Talven kaupungit – matkalla urbaaniin etnologiaan – The Legacies of Professor Ilmar Talve\nTämän artikkelin tarkoituksena on lähestyä lyhyesti Ilmar Talven suhdetta kotikaupunkeihinsa ennen hänen varsinaista Suomeen sijoittumistaan. Varsinainen matka alkoi Inkerinmaan Mgasta, jatkui perheen mukana Viron Tapalle, edelleen opiskeluajan ja sodanTarttoon sekä maasta poistumisen myötä vihdoin Saksan leiriaikojen jälkeen Tanskaan ja Ruotsin Tukholmaan. Suomalaisista kaupungeistakin oli jo alustavia kokemuksia sota-ajan kynnykseltä. Teksti perustuu lähinnä Talven kirjaamiin muistikuviin, mutta myös muihin lähteisiin sekä tämän kirjoittajan kaupunkitutkimukselliseen näkökulmaan.\nTalve tunnetaan kansatieteilijän roolinsa lisäksi kaunokirjailijana ja onkin kiinnostavaa miten varhaisten julkaisujen tekstit indikoivat myöhempää kaupunkikansatieteellisen kysymyksen muotoutumista. Oheisen tiivistyksen rinnalle voidaan myöhemmin asettaa muitakin kaupunkikysymyksiä. Millaisia muita tärkeitä paikkoja löytyy kotikaupunkien rinnalle? Millaisen roolin saavat Viipuri, Flensburg, Maarianhamina tai Pariisi? Minne Tuglasin jalanjäljet johtavat ja onko perheen ”rautatiesidonnaisuudella” myöhempää tutkimuksellista merkitystä? Lopuksi on syytä asettaa myös kysymys Talven ja nykyisen etnologisen kaupunkitutkimuksen suhteesta. Lisäksi olen pyrkinyt kuvittamaan kaupunkeja eri lähteistä hankkimillani valokuvilla.\nKaupunkikuvaa Ilmar Talven lapsuusvuosien Tapalta: suojeluskunnan paraati Pikk-kadulla 12.5.1931. Kuva: Tapan museo.\nKävellessäni vuoden 2019 tammikuun matalassa aamuauringossa Tapan luterilaisen kirkon ohi ajattelen Ilmar Talven perhettä ja erityisesti hänen isäänsä. Johannes Talve (1884-1958) osallistui aktiivisesti kyseisen kirkon ja Jaakobin seurakunnan toimintaan jo noin sata vuotta sitten. Kirkon rakennusaikana ja sen valmistuessa 1930-luvun alussa hän oli jopa kirkkoneuvoston puheenjohtaja. Nämä miljööt, yhteydet ja taustat liittyvät keskeisesti Ilmar Talven lapsuuteen, kasvatukseen ja epäilemättä myös hänen myöhempään maailmankuvaansa ilman erityistä uskonnollisuuttakin. (Allandi 2008; Allandi 2005, 120-125; Talve 2004).\nIlmar Talven perheelle tärkeä Jakobin kirkko Tapalla. Ensimmäisessä kuvassa kirkko pian valmistumisensa jälkeen vuonna 1936 ja toisessa vuonna 2019 kuvattuna. Vasemmanpuoleinen kuva: Tapan museo. Oikeanpuoleinen kuva: Timo J. Virtanen.\nTapan kaupunki hengittää kyseisenä talvipäivänä rauhallisesti ja kanssakävelijöitä kirkkopuistossa on vain yksi. Uusi kuutiomainen kulttuuritalo on nousemassa kirkon naapuriin. Varsin lähellä kulkee myös Amblan maantie, jonka varrella sijaitsee edelleen Talven isän rakentama ja perheen aikanaan asuma talo puutarhoineen. Kunnostetun päärakennuksen seinät on levytetty hiljattain, mutta hahmo on puuttuvaa fasadin parveketta lukuun ottamatta edelleen sama kuin 1930-luvun valokuvissakin. Täällä ei ole pitkä matka mistään mihinkään. Muutaman korttelin päässä on kirjastorakennus.\nTapan uusi, rakenteilla oleva kulttuuritalo vuonna 2019. Kuva: Timo J. Virtanen.\nYhteistyö Tapan kirjaston (Tapa Valla Raamatukogu) kanssa on lähentänyt minua Talven lapsuuteen, varhaisiin teksteihin ja samalla kyseisen kotiseudun paikkoihin. Vaikka kaupungin rakennukset ovat paljolti sodan jälkeiseltä kaudelta, ovat keskustan kadut omilla paikoillaan, muutamat keskeiset itsenäisyydenaikaiset rakennukset tallella ja kaupungin henki luettavissa ja ainakin osin tavoitettavissa. Museon valokuvakokoelmat, valokuvakirjat (Tapa Vald 2012) ja kiertoajelut Talven muistelmien paikoille vievät vuosikymmeniä taaksepäin, ohi Neuvostokauden. Rakennettu ympäristö yhdistyy muistitietoon ja sitoo minutkin, ulkopuolisen vierailijan, kohdehenkilömme kotikaupunkiin. Talven lapsuuden reviirit muuttuvat eläväksi, historialliseksi maisemaksi, mutta myös nykypäivän kulttuurisiksi toimijoiksi. Talven Tapa tiivistyy kirjaston uuteen muistopenkkiin, näyttelyihin ja seminaareihin. (Virtanen 2018; Virtanen 2019.)