Corner Bluetooth Speaker on alumiinirunkoinen kaiutin modulaariseen kaapinalusvalaisin-järjestelmään. Kiteen toimipiste. Kiteen kaupungintalo, 2.kerros.\nTalo ja piha on remontoitu alkuvuodesta 2012 residenssikäyt- töön. Lippa antaa lisähoukutusta ja saattaa olla se ratkaiseva tekijä. Koe BRAVIA TV:n 2 kanssa yhteensopivan mallin uudenlainen kotiteatteriääni. Rakenna oma Bluetooth-kaiutin. Helppo kaiutinrakennussarja, josta on iloa niin lapsille kuin aikuisille. Autolla. Valtatie 2:lta on opasteet kansallispuistoon: Kansallispuiston etelä- ja keskiosaan eli Korteniemen perinnetilalle ja Kopinlahteen ajettaessa on valtatie. Jos haluat, että kotisi on järjestyksessä, hanki riittävä määrä koukkuja, naulakoita ja henkareita.\nKOKO NÄYTTÖ. Mitäs seuraavaksi katsottaisiin? Tee vaikutus juhlavieraisiin soittamalla musiikkia valaisimen kautta. Voit tehdä ostoksesi helposti myös verkkokaupassamme! Koukku lehtikuvioinen - Katto- ja seinäkoukut - 6430035700127 - 1.\nTule, näe ja tilaa. Liity kanta-asiakkaaksi ja saat tuntuvia etuja. Valikoimassa mm. polkupyöräkoukut, kulmakoukut, seinäkoukut ja muut telineet. Subia 99e, Mondo 77 kaiutinta 299e 62 Ranskassa tehtaan itse valmistamat huippukaiuttimet auton äänentoiston parantamiseen. Hinta 80.70 €/KPL. Harvia saunakaiuttimet vahvistavat saunaelämystä miellyttävä musiikki rentouttaa mielen. Varaosahaku rekisterinumerolla onnistuu tavaratalon palvelutiskillä. Bluetooth – suoratoista musiikkia esim.\nkoukku auton kaiuttimet talossa7\nSuoratoista musiikkia langattomasti Bluetooth-laitteista. Se on kummitustalo, jossa vuonna 2011 kuolleen kosketinsoittaja Rick Wrightin. Vetokoukku autoon Bosal vetokoukut Motonetista Thule vetokoukut Motonetista. Erikseen myytävän ENEBY-akun avulla.\nElfan säilytystauluun tai -listaan kiinnitettävä koukku. Sisäiselle johdotukselle ruuviliittimet max 10mm² johtimelle. Pyydän baarimikkoa rakentamaan minulle GT:n tuplana talon.\nUSB – lataa kaiuttimet kätevästi tietokoneella. Defa Mini lohkolämmittimen autoseinäjohto 5,0 m SUORA (#460921). Valitse tunnettujen koukku auton kaiuttimet talossa joukosta, kuten Skullcandy, Philips, Native Sound ja monta muuta. Kannettava langaton kaiutin, jossa Bluetooth ja NFC Sonyn tehokas Extra Bass -teknologia. He liittyvät käytettyjen autojen kauppiaiden ja asunnonvälittäjien.\nNormaali matchmaking elo


Asiakastarina: Pirte - SYNLAB\nHome » Ajankohtaista » Asiakastarina: Pirte\nAsiakastarina 11.09.2019 Posted byNoora Aalto\nSYNLAB Suomi ja Pirte ovat tehneet yhteistyötä keväästä 2018 lähtien. Yhteistyö on sujunut molemmin puolin sujuvasti, ja se on tarjonnut pohjan hyvälle ja tehokkaalle hoitoketjulle. SYNLAB tarjoaa Pirten tiloissa ultraääni- ja natiiviröntgentutkimuksia.\nPirte on Pirkanmaalla toimiva Tampereen kaupungin ja Pirkanmaan sairaanhoitopiirin kuntayhtymän omistama työterveys-, lääkärikeskus- ja hyvinvointipalveluita tuottava yritys, jonka asiakkaita ovat suuret julkisen puolen toimijat, yksityiset yritykset ja yksityishenkilöt. Yrityksen liikevaihto on yli 20 miljoonaa euroa ja sillä on noin 250 työntekijää. Yhtiöllä on kahdeksan toimipistettä. Pirte on myös Yhteiskunnallinen yritys.