Suomen talouden rakenteellinen kehitys finanssikriisin jälkeen Kysyntä- ja tuotantorakenteiden muutos vuosina Juha Honkatukia Jussi Ahokas - PDF\nSuomen talouden rakenteellinen kehitys finanssikriisin jälkeen Kysyntä- ja tuotantorakenteiden muutos vuosina Juha Honkatukia Jussi Ahokas\nDownload "Suomen talouden rakenteellinen kehitys finanssikriisin jälkeen Kysyntä- ja tuotantorakenteiden muutos vuosina 2012 2030. Juha Honkatukia Jussi Ahokas"\n1 Valtion taloudellinen tutkimuskeskus Tutkimukset 169 Suomen talouden rakenteellinen kehitys finanssikriisin jälkeen Kysyntä- ja tuotantorakenteiden muutos vuosina Juha Honkatukia Jussi Ahokas VATT Tutkimukset 169 syyskuu 2012\n2 VATT TUTKIMUKSET 169 Suomen talouden rakenteellinen kehitys finanssikriisin jälkeen - Kysyntä- ja tuotantorakenteiden muutos vuosina Juha Honkatukia Jussi Ahokas Valtion taloudellinen tutkimuskeskus Government Institute for Economic Research Helsinki 2012\n3 Juha Honkatukia, Valtion taloudellinen tutkimuskeskus, VATT Jussi Ahokas, Valtion taloudellinen tutkimuskeskus, VATT ISBN (nid.) ISBN (PDF) ISSN (nid.) ISSN (PDF) Valtion taloudellinen tutkimuskeskus Government Institute for Economic Research Arkadiankatu 7, Helsinki Edita Prima Oy Helsinki, syyskuu 2012 Kansi: Niilas Nordenswan\n4 Suomen talouden rakenteellinen kehitys finanssikriisin jälkeen - Kysyntä- ja tuotantorakenteiden muutos vuosina Valtion taloudellinen tutkimuskeskus VATT Tutkimukset 169/2012 Juha Honkatukia Jussi Ahokas Tiivistelmä Tutkimuksessa tarkastellaan Suomen talouden kehitystä ja talouskasvun edellytyksiä globaalin finanssikriisin jälkeen. Tutkimus on osa neljän ministeriön ja VATT:n yhdessä toteuttamaa talouden ennakointityötä. Kysyntä- ja tarjontarakenteiden lähihistoriaan ulottuvan analyysin lisäksi tutkimuksessa laaditaan tulevaisuusskenaarioita Suomen talouden kehityksestä vuoteen 2030 asti. Skenaariotarkastelu perustuu ensisijaisesti Eurooppa 2020-kasvustrategian tavoitteille. Lisäksi tutkimuksessa tarkastellaan alueellisen taloudellisen kehityksen tulevaisuuden näkymiä maakuntatasolla. Asiasanat: Ennakointi, kysyntä, tarjonta, rakennemuutos, talouskasvu, tuotantorakenne, skenaariot JEL-luokat: J200, E200, C680 Abstract In this study we analyze the development of the Finnish economy after the global financial crisis. The study is part of the anticipation work conducted by VATT in co-operation with four ministries. The study is composed of the historical analysis on the change of demand and supply structures of Finnish economy and of the long run scenario work. The scenario work is based on the assumptions raising from the policy goals of the Europe 2020 growth strategy. In addition a short examination on the regional economic development in future years is made in the study. Key words: Anticipation, demand, supply, structural change, economic growth, production structure, scenarios JEL classes: J200, E200, C680\n6 Esipuhe Käsillä olevassa raportissa tarkastellaan Suomen talouden rakenteellista kehitystä finanssikriisin jälkeen aina vuoteen 2030 saakka. Kansantaloutemme rakenteissa näyttää tapahtuneen merkittäviä muutoksia, näistä keskeisin on vientikysynnän ja teollisuustuotannon kehityksen jääminen selvästi aiempien vuosien kasvutasosta jälkeen. Kehityskuva aiheuttaa monia talous-, työllisyys- ja koulutuspoliittisia pohdintoja. Valtion taloudellinen tutkimuskeskus VATT on tuottanut raportin neljän ministeriön, työ- ja elinkeinoministeriön, opetus- ja kulttuuriministeriön, sosiaali- ja terveysministeriön sekä valtiovarainministeriön yhteisen pitkän aikavälin ennakointikysymyksiin keskittyvän konsortion (PATKET) toimeksiannosta. Konsortio keskittyy työvoima- ja koulutustarve-ennakointiin. VATT käyttää tällaisessa rakenne-ennakoinnissa kehittämäänsä, Suomen taloutta yksityiskohtaisesti kuvaavaa dynaamista yleisen tasapainon mallia (VATTAGE) sekä vastaavanlaista aluemallia (VERM). Mallityö edellyttää pitkäjänteisyyttä ja mallin jatkuvaa päivitystä. Vaikka VATT:n mallityö täyttää korkeat vaatimukset ja on kansainvälisestikin edistynyttä, on keskeistä pitkän aikavälin skenaarioiden laadinnalle kuitenkin oikeiden kysymysten asettaminen. Vain siten ennakointityö voi tuottaa olennaisia näkökulmia ministeriöiden päätöksentekoon ja politiikkavalmisteluun. Tämänkertaisessa raportissa ollaan Suomen kasvumallin perusteissa ja muutoksessa. Taloutemme on hyppäyksen verran aiempaa palveluvaltaisempi. Mitä tämä merkitsee? Tutkimuksen skenaariovaihtoehtojen analyysit osoittavat, että mikäli työn tarjontaa, kotitalouksien kulutusta ja reaalista kilpailukykyä onnistutaan parantamaan, muodostuu talouskehitys selvästi suotuisammaksi. Politiikkatoimien onnistuminen vaikuttaa keskeisesti myös julkisen talouden tasapainoon. Raportin skenaariotarkastelu perustuu Eurooppa 2020-kasvustrategian tavoitteiden analysointiin. Tulevaisuusskenaariot myös alueellistetaan maakuntatasolle. Raportti analysoi myös julkista tuotantoa sekä maassamuuttoa. Raportin laatimista on ohjannut PATKET -ennakointikonsortio, johon kuuluvat tutkimusjohtaja Heikki Räisänen (TEM) puheenjohtajana sekä jäseninä neuvotteleva virkamies Ville Heinonen (OKM), opetusneuvos Jukka Lehtinen (OKM), finanssineuvos Markku Stenborg (VM) ja ylitarkastaja Antti Alila (STM) sekä hänen virkavapautensa ajan finanssisihteeri Carolina Sierimo (STM), neuvotteleva virkamies Johanna Alatalo (TEM) ja neuvotteleva virkamies Pekka Tervo (TEM) sekä asiantuntijoina neuvotteleva virkamies Ilkka Mella (TEM), projektipäällikkö Tuomo Heikkilä (VATT), tutkija Jussi Ahokas (VATT) sekä yksikönjohtaja Juha Honkatukia (VATT). Kiitän konsortion jäseniä yhteisen ennakointinäkemyksen rakentamisesta ja hyvästä yhteistyöstä.\n7 Tutkimuksen laatijat Juha Honkatukia ja Jussi Ahokas ansaitsevat erityisen kiitoksen keskustelevasta työotteestaan ja pyrkimyksestään aina toteuttaa tilaajien ehdotukset. Ennakointiraportti onkin syntynyt vuorovaikutuksessa, mikä luo hyvät edellytykset sen hyödyntämiselle. Helsingissä, kesäkuussa 2012 Heikki Räisänen tutkimusjohtaja, dosentti PATKET-ennakointikonsortion pj.\n8 Yhteenveto Tässä tutkimuksessa arvioidaan Suomen talouden rakenteellista kehitystä globaalin finanssikriisin jälkeen ja luodaan vaihtoehtoisia skenaarioita tulevien vuosikymmenten taloudellisesta kehityksestä. Tutkimus on osa neljän ministeriön ja VATT:n ennakointihanketta, jossa Suomen talouden tulevien vuosien rakenteellista kehitystä pyritään kartoittamaan laaja-alaisesti. Tutkimuksessa tarkastellaan muun muassa sitä, miten Suomen talouden kysyntä- ja tuotantorakenteet ovat muuttuneet globaalin finanssikriisin aikana ja sen jälkeen. Arvioimalla kriisin aikana kysyntä- ja tuotantorakenteissa tapahtuneita muutoksia myös tulevaisuuteen suuntautuva skenaariotyö saadaan vakaammalle pohjalle. Tällöin talouden lyhyen aikavälin kehitystä voidaan peilata pitkän aikavälin odotettavissa oleviin rakenteellisiin muutoksiin, esimerkiksi potentiaaliseen työn tarjontaan eli työikäisen väestön määrän muutoksiin. Tutkimuksen skenaariotarkastelu perustuu Eurooppa 2020-kasvustrategian tavoitteenasetteluun. Skenaariolaskelmat toteutetaan VATT:n laskennallisilla yleisen tasapainon malleilla. Tutkimuksessa laaditaan neljä tulevaisuusskenaariota ja mallilaskelmaa, joista ensimmäinen toimii niin kutsuttuna perusurana ja vertailukohtana niin kutsutuille politiikkaskenaarioille. Perusskenaarion lähtökohtana ovat jo tiedossa olevat politiikkatoimet, kuten Euroopan unionin ilmastopolitiikka, kotimainen energiapolitiikka ja -investoinnit sekä vuodelle 2013 suunnitellut veronkorotukset ja muu finanssipolitiikka. Politiikkaskenaarioissa tehdään vaihtoehtoisia oletuksia työllisyysasteen kehityksestä, kotitalouksien kulutusalttiudesta sekä vientisektorin kilpailukyvyn kehityksestä. Skenaariotarkastelun perusteella politiikkatoimet voivat vaikuttaa merkittävästikin Suomen talouden kasvuun ja rakenteelliseen kehitykseen. Jos politiikalla onnistutaan esimerkiksi lisäämään työn tarjontaa, kotitalouksien kulutushalukkuutta tai parantamaan tuotannon kilpailukykyä, muodostuu talouskehitys huomattavasti suotuisammaksi kuin näiden politiikkatoimenpiteiden epäonnistuessa. Vaikka lyhyellä aikavälillä talouden näkymät ovat heikot ja epävarmuus Euroopan taloudessa jatkuu, ei pitkän aikavälin talouskehitykseen vaikuttavia politiikkatoimia ole syytä unohtaa. Päinvastoin juuri työllisyyteen, työvoiman tarjontaan, kulutushalukkuuden kasvuun ja reaaliseen kilpailukykyyn positiivisesti vaikuttavia politiikkatoimia tarvitaan juuri nyt entistä enemmän. Koko kansantalouden tulevaisuuden kehityksen tarkastelun lisäksi tutkimuksessa luodaan silmäys alueelliseen taloudelliseen kehitykseen, kun tulevaisuusskenaarioiden perusura alueellistetaan maakuntatasolle. Lisäksi tutkimuksen alueellista talouskehitystä käsittelevässä osiossa keskitytään julkisen tuotannon sekä maassamuuton dynamiikkoihin.\n10 Sisällys 1 Johdanto 1 2 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin Vientikysynnän näkymät Investointikysynnän näkymät Yksityisen kulutuskysynnän näkymät Julkisen kulutuskysynnän näkymät 26 3 Toimialarakenteen muutos finanssikriisin aikana Teollisuustuotannon näkymät Palvelutuotannon näkymät 34 4 Suomen talouden rakenteellinen kehitys vuoteen 2030 asti Suomen talouden kysynnän ja kysyntärakenteiden kehitys vuoteen 2030 asti Suomen talouden tuotannon ja toimialarakenteen kehitys vuoteen 2030 asti Teollisuuden toimialat päivitetyllä perusuralla Yksityiset palvelutoimialat päivitetyllä perusuralla Julkiset palvelutoimialat päivitetyllä perusuralla 55 5 Vaihtoehtoiset skenaariot Eurooppa strategian tavoitteiden toteutuminen 57 6 Alueellinen tarkastelu Suomen talouden rakenteellisesta kehityksestä vuosina Perusuran alueellistaminen Eurooppa 2020 tavoitteiden toteutumisen vaikutukset alueelliseen talouskehitykseen Julkisen talouden kehitys 75 7 Johtopäätökset 78 Lähteet 80\n12 1 Johdanto Vuoden 2008 lopulla käynnistyneen globaalin finanssikriisin ja sitä seuranneen Euroopan velkakriisin myötä myös Suomen kansantalouden kehitystä on viimeisen kolmen ja puolen vuoden aikana määritellyt jatkuva epävarmuus. Juuri kun globaalia finanssikriisiä seuranneesta talouden äkkipysähdyksestä oltiin pääsemässä uudelleen kasvu-uralle, käänsivät Euroopan ja erityisesti euroalueen taloushuolet kehityksen suunnan. Vuoden 2011 lopulla Suomen talouden kasvu lähestulkoon pysähtyi ja näkymät alkavalle vuodelle muuttuivat heikoiksi. Euroopan keskuspankin joulukuussa aloittamien elvytystoimien jälkeen taloudellinen epävarmuus on jossain mitassa vähentynyt, mutta selvää käännettä parempaan ei Euroopan eikä Suomen taloudessa ole vuoden 2012 ensimmäisten kuukausien aikana tapahtunut. Epävarmat olosuhteet ovat asettaneet haasteen myös talouspolitiikalle ja sitä tukevalle tutkimukselle. Koska jopa tulevien kuukausien talouskehityksen ennustaminen on tällä hetkellä vaikeaa, on harjoitettavalle talouspolitiikalle vaikea löytää vankkaa perustaa. Monissa puheenvuoroissa onkin painotettu pitkän aikavälin ratkaisujen tärkeyttä, joiden nähdään antavan lisää pelivaraa myös lyhyen aikavälin suhdannepolitiikalle (esim. Vartiainen 2010). Vaikka talousteoriassa pitkän aikavälin talouskehitystä määrittävätkin eri mekanismit kuin lyhyen aikavälin kehitystä, ei finanssikriisin aikaansaamia rakenteellisia muutoksia voida jättää kokonaan ottamatta huomioon pitkän aikavälin tarkasteluissa. Tuotanto- tai kysyntärakenteissa tapahtuneet siirtymät voivat nimittäin heijastua tulevaisuuteen ja vaikuttaa siten talouden kehitysuraan myös pidemmällä aikavälillä. Usein muutokset talouden perusrakenteissa voimistuvat kriiseissä, jolloin esimerkiksi yritysten on etsittävä nopeasti uusia keinoja markkina-asemansa turvaamiseen (ks. Grewal & Tansuhaj 2001). Suomen taloudessa merkittävä osa kokonaiskysynnästä on 1990-luvun alun laman jälkeen syntynyt viennistä. Vientivetoisen talouskehityksen taustalla yksittäisten toimialojen ja jopa yksittäisten yritysten merkitys on ollut erittäin suuri (esim. Ali-Yrkkö 2010). Jos pitkittyneessä talouskriisissä avaintoimialojen toimintaedellytykset heikkenevät, voi muutoksilla olla Suomen talouteen kauaskantoisia vaikutuksia. Jos taloutemme tärkeimmille vientituotteille ei löydy maailmanmarkkinoilta kysyntää tulevina vuosina niiden hinta- tai laatukilpailukyvyn heikentymisen vuoksi, voi Suomen talousmalli olla jälleen murroksen edessä 1. Tässä tutkimuksessa tarkastellaankin sitä, miten esimerkiksi Malirannan ym. (2011) kuvaama globaalin finanssikriisin aikaansaama rakennemuutos vaikuttaa Suomen talouden kehitykseen pitkällä aikavälillä. 