\nKuva Ilmar Talven muistopenkin avajaisista Tapan kirjastolla vuonna 2018. Avajaistulaisuudessa Ilmar Talven sukulainen. Kuva: Timo J. Virtanen.\nTämän tekstin eräs tavoite on nähdä kohdehenkilön varhaiset kaupunkisuhteet myöhemmän kansatieteellisen kaupunkikysymyksen syntymisen osana. Valittu kaupunkinäkökulma on kansatieteellisesti kapea, mutta koska Talve yleisesti esitellään suomalaisen kaupunkikansatieteen isänä, sillä on oma tieteenhistoriallinenkin mielenkiintonsa. Tässä yhteydessä en puutu laajemmin hänen ”kaupunkiprojekteihinsa” Suomessa, vaan enemmänkin tuon kaupunkiheräämisen taustoihin. Ellei muuta lähdettä ole ilmoitettu, pohjautuu teksti Talven muistelmiin. Lainaukset on viitoitettu tarkemmin.\nKaupunki on käsite, jonka määrittely on huomattavasti vaikeampaa kuin sen käyttö arkipuheessa. Kaupunki on myös eri tavoin läsnä monien tieteenalojen tutkimuskysymyksissä. Se on samanaikaisesti ilmiö, tila, sijainti ja toimija. Kaupunki voidaan ymmärtää esimerkiksi koneena, tai yhtä lailla rakennettuna, esteettisenä ja arkkitehtuurisena kokonaisuutena. Talven kaupungeissakin kysymys on yhdyskuntarakenteen fyysisestä muutoksesta ajassa, mutta samalla myös yksilön elämänpolusta ja sopeutumisesta. Maaseutu, kylät, kaupunkimaiset taajamat, pienyhteisöt, yhdyskunnat ja metropolit liittyvät eriaikaisista kaupungeista käytyyn keskusteluun. Erityyppiset ja -kokoiset kaupungit ovat jättäneet historiallisia jälkiä olemassaolostaan ja kerroksellisuudestaan. Asemakaava, linnat, kirkot, metro ja muurit tuottavat fyysisen rakenteen, ihmisten arkielämä sosiaalisen kerroksellisuuden. Julkinen mielikuva saa rinnalleen myös yksilöllisiä tulkintoja ja merkityksiä. (Virtanen P. 1999, 5-6.) Kaupunki on kulttuurinen prosessi, mutta prosessin osien, toimijoiden ja sen tuloksien lähestymisessä voidaan painottaa yhtä lailla historiaa, teknologiaa, kauppaa, turvallisuutta kuin vapaa-aikaakin. Tapa ja Tukholma eivät ole samanlaisia, mutta kummallakin on juuri tälle tekstille yhtäläinen merkitys. Käsittelemämme kaupungit ovat tosin muokkautuneet omiksi todellisuuksikseen hyvinkin erilaisten yhteiskunnallisten ja historiallisten prosessien myötä.\nSuomalainen kaupunkikansatieteellinen tutkimus sisältää usein paikka- ja muistitietoaineksia. Eräänä esimerkkinä on kokoomateos ” Memories of My Town. The Identities of Town Dwellers and Their Places in Three Finnish Towns” ( Ed. by Åström & al. 2004). Joissakin tapauksissa tätä kaupunkien monimuotoisuutta kannattaa lähestyä yksilön näkökulmasta.. Ilmar Thalfeldt, Ilmar Talve ja Ilmari Talvela (Talve 2004; Virtanen 2019) ovat yksi ja sama henkilö, joka asettuu tässä katsauksessa kaupunkiaan vaihtavaksi, kokevaksi ja kirjoittavaksi kansatieteilijäksi sekä kirjailijaksi. Oma lukunsa on syntymäpaikan ”vaihtuminen”, sillä esimerkiksi Turun yliopiston virkaanastujaisesitelmän kutsussa vuonna 1963 hänen syntymäpaikakseen on merkitty Tartto. (Kutsu… 1963.) Tämäkin on tavallaan totta akateemisen Talven syntymisen kannalta.\nKyse on lähinnä lapsuuden ja nuoruuden ajan virolaisista kotikaupungeista, mutta myös ensimmäisistä askelista kaupungeissa ulkomailla. Viimemainittu suunta johtaa aluksi mm. Helsinkiin, Viipuriin ja muutamaan muuhunkin suomalaiseen kaupunkiin ennen Ruotsin jatko-opintoihin ja työelämään sijoittumista. Viimemainittujen kautta Talve pystyy ehkä ajoittain näkemään lapsuutensa kaupungitkin uudessa valossa. Kyse on paljolti päähenkilömme Itämeren kierroksen alkupäästä, ja samalla tämän elämänpolun ja elämistilojen välittymisestä kohteen kaunokirjalliseen ja tieteelliseen (kansatieteelliseen) tutkimukseen. Samalla kyse on lähdön, asettumisen ja paluun teemoista. Sama kaupunkikin näyttäytyy kovin erilaisena eri tarkastelijoiden silmin. Vastaavasti sama henkilö kokee usein ajan aiheuttamat muutokset selkeästi.