\nSYNLAB tarjoaa Pirten toiminnalle tärkeitä palveluita\nSYNLABin ja Pirten yhteistyö alkoi keväällä 2018, jolloin Pirte tarvitsi uusiin tiloihin muuttaessaan natiiviröntgen- ja ultraäänitutkimuksia tarjoavan kumppanin. Pirten talouspäällikkö ja johtoryhmän jäsen Tommi Grönholm on ollut mukana yhteistyössä alusta alkaen.\n”SYNLAB tarjoaa Pirten toiminnan kannalta tärkeitä ultraääni- ja natiiviröntgentutkimuksia. Pirten asiakkaan on näin mahdollista saada kokonaisvaltaisempaa palvelua jopa yhdellä käynnillä”, Grönholm kertoo.\nVaikka kuvantamispalveluiden tarjoaminen Pirten toimitiloissa aloitettiin nopealla aikataululla, se onnistui hyvin ja ultraääni- ja natiiviröntgen saatiin käyttöön aikataulun mukaisesti.\n”Toiminta on pyörinyt sopimuksen mukaisesti ilman häiriöitä ja yhteistyö on syventynyt”, Grönholm kertoo.\nYhteistyö on syventynyt ja kehittynyt\nNatiiviröntgen- ja ultraäänitutkimusten lisäksi SYNLAB on tarjonnut Pirtelle tukea tietojärjestelmäintegraatioissa ja säteilyturvallisuuskoulutusta Pirten lääkäreille. Tarpeen vaatiessa SYNLAB on tarjonnut myös konsultaatiota kuvantamislaitehankinnoissa. ”Olemme olleet tyytyväisi SYNLABiin myös asiantuntijakumppanina”, vahvistaa Grönholm.\nKysyttäessä miksi SYNLAB on ollut hyvä kumppani juuri Pirtelle, Grönholm vastaa: ”Erinomaisena asiana pidän sitä, että akuuttiluonteisissa tilanteissa kuvantamistutkimukset ja lausunnot saadaan nopeasti ja samalla käynnillä.”\nSYNLAB Suomen ja Uudenmaan Työterveyden yhteistyö\nSYNLABin ja Harjavallan Suurteollisuupuiston yhteistyö


Virhekoodi xxxx-xxxx-xx8x-xxxx-8007-xxxx | Cannot process update (Päivityksen käsitteleminen ei onnistu)\nVirhe xxxx-xxxx-xx8x-xxxx-8007-xxxx ilmenee, kun lataat päivitystä Xbox 360 -konsoliin.\nSaat seuraavan virhesanoman ja -koodin, kun yrität ladata konsolin ohjelmistopäivitystä:\nCan't process the update. (Päivityksen käsitteleminen ei onnistu.)\nTilan koodi: xxxx-xxxx-xx8x-xxxx-8007-xxxx\nHuomautus x-merkit vaihtelevat.\nTämä virhesanoma tarkoittaa, että päivityksen lataaminen Xbox 360 -konsoliin epäonnistui.\nYritä ratkaista ongelma seuraavien ratkaisujen avulla:\nRatkaisu 1: Lataa päivitys uudelleen\nKäynnistä konsoli uudelleen.\nPaina ohjaimen opaspainiketta (keskellä oleva iso X-painike).\nSiirry Settings (Asetukset) -kohtaan ja valitse sitten System Settings (Järjestelmäasetukset).\nValitse Network Settings (Verkkoasetukset).\nValitse Wired Network (Langallinen verkko) tai langattoman verkon nimi (jos niin kehotetaan tekemään).\nValitse Test Xbox Live Connection (Testaa Xbox Live -yhteyttä).\nJos sinua pyydetään päivittämään konsolin ohjelmisto, valitse Yes (Kyllä).\nJos ongelma toistuu, yritä seuraavaa ratkaisua.\nRatkaisu 2: Tarkista Xbox Live -yhteys\nJos Xbox Live -yhteyden muodostaminen tai säilyttäminen aiheuttaa ongelmia, lue lisätietoja ohjeaiheesta Xbox Live -yhteysongelmat.