1 Suomen kasvumallin historiallisista muutoksista ks. Kiander ym. (2006).\n13 2 Johdanto Tutkimus on osa neljän ministeriön muodostaman Pitkän aikavälin työvoima- ja koulutustarve-ennakoinnin tilaajakonsortion (PATKET) sekä VATT:n yhteishanketta, jossa Suomen talouden rakenteellista kehitystä pyritään ennakoimaan laaja-alaisesti. Vuosien 2010 ja 2011 aikana yhteistyöhankkeen painopisteenä oli tulevaisuuden koulutustarpeen ennakointi, jonka osana VATT tuotti useita skenaarioita tulevaisuuden työllisyyskehityksestä (ks. Honkatukia ym. 2010; Ahokas & Honkatukia 2010; Ahokas & Honkatukia 2011) 2. Kun aikaisemmissa skenaariotarkasteluissa painopiste oli työmarkkinoissa ja työvoiman kysynnässä, keskitytään tässä tutkimuksessa talouden kysyntä- ja tuotantorakenteisiin. Tutkimuksen rakenneanalyysissa hyödynnetään Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen (VATT) yleisen tasapainon malleja ja tulevaisuusanalyysi ulottuu 2020-luvun loppuun asti. Tarkoituksena on luoda kokonaiskuva siitä, kuinka finanssikriisin jälkeiset rakenteelliset muutokset ja erilaiset politiikkatoimet toteutuessaan vaikuttavat tulevien vuosien taloudelliseen kehitykseen. Tutkimuksen perustana toimivan tulevaisuusskenaarion pohjalta yleisen tasapainon mallilla laadittu perusura on päivitys aikaisemmissa tutkimuksissa käytettyyn perusuraan. Päivitetyssä perusurassa on otettu huomioon eksplisiittisesti Euroopan unionin tulevaisuusstrategiassa määritelty ilmastopolitiikka, jossa kasvihuonepäästöjen vähentäminen sekä uusiutuvien energiamuotojen lisääminen ovat tärkeimpiä toimenpiteitä. Pitkän aikavälin tarkastelussa keskeisessä asemassa ovat lisäksi väestöennusteet ja niiden pohjalta laaditut ennusteet ikäriippuvaisten julkisten menojen kehityksestä. Muita Euroopan unionin tulevaisuusstrategian vuoteen 2020 yltäviä tavoitteita pidetään lähtökohtana vaihtoehtoisten tulevaisuusurien laadinnassa. Talouden työllisyysasteen nostamisen vaikutusten lisäksi tutkimuksessa tarkastellaan tulevaisuusskenaariota, jossa kotitalouksien kulutuskysynnän kasvu on nopeampaa kuin perusuralla sekä skenaariota, jossa teollisuuden kilpailukyky kehittyy paremmin kuin perusuralla Eurooppa strategiassa sovittujen politiikkatoimien vaikutuksesta. Suomen talouden tulevaisuusskenaarioiden lisäksi talouden tulevaisuuden kehitystä tarkastellaan tutkimuksessa maakunnittain. Aluetalouksien talousnäkymien kehitystä mallinnetaan VATT:n aluemallilla. Päivitetyn perusuran alueellistamisen lisäksi tutkimuksessa keskitytään julkisen tuotannon sekä maassamuuton dynamiikkoihin ja niiden vaikutuksiin alueelliseen talouskehitykseen. 2 Näitä tuloksia hyödyntäen Opetushallituksessa laadittiin arviot eri työvoiman kysynnästä eri ammattiryhmissä ja tämän kysynnän synnyttämästä koulutustarpeesta eri koulutusaloilla (ks. Hanhijoki ym. 2011).\n14 Johdanto 3 Ennen tulevaisuusskenaarion ja päivitetyn perusuran tarkastelua tutkimuksen seuraavassa kahdessa luvussa analysoidaan Suomen talouden kysyntä- ja toimialarakenteessa tapahtuneita muutoksia viimeisen kuuden vuoden aikana kansantalouden tilinpidon tietoihin nojautuen. Perusuran kuvaamisen jälkeen siirrytään vaihtoehtoisten skenaarioiden määrittelyyn ja vaihtoehtourien mallintamiseen. Tutkimuksen viidennessä luvussa analysoidaan aluetaloudellista kehitystä päivitetyllä perusuralla.\n15 4 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin 2 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin Rahatalousjärjestelmässä kysyntätekijöiden merkitys on suuri. Koska yritysten tavoitteena on tehdä rahamääräistä voittoa, edellyttää tuotantotoiminta kaikissa olosuhteissa riittävää rahamääräistä lopputuotekysyntää (Dillard 1980). Vasta myynnit realisoivat tuotannon arvon ja ilman kysyntää yritysten valmistamien hyödykkeiden myynti jää toteutumatta. Jos yritykset eivät usko pystyvänsä myymään valmistamiaan tuotteita riittämättömän kysynnän vuoksi, ne yleensä luopuvat tuotanto- ja investointisuunnitelmistaan tai lykkäävät niitä tulevaisuuteen. Kysyntäolosuhteet vaikuttavat myös taloudellisten toimijoiden odotuksiin (ks. esim. Setterfield 1999). Kokonaiskysynnän ja kysyntärakenteiden muutoksilla on siis vaikutusta sekä tämänhetkiseen että tulevaan taloudelliseen kehitykseen, koska ne vaikuttavat tuotantorakenteeseen. Pitkällä aikavälillä talouden tarjontatekijät ennen kaikkea väestönkasvu - määräävät potentiaalisen tuotannon tason, mutta lyhyemmän tähtäimen muutokset tuotantorakenteissa ja sitä kautta tuottavuuden kasvussa voivat vaikuttaa kasvuun pitkänkin aikaa. Talouden kokonaiskysyntä syntyy eri lähteistä. Kotimainen kysyntä muodostuu yksityisestä ja julkisesta kulutuksesta sekä investoinneista. Yleensä myös varastojen muutos luetaan investoinneiksi 3. Kotimaisten kysyntäerien lisäksi kysyntää syntyy ulkomaansektorilta, kun vientihyödykkeiden myynnit tuovat kansantalouteen rahavirtoja. Kokonaiskysynnän vastinparina on kansantaloudessa vuoden aikana tuotettu bruttoarvonlisäys sekä tavaroiden ja palveluiden tuonti, jotka muodostavat talouden kokonaistarjonnan. Kokonaiskysyntä ja -tarjonta ovat määritelmällisesti yhtä suuret. Suomen talouden kysyntärakenteen muutoksia vuosien 2006 ja 2011 välisenä aikana on esitetty kuviossa 1. Kuvion perusteella vahvistuu yleinen käsitys Suomen talouden avoimuudesta eli ulkomaan sektorin suuresta merkityksestä. Vientikysynnän osuus oli finanssikriisin asti lähes kolmannes talouden kokonaiskysynnästä. Viennin näinkin suurta merkitystä voidaan pitää korkean tulotason maalle jokseenkin harvinaisena 4. Suurin osa taloutemme loppukysynnästä on kuitenkin peräisin yksityisestä kulutuksesta. Muista kotimaisista kysyntäeristä investointien ja varastonmuutoksen osuus kokonaiskysynnästä oli ennen finanssikriisiä suurin piirtein yhtä suuri kuin julkisen kulutuksen osuus. 3 Varastojen positiivinen muutos vastaa investointia siinä mielessä, että tuotettu hyödyke ei ole tarjolla kulutusmarkkinoilla, kuten ei ole investointihyödykekään. 4 Vuonna 2010 kaikkien OECD-maiden yhteenlaskettu vienti/bkt-suhde oli 24 prosenttia, kun Suomen taloudessa vientikysyntä oli yli 40 prosenttia bruttokansantuotteesta (Maailmanpankin World Development Indicators ja Tilastokeskus).\n16 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin 5 Kuvio 1. Suomen kansantalouden kysyntärakenne vuosina (käypähintaiset kansantuotteen kysyntäerät) (Lähde: Tilastokeskus, kansantalouden tilinpito) 100 % 90 % 80 % 70 % 60 % 50 % 40 % 30 % 20 % 10 % 32.3 % 32.6 % 32.7 % 15.1 % 16.3 % 15.6 % 15.8 % 15.3 % 15.7 % 36.8 % 35.9 % 36.0 % 27.5 % 29.0 % 28.2 % 13.7 % 13.5 % 15.1 % 18.5 % 17.8 % 17.2 % 40.3 % 39.8 % 39.6 % 0 % Yksityiset kulutusmenot Julkiset kulutusmenot Kiinteän pääoman bruttomuodostus ja varastojen muutos Tavaroiden ja palvelujen vienti Finanssikriisin seurauksena talouden kysyntärakenteissa tapahtui selviä muutoksia. Vientivetoinen noususuhdanne päättyi vuoden 2008 lopulla finanssikriisin jäädyttäessä yksityiset rahoitusmarkkinat ja lamaannuttaessa liikepankkien lainanannon. Erityisesti finanssikriisi vaikutti investointeihin sekä kotimaassa että ulkomailla. Suomen taloudessa investointien osuus kokonaiskysynnästä putosi vuonna 2009 noin kaksi prosenttia edellisestä vuodesta. Koska investointihyödykkeiden osuus Suomen viennissä on suuri, putosi viennin osuus kokonaiskysynnästä kansainvälisen investointitoiminnan supistuttua vuodessa yli viisi prosenttiyksikköä. Vienti- ja investointikysynnän rajun supistumisen seurauksena yksityisen ja julkisen kulutuskysynnän osuudet kokonaiskysynnästä nousivat selvästi. Näin ollen taloudellisesta toiminnasta yhä suurempi osa perustui finanssikriisin jälkeisessä taantumassa kotimaiseen kulutuskysyntään. Yleensäkin muutokset kulutuksen kysyntäerissä ovat huomattavasti vähäisempiä kuin investointikysynnässä. Tästä syystä kulutuskysynnän merkitys kasvaa laskusuhdanteissa, jolloin investointikysyntä tapaa supistua nopeasti. Erityisesti näin käy silloin, kun julkinen valta\n17 6 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin harjoittaa tietoisesti vastasyklistä talouspolitiikkaa, mikä lisää julkista mutta usein myös yksityistä kulutuskysyntää. Myös niin kutsuttujen julkisen talouden automaattisten vakauttajien merkitys on keskeinen kysyntäshokkien tasaamisessa (ks. Kiander 2010). Kuviossa 2 esitetty kysyntäerien reaalinen kehitys kuvaa tarkemmin kysyntärakenteiden muutoksesta finanssikriisin aikana. Kuviosta nähdään, että vienti- ja investointikysynnän romahduksen lisäksi myös yksityinen kulutus supistui vuoden 2009 aikana jonkin verran. Näin ollen ainoa kasvanut kysyntäkomponentti oli julkinen kulutus. Kuvion perusteella vuoden 2009 aikana käynnistetyt elvytystoimenpiteet sekä kotitalouksien ostovoimaa parantaneet veropoliittiset toimenpiteet 5 näyttävät ajoittuneen oikein ja hillinneen kokonaiskysynnän vähenemistä. Näin ollen finanssikriisin vaikutukset talouskasvuun sekä työllisyyskehitykseen syntyivätkin pitkälti investointien ja vientikysynnän voimakkaan vähenemisen seurauksena, sillä kulutuskysyntä supistui vain vähän. Kuvio 2. Suomen kansantalouden kysyntäerien reaalinen kehitys (vuoden 2000 hinnat) vuosina , miljardia euroa (Lähde: Tilastokeskus, kansantalouden tilinpito) Yksityiset kulutusmenot Julkiset kulutusmenot Kiinteän pääoman bruttomuodostus ja varastojen muutos Tavaroiden ja palvelujen vienti 5 Ks. Viitamäki (2008).\n18 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin 7 Globaalien elvytystoimien alettua vaikuttaa reaalitaloudessa ja rahoitusmarkkinoiden tilanteen parannuttua nopeasti, jäi taantuma Suomessakin syvyydestään huolimatta lyhytaikaiseksi. Vuoden 2010 aikana talous kasvoi 3,7 prosenttia. Kaikki kysyntäerät kasvoivat ja talous näytti suuntaavan takaisin finanssikriisiä edeltäneelle kehitysuralle. Eniten kasvoi nimittäin vientikysyntä, jonka osuus kysyntärakenteessa nousi 29 prosenttiin (ks. kuvio 1). Vientikysynnän kasvu kuitenkin hiipui vuoden 2011 aikana ja lopulta viennin volyymi jopa supistui vuodesta Vuoden 2011 aikana kysyntäeristä kasvoi selvästi eniten investointikysyntä, jonka osuus kokonaiskysynnästä kasvoi viennin ja julkisen kulutuksen kustannuksella. Kun finanssikriisin jälkeistä aikaa verrataan sitä edeltäneisiin vuosiin, havaitaan Suomen talouden kysyntärakenteessa selkeä muutos. Vientikysynnän osuus kokonaiskysynnästä näyttää jääneen alhaisemmalle tasolle, kun taas yksityisen kulutuskysynnän osuus on noussut usealla prosenttiyksiköllä kriisiä edeltäneestä ajasta. Myös julkisen kulutuksen osuus on jäänyt finanssikriisin jälkeen jonkin verran korkeammalle tasolle kriisiä edeltävään aikaan verrattuna. Toisin kuin vientikysyntä, on kotimainen investointikysyntä palannut suurin piirtein finanssikriisiä edeltäneelle tasolle. (ks. Kuvio 1) Finanssikriisin seurauksena kotimaisen kysynnän merkitys Suomen taloudessa on kasvanut ja kotimainen kysyntä vaikuttaa aikaisempaa enemmän kansantaloutemme kasvuun sekä työllisyyskehitykseen. Kuten kuviosta 2 havaitaan, oli kotimainen kysyntä ylittänyt vuonna 2011 vuoden 2008 tason, vaikka kokonaiskysyntä oli viennin kasvun pysähtymisen myötä vielä selvästi alhaisemmalla tasolla kuin vuonna Jos muutos jää pidempiaikaiseksi ja vientikysynnän hidas kasvu jatkuu myös tulevina vuosina, asettaa muuttunut tilanne haasteen myös harjoitettavalle talouspolitiikalle luvun alun laman jälkeen lähes kaksi vuosikymmentä jatkunut viennin nopea kasvu ja sen myötä positiivisena pysytellyt vaihtotase ovat tehneet talouspolitiikasta suhteellisen suoraviivaista, sillä kotimaisen kysynnänsäätelyn tarve ja julkisen velkaantumisen ongelmat ovat pysyneet poissa päiväjärjestyksestä. Uudessa tilanteessa molemmat kysymykset tulevat jälleen ajankohtaisiksi julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyysongelmien rinnalla. Jotta voidaan arvioida sitä, onko finanssikriisin jälkeinen rakennemuutos jäämässä pysyväksi, tarkastellaan seuraavaksi yksityiskohtaisemmin eri kysyntäerien taustatekijöitä. Tarkastelun aloitetaan vientikysynnästä, jonka jälkeen edetään investointikysynnän ja yksityisen kulutuskysynnän kautta julkisen kulutuskysynnän rakennemuutoksen analyysiin.