\nKirjoittaessani nyt näitä rivejä olen nähnyt kotikaupunkini 48 vuoden tauon jälkeen uudestaan ja siten tiedän, että kirjoitan kadonneesta ajasta ja kadonneesta kaupungista, sillä vaikka kaupunki onkin jäljellä se ei enää ole lapsuuteni ja kouluvuosieni kaupunki. (Talve 2004, 26.)\nNäin kirjoittaa Turun yliopiston kansatieteen pitkäaikainen professori Ilmar Talve suomennetussa omaelämäkerrassaan . Kyse on alussa mainitsemastani virolaisesta Tapan kaupungista, jonne Talve saapui syntymäpaikkakunnaltaan Mgasta  todennäköisesti jo vuoden 1920 syksyllä ja uudelleen siis vasta lähes puoli vuosisataa myöhemmin. Talven vanhemmat olivat lähteneet työhön Venäjän Inkerinmaalle ja asuivat Ilmarin syntyessä 17.1.1919 paikkakunnan rautatieasemalla. Tuolta rautatiepaikkakunnalta alkaa tavallaan kansatieteilijän kaupunkien ketju, vaikka Mgan kaupunkimaisuus oli vielä tuolloin kovin vähäistä. Edellä mainittu, 1900-luvun lopulla tapahtunut, paluu Tarttoon ja Tapalle, antaa lisäksi ylimääräisen, alun lainauksen kaltaisen tarkastelukulman oman kaupungin uudelleenlöytämiseen ja aikanäkökulmaan.\nKolmannen kerroksen ja uudemman tulkintaikkunan antaa tämän kirjoittajan johdannossa mainitut vierailut Tapalla. Ensimmäisessä tapauksessa kyseessä oli erityisesti osallistuminen kaupunginkirjaston järjestämään Muistopenkki-tapahtumaan tapahtumaan (Ellen Niit ja Ilmar Talve) . Samalla tarjoutui mahdollisuus lyhyeen kenttätyöjaksoon kaupungissa ja sen ympäristössä. Sain tilaisuuden nähdä sekä Talven kotitalon ja pihapiirin että lähikylät, joista Talven vanhempien suvut olivat kotoisin. Itse Tapan kaupunki avautui useammankin Talven lapsuudenajan paikan kautta. Kiitos kulttuuritoimen Indrek Jurtshenkon pääsin käymään niin Valge-joen voimalan raunioilla (Talven lapsuuden uimapaikka) kuin Männigumäelläkin (talviurheilu). Kirjaston henkilökunnan (kiitos Kersti Burk, Ere Käärmaa ja Vahur Saaremets) avullapääsin mm. lähikyliin Talven jäljille. (Virtanen 2018).\nVasemmanpuoleinen kuva: Tapan vesivoimala 1930-luvulla. Kuva: Tapan museo. Oikeanpuoleinen kuva: Raunioitunut vesivoimala vuonna 2018. Kuva: Timo J. Virtanen.\nVarsin nopeasti ensimmäisen vierailun jälkeen tein toisen matkani Tapalle. Tapan keskuskirjasto järjesti päivän kestävän seminaarin, johon sain kutsun puhujaksi. Pyydettynä teemana oli erityisesti Turun yliopiston aika Talven elämässä sekä erityisesti oma asemani Talven oppilaana ja työtoverina. Noin puolen tunnin esitelmä käännettiin yleisölle viroksi (Virtanen 2019). Kiinnostava yhteys Talveen ja hänen tuotantoonsa syntyi toisen kutsutun puhujan, Loomingin päätoimittajan, Janika Kronbergin kautta. (vrt. Kronberg 2016).\nTuttu ja tuntematon Talve\nMonet opiskelijapolvet ovat oppineet tuntemaan Ilmar Talven asiapitoisista luennoista ja tarkoista faktapitoisista teksteistä. Useimmissa valokuvissa, maalatussa muotokuvassa ja juhlamitalissa on yhteinen piirre, nimittäin piippu. Yrmeänäkin pidetystä tiedemiehestä paljastui tuttujen parissa kuitenkin intellektuelli humoristi ja tarinankertoja. Magrittea vapaasti mukaillen Talven habitusta kuvaavaksi lauseeksi sopisi erityisesti: ”Tämä on piippu”. Laajemmin tunnettuutta lisäsivät erityisesti hänen Suomen kansankulttuuria koskeva yleisesityksensä (Talve 1979) ja jo aikaisemmin aktiivisuutensa mm. turkulaisen postikyselytoiminnan sekä kenttätöiden myötä. Yleisesitys käännettiin myöhemmin englanniksi ja unkariksi.\nIlmar Talve kirjoituskoneella piippua poltellen. Kuva on vuodelta 1952. Kuva: Lauri Talven kokoelmat.