\nRatkaisu 3: Varmista, että tallennustilaa on riittävästi\nKonsoliohjelmiston uusin päivitys tarvitsee vähintään 190 megatavua (Mt) tallennustilaa (tai 256 megatavua Japanissa). Jos vapaata tilaa ei ole riittävästi, joitakin kohteita on siirrettävä tai poistettava. Katso Xbox 360 -sisällön kopioiminen, siirtäminen tai poistaminen.\nRatkaisu 4: Tyhjennä järjestelmän välimuisti\nKonsolin väliaikaisten tiedostojen poistaminen voi ratkaista ongelman. Noudata ohjeaiheen Tyhjennä Xbox 360 -järjestelmän välimuisti ohjeita ja yritä sitten päivityksen lataamista uudelleen.\nRatkaisu 5: Liitä tallennuslaite uudelleen\nJos käytät kiintolevyn sijaan Xbox 360 -muistikorttia tai USB-muistitikkua, irrota muistikortti tai USB-muistitikku konsolista ja liitä se uudelleen.\nJos käytät kiintolevyä, kokeile ongelman korjaamista irrottamalla kiintolevy ja kiinnittämällä se konsoliin uudelleen.\nKun olet kiinnittänyt tallennuslaitteen uudelleen, kokeile päivityksen lataamista uudelleen.\nRatkaisu 6: Kopioi päivitys USB-flash-asemaan, CD-levylle tai DVD-levylle\nJos mikään edellä kuvatuista ratkaisuista ei ratkaise ongelmaa, kopioi konsoliohjelmiston päivitys tietokoneestasi USB-flash-asemaan, CD-levylle tai DVD-levylle ja asenna se sitten konsoliin. Voit tehdä tämän seuraavasti:\nKopioi päivitys USB-muistitikkuun\nHuomautus USB-muistitikussa on käytettävä FAT32-tiedostojärjestelmää.\nLiitä USB-muistitikku tietokoneesi USB-porttiin.\nTallenna konsoliohjelmiston päivitys .zip-tiedostona tietokoneeseesi valitsemalla Tallenna.\nMikäli käyttöjärjestelmänä on Windows XP, Windows Vista tai Windows 7, pura .zip-tiedosto kaksoisnapsauttamalla sitä.\nJos käytät Windowsin vanhempaa versiota, tiedosto täytyy purkaa erillisellä ohjelmalla (esimerkiksi WinZip-ohjelmalla).\nKopioi .zip-tiedoston sisältö USB-muistitikkusi pääkansioon.\nIrrota USB-muistitikku tietokoneesta.\nLiitä USB-muistitikku Xbox 360 -konsolisi USB-porttiin.\nKun konsoli käynnistyy, asennusohjelma alkaa automaattisesti. Kun sinua pyydetään päivittämään konsolin ohjelmisto, valitse Yes (Kyllä).\nTallenna päivitys CD- tai DVD-levylle\nVoit myös ladata päivityksen tietokoneeseesi ja tallentaa sen CD- tai DVD-levylle, minkä jälkeen sen voi asentaa konsoliin. Voit tehdä tämän seuraavasti:\nAseta tietokoneeseesi tyhjä, kirjoitettava CD- tai DVD-levy.\nKopioi .zip-tiedoston sisältö CD- tai DVD-levyn pääkansioon ja tallenna (polta) tiedostot levylle.\nKun tiedostot ovat levyllä, poista levy tietokoneesta ja aseta se Xbox 360 -konsolisi levyasemaan.\nJos saat virhekoodin (esimerkiksi as xxxx-xxxx-xxxx-xxxx-C000-0001), kun olet kopioinut päivityksen muistitikulle, CD-levylle tai DVD-levylle ja yrittänyt asentaa sen sitten konsoliin, ota yhteyttä Xbox-tukeen.\nXbox-virhekoodien ja -tilakoodien haku\nHaluatko ottaa yhteyttä tukeen ongelman "Virhe xxxx-xxxx-xx8x-xxxx-8007-xxxx ilmenee, kun lataat päivitystä Xbox 360 -konsoliin." vuoksi, jota koskevaa sisältöä olit lukemassa, vai jonkin toisen ongelman vuoksi?