\n19 8 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin 2.1 Vientikysynnän näkymät Koska vientikysyntä muodostuu yritysten ulkomaille suorittamista myynneistä, ovat yritysten tuottamien hyödykkeiden kilpailuasema ja myyntiedellytykset viimekädessä vientikysynnän kehitystä määrittäviä tekijöitä. Jotta hyödykkeillä olisi kysyntää ulkomailla, on niiden laadun sekä hinnan oltava kilpailukykyisiä. Vientikysynnän kasvulle on lisäksi tärkeää, että kokonaiskysyntä suomalaisia tuotteita ostavilla alueilla kehittyy suotuisasti. Yleensä kansantalouden tai toimialan kilpailukykyä tarkasteltaessa keskitytään hintakilpailukykyyn, joka onkin huomattavasti laatutekijöitä helpommin mitattavissa. Kansainvälisillä markkinoilla tietyllä alueella tuotettujen hyödykkeiden hintakilpailukyky riippuu pääasiassa kahdesta asiasta: valuuttakurssista sekä hyödykkeen tuotantokustannuksista. Valuuttakurssien vaikutusta kilpailukykyyn mitataan yleensä valuuttaindekseillä eli efektiivisillä valuuttakursseilla. Indeksit kuvaavat sitä, miten kotimaan valuutan arvo kehittyy keskimäärin suhteessa muihin valuuttoihin. Yleensä indeksi muodostetaan painottamalla se kauppavirroilla, jolloin kotimaan valuutan ulkoisen arvon muutokset heijastavat paremmin hintakilpailukyvyn muutoksia. Esimerkiksi seuraavaksi tarkasteltavat Suomen Pankin kilpailukykyindikaattorit perustuvat kyseiseen laskentamalliin (ks. Kajanoja 2000). Kuviosta 3 havaitaan, että Suomen talouden ja erityisesti tehdasteollisuuden hintakilpailukyky heikentyi valuuttakurssimuutosten vuoksi tasaisesti vuodesta 2006 vuoden 2008 loppuun asti, jolloin finanssikriisin aikaansaamat valuuttakurssien muutokset paransivat hetkellisesti Suomen vientitoimialojen asemaa. Euron vahvistumisen myötä hintakilpailukyky kuitenkin jatkoi heikkenemistään vuoden 2010 alkuun asti, jolloin ensimmäiset huolet euroalueen maiden rahoitusongelmista ilmenivät. Tämän jälkeen euron kurssi suhteessa muihin Suomen viennin kannalta tärkeisiin valuuttoihin on heikentynyt, minkä seurauksena Suomen hintakilpailukyky on parantunut.\n20 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin 9 Kuvio 3. Suomen talouden efektiivinen valuuttakurssi vuosina (Lähde: Suomen Pankki) Suomen suppea nimellinen kilpailukykyindikaattori, vuoden 1999 ensimmäinen kvartaali=100 Suomen euromailla täydennetty suppea nimellinen kilpailukykyindikaattori, vuoden 1999 ensimmäinen kvartaali=100 Kun efektiivisen valuuttakurssin kehitystä verrataan toteutuneeseen vientikehitykseen, huomataan, ettei niiden välillä ole ollut selvästi havaittavaa yhteyttä. Vaikka Suomen vientisektorin hintakilpailukyky heikkeni vuosina , kasvoi viennin volyymi jokaisena vuonna. Finanssikriisin jälkeisen taantuman aikana vuonna 2009, jolloin Suomen vienti supistui erittäin voimakkaasti, hintakilpailukyvyn heikkeneminen todennäköisesti syvensi vientiteollisuuden ahdinkoa. Kun globaali kysyntätilanne oli muutenkin heikko, olisi valuuttakurssin heikentyminen ollut tervetullutta. Kun valuuttakurssi vuoden 2010 aikana heikentyi voimakkaasti, kasvoi myös Suomen vienti edelliseen vuoteen verrattuna merkittävästi. Vaikka efektiivinen valuuttakurssi jatkoi heikentymistään myös vuonna 2011 ja erityisesti vuoden jälkimmäisellä puoliskolla, supistui Suomen vienti edellisestä vuodesta. Efektiivinen valuuttakurssi ei yksin näytäkään selittävän vientialojen kilpailukyvyn ja vientikysynnän muutoksia. Kuten aikaisemmin todettiin, vaikuttavat vientikilpailukykyyn valuuttakurssin lisäksi kustannustason muutokset kotimaassa. Esimerkiksi valtiovarainministeriön tulo- ja kustannuskehityksen selvitystoimikunta käyttää Suomen kilpailukyvyn kehitystä arvioidessaan yhtenä kilpailukyvyn mittarina tehdasteollisuuden\n21 10 Finanssikriisin vaikutukset Suomen talouden kysyntärakenteisiin suhteellisia yksikkökustannuksia (Valtiovarainministeriö 2011, 22 26). Suhteellisuus tarkoittaa sitä, että Suomen teollisuuden yksikkötyökustannuksia verrataan viidentoista tärkeimmän vientiteollisuuden kilpailijamaan kustannuskehitykseen. Tarkastelussa on otettu huomioon myös valuuttakurssien muutokset. Mitä suuremmaksi indeksiluku nousee, sitä parempi on Suomen kilpailukyky. Kuviossa 4 tarkastellaan Suomen tehdasteollisuuden kilpailukyvyn kehitystä vuosina kilpailukykyindikaattorin avulla. Suomen kilpailukyky kehittyi erittäin suotuisasti ja pitkän aikavälin trendiä seuraten vuoteen 2007 asti, jonka jälkeen kahtena seuraavana vuonna suhteelliset yksikkötyökustannukset pienenivät. Suomen vientiteollisuuden ongelmat finanssikriisin aikana vuonna 2009 näyttävät selittyvän osaltaan yksikkötyökustannusten kilpailijamaita nopeammalla kasvulla 6. Kun Suomen tehdasteollisuuden suhteellinen asema parani vuonna 2010 kilpailukykyindikaattorin mukaan selvästi, myös vientikysynnässä nähtiin nopeaa kasvua. Vuonna 2011 kasvu kuitenkin taittui ja samalla myös teollisuuden kilpailukyvyn kasvu näyttää hidastuneen. Suhteelliset yksikkötyökustannukset näyttävätkin kuvaavan vientikilpailukyvyn kehitystä efektiivistä valuuttakurssia paremmin. Kuvio Tehdasteollisuuden suhteelliset yksikkötyökustannukset vuosina (2011 ennuste), OECD 15/Suomi (samassa valuutassa, keskiarvio vuosina =100 (Lähde: VM) ** 6 Suomessa yritykset reagoivat taantumaan pääasiassa lomautuksin ja irtisanomisia vältellen. Tästä syystä palkansaajakorvaukset supistuivat arvonlisäykseen suhteutettuna vähemmän kuin monessa kilpailijamaassa. Indikaattorin kuvaama kilpailukyvyn jyrkkä aleneminen vuonna 2009 selittyykin osaltaan suomalaisten yritysten valitsemalla työvoimastrategialla.


Leijonat lauloivat vanhusten kanssa | Pyhäjokiseutu\nLeijonat lauloivat vanhusten kanssa\nOulaisten Lions Club järjesti päiväkeskuksen kävijöille ohjelmaa.\nOULAINEN Oulaisten Lions Club vietti keskiviikkoiltapäivää Rantakartanon päiväkeskuksen vanhusten kanssa. Ohjelmassa oli muun muassa yhteislaulua haitarin säestyksellä.\nLions Clubin presidentin, Saija Lundin mukaan idea tämänkaltaisesta päivästä tuli päiväkeskukselta.\n–Tämä ei ole mitenkään perinteinen juttu, vaan meiltä pyydettiin, voitaisiinko järjestää jotain tällaista toimintaa. Alun perin oli tarkoitus retkeillä jokirantaan makkaranpaistoon, mutta sateen takia tilaisuus siirrettiin sisätiloihin, Lund kertoi.\nLundin mukaan Lions Club on ollut yhdessä Rantakartanon ja terveyskeskuksen väen kanssa ulkoilemassa vanhusten kanssa aiemminkin muun muassa lähimmäisapu-projektin myötä. Taukokankaan veteraanien kanssa on puolestaan kirjoiteltu yhdessä joulukortteja.\n–Vanhustyö on kuitenkin yksi meidän pääjutuista. Tehdään sitä, mitä milloinkin keksitään.\nMyös nuorisotyö on osa toimintaa. Vielä kesäkuun loppuun Lions Club on mukana Punainen sulka -kampanjassa. Lisäksi tulossa on Suomi100-teemaan liittyvä ympäristöteko.\n–Raivataan Honkarannalle peltopläntti ja istutetaan sinne joulukuusimetsä. Metsänhoitoyhdistys Pyhä-Kala on mukana tässä ympäristöteossa.\nOulaisten Lions Clubilla on tällä hetkellä noin 25 jäsentä.\n–Pientä vaihtelua on tapahtunut jäsenistössä. Osa on tosi aktiivisia. Toiset osallistuvat ehkä enemmän toimintaan, mutta eivät välttämättä käy kokouksissa. Tietysti monet ovat päivisin töissä eivätkä näin pääse kaikkeen mukaan, Lund sanoo.\nLund on toista kertaa Lionsien presidenttinä. Kausi päättyy kesäkuun loppuun, jolloin puikoissa jatkaa Riitta Ojantakanen.\n–Tällaiset yhteiset hetket ovat ikäihmisille ja heidän omaishoitajilleen todella tärkeitä kotona selviytymisen kannalta, keskiviikon tilaisuuteen osallistunut Ojantakanen kommentoi.\nPäiväkeskuksessa työskentelevä Päivi Jokinen kiittelee Lionsien toimintaa.\n–Näin sivusta seuranneena Lions Club on ollut kyllä hyvin aktiivinen toimija. Sen verran me osallistuttiin tähän päivään, että paistettiin pullat ja hoidettiin kahvitus. Koko päivälle oli luvattu vesisadetta, joten ei haluttu ottaa sitä riskiä, että olisi menty ulos.


VANTAANJOEN YHTEISTARKKAILU KALASTO JA KALASTUS VUONNA PDF\nDownload "VANTAANJOEN YHTEISTARKKAILU KALASTO JA KALASTUS VUONNA 2010"\n1 VANTAANJOEN YHTEISTARKKAILU KALASTO JA KALASTUS VUONNA 2010 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011 Janne Raunio, Jukka Rinne & Heikki Holsti ISSN Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n tarkkailuohjelma\n2 TIIVISTELMÄ Sähkökoekalastusten perusteella pistekuormittajilla ei näyttänyt olevan suurta merkitystä koskien kalayhteisöjen muokkaajina. Pistekuormituksen vaikutus koskien kalaston rakenteen muutoksiin oli keskimäärin vain n. 1,4%, mutta kuormittajien välillä oli huomattavia eroja. Vuoden 2010 tulosten perusteella Vantaanjoen vesistön kalaston rakenteen muutokset olivat selvimmin havaittavissa Käräjäkosken ja Arolamminkosken välisellä alueella, johon vaikuttavat mm. Versowood Riihimäki Oy sekä Riihimäen jätevedenpuhdistamo. Vastaavasti Nurmijärven kunnan Klaukkalan puhdistamolla ei näyttänyt olevan vaikutusta purkupisteen alapuolisen kosken kalaston rakenteeseen. Vuosi 2010 oli lohen ja taimenen 0+ -poikasten osalta melko huono vuosi, sillä yksilötiheydet olivat alhaisempia kuin vuonna Kesänvanhojen poikasten ohella myös vanhempien vuosiluokkien tiheydet näyttäisivät hieman laskeneen vuodesta Taimen oli edelleen lohta yleisempi Vantaanjoen vesistöalueen koskilla. Poikasnuottauksien yleisimmät lajit olivat salakka ja särki. Näin on ollut myös vuoden 2006 ja 2008 kalastuksissa. Toutaimen poikasia tavattiin Ruutinkosken ja Tuomarinkylän koealoilta. Koeravustuksissa suurimmat yksikkösaaliit saatiin Nukarinkoskelta (n. 10 kpl/merta). Myös Arolamminkosken yksikkösaaliit olivat melko korkeat. Yksikkösaaliiden perusteella rapukantojen voidaan arvioida olleen kohtalaisia tai tiheitä. Palovammatautia ja rapuruttoa havaittiin Nukarinkoskella ja Seppälänkoskella. Vantaanjoen vesistön haukien elohopeapitoisuudet olivat yleisesti ottaen matalia, ja edustivat tyypillistä petokalojen pitoisuuksien taustatasoa (keskimäärin n. 0,3 mg/kg). Aistinvaraisten arvioiden perusteella Vantaanjoen vesistön hauet olivat pääsääntöisesti melko hyviä ruokakaloja. Arolamminkoskella oli syksyllä 2010 kaloissa selviä makuvirheitä, ja yksi näytekala arvioitiin tarkkailun ulkopuolisissa analyyseissä ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi. Kalastustiedustelun perusteella kalastajat olivat havainneet kalojen makuvirheitä myös muilla alueilla. Vantaanjoella kalasti vuonna 2010 arviolta n kalastajaa. Kalastuslupia myytiin 6627 kpl. Koko vesistöalueen yhteenlaskettu pyyntiponnistus vuonna 2010 oli yli vrk. Kalastus painottui Helsingin, Vantaan sekä Nukarin ja Raalan kalastusalueille. Vesistöalueen yhteenlaskettu kalansaalis oli n kg. Kalastajaa kohti laskettuna vuosisaalis oli n. 12,6 kg, ja pyyntikertaa kohden n. 0,67 kg. Vesistöalueen yleisimmät saalislajit olivat kirjolohi, taimen, ahven, hauki, kuha, siika ja lohi. Kalastushaitoista keskeisimmiksi nousivat vedenlaatuun liittyvät haitat, kuten sameus ja vesistön likaantuminen ja pilaantuminen. Näiden ohella kalastajat kokivat mm. valvonnan puutteen, roskaisuuden ja pienet virtaamat kalastusta haittaavina tekijöinä Vantaanjoen vesistöalueella.