\nVarhaisimmat painetut tekstit ovat kuitenkin peräisin Tapalta jo 1930-luvun alkupuolelta. Virossa ilmestyneet kirjoitelmat ovat tuoneet esiin myös joukon salanimiä, kuten V. Odamees, Kratt ja Moskiito. Ruotsin aikana korostui kansatieteellisen aktiivisuuden lisäksi erityisesti yhteys paikallisiin virolaisiin kirjoittajiin ja julkaisukanaviin. Väiteltyään vuonna 1960 hän siirtyi hoitamaan Turun yliopiston kansatieteen professuuria, johon hän sai nimityksen 1962. (Vaiheista Mäki 2019; Hieta 2019). Kansatieteellinen julkaisutoiminta kiihtyy myöhemmin erityisesti Suomeen sijoittuvan yliopistollisen työn aikana. Vaikka Talven tuotanto on laaja, on hänestä muiden toimesta kirjoitettu suhteellisen vähän.\nLaatimani bibliografia (Virtanen 1999) kertoo monipuolisesta kirjallisesta tuotannosta ja esimerkiksi Ülo Tontsin teos ILMAR TALVE – Elu ja loomingu lugu enemmänkin elämänvaiheista ja kaunokirjallisesta tuotannosta. (Tonts 2009). Tontsin teoksen yhteyteen on liitetty myös virolaisetnologi Ants Viiresin teksti ILMAR TALVE TEADLASENA (Viires 2009). Hieman samaan tapaan suomenkieliseen ja lyhennettyyn autobiografiaan on liitetty Jouko Grönholmin jälkisanat (Grönholm 2004, 444-449). Voix du Nord artikkelissani olen puolestani lyhyesti avannut Talven vaiheita erityisesti ranskankieliselle lukijakunnalle (Virtanen 2003). Uusinta tuotantoa edustaa Janika Kronbergin teos Hästi valitud söbrad – Artikleid Karl Ristikivest ja tema kirjanduslikust ümbrusest, jossa hän kirjoittaa luvun Talvesta otsikolla Humanist ja eksistentialist, inimine eelköige. Ilmar Talve (Kronberg 2016,139-148).\nTalven omat muistelmateokset ja niiden lyhennetty suomennos avaavat useimmille lukijoille kokonaan uuden maailman professorin menneisyydestä. Syntymäkoti ratapihalla Inkerinmaalla, lapsuuden maisemat ja leikit pienessä Tapan kaupungissa Virossa sekä sota-ajan dramaattiset vaiheet Tartossa, eri rintamilla ja leirillä kuuluvat jokseenkin vähän tunnettuun arkeen. Jo Tarton yliopistossa alkanut määrätietoinen hakeutuminen ja kouluttautuminen kohti akateemista kulttuurientutkijan uraa saa jatkoa Tukholmassa ja vihdoin Turun yliopistossa. Viimemainitussa hänet opittiin myös tuntemaan aktiivisena hallintomiehenä niin tiedekuntaneuvostossa kuin varadekaaninakin.\nMgan rautatieaseman sairaala, jossa Talven kerrotaan syntyneen. Kuva: Natalia Taksamin kokoelmat.\nTalve kommentoi syntymäpaikkakuntaansa Mgata lyhyesti omaelämäkerrassaan, mutta on selvää, että varsinaisia omakohtaisia muistikuvia asemanseutupaikkakunnalta ei ehtinyt muodostua. Asuinpaikkakunnan valinta perustui ilmeisimmin hänen vanhempiensa työnhakuun liittyviin ratkaisuihin ja osaksi ensimmäisen maailmansodan aiheuttamaan liikekannallepanoon. Isä sai työtä Venäjän metsätyömailta ja perhe siirtyi Virosta aluksi Gatshinaan ja myöhemmin Mgahan (1914-1920). Tämä tärkeä työ vapautti tekijänsä myös asepalveluksesta. Ilmeisesti Ilmarin isä työskenteli myös rautateiden palveluksessa. Asemanseututeema ja rautateiden merkitys näkyykin syntymästä lähtien Talven elämässä ja toiminnassa. Sekä Mga että Tapa olivat valikoituneet perheen asuinpaikkakunniksi kuljetusyhteyksien perusteella. Myös Ilmar osallistui koulupoikana metsätöihin leimaamalla puita asemapaikkakunnilla. (Talve 2004: 11-12.) Kiinnostavaa on, että Talve nostaa rautatieläisyyden, sen ammattiryhmät ja asemanseutuyhdyskunnat voimakkaasti esiin myös oman oppiaineen tutkimustoiminnassa myöhemmin Turun aikoina. Itsekin työskentelin Talvelle 1980-luvulla Pohjanmaan liikennepiirissä keräämässä muistitietoa niin lämmittäjiltä, kuljettajilta kuin monilta muiltakin rautateiden ammattiryhmältä. Omaan kotiseutuunsa liittyen hän luonnehtii Tapan kaupunkia: ”Junien tiheä liikenne määräsi osaltaan myös kaupungin ajantajun”.\nHatarat tiedot perheen ja Mgan asemanseudun asuinoloista perustuvat lähinnä perheen äidin kertomuksiin elintarvikepulasta. Yksityiskohtaisempia tietoja Talve löysi vasta isänsä säilyneistä päiväkirjantapaisista merkinnöistä tammikuusta toukokuuhun 1919. Nämä muistiinpanot hän sai haltuuunsa veljeltään vasta omaelämäkertaansa kirjoittaessaan 1990-luvun alussa.