Autoverouudistus nostaisi käyttömaksuja - Taloussanomat - Ilta-Sanomat\nAutoverouudistus nostaisi käyttömaksuja\nJulkaistu: 27.3.2006 12:17 , Päivitetty: 16.8.2006 15:38\nEU-maille tarjottu autoverouudistus olisi hyödyksi niin kuluttajille, ympäristölle kuin Euroopan autoteollisuudellekin, sanoo vero- ja tullikysymyksistä vastaava komissaari László Kovács.\nSuomi on suhtautunut ehdotukseen varovaisesti. Sen myötä käyttömaksut Suomessa voisivat nousta noin 700 euroon.\nKovácsin mukaan nykyinen malli hajottaa EU:n sisämarkkinoita, johtaa kaksoisverotukseen ja on haitaksi kansalaisten vapaalle liikkuvuudelle. Tämä johtuu siitä, että jotkut maat - kuten Suomi - kantavat autoista rekisteröinnin yhteydessä veron ja toiset eivät.\n- Tämä vero vaihtelee voimakkaasti maiden välillä. Joissakin maissa se on muutaman sata euroa, mutta Tanskassa maksetaan 16 000 euroa keskivertoautosta. Belgiassa tuolla 16 000 eurolla saa jo uuden auton, unkarilainen Kovács kuvasi vaihtelua maiden välillä.\nSuomessa veroa menee rekisteröinnin yhteydessä keskimäärin noin 9 000 euroa, joten Suomi lasketaan korkean verotuksen maihin.\nKomissaarin mukaan siirtyminen asteittain vuosittaiseen käyttömaksuun, joka perustuu autojen hiilidioksidipäästöihin, kannustaisi valmistajia kehittämään ja kuluttajia ostamaan polttoainetehokkaampia autoja. Verotulot pysyisivät ennallaan, mutta verot kerättäisiin vähitellen eikä kaikki kerrallaan.


Terveyskeskusten röntgentulkinnoissa virheitä - MTVuutiset.fi\nTerveyskeskusten röntgentulkinnoissa virheitä\nJulkaistu 22.10.1997 11:19\nTerveyskeskukset hoitavat yli kolmasosan Suomessa tehtävistä röntgenkuvauksista ja muista sädetutkimuksista. Laitteistot alkavat olla teknisesti kunnossa, mutta tulosten tulkinnoissa esiintyy edelleen runsaasti virheitä. Terveyskeskusten radiologia on yhtenä aiheena tänään Tampereella alkaneilla sädeturvapäivillä. Niille osallistuu noin 500 säteilyn käytön ammattilaista.\nSädeturvapäivien järjestelytoimikunnan puheenjohtaja dosentti Timo Paakkala sanoo, että eri selvitysten mukaan terveyskeskusten tekemissä tulkinnoissa tulee virheitä noin 20 prosenttia. -Osa virheistä on aika pieniä eikä niillä ole merkitystä. Osa vaikuttaa ihan potilaan hoitoon - tulee turhia hoitoja ja joskus jokin hoito jää saamatta.\nPaakkalan mukaan terveyskeskusten sädetutkimukset saattavat olla paperilla kunnossa, mutta eivät aina käytännössä. Tulkintoja tekevä henkilöstö kaipaa lisäkoulutusta ja konsultaatiotukea. Nykyisin terveyskeskuslääkäri tekee suurimman osan terveyskeskusten kuvausten tulkinnoista. <4h>Ultraääntä</4h> joka kylään Paakkalan mukaan terveyskeskusten pitäisi kouluttaa säteilytyön johtoon sellaisia henkilöitä, jotka todella tietävät asiat. Melko hyvän laitekannan vuoksi terveyskeskukset tekevät myös jonkin verran tarpeettomia säteilytutkimuksia.\nTeleradiologia avaa paremman mahdollisuuden tulosten lukemiseen. Esimerkiksi Parkanosta on avattu kokeiluyhteys Tampereelle. Kuvat siirtyvät asiantuntijoille sähköisesti. Ammattihenkilöiden apu ei ole kuitenkaan ilmaista.\nVastuu valinnoista kuuluu sairaanhoitopiireille. Perusongelmana on se, että terveyskeskukset ovat itsenäisiä. Vaikka samat kunnat omistavat sairaanhoitopiirin, niin silti yksiköt toimivat aivan eri hallinnolla.\nTerveyskeskuksiin on viime aikoina hankittu runsaasti ultraäänilaitteita. Noin kaksi kolmasosaa terveyskeskuksista pystyy ultraäänitutkimuksiin. Ne täydentävät, mutta eivät korvaa vanhaa röntgentekniikkaa.