\n3 SISÄLLYS 1 JOHDANTO 1 2 VANTAANJOEN VIRTAAMA, VEDENLAATU JA KUORMITUS VUONNA AINEISTO JA MENETELMÄT SÄHKÖKOEKALASTUKSET POIKASNUOTTAUKSET KALOJEN KÄYTTÖKELPOISUUSTUTKIMUKSET KOERAVUSTUKSET KALASTUSTIEDUSTELU 8 4 TULOKSET SÄHKÖKOEKALASTUKSET Koealojen lajisto, yksilötiheydet ja biomassat Lohikalaverkosto Lohikalojen pituusjakaumat Aineiston analysointi Vuosien tulosten vertailu POIKASNUOTTAUKSET KOERAVUSTUKSET KALOJEN KÄYTTÖKELPOISUUSTUTKIMUKSET KALASTUSTIEDUSTELU 22 5 JOHTOPÄÄTÖKSET 32 6 TARKKAILUOHJELMAN KEHITTÄMINEN 34 VIITTEET 35 LIITTEET\n4 1 JOHDANTO Vantaanjoen kalataloustarkkaillun tarkoituksena on seurata jätevesien vaikutuksia joen kalastoon ja kalastukseen. Vuosien tarkkailusta vastasi RKTL, ja vuosina Kala- ja vesitutkimus Oy. Vuosien kalataloustarkkailusta vastaavat yhteistyössä Kymijoen vesi ja ympäristö ry, Kalatieto J. Rinne sekä Kokemäenjoen vesistön vesiensuojeluyhdistys ry. Vantaanjoen kalatalous- ja pohjaeläintarkkailun ohjelmaa uudistettiin vuonna 2008 (Haikonen & Paasivirta 2008). Uudenmaan ja Hämeen TE-keskukset (nykyisin ELY-keskukset) hyväksyivät tarkkailuohjelman kirjeillään Dnro:t 1707/5723/07 ja 2177/5723/07. Kalataloudellinen tarkkailu koostuu sähkökoekalastuksista, poikasnuottauksista, koeravustuksista, vapaa-ajan kalastajien kalastustiedustelusta ja kalojen käyttökelpoisuustutkimuksista (sisältäen aistinvaraiset arviot sekä elohopeapitoisuuksien analysoinnit). Vantaanjoen kalataloudellinen tarkkailu perustuu kuormittajien ympäristölupiin (taulukko 1), joiden mukaan luvan haltijoilla on oikeus johtaa jätevesiä Vantaanjokeen. Kuormittajat ovat sopineet tarkkailun järjestämisestä yhteistarkkailuna. Vantaanjoen tarkkailuun kuuluu myös vesistötarkkailu, josta vastaa Vantaanjoen ja Helsingin seudun vesiensuojeluyhdistys ry. Kalataloudelliseen yhteistarkkailuun osallistuvat seuraavat kuormittajat: Riihimäen Vesi Hyvinkään Vesi Nurmijärven Vesi Tuusulan kunta Helsinki-Vantaan lentoasema Altia Oyj Versowood Oy Riihimäen yksikkö 2 VANTAANJOEN VIRTAAMA, VEDENLAATU JA KUORMITUS VUONNA 2010 Vantaanjoen vesistöalueen pinta-ala on 1686 km 2. Joen pääuoman pituus on n. 100 km ja pudotuskorkeutta joen latvoilta Vanhankaupunginlahdelle kertyy 111 m. Vesistöalueen järvisyysprosentti on vain 2,3%, minkä johdosta joen virtaamavaihtelut ovat suuria. Vuoden 2010 keskivirtaama oli 14,8 m 3 /s. Kevään virtaamahuippuja lukuun ottamatta joen keskimääräiset vuorokausivirtaamat olivat alle pitkän ajan keskiarvon (kuva 1). Virtaamat olivat suurimmillaan huhtikuun alussa ( : m 3 /s), ja minimivirtaama (3,2 m 3 /s) oli elokuun alussa ( ) (kuva 2). Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n5 Taulukko 1. Vantaanjoen vesistön kuormittajien ympäristölupapäätökset. Luvan haltija Lupapäätös Luvan Riihimäen kaupungin vesihuoltolaitos; Riihimäen jätevedenpuhdistamo LSY Nro 62/2004/1 Dnro LSY-2003-Y-393, tarkistus Hyvinkään Vesi; Kaltevan jätevedenpuhdistamo Hyvinkään Vesi; Kaukasten puhdistamo Hyvinkään Vesi; Ridasjärven puhdistamo Nurmijärven kunta; Kirkonkylän jätevedenpuhdistamo Nurmijärven kunta; Klaukkalan jätevedenpuhdistamo Rinnekoti-Säätiö; Rinnekodin jätevedenpuhdistamo Nurmijärven kunta; Rajamäen ja Röykän puhdistamot LSY Nro 63/2004/1 Dnro LSV-2003-Y-392, Uudenmaan ympäristökeskus, No YS 1432 Dnro UUS-2003-Y , Uudenmaan ympäristökeskus, No YS 1431, Dnro UUS-2003-Y , LSY-2003-Y-413 Nro 72/2004/1 KHO Nro 3/3138/1/06 LSY Nro 20/2002/1 Dnro 01159, Uudenmaan ympäristökeskus No YS 1063, Dnro UUS-2002-Y , LSY Y35 ja Y36/ (vireillä) toiminta loppunut Altia Oyj, Rajamäki Nurmijärven kunta; Metsä- Tuomelan jäteasema Versowood Oy Riihimäki Timber Uudenmaan ympäristökeskus No YS 1450, Dnro UUS-2003-Y , Uudenmaan ympäristökeskus, No YS 998, Dnro UUS-2004-Y , Vaasan HO Dnro 1957/07/5107, Nro 08/018/1. Hämeen ympäristökeskus, Nro YSO/57/06 Dnro HAM-2004-Y Helsinki-Vantaan lentoasema LSVO 97/199873, LSVO 98/1998/3, VYO 129/1999 Keski-Uudenmaan vesiensuojelun LSVO 59/1988/1, kuntayhtymä; lisäveden johtaminen Ympäristölupa käsittelyssä 2 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n6 Kuva 1. Vantaanjoen virtaamat Oulunkylän mittauspisteellä vuosina Kuva 2. Vantaanjoen virtaama Oulunkylän mittauspisteellä vuonna Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011 3\n7 Vantaanjoki on tyypitelty savimaiden luontaisesti reheväksi joeksi. Vantaanjoki on vedenlaadultaan luokiteltavissa reheväksi (kuvat 3 ja 4). Vuoden 2010 kokonaisfosforipitoisuudet olivat joen alaosalla keskimäärin n. 56 µg L -1 ja kokonaistyppipitoisuudet n µg L -1. Kyseinen tarkkailupiste antaa Vantaanjoen vedenlaadusta hieman liian positiivisen kuvan, sillä siihen ei vaikuta Keravanjoen vedet. Erityisesti fosforipitoisuudet ovat olleet viime vuosina matalammat kuin aikaisempina vuosina. Verrattuna tarkkailuvuoteen 2008, joen keskimääräiset kokonaisfosforipitoisuudet olivat vuonna 2010 puolta pienemmät. Sen sijaan typpipitoisuuksissa ei ole ollut havaittavissa vastaava laskevaa trendiä. 250 Kokonaisfosfori µg/l Kuva 3. Vantaanjoen kokonaisfosforipitoisuuksien vuosikeskiarvot ( ) ja tulosten keskihajonnat joen alaosan seurantapisteellä Vantaa Kokonaistyppi µg/l Kuva 4. Vantaanjoen kokonaistyppipitoisuuksien vuosikeskiarvot ( ) ja tulosten keskihajonnat joen alaosan seurantapisteellä Vantaa Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n8 Jätevesivaikutukset keskittyvät Vantaanjoen pääuoman yläosaan, Keravanjoen yläosaan, ja Luhtajoen alaosaan (kuva 5). kuva 5. Vantaanjoen vesistöalueen kalataloustarkkailun näytepisteiden ja kuormittajien sijainti. Vuonna 2010 puhdistamoiden jätevesivirtaama vesistöalueelle oli yhteensä m 3 /pvä, mikä oli hieman pienempi kuin tarkkailuvuonna Satunnaispäästöinä jätevesiä on päässyt jokeen Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011 5\n9 jätevedenpumppaamoilta ja puhdistamoilta. Vuonna 2010 satunnaispäästöjä tapahtui lähinnä keväällä, kun jätevedenpuhdistamoilta tai -pumppaamoilta tuli ylimääräisinä päästöinä Vantaanjokeen jätevettä ja elokuussa ukkossateiden seurauksena. Poikkeustilanteiden päästöjen tarkkailua varten valmistui Vantaanjoen kalatalous- ja pohjaeläintarkkailuohjelmaan vuoden 2008 lopulla lisäys (Lahti 2008), joka ohjaa tarkkailun suorittamista huomattavien satunnaispäästöjen vaikutusten arvioimiseksi. Huomattavien päästöjen tarkkailun ratkaisee tapauskohtaisesti tarkkailua valvovat viranomaiset. Vantaanjoen vedenlaatua ja kuormitusta vuodelta 2010 on kuvattu tarkemmin vesistötarkkailuraportissa (Vahtera & Männynsalo 2011). Seuraavassa on kuitenkin esitetty yhteenveto vesistöalueen ohituksista ja ohituksien osuudesta kuormittajien kokonaiskuormaan (taulukko 2). Ohitusten osuus kokonaisfosfori- ja -typpikuormasta oli suurin Nurmijärven kirkonkylän puhdistamolla (taulukko 2). Taulukko 2. Vantaanjoen vesistön jätevesien ohitukset (yht. vuodessa) sekä ohitusten suhteellinen osuus (%) jätevesien kokonaisvuosikuormasta (fosforin ja typen osalta) vuonna Puhdistamo Puhdistamo (m 3 ) Puhdistamo, esiselkeytetty (m 3 ) Verkosto/ pumppaamo (m 3 ) Kokonaisfosfori (kok. P) Kokonaistyppi (kok. N) Riihimäki ,9 0,6 Hyvinkää, Kalteva ,4 0,5 Nurmijärvi kk. 9925* ,4 1,1 Klaukkala ,2 1,0 Rinnekoti-Säätiö *ohitukset välppäyksen ja hiekanerotuksen jälkeen 3 AINEISTO JA MENETELMÄT 3.1 SÄHKÖKOEKALASTUKSET Vuoden 2010 sähkökoekalastukset tehtiin elo-syyskuussa. Koekalastuksissa käytettiin Hans Grassl GmbH yrityksen valmistamaa IG-200 akkukäyttöistä sähkökoekalastuslaitetta. Koekalastuskohteita oli kaikkiaan 29 (kuva 5). Koealat on kuvattu tarkkailuohjelmassa (Haikonen & Paasivirta 2008, ks. liite 1). Uuden tarkkailuohjelman mukaisesti kaikilla koealoilla ei tehty useampaa poistopyyntiä vaan pyydystettävyys arvioitiin kolmen peräkkäisen poistopyynnin menetelmällä (Junge & Libosvarsky 1963) 13 koealalla. Lopuilla 16 koealalla tehtiin vain yksi poistopyynti, joiden tiheysarviointiin käytettiin koko vesistön yhdistettyjen kolmen poistopyyntien pyydystettävyysarvoja. Pyydystettävyys laskettiin erikseen kullekin lajille. Taimenien ja lohien osalta pyydystettävyys laskettiin erikseen nollavuotiaille (0+) ja tätä vanhemmille poikasille (> 0+). Mikäli joltain koealalta saatiin kolmella poistopyynnillä jotain lajia yli 30 yksilöä, käytettiin havaittua pyydystettävyysarvoa koealan tiheysarvion laskemiseen. Jos lajia ei saatu yli 30 yksilöä, käytettiin pyydystettävyyden arvona koko vesistön yhdistettyä kolmen kalastuskerran pyydystettävyysarvoa. 6 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n10 Mikäli yksilömäärät jäivät aineistojen yhdistämisestä huolimatta vähäiseksi (< 30 kpl), käytettiin näiden lajien osalta Degermanin & Sersin (2001) ilmoittamia keskimääräisiä pyydystettävyysarvoja. 3.2 POIKASNUOTTAUKSET Poikasnuottaukset tehtiin elo-syyskuussa. Koealoja oli kaikkiaan yhdeksän (kuva 5) ja kullakin suoritettiin kaksi nuotanvetoa. Koealoista kahdeksan sijaitsee Vantaanjoen pääuomassa ja yksi Palojoessa. Koealat on kuvattu tarkkailuohjelmassa (Haikonen & Paasivirta 2008, liite 1). Nuotatut pinta-alat arvioitiin kultakin koealalta. Poikasnuottauksissa käytettiin umpiperäistä nuottaa (kuva 6), joka on korkeudeltaan 1,1 m ja kokonaispituudeltaan 16,5 m. Nuotan reisien pituus oli 14,7 m. Kalat mitattiin ja punnittiin lajikohtaisesti. Mikäli jonkin lajin yksilömäärät olivat suuria, otettiin pituusmittauksiin 100 yksilön otos. Muussa tapauksessa mitattiin kaikki yksilöt. Pienimmät yksilöt, joiden lajintunnistusta ei voitu tehdä maastossa, säilöttiin 70% etanoliin ja määritettiin myöhemmin laboratoriossa. peräosa valoverhoa 4 mm havas 6 mm havas 8 mm havas 1,1 m 1,8 m 3 m 4,4 m 7,3 m 1,4 m Kuva 6. Poikasnuottauksessa käytetty umpiperäinen nuotta. 3.3 KALOJEN KÄYTTÖKELPOISUUSTUTKIMUKSET Kalojen käyttökelpoisuustutkimuksia varten näytekaloja pyydettiin Vantaanjoen vesistön kymmeneltä eri alueelta. Näytekaloista määritettiin elohopeapitoisuus sekä tehtiin aistinvaraiset arviot. Tutkittavana lajina oli hauki. Elohopeapitoisuustutkimuksia varten kultakin alueelta saatiin pyydettyä yksi hauki. Kalojen paino vaihteli välillä g. Kalojen aistinvaraista arviointia varten muodostettiin kokoomanäytteet kahdesta tai kolmesta kalasta. Poikkeuksena oli Keravanjoen Kaukasten alue, jolta saatiin vain yksi kala analyyseihin. Näytteet analysoi Kokemäenjoen vesistön vesiensuojeluyhdistys ry. Kalojen paino vaihteli välillä g. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011 7\n11 3.4 KOERAVUSTUKSET Koeravustuksin seurantaan Vantaanjoen vesistön rapukantojen tilaa ja ajallisia muutoksia. Koeravustukset tehtiin elokuussa. Koealoja oli kaikkiaan seitsemän (kuva 5). Koealat on kuvattu tarkkailuohjelmassa (Haikonen & Paasivirta 2008, liite 1). Koeravustuksissa käytettiin ns. Evomertoja. Kullekin koealalle asetettiin pyyntiin 50 merran jata. Saaliiksi saadut ravut mitattiin ja niistä merkittiin ylös sukupuoli, mahdolliset vauriot ja taudit sekä naaraista sukukypsyys. 3.5 KALASTUSTIEDUSTELU Kalastustiedustelulla selvitettiin kalansaaliita ja kalastusta haittaavia tekijöitä vuodelta Kalastustiedustelun otannat suoritettiin Vantaan- ja Keravanjoelle luvan lunastaneiden kalastajien joukosta. Luvan lunastaneiden nimi- ja osoitetiedot saatiin luvanmyyntipisteistä. Näistä laskettiin luvanmyyntipaikoilla myytyjen lupien kokonaismäärä. Tiedusteluun otettiin kaikista luvan lunastaneista 971 kalastajan otos. Tiedustelu tehtiin kolmen kontaktin menetelmänä. Kalastustiedustelu suoritettiin tammi-maaliskuun aikana. Nurmijärven ja Palojoen kalastusalueen (Myllykoski) lupatietoja ei ollut tänäkään vuonna saatavilla. 4 TULOKSET 4.1 SÄHKÖKOEKALASTUKSET Koealojen lajisto, yksilötiheydet ja biomassat Sähkökoekalastuksissa Vantaanjoen vesistöalueen koskista tavattiin kaikkiaan 16 kalalajia (liitteet 2 ja 3). Luhtajoen koealaa nro. 23 (Klaukkalan puhdistamon yläpuoli) ei voitu kalastaa, sillä koeala oli jäänyt tietöiden yhteydessä siltarummun alle. Lajikohtaiset pyydystettävyydet on taulukoitu liitteeseen 4. Runsaslukuisimmat kalalajit olivat törö, kivisimppu ja taimen (kuva 7). Koealoista suurimmat yksilötiheydet havaittiin Vantaankoskelta, Köningstedtinkoskelta ja Kuhakoskelta (kuva 8). Sen sijaan Myllyojan koealalta ei tavattu lainkaan kaloja. Kylmäojan, Kytöportaan ja Arolamminkosken koealoiltakin tavattiin vain yhtä lajia (Kylmäojalla särkeä, Kytöportaalla töröä ja Arolamminkoskella ahventa). 