\nMga on vaatimattomasta koostaan huolimatta varsin tunnettu paikka Venäjällä, sillä Leningradin piirityksen aikana tämä rataosuus liittyi ainoaan porttimaiseen uloskulkuväylään (gate Mga) . Tämän tekstin syntyvaiheessa lähestyin myös tämän kaupunkimaisen rautatiepaikkakunnan fyysistä kehitystä, vaikka sota-aika olikin hävittänyt paikan rakennuskannan oikeastaan kokonaan. Valokuvia on sentään säilynyt jonkin verran. Kollegani FT Natalia Taksamin avulla sain yhteyden Mgan kirjastossa toimivaan historioitsijaan ja heidän yhteistyönsä työnsä tuloksena löytyi sekä vanhan asemarakennuksen että aseman sairaalan valokuvat. Talve syntyi kyseisessä sairaalassa perheen asuessa aseman alueella. Natalia Taksamin esitelmä Talven juhlaseminaarissa koskee Mgan kehitystä 1919-2019. (Taksami 2019.)\nKohti Tapan kaupunkia\nPikk-katu Tapan kaupungissa vuonna 1921. Kuva: Tapan museo.\nPerheen paluumuutto Venäjältä Viroon ei tapahtunut suoraan Tapalle, vaan Talven arvelujen mukaan ensin hänen äitinsä veljen luo Saksin pitäjän Arukülaan ja hieman myöhemmin isän töiden perässä Otepään Pühajärvelle. Siirtyminen Tapalle tapahtui vasta vuonna 1922. Oma talo valmistui viimeistään vuoden 1924 lopulla. Vierailin vuoden 2018 lopulla sekä Arukülassa että Amblan maantien talolla.\nMeidän kotimme, minun kotini siinä kaupungissa – puoli kilometriä rautatieasemalta länteen Amblan maantien varrella, numero 21 (nykyisin 17) – oli samanlainen puutalo kuin muutkin naapurustossamme. (Talve 2004, 37.)\nTalven kotitalo Amblan maantien varrella nykyasussaan sekä vanha piharakennus, molemmat vuonna 2019 kuvattuna. Kuvat: Timo J. Virtanen.\nTalon tontille rakennettiin myös pihatalo sekä ulkovarasto. Varsin isolle tontille mahtui myös runsaasti puutarhaviljelyksiä. Tuon pihapiirin ympärille kasvaa Ilmarin laajeneva lapsuus- ja kokemusmaisema, reviiri, jota hän yksityiskohtaisestikin kuvaa muistelmien tekstissään. Kirjoittaminen on arkielämän yksityiskohtien kannalta etnografisesti rikasta. Toimijana on paljolti pikkukaupungin koulupoika ja hieman myöhemmin oppikoulua käyvä nuorukainen (1933 syksystä lähtien). Talve oli omien sanojensa mukaan ”pikkukaupunkilainen” ja kaupunki ”pienten ihmisten” kaupunki.\nTeollisuuskaupunki Tapa ei ollut, sillä ainoat suuremmat teolliset laitokset olivat rautatievarikko, korjaustyöpajat ja saha. Pieniä työpajoja ja käsityöläisiä toki oli, ja 1920-luvulla löytyi vielä paljon räätäleitä, suutareita, ompelijoita, kutojia, kultaseppiä, valokuvaajia ja partureita. Kaupat olivat enimmäkseen sekatavarakauppoja ja erikoistuneempia olivat vain rohdos- ja maalikaupat, viina- ja kirjakauppa sekä apteekki. Lisäksi rautatieaseman luona oli pieni matkustajakoti ja palokunnantalolla elokuvateatteri. (Talve 2004, 27.)\nVapaussodan jälkeen paikkakunnalle oli rakennettu myös suuret sotilaskasarmit. Nykyinen laaja NATO-tukikohta jatkaa tätä perinnettä. Tapa tunnettiin Talven mukaan ja erityisesti aikaisemmin myös makkarakaupunkina. Entisestään Tapan asemaa Itä-Järvamaan paikalliskeskuksena korostivat kansa- ja oppikoulut sekä alioikeus. Talve kuvaa kaupunkia Viron kulttuurihistorian tärkeänä osana ja erityisesti 1900-luvun alun sotatoimien osalta.\nVasemmanpuoleinen kuva: Tapan rautatieasema suihkulähteineen 1930-luvulla. Kuva: Tapan museo. Oikeanpuoleisessa kuvassa Tapan rautatieasema vuonna 2018. Kuva: Timo J. Virtanen.\nKaupunki oli syntynyt ja kasvanut rautateiden risteykseksi, jonka asema oli keskellä kaupunkia. Talven nuoruudessa asuttiin aina ”rautatien eteläisellä tai pohjoisella puolella”. Monet olivat töissä rautateillä, asemavirkailijoina ja konduktööreinä, vaihdemiehinä ja työläisinä rautatievarikolla. Hän kuvailee yksityiskohtaisesti kaupungin rakennuskantaa, teitä ja julkisia tiloja. Urheilun merkitys pikkukaupungin pojalle näkyy kansakoulun luona olleen ”Rotan kentän” merkityksessä, korostamisessa ja myös omassa harrastuneisuudessa. Pikajuoksijana menestynyt Ilmar pelasi myös jalkapallomaalivahtina. Uintipaikka puolestaan löytyi Valgejoesta voimalan patoalueelta ja talviurheilun keskus Männigumäeltä. Rautatieaseman ympärille keskittyneen keskustan lisäksi Talven ”nuoruuden maahan” kuului oleellisena osana myös sen ympäristö 4-5 kilometrin säteellä.