Orkesterien puolustaja jättää tiukat aikataulut | Teosto\n04.06.2017 Teksti: Henna Hietamäki. Kuvat: Jussi Helttunen\nOrkesterien puolustaja jättää tiukat aikataulut\nSuomen Sinfoniaorkesterien toiminnanjohtaja Aila Sauramo siirtyy eläkkeelle tehtävästään 16 vuoden jälkeen. Sauramo uskoo, että suomalaisen kamari- ja sinfoniaorkesterien ennakkoluulottomuus pitää ne elinvoimaisina.\nAila Sauramo vaikuttaa aurinkoiselta ja rentoutuneelta. Ei ihme, sillä hän on kuukauden päästä saamassa reippaasti lisää vapaa-aikaa. Sauramo siirtyy eläkkeelle toimittuaan 16 vuotta Suomen Sinfoniaorkesterien toiminnanjohtajana.\n”Monet kysyvät, mitä aion sitten eläkkeellä tehdä. Olen vastannut, että hei, nyt minun ei ensimmäistä kertaa moneen kymmeneen vuoteen tarvitse tietää, mitä teen”, Sauramo huudahtaa.\n”Odotan innolla aikaa, jolloin ei tarvitse enää rakentaa kalenteria tarkasti”, Sauramo jatkaa.\nSauramo on työskennellyt musiikkibisneksen parissa yhteensä 35 vuotta. Alun perin hänen työuransa olisi pitänyt olla jossain aivan toisaalla. Sauramo on opiskellut Tampereen yliopistossa politiikan tutkimusta. Yhteiskuntatieteiden maisteriksi valmistuttuaan Sauramo pääsi töihin lääninhallituksen suunnitteluosastolle.\n”Kirjoitin siellä puheita ja tein virastotöitä. Sivussa tein musiikkitoimittajan hommia”, Sauramo kertoo.\nKun Sauramo oli ollut lääninhallituksessa töissä vuoden, hän sai tarjouksen, josta ei voinut kieltäytyä. Hänen musiikkia intohimoisesti harrastava tuttavapiirinsä perusti Tampere Jazz Happening -festivaalia järjestävän yhdistyksen. Sauramoa pyydettiin toiminnanjohtajaksi.\n”Äitini paheksui suuresti päätöstäni, mutta siitä huolimatta hyppäsin”, Sauramo kertoo.\nIntohimosta elävään musiikkiin\n”En ole koskaan harmitellut, että minulla on yhteiskuntatieteellinen tausta. Siitä osaamisesta on ollut paljon hyötyä tällaisissa hallinnollisissa hommissa”, Sauramo toteaa.\nVähitellen Jazz Happeningin lisäksi Sauramon tontille tulivat myös nykymusiikin festivaali Tampere Biennale ja kuorofestivaali Tampereen Sävel. Näiden parissa Sauramo työskenteli 15 vuotta. Sen jälkeen Sauramo työskenteli kolmisen vuotta Avantin toiminnanjohtajana. Sitten häntä pyydettiin Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtajaksi. Täällä Sauramo onkin sitten viihtynyt eläkeikäänsä saakka.\n”On upeaa, että on saanut tutustua suomalaisiin kansainvälisen huipputason säveltäjiin, kapellimestareihin ja muusikoihin henkilökohtaisesti. Olen saanut tehdä töitä hyvin inspiroivassa seurassa. Se on ollut suuri lahja”, Sauramo toteaa.\n”Arkityö järjestössä ei aina ole niin loistokasta ja monesti se näkyy vain, jos sitä ei tee. Motivaatio on kuitenkin pysynyt aina vahvana, kun on tiennyt, minkä ja keiden eteen tekee töitä.”\nSuhdetoimintaa ja koulutusta\nSuomen Sinfoniaorkesterit toimii orkesterien kattojärjestönä, joka edistää maamme sinfonia- ja kamariorkesteritoimintaa sekä valvoo orkestereiden etuja ja oikeuksia. Käytännössä työssä liikutaan EU-tason politiikasta aivan ruohonjuuritasolle orkesterimuusikoiden arkeen.\n”Ydintehtäviäni ovat muun muassa verkostojen ylläpito ja suhdetoiminta. Olemme esimerkiksi tiiviissä yhteistyössä teattereiden, museoiden ja muiden Veikkauksen edunsaajien kanssa. Eduskunnan käytävillä on tullut käveltyä aika paljon. Monesti siellä on myös lyöty päätä seinään”, Sauramo toteaa.\nSauramo on myös usein ulkomailla tapaamassa jäsenjärjestöjä ja ajamassa Suomen orkestereiden asiaa.