8 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n12 Keskimääräinen yksilötiheys (kpl/aari lohi 0+ lohi >0+ taimen 0+ taimen >0+ ahven kivisimppu törö turpa särki salakka seipi made harjus hauki suutari kivennuoliainen Kuva 7. Sähkökoekalastuksien saalislajien keskimääräiset yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön koealoilla Yksilötiheys (kpl/aari) Vanhankaupunginkoski Ruutinkoski Pitkäkoski Vantaankoski Köningstedtinkoski Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Nukarink. yläosa Petäjäskoski Kittelänkoski Vanhanmyllyn koski Vaiveronkoski Arolamminkoski Riihimäen puhdistamo Käräjäkoski Kirkonkylänkoski Tikkurilankoski Seppälänkoski Myllykoski Kylmäoja Shellinkoski Kuhakoski Kytöporras Myllyoja, alapuoli Rannikonmäki Jokela, alapuoli Keravanjoki, uusi koeala Kuva 8. Sähkökoekalastuksissa havaitut yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön koealoilla. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011 9\n13 Biomassoina tarkasteltuna Vanhankaupunginkoski ja Vanhanmyllynkoski erottuivat muista koealoista myös suuremman kalabiomassan suhteen (kuva 9). Myös Vantaankosken koealan biomassat olivat melko korkeat Biomassa (g/aari) Vanhankaupunginkoski Ruutinkoski Pitkäkoski Vantaankoski Köningstedtinkoski Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Nukarink. yläosa Petäjäskoski Kittelänkoski Vanhanmyllyn koski Vaiveronkoski Arolamminkoski Riihimäen puhdistamo Käräjäkoski Kirkonkylänkoski Tikkurilankoski Seppälänkoski Myllykoski Kylmäoja Shellinkoski Kuhakoski Kytöporras Myllyoja, alapuoli Rannikonmäki Jokela, alapuoli Keravanjoki, uusi koeala Kuva 9. Sähkökoekalastuksissa havaitut biomassat Vantaanjoen vesistön koealoilla Lohikalaverkosto Tarkkailuohjelman mukaan Vantaanjoen vesistöalueen 15 koealasta muodostetaan ns. lohikalaverkosto, jonka avulla seurataan lohen ja taimenen esiintymistä ja tiheyksiä tarkkailualueella. Vuoden 2010 koekalastuksissa lohen poikasia tavattiin vain kolmelta koealalla (kuva 10). Ainoastaan Boffinkoskelta tavattiin sekä kesänvanhoja poikasia että vanhempia vuosiluokkia. Vanhanmyllynkoskelta ja Vantaankoskelta tavattiin vain vanhempia (> 0+) poikasia. Taimenen poikasia tavattiin selvästi useammalta koealalta kuin lohta. Verkoston 15 koealasta kesän vanhoja taimenen poikasia havaittiin kahdeksalta koealalta ja vanhempia poikasia 14 koealalta (kuva 11). Suurimmat 0+ -poikasten yksilötiheydet havaittiin Käräjäkosken koealalta. Vanhempien poikasten osalta suurimmat yksilötiheydet havaittiin Nukarinkosken yläosalta. 10 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n14 25 lohi 0+ lohi > Vanhankaupunginkoski Ruutinkoski Pitkäkoski Vantaankoski kpl / aari Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Nukarink. yläosa Vanhanmyllynkoski Vaiveronkoski Käräjäkoski Tikkurilankoski Seppälänkoski Kuhakoski Rannikonmäki Kuva 10. Sähkökoekalastuksissa havaitut lohen yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön lohikalaverkoston koealoilla. 25 taimen 0+ taimen > Vanhankaupunginkoski Ruutinkoski Pitkäkoski Vantaankoski kpl / aari Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Nukarink. yläosa Vanhanmyllynkoski Vaiveronkoski Käräjäkoski Tikkurilankoski Seppälänkoski Kuhakoski Rannikonmäki Kuva 11. Sähkökoekalastuksissa havaitut taimenen yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön lohikalaverkoston koealoilla Lohikalojen pituusjakaumat Lohen ja taimenen pituusjakaumia varten kaikkien koealojen aineistot yhdistettiin. Lohen poikasia saatiin saaliiksi yhteensä vain 15 kappaletta, joten tuloksien perusteella ei pystytä arvioimaan eri vuosiluokkien pituuksia (kuva 12). Taimenen poikasia saatiin yhteensä 144 kpl. Taimenen kesän Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n15 vanhojen poikasten kokojakauma sijoittui välille mm (kuva 13). Tosin kokoluokassa mm on mahdollisesti ollut myös muutama 0+ -poikanen Kpl 5 0 < 50 mm 50-75mm mm mm mm mm mm kuva 12. Vantaanjoen vesistöalueen lohen poikasten jakautuminen eri pituusluokkiin Kpl < 50 mm 50-75mm mm mm mm mm mm kuva 13. Vantaanjoen vesistöalueen taimenen poikasten jakautuminen eri pituusluokkiin Aineiston analysointi Tarkkailuohjelmassa ei ole kuvattu sähkökoekalastuksiin liittyviä kysymyksenasetteluja ja koeasetelmia, jonka perusteella vesistön kuormitusvaikutuksia koskien kalastoon tutkittaisiin. Niinpä varsinaisia tilastollisia testejä ei ole voitu soveltaa tähän aineistoon. Koekalastusaineiston käsittelyssä hyödynnettiin DCA-ordinaatioanalyysiä. Tämän menetelmän avulla pyrittiin kuvaaman 12 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n16 koealojen välisiä eroja ja samankaltaisuuksia kalaston rakenteessa ja lajien runsaussuhteissa. Lisäksi pistekuormittajien alapuolisten koealojen kalayhteisöjen rakennetta verrattiin lähimmän yläpuolisen koealan kalayhteisön rakenteeseen. Menetelmänä käytettiin Sørensenin (Bray-Curtis) etäisyysindeksiä. Indeksi mittaa näyteparin (tässä tapauksessa kuormituksen ala- ja yläpuolisen koealan) kalayhteisöjen koostumuksen samankaltaisuutta. Etäisyysindeksi voi saada arvoja välillä 0-1, suurimman arvon kuvatessa lajistoltaan ja lajien runsaussuhteiltaan identtistä näyteparia. Indeksiarvo voidaan muuntaa prosenttiasteikolle kertomalla indeksiarvo 100:lla. Kuormituspisteiden ala- ja yläpuolisten koealojen havaittuja keskimääräisiä eroja verrattiin vesistöalueen kaikkien koealojen keskimääräiseen etäisyysindeksin arvoon sekä vertailuparien keskiarvoon. Vertailuparit muodostettiin koealoista, jotka sijaitsevat lähellä toisiaan mutta niiden väliselle jokijaksolle ei tule jätevesikuormitusta. Vertailuparit muodostettiin koealoista 23-24, 13-14, 11-12, 8-9, 3-4 ja 2-3. Luhtajoen koealan 23 tuloksina käytettiin vuoden 2008 havaintoja (ks. kohta 4.1.1). Ordinaatioanalyysin perusteella Vantaanjoen vesistöalueen eri jokien koealat eivät eronneet selvästi kalaston rakenteen perusteella toisistaan, ja jokien sisällä vaihtelu lajistokoostumuksessa oli melko suurta (kuva 14). Muista koealoista erottuvina voidaan mainita kalastoltaan hyvin köyhät kosket, kuten Arolamminkoski ja Versowood Oyj:n alapuolinen koeala (Riihimäen puhdistamo). Toisaalta omaksi ryhmäkseen erottuivat myös Käräjäkoski ja Nukarinkosken yläosa, joilta tavattiin runsaimmin taimenen 0+ -poikasia sekä vanhempia vuosiluokkia. Lisäksi aineistosta erottui jonkin verran myös Vanhankaupunginkoski, jonka lajirunsaus oli Ruutinkosken ja Boffinkosken ohella kaikkein suurin. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n17 Axis 2 Arolamminkoski Joki Vantaanjoki Keravanjoki Luhtajoki Palojoki Vaiveronkoski Vanhankaupunginkoski Vanhanmyllynskoski Boffinkoski Jokela, alapuoli Rannikonmäki Kittelänkoski Myllykoski Kuhakoski Nukarinkoski alaosa Pitkäkoski Seppälänkoski Ruutinkoski Myllykoski, Nurmijärvi Shellinkoski Vantaank Käräjäkoski Nukarinkoski Axis 1 Köningstedtinkoski Kirkonkylänkoski Keravanjoki Tikkurilankoski Kytöporras Petäjäskoski Riihimäen puhdistamo Kuva 14. Sähkökoekalastusalojen ryhmittyminen kalaston rakenteen perusteella kaksiulotteisessa DCAordinaatiossa. Ordinaatiossa lähelle toisiaan sijoittuneet pisteet ilmentävät lajistoltaan ja lajien runsaussuhteiltaan samankaltaisia koealoja. Sørensenin etäisyysindeksin perusteella erot sähkökoekalastusalojen kalayhteisöjen rakenteessa olivat melko suuret. Kaikkien koealojen välinen keskimääräinen etäisyysindeksin arvo oli 28,8%, eli samaa luokkaa kuin vuonna 2008 (26,7%). Kun kuormituspisteiden ala- ja yläpuolisia koealoja tarkasteltiin pareittain, kohosi keskimääräinen indeksiarvo 52,7%:iin. Näin ollen kuormituspisteen ylä- ja alapuolisten koskien samankaltaisuus oli keskimäärin 23,9% korkeampi kuin sattumanvaraisesti valitulla kahdella koealalla. Toisaalta vertailuparien (koealat joiden välille ei tule kuormitusta) keskimääräinen samankaltaisuus oli 54,1%, joka oli lähes kaksi kertaa korkeampi kuin koko vesistöalueen koealojen välillä keskimäärin. Vertailun vuoksi mainittakoon, että pohjaeläin- ja piilevätutkimuksissa 60%:n samankaltaisuuden on katsottu edustavan rinnakkaisnäytteille tyypillistä raja-arvoa (Kelly 2001, Raunio ym. 2007). Pistekuormituksen 14 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n18 vaikutus koskien kalaston rakenteen muutoksiin oli siten keskimäärin vain muutaman prosentin luokkaa, mutta kuormittajien välillä oli huomattavia eroja. Kuormitusvaikutus näytti olleen suurimmillaan koealojen (Arolamminkoski-Käräjäkoski: 8%) ja pienimmillään Luhtajoen koealojen (90% huom! koealan 23 tuloksissa käytetty vuoden 2008 havaintoja) välillä. Vuoden 2010 tulosten perusteella Vantaanjoen vesistön kalaston rakenteen muutokset olivat siten selvimmin havaittavissa Käräjäkosken ja Arolamminkosken välisellä alueella, johon vaikuttavat mm. Versowood Riihimäki Oy sekä Riihimäen jätevedenpuhdistamo Vuosien tulosten vertailu Vantaanjoen vesistön kalataloudellisen tarkkailun sähkökoekalastusaloissa on tapahtunut jonkin verran vaihtuvuutta, mutta lohikalojen osalta yhteenvetoa voidaan tehdä kuluneen vuosikymmenen tuloksista. Lohen 0+ -poikasia on tarkkailujaksolla tavattu kuudelta koealalta (kuva 16). Kesänvanhojen lohenpoikasten esiintyminen on näyttänyt olevan melko sattumanvaraista, sillä vain kolmelta koealalta poikasia on tavattu peräkkäisinä tarkkailuvuosina. Vuosi 2010 oli erityisen huono vuosi lohenpoikasten kannalta, sillä 0+ -poikasia tavattiin vain yhdeltä koealalta Ruutinkoski Vantaankoski Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Vanhanmyllynkoski kpl / aari Kuva 16. Lohen kesän vanhojen (0+) poikasten yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön koealoilla vuosina Lohen vanhempia vuosiluokkia on tavattu runsaimmin vuosina 2006 ja 2008 (kuva 17). Tarkastelujakson ensimmäiset havainnot ovat vuodelta Suurimmat yksittäiset yksilötiheydet ovat Vaiveronkoskelta ja Vanhanmyllynkoskelta. Kesän vanhoista poikasista poiketen vanhempia lohen poikasia on tavattu neljänäkin peräkkäisenä tarkkailuvuonna Vanhanmyllynkoskelta. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n19 25 kpl / aari Vanhankaupunginkoski Ruutinkoski Vantaankoski Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Nukarink. yläosa Vanhanmyllynkoski Vaiveronkoski Kuva 17. Lohen poikasten (> 0+) yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön koealoilla vuosina Taimenen kesän vanhoja poikasia on tarkkailujaksolla tavattu kaikilta lohikalaverkoston koealoilta (kuva 18). Suurimmat yksilötiheydet havaittiin vuonna Vuonna 2008 taimenen 0+ - poikasia tavattiin 13 koskelta, mutta vuonna 2010 vain kahdeksalta kpl / aari Vanhankaupunginkoski Ruutinkoski Pitkäkoski Vantaankoski Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Nukarink. yläosa Vanhanmyllynkoski Vaiveronkoski Käräjäkoski Tikkurilankoski Seppälänkoski Kuhakoski Rannikonmäki Kuva 18. Taimenen kesän (0+) vanhojen poikasten yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön koealoilla vuosina Taimenen poikasten vanhempien vuosiluokkien suurimmat yksittäiset yksilötiheydet havaittiin niin ikään vuonna 2000, mutta vuosina 2002 ja 2004 oli myös paikoin melko suuria yksilötiheyksiä (kuva 19). Taimenen poikasia on tavattu peräkkäisinä vuosina useilla koealoilla, etenkin vesistöalueen alaosalla. Taantumaa poikastiheyksissä on ollut havaittavissa Ruutinkosken ja Rannikonmäen koealoilla. 