\nSuomalaisiin kaupunkeihin tutustuminen 1937-1938\nTutustuminen suomalaisiin kaupunkeihin toimii mielenkiintoisena peilinä Talven kaupunkikäsitykselle, vaikka varsinainen sijoittuminen Suomeen tapahtuukin paljon myöhemmin. Kiinnostus Suomeen näkyy jo kouluaikaisissa kirjahankinnoissa. Seitsemän veljestä löytyi Tallinnan antikvariaatista 1934 ja varsin nopeasti alkoi kielen opiskelu myös sanakirjojen avulla. Talve teki ennen Tarttoon sijoittumistaan parikin matkaa Suomeen. Helsinkiin ja Viipuriin vuonna 1937 tapahtuneen vierailun lisäksi rengasmatka Suomessa vuonna 1938 suuntautui Helsingistä Tampereen ja Seinäjoen kautta Vaasaan ja sieltä Oulun ja Kajaanin kautta Kuopioon.\nEnsimmäisen matkan taustalla oli partioyhteistyö ja suomalaisena kontaktina paljolti kuluista setänsä avulla vastannut viipurilainen partiolainen Olavi Ainamo. Talve kirjoittaa ensimmäisistä päivistään Helsingissä:\nCarlton oli ensimmäisen luokan hotelli ja setä oli ilmeisesti antanut Olaville avokätisesti rahaa virolaisen vieraan ystävälliseksi vastaanottamiseksi. Olavi ei antanut minun maksaa itse mitään. Helsingissä oli paljon katsomista ja ihailtavaa. Modernit rakennukset ja kaupungin yleinen puhtaus kiinnittivät heti huomiota. Olavin johdolla kävimme Kansallismuseossa, Suomenlinnassa ja Kaivopuistossa. Tunsin olevani suurkaupungissa. (Talve 2004, 75. Alleviivaus tämän kirjoittajan.)\nTärkeiden suomalaisten kaupunkien joukkoon nousee myös Viipuri. Partioyhteyksistä alkaneet kaupunkivierailut johtivat parinkin kesän aikana mm. Viipurin kirjastoon.\nSiellä oli huomattavan laaja käsikirjasto ja yllättävän paljon myös uuudempaa virolaista kaunokirjallisuutta. [–] Kaikkien näiden rikkauksien äärellä kirjastossa tunsin olevani kuin keväällä laitumelle päästetty vasikka. Samalla ymmärsin kouriintuntuvasti, mistä kaikesta olin jäänyt paitsi kotikaupungissani. (Talve 2004, 88.)\nViipuri nousee myöhemmässäkin elämässä esiin sodan ja erityisesti tulevan vaimon taustojen kautta. Vaikka Tartto ja Tapa säilyvät varsinaisina kotikaupunkeina, jatkaa Ilmar näin kieliopinnoista ja kaupunkikierroksista laajentuvan Suomi-kontaktin rakentumista. Sota-aika merkitsee vapaaehtoisena uutta ja yhä vahvempaa osallistuvaa suhdetta.\nOpiskelu ja sota-aika Tartossa\nIlmar Talve vapun vietossa 1.5.1939 Tarton Toomemäellä. Kuva: Lauri Talven kokoelmat.\nSiirtyminen Tapalta Tarttoon 1938 merkitsi nuoren miehen itsenäistymistä, mutta ennen kaikkea opintosuunnitelmien tekemistä. Jonkinlaista esiymmärrystä oli rakentunut jo kotikaupungissa tapahtuneen kirjoittamisen kautta. Kielet kiinnostivat ja Oskar Looritsin teos ”Viron kansanuskonnon maailmankuva” oli tarttunut mukaan jo Tapan markkinoilta. Tapa säilytti asemansa erityisesti perheen kautta. Loma-ajat kuluivat ainakin aluksi perheen piirissä. Loma ei suinkaan ollut aina huoletonta aikaa, sillä Suomen olot olivat tarkan seurannan alla. Vanhemmatkin ymmärsivät epävarman tulevaisuuden:\nMatkustin jouluksi kotiin, mutta sielläkin tunnelma oli levoton, sillä Suomessa sota jatkui. Talvi oli kova pakkastalvi ja meilläkin osa omenapuista paleltui. Yritin kuunnella radiota ja ajattelin suomalaisia ystäviäni ja tuttaviani, jotka joutuivat niissä pakkasissa taistelemaan ylivoimaa vastaan. Äitikin oli kotona ajatellut talvisotaa ja neulonut villalangasta minulle ja veljelleni maastopipot ja lapaset, joissa peukalon lisäksi etusormi oli erikseen, jotta kiväärin laukaiseminen kävisi päinsä. En tiedä mitä hän oli ajatellut, pelännyt tai toivonut. Sillä kertaa en näitä lahjoja tarvinnut, mutta myöhemmin kylläkin, kun lähdin Suomeen. (Talve 2004, 100.)