\n”Suomalaisen klassisen musiikin upea kansainvälinen menestys on kuitenkin raakaa työtä, jonka orkesterit, kapellimestarit ja säveltäjät tekevät itse. Me toki toimimme myös maineen luojina, mutta emme voi ottaa siitä menestyksestä kunniaa”, Sauramo sanoo.\nSuomen Sinfoniaorkesterit on jäsenorkestereiden kanssa yhteydessä työehtosopimuksista, lainsäädännöstä ja antaa heille erilaisia ohjeita työskentelyyn.\nErilaiset seminaarit ovat myös tärkeä osa toimintaa.\n”Orkestereissa yleensä kukin ihminen on omassa työssään yksin ja läheisin kollega on naapurikaupungissa. Silloin on tärkeää tavata samaa työtä tekeviä ja vaihtaa kokemuksia koulutustilaisuuksien ohessa”, Sauramo toteaa.\nKun Sauramo miettii uransa kohokohtia, esiin nousee viimeisin sisältöprojekti. Suomen Sinfoniaorkesterit sai Suomen kulttuurirahastolta tukea, jonka avulla suomalaisilta nykysäveltäjiltä tilattiin 15 uutta sävellystä 15 orkesterille Suomen 100-vuotisjuhlan kunniaksi. Projektin nimi on Sibeliuksen seuraajat.\n”Mietimme yhdessä, mitä muuta voisimme tehdä Suomen juhlavuonna, kuin soittaa pelkkää Sibeliusta”, Sauramo kertoo.\n”Pyysimme, että sävellykset olisivat sillä lailla tolkullisia, että niitä olisi mahdollista soittaa myös jatkossa eri orkestereissa – että ne eivät sisältäisi niin vaikeita soitinnuksia tai niin vaikeita instrumentteja, että niitä voisivat soittaa monet eri orkesterit. Se on ollut projekti, jossa on ollut todella mukavaa olla mukana.”\nSauramo toteaa, että nyky-Suomessa on erityisen hienoa se, että meni sitten Lappiin tai Joensuuhun, jokainen orkesteri soittaa myös uutta suomalaista musiikkia ja tekee tilausteoksia.\nSauramo kertoo, että suomalaista konserttiyleisöä haastatellessa suurin osa vastaa iästä ja yhteiskunnallisesta riippumatta, että he haluavat kuulla sekä klassikoita että uutta, yllättävääkin musiikkia.\n”Suomalaisen konserttiyleisön ennakkoluulottomuus on hämmentävän hienoa. Keski-Euroopassa ollaan paljon vanhoillisempia ja puritaanisempia”, Sauramo toteaa.\n”Keski-Euroopassa on toki myös loistavia nykymusiikkiyhtyeitä, mutta he toimivat erillään klassisista orkestereista. On hienoa, että meillä genrejen raja-aitoja ei pidetä niin korkeina.”\n”Uskon, että moderniutemme on yksi syy, miksi Suomessa konserttiyleisöjen määrä on kasvussa, toisin kuin monessa muussa maassa”, Sauramo toteaa.\nToinen Suomen orkestereille ominainen piirre on se, että soittajien taso on korkea.\n”Muutama vuosikymmen sitten maakuntien orkesterien porukka oli vielä paljon heterogeenisempaa. Mukana oli toki myös taitavia muusikoita, mutta monella ei ollut hyvää koulutusta. Nykyään kaikissa orkestereissa on erittäin koulutettu jäsenistö”, Sauramo kehuu.\nHän painottaa, että pienillä orkestereilla on todella suuri tehtävä keskuskaupungeissa ympäri maata.\n”Eikä pelkästään se, että soitetaan kerran viikossa salissa konsertti, vaan koko musiikkielämä rakentuu vahvasti näiden muusikoiden varaan. Suuri osa toimii myös opettajina. He pitävät yllä maanlaajuista musiikin infrastruktuuria ja tekevät tärkeää yleisötyötä.”\nSauramo on harmissaan, kun pohditaan, tarvitaanko Suomessa näin paljon orkestereja.\n”Suomi on laaja maa ja on aika paljon, jos pitää matkustaa monta sataa kilometriä päästäkseen konserttiin. Jos näitä orkestereita tapetaan, moni muu asia kuolee samalla.”\nSauramo ei kuitenkaan usko, että tulevaisuus koituisi elävän musiikin lopuksi. Digitaalinen kehityskin tarjoaa hänen mielestään vain uusia väyliä tuoda musiikki lähellä kuuntelijoita.