16 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n20 Lohen ja taimenen poikasten tiheyksistä laskettiin koko lohikalaverkostoa koskevat vuosittaiset keskimääräiset yksilötiheydet (kuva 20). Taimenen poikasten keskimääräiset tiheydet laskivat vuoteen 2004 asti, mutta vuosien välillä ei ole tapahtunut merkittäviä muutoksia. Lohen poikasten tiheydet ovat olleet keskimäärin hyvin pieniä koko tarkkailujakson. Väliaikainen nousu havaittiin jaksolla , mutta vuonna 2010 etenkin 0+ -poikasten tiheydet laskivat samalle tasolle kuin vuosina kpl / aari Vanhankaupunginkoski Ruutinkoski Pitkäkoski Vantaankoski Boffinkoski Myllykoski (Nurmijärvi) Nukarink. alaosa Nukarink. yläosa Vanhanmyllynkoski Vaiveronkoski Käräjäkoski Tikkurilankoski Seppälänkoski Kuhakoski Rannikonmäki Kuva 19. Taimenen poikasten (> 0+) yksilötiheydet Vantaanjoen vesistön koealoilla vuosina Kpl / aari 10 5 Lohi 0+ Lohi > 0+ Taimen 0+ Taimen > Vuosi Kuva 20. Lohen ja taimenen poikasten keskimääräiset tiheydet lohikalaverkoston koealoilla. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n21 4.2 POIKASNUOTTAUKSET Poikasnuottauksien yhdeksältä koealalta tavattiin kymmentä kalalajia (kuvat 21 ja 22). Sähkökoekalastuksiin verrattuna vain pasuri ja toutain olivat sellaisia lajeja, joita ei havaittu koskista. Kappalemäärissä ja biomassoissa mitattuna yleisimmät lajit olivat edellisvuosien tavoin salakka ja särki. Yksilötiheydet olivat suurimmat Ruutinkosken, Tuomarinkylän ja Palojoen koealoilla. Palojoen koealaa lukuun ottamatta kaikki poikasnuottausalueet olivat pistekuormittajien alapuolella, joten tuloksien vertailua kuormitusvaikutusten näkökulmasta ei pystytty tekemään Kiiski Seipi 1200 Toutain Pasuri kpl/100m Törö Ahven Hauki Turpa 300 Särki 0 Salakka kuva 21. Vantaanjoen vesistön poikasnuottauspaikkojen lajikohtaiset yksilötiheydet (kpl/100m 2 ) Kiiski Seipi 2500 Toutain Tuomarinkylä Ruutinkoski Vantaankoski Seutulankoski Nukarinkoski, alaosa Nukarinkoski, yläosa Arolampi Palojoki Kaltevan alapuoli Tuomarinkylä Ruutinkoski Vantaankoski Seutulankoski Nukarinkoski, alaosa Nukarinkoski, yläosa Arolampi Palojoki Kaltevan alapuoli g/100m 2 Pasuri Törö Ahven Hauki Turpa Särki Salakka Kuva 22. Vantaanjoen vesistön poikasnuottauspaikkojen lajikohtaiset biomassat (g/100m 2 ). 18 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n22 4.3 KOERAVUSTUKSET Vantaanjoen vesistön seitsemästä koeravustusalueesta kuudelta tavattiin rapua. Kaikki saaliiksi saadut ravut olivat täplärapuja. Aiemmin Vantaanjoen vesistöalueelta on tavattu myös jokirapua. Rapujen koko vaihteli vain vähän eri koealojen välillä (kuva 23). Sukukypsien yksilöiden selkäkilven keskipituus oli noin mm. Suurimmat yksikkösaaliit saatiin Nukarinkoskelta (kuvat 24 ja 25). Naaraita saatiin useimmilta koealoillta hieman enemmän kuin koiraita (kuvat 24 ja 25). Yleisimpänä vauriona ravuissa havaittiin toisen saksen puuttuminen. Palovammatautia ja rapuruttoa havaittiin Nukarinkoskella ja Seppälänkoskella Nukarinkoski, alaosa Nukarinkoski, yläosa Arolamminkoski Seppälänkoski Myllykoski Lepsämänjoki Kuhakoski Selkäkilven keskipituus (mm) Koiras Naaras (LR+) Naaras (LR-) Kuva 23. Vantaanjoen vesistöalueen koeravustusalueiden koiraiden ja naaraiden (sukukypsät yksilöt eroteltuna) selkäkilven keskipituus. Kpl. / merta (keskiarvo) Koiras Naaras Nukarinkoski, alaosa Nukarinkoski, yläosa Arolamminkoski Seppälänkoski Myllykoski Lepsämänjoki Kuhakoski Kuva 24. Vantaanjoen vesistöalueen koeravustusalueiden keskimääräiset yksikkösaaliit. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n23 1,0 Koiras Naaras (LR+) Naaras (LR-) 0,8 0,6 0,4 0,2 0,0 Nukarinkoski, alaosa Nukarinkoski, yläosa Kpl/rantametri Arolamminkoski Seppälänkoski Myllykoski Lepsämänjoki Kuhakoski Kuva 23. Vantaanjoen vesistöalueen koeravustusalueiden koiraiden ja naareiden (sukukypsät yksilöt eroteltuna) yksilötiheys rantametriä kohti laskettuna. Pitkällä aikavälillä positiivista kehitystä rapukannoissa on tapahtunut erityisesti Nukarinkoskella ja Arolamminkoskella (kuva 24). Muilla koskilla rapukannoissa ei ole tapahtunut merkittäviä muutoksia. 12 Kpl/mertayö Nukarinkoski, alaosa Nukarinkoski, yläosa Arolamminkoski Seppälänkoski Myllykoski Lepsämänjoki Kuhakoski Vuosi Kuva 24. Keskimääräiset rapusaaliit (kpl/mertayö) koeravustusaloilla vuosina Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n24 4.4 KALOJEN KÄYTTÖKELPOISUUSTUTKIMUKSET Elohopeapitoisuustutkimukset Vantaanjoen vesistön haukien elohopeapitoisuudet olivat yleisesti ottaen matalia, ja edustivat tyypillistä elohopean suhteen kuormittamattomien alueiden kalojen taustatasoa 0,2-0,3 mg/kg (kuva 25, liite 5). Poikkeuksena oli Lepsämänjoelta pyydetty hauki, jonka elohopeapitoisuus oli melko korkea (0,75 mg/kg, kalan paino 1,2 kg). Useampien näytteiden puuttuessa epäselväksi kuitenkin jää, edustiko kyseinen yksilö alueen kalojen keskimääräistä tasoa. Käyttökelpoisuuden raja-arvo 1 Pitoisuus (mg Hg/kg) 0,8 0,6 0,4 0,2 0,31 0,18 0,25 0,27 0,27 0,29 0,31 0,75 0,21 0,30 0 Arolampi Kaltevan yp. Nukari Myllykosken yp. Königstedt Ruutinkoski Kuhakoski Lepsämänjoki Kirkonkylänkoski Kaukas Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Luhtajoki Lepsämänjoki Keravanjoki Keravanjoki Kuva 25. Vantaanjoen vesistön haukien elohopeapitoisuuksia vuonna Aistinvaraisten arvioiden perusteella Vantaanjoen vesistön hauet olivat pääsääntöisesti melko hyviä ruokakaloja (liite 6). Köningstedtinkosken ja Myllykosken yläpuolisen alueen kokoomanäytteet arvioitiin sen sijaan käyttökelpoisuudeltaan hyviksi. Useimmissa kokoomanäytteissä oli hajun ja maun suhteen epämääräisiä virheitä, jotka laskivat yleisarvosanaa. Kalan hajussa virheiksi mainittiin mm. mudan haju (liite 6). Aistinvaraisissa arvioissa ei havaittu merkittäviä eroja näytealueiden välillä (kuva 26). Eri arvosteluosioiden summan perusteella Köningstedtinkosken ja Myllykosken yläpuolisen alueen kokoomanäytteet olivat vesistöalueen parhaimpia. Vastaavasti Ruutinkosken, Arolammin yläpuolisen alueen ja Lepsämänjoen kokoomanäytteet arvioitiin huonoimmiksi. Syyskuussa 2010 Riihimäen seudun terveyskeskuksen kuntayhtymä teetti asukkailta tulleiden valitusten johdosta myös yhdestä Arolamminkoskesta pyydetystä kirjolohesta aistinvaraisen arvion (liite 7). Kalassa oli kypsennettynä selviä makuvirheitä, jonka vuoksi näyte katsottiin elintarvikkeeksi kelpaamattomaksi. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n25 Raakana ulkonäkö Raakana haju Kypsennettynä ulkonäkö Kypsennettynä haju Kypsennettynä maku Kypsennettynä yleisarvio 25 Arvosanojen summa Arolampi yp. Kaltevan yp. Kaltevan ap. Myllykosken yp. Königstedt Ruutinkoski Kuhakoski Lepsämänjoki Kirkonkylänkoski Kaukas Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Vantaanjoki Luhtajoki Lepsämänjoki Keravanjoki Keravanjoki Kuva 26. Vantaanjoen vesistön haukien aistinvaraisten arvioiden tulokset. Kussakin arvosteluosiossa maksimipisteet on 5 (erinomainen) ja minimi 0 (ruokakalaksi kelpaamaton). 4.5 KALASTUSTIEDUSTELU Tiedusteluotannan 971 luvan lunastaneesta henkilöstä tiedustelun palautti 337 henkilöä. Vastausprosentiksi muodostui siten 34,7 %. Vuonna 2010 Vantaanjoella kalastaneita henkilöitä oli yhteensä 4617 (taulukko 3). Todellinen määrä on hieman suurempi, sillä Nurmijärven ja Palojoen kalastusalueen (Myllykoski) lupatietoja ei ollut saatavilla. Kalastuslupia myytiin kaikkiaan 6627 kpl (taulukko 4). Noin 89% kalastajista asui vesistöalueen läheisyydessä. 22 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n26 Taulukko 3. Kalastajamäärät perusjoukoittain ja osa-alueittain. Taulukko 4. Vantaanjoen vesistöalueen osa-alueiden myytyjen kalastuslupien kokonaismäärät ja otannat. Vantaanjoen vesistöalueen kalastus oli vuonna 2010 pääasiassa viehe- ja perhokalastusta (kuva 27). Monipuolisimmin erilaisia pyyntivälineitä käytettiin Helsingin sekä Nurmijärven ja Palojoen kalastusalueilla. Koko vesistöalueen yhteenlaskettu pyyntiponnistus vuonna 2010 oli vrk. Kalastus painottui Helsingin, Vantaan sekä Nukarin ja Raalan kalastusalueille (87% koko vesistöalueen pyyntiponnistuksesta). Vesistöalueen yhteenlaskettu kalansaalis oli kg (liite 8). Kalastajaa kohti laskettuna vuosisaalis oli n. 12,6 kg, ja pyyntikertaa kohden n. 0,67 kg. Kalastajat ilmoittivat vapauttaneensa lohikaloja (siika, taimen, lohi ja kirjolohi) yhteensä n kg:n edestä. Vesistöalueen yleisimmät saalislajit olivat kirjolohi, taimen, ahven, hauki, kuha, siika ja lohi (kuva 28, ks. myös liite 8). Monipuolisinta saalislajisto oli vesistöalueen alaosalla Helsingin ja Vantaan kalastusalueilla. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n27 100 % 80 % 60 % 40 % 20 % Perhovapa Muu pyydys Lippo Siikaonki Pilkki Mato-onki Heittovapa Katiskat 0 % Helsingin kalastusalue Vantaan kalastusalue Nurmijärven ja Palojoen kalastusalue Nukarinkosken ja Raalan kalastusalue Hyvinkäänkylien kalastuskunnat Riihimäen kalastuskunta Ali- ja ylikeravan kalastuskunta Kellokosken kalastuskunta Kuva 27. Vantaanjoen vesistöalueen kalastusalueilla käytetyt pyydykset ja niiden suhteellinen osuus alueiden kokonaispyyntiponnistuksesta. 100 % 80 % 60 % 40 % 20 % Muut lajit Lohi Siika Kuha Hauki Ahven Taimen Kirjolohi 0 % Helsingin kalastusalue Vantaan kalastusalue Nurmijärven ja Palojoen kalastusalue Nukarinkosken ja Raalan kalastusalue Hyvinkäänkylien kalastuskunnat Riihimäen kalastuskunta Ali- ja ylikeravan kalastuskunta Kellokosken kalastuskunta Kuva 28. Vantaanjoen vesistöalueen kalastusalueiden keskeisimmät saalislajit vuonna Kalastus painottui keskikesään (kuva 29). Kesä-elokuun välisenä aikana kalastettiin 55,5 % koko vuoden pyyntiponnistuksesta. 24 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n28 Koko Vantaanjoki, Suhteellinen osuus (%) Tammi Helmi Maalis Huhti Touko Kesä Heinä Elo Syys Loka Marras Joulu Kuva 29. Pyyntiponnistuksen ajallinen jakautuminen Vantaanjoen vesistöalueella (kaikkien osa-alueiden yhteenlasketut tulokset). Kalastajien kokemuksien mukaan eniten kalastushaittoja esiintyi Kellokosken kalastusalueella (kuvat 30-33). Vastaavasti vähäisimpiä kalastushaitat olivat Nukarinkosken ja Raalan kalastusalueella. Kalastushaitoista keskeisimmiksi nousivat vedenlaatuun liittyvät haitat, kuten sameus ja vesistön likaantuminen ja pilaantuminen. Näiden ohella kalastajat kokivat mm. valvonnan puutteen, roskaisuuden ja pienet virtaamat kalastusta haittaavina tekijöinä Vantaanjoen vesistöalueella. Kalastajien vapaamuotoisissa kommenteissa kiinnitettiin yleisimmin huomiota salakalastuksen yleisyyteen ja valvonnan puuttumiseen, ja toivottiin lisää lohikalojen istutuksia (liite 9). Kalastajien kokemuksen mukaan viimeisen kolmen vuoden aikana Vantaanjoen vesistössä on ollut havaittavissa erilaisia kuormituksesta ja vesistön tilasta kertovia ilmiöitä. Useimmin havaittiin leväkukintoja, veden hajuhaittoja sekä kalojen haju- ja makuvirheitä (kuvat 34 ja 35). Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n29 Helsingin kalastusalue, 2010, n=113 Kalastuslupien saannin hankaluus Kalavesien likaantuminen tai pilaantuminen Veden sameus Vesikasvillisuuden liiallinen runsaus Rantarakentamisesta johtuva kal.mahdollisuuksien heikkenem. Tietoja kalastusmahdollisuuksista on tarjolla liian vähän Liiallinen kalastus tai liikaa kalastajia Kalavesien rauhattomuus ja ilkivalta Saalislajisto ei vastaa toiveita Saaliin määrä on liian pieni Mahdollisuudet suurkalojen pyyntiin ovat pienet Hyviä kalastuspaikkoja on vähän Pysäk.mahdoll.kal.paikkojen läheis.ovat huonosti järjestetty Kalastuslupien kalleus Kalojen istutuksia on liian vähän Kulkuyhteydet kalastuspaikoille ovat liian hankalat Kalastuksen valvonta ei toimi kunnolla Pyydys-ja pyyntirajoituksia on liikaa Roskaisuus Virtaamat joissa välillä liian pieniä -100 % -75 % -50 % -25 % 0 % 25 % 50 % 75 % 100 % ei haittaa en osaa sanoa vähäinen haitta kohtalainen haitta huomattava haitta Vantaan kalastusalue, 2010, n=100 Kalastuslupien saannin hankaluus Kalavesien likaantuminen tai pilaantuminen Veden sameus Vesikasvillisuuden liiallinen runsaus Rantarakentamisesta johtuva kal.mahdollisuuksien heikkenem. Tietoja kalastusmahdollisuuksista on tarjolla liian vähän Liiallinen kalastus tai liikaa kalastajia Kalavesien rauhattomuus ja ilkivalta Saalislajisto ei vastaa toiveita Saaliin määrä on liian pieni Mahdollisuudet suurkalojen pyyntiin ovat pienet Hyviä kalastuspaikkoja on vähän Pysäk.mahdoll.kal.paikkojen läheis.ovat huonosti järjestetty Kalastuslupien kalleus Kalojen istutuksia on liian vähän Kulkuyhteydet kalastuspaikoille ovat liian hankalat Kalastuksen valvonta ei toimi kunnolla Pyydys-ja pyyntirajoituksia on liikaa Roskaisuus Virtaamat joissa välillä liian pieniä -100 % -75 % -50 % -25 % 0 % 25 % 50 % 75 % 100 % ei haittaa en osaa sanoa vähäinen haitta kohtalainen haitta huomattava haitta Kuva 30. Kalastushaitat Helsingin ja Vantaan osa-alueilla. 