\nOlot yliopistokaupungissa olivat aluksi melko vaatimattomat. Uusi opiskelija löysi Tartosta vuokrahuoneen seurattuaan Postmees-lehteä ja yliopiston ilmoitustaulua. Kalevi- ja Parg-katujen kulmauksessa sijainneesta piharakennuksesta vuokratussa huoneessa oli sohva, pieni pöytä, tuoli ja kaappi. Vuokra oli 15 kruunua kuukaudessa ja siihen sisältyi aamukahvi.\nAsettuminen uuteen kaupunkirakenteeseen sisälsi myös sosiaalisen verkoston rakentumisen ja rakentamisen. Näistä toimista tärkein oli varmasti ylioppilasseuraan liittyminen. Talve oli jo aikaisemmin lukemastaan huomannut monen valmistuneen humanistin kuuluneen ”Veljesto-seuraan”, joten hänkin jätti jäsenanomuksensa jo alkupäivinä. Kyseessä oli pienehkö sekaseura, kun monet muut olivat enimmäkseen nais- tai miesseuroja. Myöhempien aikojen kannalta on kiinnostavaa, että seuran puitteissa Talve osallistui myös arkeologisiin kaivauksiin mm. Kullamaalla. Täällä hän kaivoi yhdessä arkeologi Vassarin kanssa mm. vanhemman rautakauden haudan. Muutoin opintojen alkuaikoihin liittyivät niin kansanuskonnon demonit kuin kansatieteellisemmässä mielessä vuolimia koskeva proseminaari. Museon kellarivarastot tulivat tutuiksi, vaikka aineellinen kulttuuriperintö valkeni joskus mutkien kautta.\nIlmar Talve virolaisten ystäviensä kanssa vatjalaisten pariin suuntautuneella kenttäretkellä sotavuosina. Kuva: Eesti Rahva Muuseumin valokuvakokoelmat. ERM Fk 1009:133.\nGustav Ränk nimitettiin professuuriin 1939, mutta kansatieteen opiskelijoita oli varsin vähän. Pikkukaupungin ja yliopistokaupungin erot näyttäytyvät yllättävälläkin tavalla. Talve kirjoittaa Ränkin seminaarista:\nAntaessaan minulle seminaarityön aihetta hän ensin lehteili muistikirjaansa ja totesi sitten, että te kirjoitatte vuolimista (voolmed). Olin ymmälläni, mutta en sanonut mitään. koska minulla ei ollut pienintäkään käsitystä siitä, mitä moinen sana merkitsi. Meillä kotona sanaa käytettiin, jos selkä oli kipeä ja turvoksissa. (Talve 2004, 101.)\nSeminaarityön aihe kertoo selkeästi kansatieteen museaalisesta ja esineellisestäkin suuntautuneisuudesta. Kaupunki jäi enemmänkin asuinympäristöksi kuin mahdollisen tutkimuksen kohteeksi. Siksi on huomautettava, että kaupungit olivat voimakkaasti läsnä hänen kaunokirjallisessa tuotannossaan. Yhä voimakkaammin ajatukset olivat kuitenkin suomalaisten selviämisessä ja suurvaltasuhteissa. Pienet asiat kertovat määrätietoisuudesta ja halusta edistää akateemista uraa. Eräs tällaisista on, kun päivälehdessä olleen ilmoituksen johdosta Ilmar matkusti Tallinnaan ostamaan käytetyn kirjoituskoneen (150kr).\nVuoden 1940 kesä oli poliittista sekasortoa niin Tapalla kuin Tartossakin, vaikka ”kansannousun” luonne oli useimmalle varsin epäselvä. Virolaisnuoriso otti Tapallakin kantaa tapahtumiin ja järjesti jopa eräänlaisia mielenosoituksia. Tapan rautatieaseman keskeinen asema kaupunkirakenteessa ja identiteetissä korostuu jälleen:\nMyös kotikaupunkini nuorisolla oli näiden tapahtumien vuoksi sisäisiä paineita, jotka etsivät purkautumisteitään. Keskinäistä solidaarisuutta osoitettiin siten, että kun nuoriso entiseen tapaan kokoontui rautatieasemalle iltajunien lähdön ja tulon aikaan, siellä kirottiin kommunisteja, haukuttiin venäläisiä ja kierreltiin ympäriinsä sinimustavalkoiset nauhat rinnassa. Uusilla vallanpitäjillä oli kuitenkin omat agenttinsa, jotka seurasivat kaikkea ja myös ilmoittivat asioista eteenpäin toimintaan osallistuneiden nimiä myöten. Nuorisolla siis oli mahdollisuus purkaa tunteitaan, mutta se oli turhaa ja kävi pian jopa vaaralliseksi. Vaikka itsekin olin useaan otteeseen asemalla kansallisvärit rinnassa, ymmärsin tämän varsin pian. (Talve 2004, 106.)