\n”En ajattele, että tekninen kehitys olisi uhka elävälle musiikille. Haluan uskoa, että ihmiset kokevat genrestä riippumatta vetoa aitoon läsnäoloon ja kokemuksellisuuteen”, Sauramo toteaa.\nEläkkeelle siirtyvän Sauramon saappaat täyttää Helena Värri, joka on jo aloittanut tehtävässä.\n”Menemme aluksi hetken käsikynkkää”, Sauramo hymyilee.\nHänellä on paljon asioita siirrettäväksi eteenpäin.\n”Mutta fiilis on hyvä ja luottavainen, sillä olemme Helenan kanssa tuttuja jo pitkältä aikaa”, Sauramo kertoo.\nVärri on toiminut muun muassa Sellosalin johtajana, Tapiolan Sinfoniettan intendenttinä ja Espoon sivistystoimen johtajan sijaisena.\n”Helena on on hyvin kokenut ja tuntee orkesterielämää ja yhteiskunnallisia asioita hyvin”, Sauramo kertoo.\nSauramo itse aikoo, kuten edellä uhkasi, pitää kalenterinsa väljänä. Suunnitteilla on tosin pitkä matka Etelä-Amerikkaan. Sauramo harrastaa miehensä kanssa pitkän matkan pyöräilyä. Andien yli on rullattu jo kertaalleen.\n”Ja nythän minulla on myös enemmän aikaa käydä konserteissa”, Sauramo hymyilee.\nOnline Striimaus Radio Säveltäminen Tekijänoikeus Teosto-palkinto Konsertit Tv Sanoittaminen Musiikkilupa Harrastaminen Kansainvälistyminen


Hipko Taekwondo - Helsingin itsepuolustuskoulu\nAikuisten Hipko Taekwondo on Hipkon kehittämä ja rekisteröimä, itsepuolustukseen ja kamppailuun keskittyvä taekwondon harjoitusohjelma, joka rakentuu selkeille vyötekniikoille, monipuoliselle tuntiohjelmalle ja tehokkaille harjoitusmenetelmille. Innostuneet opettajamme huomioivat jokaisen oppilaan henkilökohtaisesti.\nToimivaa itsepuolustusta, hauskaa potkimista kiinnostavia perinteitä\nTaekwondolle ominaisia potkuja ja liikeyhdistelmiä harjoitellaan aikuisille mieluisella tavalla joko ilmaan tai pehmustettuihin potkutyynyihin. Potkiminen on superhauskaa! Taitojen ja hallinnan kasvaessa niitä tehdään pariharjoitteluna turvallisesti suojien kanssa. Ohjelma sisältää Taeguk -liikesarjat ja tarjoaa harjoittelijalle valmiudet myös kilpaotteluun.\nHipko Taekwondo sopii sekä naisille että miehille. Jokainen voi harjoitella omien valmiuksiensa mukaan ja kehittää niitä edelleen. Taekwondo parantaa monipuolisesti kuntoa ja tärkeitä ominaisuuksia, kuten liikkuvuutta, tasapainoa, kehonhallintaa, kestävyyttä, nopeutta ja voimaa. Treeneihin kuuluu myös tehokkaat venyttely- ja lihaskunto-osuudet. Harjoitusten alussa ja lopussa rauhoitutaan lyhyellä keskittymisharjoituksella.\nHyvät käytöstavat, toisten huomioon ottaminen ja kunnioittaminen ovat olennainen osa taekwondoa. Taekwondo on tarkoitettu vain hyviin asioihin, joten kannustamme oppilaita väkivallattomuuteen. Harjoituksissa opittuja taitoja saa käyttää ainoastaan hätävarjeluna todellisessa itsepuolustustilanteessa sekä harjoituksissa ja kilpailuissa.\nEnnen syys- ja kevätkauden loppumista järjestetään koulussa vyökokeet, joissa oppilas pääsee näyttämään itselleen ja opettajalle kehittymisensä kauden aikana. Vaikka kyseessä on koe, jossa nähdään, onko oppilas seuraavan vyöarvon taitojen tasolla, suoritetaan se kannustavassa ja positiivisessa hengessä. Taekwondon puoli vuotta kestävän peruskurssin lopussa suoritetaan keltainen vyö, minkä jälkeen siirrytään seuraavalle ryhmätasolle treenaamaan kohti uusia vyöarvoja, ja mustaa vyötä!