26 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n30 Nurmijärven ja Palojoen kalastusalue, 2010, n=20 Kalastuslupien saannin hankaluus Kalavesien likaantuminen tai pilaantuminen Veden sameus Vesikasvillisuuden liiallinen runsaus Rantarakentamisesta johtuva kal.mahdollisuuksien heikkenem. Tietoja kalastusmahdollisuuksista on tarjolla liian vähän Liiallinen kalastus tai liikaa kalastajia Kalavesien rauhattomuus ja ilkivalta Saalislajisto ei vastaa toiveita Saaliin määrä on liian pieni Mahdollisuudet suurkalojen pyyntiin ovat pienet Hyviä kalastuspaikkoja on vähän Pysäk.mahdoll.kal.paikkojen läheis.ovat huonosti järjestetty Kalastuslupien kalleus Kalojen istutuksia on liian vähän Kulkuyhteydet kalastuspaikoille ovat liian hankalat Kalastuksen valvonta ei toimi kunnolla Pyydys-ja pyyntirajoituksia on liikaa Roskaisuus Virtaamat joissa välillä liian pieniä -100 % -75 % -50 % -25 % 0 % 25 % 50 % 75 % 100 % ei haittaa en osaa sanoa vähäinen haitta kohtalainen haitta huomattava haitta Nukarinkosken ja Raalan kalastusalue, 2010, n=49 Kalastuslupien saannin hankaluus Kalavesien likaantuminen tai pilaantuminen Veden sameus Vesikasvillisuuden liiallinen runsaus Rantarakentamisesta johtuva kal.mahdollisuuksien heikkenem. Tietoja kalastusmahdollisuuksista on tarjolla liian vähän Liiallinen kalastus tai liikaa kalastajia Kalavesien rauhattomuus ja ilkivalta Saalislajisto ei vastaa toiveita Saaliin määrä on liian pieni Mahdollisuudet suurkalojen pyyntiin ovat pienet Hyviä kalastuspaikkoja on vähän Pysäk.mahdoll.kal.paikkojen läheis.ovat huonosti järjestetty Kalastuslupien kalleus Kalojen istutuksia on liian vähän Kulkuyhteydet kalastuspaikoille ovat liian hankalat Kalastuksen valvonta ei toimi kunnolla Pyydys-ja pyyntirajoituksia on liikaa Roskaisuus Virtaamat joissa välillä liian pieniä -100 % -75 % -50 % -25 % 0 % 25 % 50 % 75 % 100 % ei haittaa en osaa sanoa vähäinen haitta kohtalainen haitta huomattava haitta Kuva 31. Kalastushaitat Nurmijärven ja Palojoen sekä Nukarinkosken ja Raalan osa-alueilla. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n31 Hyvinkäänkylien kalastuskunnat, 2010, n=14 Kalastuslupien saannin hankaluus Kalavesien likaantuminen tai pilaantuminen Veden sameus Vesikasvillisuuden liiallinen runsaus Rantarakentamisesta johtuva kal.mahdollisuuksien heikkenem. Tietoja kalastusmahdollisuuksista on tarjolla liian vähän Liiallinen kalastus tai liikaa kalastajia Kalavesien rauhattomuus ja ilkivalta Saalislajisto ei vastaa toiveita Saaliin määrä on liian pieni Mahdollisuudet suurkalojen pyyntiin ovat pienet Hyviä kalastuspaikkoja on vähän Pysäk.mahdoll.kal.paikkojen läheis.ovat huonosti järjestetty Kalastuslupien kalleus Kalojen istutuksia on liian vähän Kulkuyhteydet kalastuspaikoille ovat liian hankalat Kalastuksen valvonta ei toimi kunnolla Pyydys-ja pyyntirajoituksia on liikaa Roskaisuus Virtaamat joissa välillä liian pieniä -100 % -75 % -50 % -25 % 0 % 25 % 50 % 75 % 100 % ei haittaa en osaa sanoa vähäinen haitta kohtalainen haitta huomattava haitta Riihimäen kalastuskunta, 2010, n=14 Kalastuslupien saannin hankaluus Kalavesien likaantuminen tai pilaantuminen Veden sameus Vesikasvillisuuden liiallinen runsaus Rantarakentamisesta johtuva kal.mahdollisuuksien heikkenem. Tietoja kalastusmahdollisuuksista on tarjolla liian vähän Liiallinen kalastus tai liikaa kalastajia Kalavesien rauhattomuus ja ilkivalta Saalislajisto ei vastaa toiveita Saaliin määrä on liian pieni Mahdollisuudet suurkalojen pyyntiin ovat pienet Hyviä kalastuspaikkoja on vähän Pysäk.mahdoll.kal.paikkojen läheis.ovat huonosti järjestetty Kalastuslupien kalleus Kalojen istutuksia on liian vähän Kulkuyhteydet kalastuspaikoille ovat liian hankalat Kalastuksen valvonta ei toimi kunnolla Pyydys-ja pyyntirajoituksia on liikaa Roskaisuus Virtaamat joissa välillä liian pieniä -100 % -75 % -50 % -25 % 0 % 25 % 50 % 75 % 100 % ei haittaa en osaa sanoa vähäinen haitta kohtalainen haitta huomattava haitta Kuva 32. Kalastushaitat Hyvinkäänkylien ja Riihimäen osa-alueilla. 28 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n32 Kellokosken kalastuskunta, 2010, n=21 Kalastuslupien saannin hankaluus Kalavesien likaantuminen tai pilaantuminen Veden sameus Vesikasvillisuuden liiallinen runsaus Rantarakentamisesta johtuva kal.mahdollisuuksien heikkenem. Tietoja kalastusmahdollisuuksista on tarjolla liian vähän Liiallinen kalastus tai liikaa kalastajia Kalavesien rauhattomuus ja ilkivalta Saalislajisto ei vastaa toiveita Saaliin määrä on liian pieni Mahdollisuudet suurkalojen pyyntiin ovat pienet Hyviä kalastuspaikkoja on vähän Pysäk.mahdoll.kal.paikkojen läheis.ovat huonosti järjestetty Kalastuslupien kalleus Kalojen istutuksia on liian vähän Kulkuyhteydet kalastuspaikoille ovat liian hankalat Kalastuksen valvonta ei toimi kunnolla Pyydys-ja pyyntirajoituksia on liikaa Roskaisuus Virtaamat joissa välillä liian pieniä -100 % -75 % -50 % -25 % 0 % 25 % 50 % 75 % 100 % ei haittaa en osaa sanoa vähäinen haitta kohtalainen haitta huomattava haitta Kuva 33. Kalastushaitat Kellokosken osa-alueella. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n33 Helsingin kalastusalue, 2010, n=111 Poikkeava muutos kalakannoissa Taimen-, harjus- tai lohisaaliiden runsastumista Kuolleita kaloja rantavedessä Veden hajuhaittoja Runsaita leväkukintoja Särkikalojen voimakasta runsastumista Kalojen poikkeuksellisen herkkää kuolemista pyydyksiin Pyydysten nopeaa likaantumista Haju- ja makuvirheitä saaliskaloissa Kyllä Jossain määrin En EOS 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Vantaan kalastusalue, 2010, n=95 Poikkeava muutos kalakannoissa Taimen-, harjus- tai lohisaaliiden runsastumista Kuolleita kaloja rantavedessä Veden hajuhaittoja Runsaita leväkukintoja Särkikalojen voimakasta runsastumista Kalojen poikkeuksellisen herkkää kuolemista pyydyksiin Pyydysten nopeaa likaantumista Haju- ja makuvirheitä saaliskaloissa Kyllä Jossain määrin En EOS 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Nurmijärven, Palojoen kalastusalue, 2010, n=20 Poikkeava muutos kalakannoissa Taimen-, harjus- tai lohisaaliiden runsastumista Kuolleita kaloja rantavedessä Veden hajuhaittoja Runsaita leväkukintoja Särkikalojen voimakasta runsastumista Kalojen poikkeuksellisen herkkää kuolemista pyydyksiin Pyydysten nopeaa likaantumista Haju- ja makuvirheitä saaliskaloissa Kyllä Jossain määrin En EOS 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Nukarin ja Raalan kalastusalue, 2010, n=49 Poikkeava muutos kalakannoissa Taimen-, harjus- tai lohisaaliiden runsastumista Kuolleita kaloja rantavedessä Veden hajuhaittoja Runsaita leväkukintoja Särkikalojen voimakasta runsastumista Kalojen poikkeuksellisen herkkää kuolemista pyydyksiin Pyydysten nopeaa likaantumista Haju- ja makuvirheitä saaliskaloissa Kyllä Jossain määrin En EOS 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Kuva 34. Kalastajien havaintoja Vantaanjoen vesistön tilasta eri osa-alueilla viimeisen kolmen vuoden aikana. 30 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011\n34 Hyvinkään kylien alue, 2010, n=14 Poikkeava muutos kalakannoissa Taimen-, harjus- tai lohisaaliiden runsastumista Kuolleita kaloja rantavedessä Veden hajuhaittoja Runsaita leväkukintoja Särkikalojen voimakasta runsastumista Kalojen poikkeuksellisen herkkää kuolemista pyydyksiin Pyydysten nopeaa likaantumista Haju- ja makuvirheitä saaliskaloissa Kyllä Jossain määrin En EOS 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Riihimäen kalastusalue, 2010, n=14 Poikkeava muutos kalakannoissa Taimen-, harjus- tai lohisaaliiden runsastumista Kuolleita kaloja rantavedessä Veden hajuhaittoja Runsaita leväkukintoja Särkikalojen voimakasta runsastumista Kalojen poikkeuksellisen herkkää kuolemista pyydyksiin Pyydysten nopeaa likaantumista Haju- ja makuvirheitä saaliskaloissa Kyllä Jossain määrin En EOS 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Kellokosken kalastusalue, 2010, n=14 Poikkeava muutos kalakannoissa Taimen-, harjus- tai lohisaaliiden runsastumista Kuolleita kaloja rantavedessä Veden hajuhaittoja Runsaita leväkukintoja Särkikalojen voimakasta runsastumista Kalojen poikkeuksellisen herkkää kuolemista pyydyksiin Pyydysten nopeaa likaantumista Haju- ja makuvirheitä saaliskaloissa Kyllä Jossain määrin En EOS 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Kuva 35. Kalastajien havaintoja Vantaanjoen vesistön tilasta eri osa-alueilla viimeisen kolmen vuoden aikana. Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/\n35 5 JOHTOPÄÄTÖKSET Sähkökoekalastusten perusteella pistekuormittajilla ei näyttänyt olevan suurta merkitystä koskien kalayhteisöjen muokkaajina. Pistekuormituksen vaikutus koskien kalaston rakenteen muutoksiin oli keskimäärin vain n. 1,4% (Sörensenin samankaltaisuusindeksillä mitattuna), mutta kuormittajien välillä oli huomattavia eroja. Tulosten tulkinnassa on huomioitava, että tarkkailuohjelmassa ei ole määritelty kuormitetuille koealoille vertailualueita eikä myöskään käytettäviä kuormitusta mittaavia muuttujia. Lisäksi kultakin koskelta kalastettiin vain yksi koeala. Yhteenvetona kuormitusvaikutuksista kalastoon voidaan kuitenkin todeta: Vantaanjoen yläosa (Versowood Oyj Riihimäen yksikkö ja Riihimäen jätevedenpuhdistamo): melko voimakas tai voimakas kuormitusvaikutus, erityisesti Riihimäen puhdistamon ja Arolamminkosken välisellä alueella. Lohen ja taimenen poikasia ei tavattu lainkaan Arolamminkoskelta. Versowood Oyj:n alapuolelta tavattiin kuitenkin taimenen kesänvanhoja poikasia. Kaltevan sekä Nurmijärven kirkonkylän puhdistamot: kohtalainen (Kalteva) tai lievä (Nurmijärven kk.) vaikutus kalaston rakenteeseen. Taimenen ja lohen kesänvanhoja poikasia tavattiin Nurmijärven puhdistamon alapuolelta (Boffinkoski ja Myllykoski), mutta ei Kaltevan puhdistamon alapuolelta. Kaukasten puhdistamo ja Helsinki-Vantaan lentoasema (Keravanjoki): ei vaikutusta/lievä vaikutus (Kaukas) kalaston rakenteeseen. Taimenen poikasia tavattiin Kaukasten puhdistamon alapuolelta. Helsinki-Vantaan lentoaseman alapuoliselta Kylmäojalta tavattiin ainoastaan särkeä. Keravanjoen koskien (Tikkurilankoski-Kirkonkylänkoski) kalastoon vaikutus ei kuitenkaan näyttänyt ulottuvan tai se oli lievä. Nurmijärven kunnan Klaukkalan puhdistamo (Luhtajoki). Ei vaikutusta tai lievä vaikutus kalaston rakenteeseen. Purkupisteen alapuoliselta Shellinkoskelta tavattiin taimenen poikasia (ikä > 0+). Sähkökoekalastukset osoittivat myös, että vuosi 2010 oli lohen ja taimenen 0+ -poikasten osalta melko huono vuosi, sillä yksilötiheydet olivat alhaisempia kuin vuonna Vastaavia havaintoja on monilta muilta Etelä-Suomen joilta. Osasyynä huonoon poikasvuoteen on voinut olla poikkeuksellisen lämmin ja vähäsateinen kesä, jonka vuoksi myös virtaamat olivat monin paikoin hyvin alhaiset. Ympäristötekijöiden ohella myös emokalojen määrä on keskeinen poikastiheyksiin vaikuttava tekijä. Kesänvanhojen poikasten ohella myös vanhempien vuosiluokkien tiheydet näyttäisivät hieman laskeneen edellisistä koekalastuksista. Taimen oli edelleen lohta yleisempi Vantaanjoen vesistöalueen koskilla. Vantaanjoen vesistöalueelle istutetaan vuosittain mm. lohikaloja. Tätä raporttia kirjoitettaessa vuoden 2010 velvoiteistutuksista ei kuitenkaan ollut käytettävissä yhteenvetoa, joten istutusten vaikutuksia lohikalojen poikasten tiheyksiin ei voitu tarkastella. Virtavesien hoitoyhdistys ei ole kuitenkaan tehnyt mätirasia-istutuksia vuoden 2008 jälkeen, joten vuonna 2010 havaitut kesänvanhat lohen ja taimenen poikaset lienevät luonnontuotannosta peräisin. Taimenen kesän vanhoja poikasia on tarkkailujaksolla tavattu kaikilta lohikalaverkoston koealoilta, mutta lohen 0+ -poikasia vain kuudelta koealalta. Suurimmat lohen poikasten 32 Kymijoen vesi ja ympäristö ry:n julkaisu no 209/2011