\nTaekwondon värivyöt sertifioidaan ITA:n ja Hipkon kup-todistuksilla. Mustat vyöt sertifioidaan ITA:n, Kukkiwonin (WTF)* ja Hipkon dan -todistuksilla. Aikuisten Hipko Taekwondo -ohjelma sisältää Kukkiwonin vähimmäistekniikkavaatimukset. *) ITA eli Independent Taekwondo Association on yhdysvaltalainen sitoutumaton järjestö, joka sertifioi sekä värivöitä että mustia vöitä. **) Kukkiwon (World Taekwondo Headquarters) on taekwondon suurin kansainvälinen kattojärjestö, joka sertifioi mustia vöitä. WTF eli World Taekwondo Federation on sen kumppanijärjestö, jonka tehtävä on huolehtia kansainvälisten ottelu- ja liikesarjakisojen järjestämisestä ja niiden säännöistä.\nHipkossa harjoittelevat voivat valita vapaasti, haluavatko kilpailla vai treenata toisenlaisten tavoitteiden eteen, joten kilpailemisesta innostuneille on omat kisajoukkueet. Taekwondossa voi virallisesti kilpailla kahdessa erilaisessa kilpamuodossa: kilpaottelu(kyorugi) ja liikesarja(poomse). Taekwondon potkupainotteinen kilpaottelu saavutti olympialajin statuksen vuonna 2000. Hipko järjestää vuosittain kisapäivän, jossa hipkolaiset voivat ottaa mittaa itsestään ja toisistaan liikesarjoissa, taekwondo-ottelussa, hapkido-ottelussa, brasilian jiu-jitsussa ja mma-ottelussa.\nHaluamme todella kehittää Hipkon toimintaa, koska erinomaisuuden tilan saavuttaminen on jatkuvaa työtä ja kehittymistä. Opetustyömme ja harjoitusohjelmien kehityksen näkökulma on aina ollut, kuinka pystymme opettamaan niin, että harjoitteleminen on hauskaa ja kiinnostavaa, ja oppilaat saavuttavat mustan vyön erinomaisin taidoin. Visiomme aikuisten Hipko Taekwondo -ohjelman kehittämisessä on ollut hyvin selkeä: ”Maailman paras taekwondo-ohjelma hipkolaisille!”. Ohjelmaan on valittu taekwondon tärkeimmät tekniikat, joita harjoittelemalla saavutat mustan vyön erinomaisin taidoin.


Autonvuokraus Sarasotassa € 83+/päivä - ILMAINEN peruutus: Parhaita Tarjouksia 2022 | Discover Cars\nSarasota, Yhdysvallat - Florida\n€ 82.74 per päivä\n€ 83.38 per päivä\n€ 84.54 per päivä\n€ 86.52 per päivä\n€ 87.21 / per päivä\n€ 89.23 / per päivä\n€ 89.44 / per päivä\nEdellä mainitut hinnat ovat suuntaa antavia ja ne on viimeksi päivitetty 06:55 2022-05-23. Hinnat voivat vaihdella riippuen varauspäivistä, vuokrauksen pituudesta ja autoluokasta.\n3 parasta kaupunkia lähellä Sarasota\n280.3 km / 174.1 mailin etäisyydessä\nFort Lauderdale alk. € 90.12 per päivä\n271.5 km / 168.7 mailin etäisyydessä\nWest Palm Beach alk. € 62.05 per päivä\n6 parasta paikkaa lähellä Sarasota\nPalm Beach, Kansainvälinen lentoasema alk. € 62.05 per päivä\nFort Lauderdale, Lentoasema alk. € 17.90 per päivä\nMiami, Kansainvälinen lentoasema alk. € 19.99 per päivä\nMiami Intermodal Center alk. € 53.33 per päivä\n289.3 km / 179.7 mailin etäisyydessä\nAutonvuokrauksen hinnat Sarasotassa vaihtelevat suuresti riippuen vuodenajasta. Tämä kaavio vertaa kuukausittaisia hintamuutoksia, jotta voisit löytää parhaan tarjouksen.\nKeskimääräinen vuokrahinta Sarasotassa\nParas aika auton vuokraamiselle Sarasotassa on Heinäkuu (jolloin hinnat per Economy –luokka ovat alkaen € 14.00). Tämä on halvempaa 59% kuin vuosikeskiarvo ja 68% halvempaa kuin vuokraaminen lokakuussa (jolloin vuokra-autojen hinnat ovat alkaen € 44.33 per Compact-luokka). Nämä tiedot voivat auttaa sinua löytämään parhaan hinnan.\nKeskimääräinen vuokra-aika Sarasotassa\nVaikka matkustajat käyvät Sarasotassa ympäri vuoden, suosituin kuukausi vuokrata auto on Tammikuu, ja vähiten suosittu on Huhtikuu.\nAuton vuokrauksen suosio Sarasotassa kuukausittaisten hakujen perusteella\nEnterprise Chevrolet Malibu 4 2 Isot autot\nSarasota, USA - Florida