Hae hotellit lähellä kohdetta: Janiculum kukkula\nSuosittua juuri nyt kohteessa Rooma Myydyin Best Western President 173, Emanuele Filiberto Street Parivuode tai kaksi vuodetta varattu 16 minuuttia, 56 sekuntia sitten VOI Donna Camilla Savelli Hotel Via Garibaldi 27 Classic parivuoteella varattu 17 minuuttia, 59 sekuntia sitten Adriatic Hotel Via Vitelleschi 25 Huone parivuoteella varattu 24 minuuttia, 34 sekuntia sitten Leon's Place Hotel In Rome Via XX Settembre, 90/94 Deluxe varattu 25 minuuttia, 18 sekuntia sitten Capo D'Africa Hotel Via Capo d'Africa 54 Classic varattu 27 minuuttia sitten Viisi hyvää syytä valita Agoda! Yli 925 000 majapaikkaa maailmanlaajuisesti\nRooma on kuuluisa suosituista nähtävyyksistään, kuten Janiculum kukkula. Vierailijat voivat löytää parhaat hotellihinnat läheltä monia Monumentteja ja maamerkkejä - vain agoda.fi osoitteesta. Löydä täydellinen majoitus Janiculum kukkula läheltä, valitse useista hotelleista, kuten Hotel Ponte Bianco ja VOI Donna Camilla Savelli Hotel. Agoda.fi:n turvallinen nettivarauslomake tarjoaa helpon tavan majoituksen varaamiseen Janiculum kukkula maamerkin läheltä. Kätevät hakuvälineet ja laajat hotellitiedot tekevät hotellien löytämisestä Rooma kaupungin sivuilta helppoa. Yhä useammat matkustajat valitsevat agoda.fi:n. Yli 2 miljoonan asiakkaan arvostelu agoda.fi hotellivarauksiin Janiculum kukkula kohteen läheltä.\nHotellit lähellä kohdetta Janiculum kukkula lähin hotelli\nOlet sitten liike- tai lomamatkalla, Vaticano Saint Peter Terrace Rome on täydellinen valinta, kun yövyt kohteessa Rooma. Täältä käsin vieraat pääsevät helposti näkemään mitä vilkkaan kaupungin eri puolilla on tarjottavana. Hotellilta on helppo pääsy kaupungin must-see -kohteisiin sen kätevän sijainnin vuoksi. Vaticano Saint Peter Terrace Rome tarjoaa moitteetonta palvelua ja kaikki olennaiset mukavuudet matkailijoille. Vierailijoille hotelli tarjoaa mukavuuksia, kuten ilmainen WiFi jokaisessa huoneessa, Wi-Fi yleisissä tiloissa, lentokenttäkuljetus, perhehuone, hissi. Hotellin huoneet on huolellisesti suunniteltu mukavuuden ja käytännöllisyyden maksimoimiseksi. Osasta huoneista löydät seuraavat mukavuudet: ilmastointi, lämmitys, parveke/terassi, televisio (LCD/plasma), jääkaappi. Hotellin vapaa-ajan aktiviteettien valikoima takaa paljon tekemistä loman aikana. Mikä tahansa onkin matkasi tarkoitus, Vaticano Saint Peter Terrace Rome on erinomainen valinta majoituspaikaksi kohteessa Rooma.\nSuositut hotellit lähellä Janiculum kukkula


Tulilapsi | Otava\n/ Otava / Kaunokirjat / S. K. Tremayne / Tulilapsi\nOnnellinen perhe-elämä muuttuu painajaiseksi hyytävässä trillerissä\nRachel menee naimisiin komean Davidin kanssa ja hyvästelee tyytyväisenä sinkkuelämänsä. Onni ei voisi olla täydempi: uusi koti ja perhe, johon kuuluu Davidin poika. Mutta sitten pojan käytös muuttuu, ja Rachel alkaa tuntea olonsa uhatuksi. Epäilykset kasvavat, kun hän kaivelee menneitä. Davidin edellinen vaimo on kuollut vain alle kaksi vuotta sitten. Mitä silloin oikeastaan tapahtui?\nAsiasana: Jaana Iso-Markku Kaunokirjat Otava S. K. Tremayne


Meriklusterin toimialoilla osaajien tarve lisääntyy - Navigator Magazine\nMeriklusterin toimialoilla osaajien tarve lisääntyy\nTekniikan alalla Varsinais-Suomessa on erityisesti vientiteollisuudessa pulaa korkean osaamisen työvoimasta.\n– Teknologiateollisuuden yritykset vastaavat 50 prosentista Varsinais-Suomen viennistä ja 70 prosentista alueen elinkeinoelämän tutkimus- ja kehitysinvestoinneista. Korkean teknologian vientialalle osaaminen ja osaajien saatavuus on keskeinen menestystekijä. Siksi koulutuksen ja koulutusjärjestelmän on jatkuvasti uudistuttava, muistuttaa Teknologiateollisuus ry:n Varsinais-Suomen aluepäällikkö Teppo Virta.\nEsimerkiksi meriklusteriin liittyvillä toimialoilla lisääntyy jatkuvasti erikoisosaajien tarve.\nKoulutuksen alueellisen jakautumisen tulisi olla oikeassa suhteessa työpaikkojen sijaintiin. Tulevaisuudessa työpaikat siirtyvät enemmän kasvukeskuksiin, joten niiden alueilla tarvitaan uusien alojen osaajia. Varsinais-Suomen kasvavan vientiteollisuuden osaamistarpeet vaativat jatkossa aiempaa enemmän tekniikan ja liiketoiminnan osaajia. Opetus- ja kulttuuriministeriö käy lähiaikoina neuvotteluja ammattikorkeakoulujen alakohtaisista aloituspaikoista opetus- ja kulttuuriministeriön kanssa.\n– Yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen erikoistumista, profiloitumista, työnjakoa ja yhteistyötä tulee vauhdittaa. Tässä näen Turun AMK:lla voivan olla merkittävän roolin Varsinais-Suomen suurimpana tekniikan alan kouluttajana. Samalla mahdollistetaan uudenlaiset ratkaisut koulutuksen ja tutkimuksen toteutukseen.\nEsimerkkinä Teppo Virta mainitsee Turku Future Technologies (TFT) -yhteistyön, jonka valmisteluun on osallistunut merkittävä joukko varsinaissuomalaisten teknologiayritysten edustajia. Sillä on mahdollisuus muodostua kansainvälisestikin merkittäväksi yritysten, korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten ekosysteemiksi.\n– Suomenkielinen DI-koulutus on ollut pitkään tämän alueen tavoitteena, ja nyt se näyttää toteutuvan, mikä on loistava asia. Varsinais-Suomen ja Turun seudun vahvuus pohjaa laajaan, laadukkaaseen ja monipuoliseen osaamiseen, korostaa Turun kauppakamarin toimitusjohtaja Minna Arve.\nMonia merkkejä kasvusta näkyvissä\nMeriklusteriin liittyvillä toimialoilla lisääntyy jatkuvasti erikoisosaajien tarve. Myös esimerkiksi teknisten myyjien kysyntä on kasvussa.\n– Varsinais-Suomen elonkeinorakenne tarvitsee teknisten tuotteiden ja palvelujen myyntitaitoja, pelkät hyvät tuotteet ja palvelut eivät riitä globaaleilla markkinoilla, toteaa koulutus- ja tutkimuspäällikkö Marjo Kumpula Turun AMK:sta.\nSamoin finanssi- ja kiinteistöpalvelujen myynti kaipaa uusia osaajia.\n– If on keskittänyt myyntiä Turkuun. Kiinteistönvälitysalan keskusliitolta saimme juuri Yhteiskunnallisen Merkkiteko -huomionosoituksen. Kiinteistönvälityksessä korostuu monialaisuus, etenkin rakennustekniikan insinööriopiskelijoiden ja myynnin tradenomiopiskelijoiden yhteistyö, Kumpula kertoo.\nMaakunnan kasvusta kertoo myös se, että ELY-keskuksen työllisyyskatsausten mukaan nuorten alle 25-vuotiaiden työttömyys laski useassa Varsinais-Suomen kunnassa viime vuonna, ja edelleen tänä keväänä. Valtakunnalliset ennakointitiedot koulutustarpeesta puhuvat samaa kieltä.\n– Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen ennakointitietojen mukaan Varsinais-Suomi on yksi niistä kuudesta maakunnasta, joissa AMK-tutkinnon suorittaneita on valmistumassa liian vähän suhteessa ennustettuun vuoden 2030 työvoimatarpeeseen, toteaa Turun AMK:n hallituksen puheenjohtaja Niko Aaltonen.\nKari Koskisen tutkimuskonsortio Tampereen teknilliseltä yliopistolta on saanut 450 000 euron rahoituksen tutkimukselleen, joka edistää offshore-teollisuuden robotisaatiota. Järjestelmässä yhdistyy autonominen ja yhteistoiminnallinen toiminta offshore-ympäristön kaikissa kolmessa elementissä – ilmassa, vedenalla ja vedenpinnalla.\nWärtsilä yhteistyöhön suomalaisten yliopistojen kanssa moottoritutkimushankkeessa\nKUVA: Vasemmalta: Åbo Akademin rehtori Mikko Hupa, Aalto-yliopiston vararehtori Tuija Pulkkinen, Wärtsilän yhteiskuntasuhteiden ja lakiasioiden johtaja Kari Hietanen, Vaasan yliopiston rehtori Jari Kuusisto ja Tampereen teknillisen yliopiston dekaani Pauli Kuosmanen\nTeknologiakonserni Wärtsilä ja neljä johtavaa suomalaista yliopistoa ovat allekirjoittaneet yhteisymmärryspöytäkirjan maailmanluokan tutkimuksen kehittämisestä kestävien tulevaisuuden polttomoottoriratkaisujen löytämiseksi.\nTrafin ja Liikenneviraston talvimerenkulun tutkimusyhteistyönä on juuri valmistunut kuusi uutta tutkimusta. Uudet tutkimusraportit kartoittavat talvimerenkulkua mm. ruoripotkurilaitteiden kuormituksen, jääpeitteen satelliittikuvien tarkemman hyödyntämisen ja polaarikoodin tuomien jääoloista johtuvien napa-alueiden liikennöintirajoitusten näkökulmasta.\nVäitöstutkimus laivanrakennuksesta malli kestävän kehityksen johtamiseen\nKUVA: Wärtsilä Marines Solutions-yksikön ympäristöliiketoiminnan johtaja, DI Juha Kytölä väittelee perjantaina Vaasan yliopistossa. Kuvaaja: Mikko Lehtimäki\nKestävän kehityksen yhdistäminen liiketoimintaan koetaan yrityksissä haasteellisena, joskus jopa mahdottomana. Ympäristöarvot ja yhteiskuntavastuu tuntuvat vastakkaisilta vaatimuksilta yrityksen taloudellisiin tavoitteisiin verrattuna. Ympäristölainsäädännön tiukentuminen ja yhteiskunnan moraalikäsitysten kehitys pakottavat yritysjohtajat kuitenkin pohtimaan, miten heidän tulisi muuttaa yritystensä johtamista.\nVaasan yliopistossa tehty uusi väitöstutkimus osoittaa, että kestävä kehitys voidaan yhdistää kannattavasti osaksi yritysten liiketoimintaa. Väitöstyö antaa yritysjohdolle myös konkreettisen työkalun, jonka avulla prosessia voidaan ohjata ja johtaa.\nSarvivalaat avittavat NASA:n tutkimuksia mannerjään sulamisesta\nGrönlantia ympäröivät jäämassa sisältävät kymmenen prosenttia koko maapallon makean veden varannoista. Sulaessaan Grönlannin jäät nostavat valtamerten pintaa kuudella metrillä, eikä tutkijoiden piirissä ole epäselvyyttä sulamisen alkamisesta. Jopa 10 000 vuoden ikinen ikijää on suurin piirtein Teksasin osavaltion kokoinen.\nKaikille avoin itseohjautuvien laivojen meriliikenteen testialue avautuu ”Jaakonmerellä”\nKUVA Rolls-Roycen kuva tulevaisuuden itseohjautuvasta laivasta. Rolls-Royce on yksi DIMECC Oy:n johtaman One Sea -ekosysteemin perustajajäsenistä.\nSuomen länsirannikolle avattavalla testialueella voi vastaisuudessa testata itseohjautuvaa meriliikennettä, aluksia ja teknologioita. Testialuetta hallinnoi ja valvoo DIMECC Oy, joka johtaa kansainvälistä One Sea -ekosysteemiä.\nLähde: Kunnossapidon erikoislehti Promaint.\nMaerskin kansipäällystöä Aboa Maren jäänavigointikurssilla\nKapteeneita ja kansipäällystöä Maersk Linelta osallistuu Aboa Maren jäänavigointia käsittelevään koulutussarjaan kesän ja syksyn aikana. Koulutus täyttää arktista merenkulkua koskevan polaarikoodin mukaiset turvallisuus- ja ympäristövaatimukset. Koulutus on räätälöity Maersk Linen koulutustarpeiden mukaan ja koulutuksessa on otettu huomioon Maersk Linen uushankintojen, Baltic Feeder -alusten, operointi. Alukset on määrä toimittaa Maersk Linelle myöhemmin tänä vuonna.\nMeyer ei suostu kimppaan kiinalaisten kanssa\nWärtsilä optimoi Viking Gracen LNG-järjestelmän ylläpidon\nCarnival Cruise Line Adds Twenty Cruises To Cuba\nWärtsilä Aquarius EC Ballast Water Management System submitted for USCG Type Approval\nFincantieri rakensi Norjan valtiolle tutkimusmurtaja Kronprins Haakonin\nPrincess Anastasian risteilykausi Itämerellä käynnistyi\nHapag-Lloyd odottaa tyyniä markkinoita ison varustamofuusion jälkimainingeissa\nMerenkulun väylämaksujärjestelmän rakenteellinen uudistaminen vaatii lisäselvittämistä\nVäylämaksun puolittamista jatketaan vuosina 2019-2020\nRaahen sataman projektikuljetukset kasvussa\nElomaticin liikevaihto nousi 72 miljoonaan euroon\nElomaticista Suomen johtava laskentapalvelujen toimittaja\nAutomaatio vaikuttaa vahvasti merenkulun tulevaisuuteen\nLuotsi laivassa –tilaisuus 24.1.2018\nVarustamot: YK:n merenkulkujärjestö IMO:lta historiallinen sitoumus merenkulun päästöjen vähentämiseen\nEU:n johtavat merenkulkumaat laiskoina päästövähennystavoitteissa\nCargotec appoints Soili Mäkinen as a new member of the Executive Board\nElomaticin Patrik Rautaheimo aloittaa Meriteollisuus ry:n puheenjohtajana