\nEpävarmat ajat tuottivat myös taloudellisia huolia koko perheelle. Talve onnistuu kuitenkin Ränkin myötävaikutuksella hankkimaan työtä Tarton museosta. Samalla muuttuivat asuntojärjestelytkin, sillä saatuaan isomman huoneen samasta asunnosta muodostui taloon kolmen ystävyksen yhteisö, jota alettiin kutsua nimellä ”Christ Church College”. Kutsunnat, kyyditykset, muuttuneet opetusjärjestelyt ja esimerkiksi yliopiston sotilastunnit muuttivat arkea. Talven mukaan mielialat olivat sekä kotikaupungissa että Tartossa pessimistiset. Talven mukaan ”Meidät oli leikattu irti maailmasta”. Sodan syttyminen muutti myös asumista. Kolmikosta Helilaid vangittiin eräänä yönä asunnolta (teloitettiin Kirovissa 1942) ja sekä Talve että Kuldsepp jättivät asuintalon.\nTalve museolaisten kanssa siirtämässä Tartu Kunstimuuseumille luovutettuja taideteoksia Eesti Rahvamuuseumista 18.6.1942. Kuva: Tartu Kunstimuuseumin valokuvakokoelmat. TKM F 1.\nTalven kaupunkitila saa sotatapahtumien myötä myös uusia pysyviä paikkoja ja merkityksiä. Perääntyviä puna-armeijan sotilaita pyrki nopeasti Emä-joen pohjoispuolelle. Näihin aikoihin ajoittuu myös kaupungin sekasortoista tilannetta kuvaava tapaus:\nPäätin mennä keskikaupungille tarkkailemaan tilannetta. Jokeen saakka ulottuville kaduille ei ollut syytä mennä, sillä niillä liikkujia oli helppo ampua. Kuljeksin pihojen ja porttikäytävien läpi ja tulin Raatihuoneelle. Siellä tapasin muutaman aseistetun Kodinturvajoukkojen miehen. Lainatulla kiväärillä ammuin raatihuoneen kulman takana maaten pari laukausta Kivisillalle päin, ensimmäiseni tässä sodassa. Takaisin kotiin Riia-kadulle lähdin Ulikooli-katua myöten Barclay-aukion suuntaan ja ylitin poikkikadut nopeasti juosten. Barclayn aukiolle tullessani tein kuitenkin virheen. Lähdin puiston puiden takaa suojaten itseäni viimeiseen puuhun saakka. Siitä minut kuitenkin voitiin jokeen päättyvän kadun vuoksi jo nähdä. Joku tarkka-ampuja oli ilmeisesti seurannut minua, sillä heti lähtiessäni juoksemaan kadun yli kajahti laukaus ja tunsin kuinka polttava kipu osui oikeaan jalkaani. [- – ] Kun käärin lahkeen ylös huomasin, että luoti oli tehnyt polven yläpuolelle reiteen haavan. (Talve 2004, 121-122.)\nTukholma – niukkaa arkea ja jatko-opintoja\nSota-ajan ja sen jälkeinen dramaattinen Itämerinäyttämö ja -episodi ulottuu Viroon palaamiseen, sieltä pakenemiseen ja edelleen torpedoituun Nordstjern-alukseen, pelastumiseen ja Saksan Gdyniaan sijoittumiseen. Satamaan saapuneet pelastuneet siirrettiin kuorma-autoilla kaupungin pakolaisleiriin. Varsin nopeasti alkoivat elää suunnitelmat länteen päin siirtymiseksi, Tanskan rajalle ja edelleen Ruotsiin. Matkustaminen ja siirtyminen tapahtuivat kuitenkin paljolti muiden ehdoilla ja avulla, vaikkakin omiin päätöksiin nojautuen. On selvää, että esimerkiksi Flensburg on tärkeä paikkakunta Itämeren kierroksen kannalta, mutta se jää tässä yhteydessä käsittelemättä varsinaisten kotikaupunkien joukossa. Vastaavasti Turku jää samalla tavalla syrjään tai paremminkin odottamaan vuoroaan. Turku on päätepiste, jonne aikaisemmat kaupungit kuljettavat ja valmistavat. Tosin Talve kävi nopealla varusteidenhankintamatkalla Turussa jo Suomen rintamapalvelukseen valmistautuessaan.\nVaikka Talve otsikoi Ruotsiin saapumisensa ”Kuninkaallisessa Ruotsissa”, oli alkuaikojen kaupunkisuhde jatkuvaa taistelua niin arkisesta tilasta kuin akateemisesta työstäkin. Hän kuvaa sijoittumistaan jo aikaisempiin kaupunkeihinsa paljolti asumisensa ja ympäristön hallintansa avulla. Etnografisella tarkkuudella avautuvat Ruotsissakin niin asuntojen sisustus kuin esimerkiksi kulloisenkin kodin suhde muuhun kaupunkiin, työpaikkaan, liikennevälineisiin ja sosiaalisiin verkostoihin. Tukholmassa korostuu uudelleen opiskelun maailma. Kenttätyöt, ”Baltian instituutti”, virolaisten kirjalliset piirit, lehdet ja omakin kaunokirjallinen tuotanto tuovat väriä kansatieteilijän elämään.\nSivu Ilmar Talven valokuva-albumista, kuvien aiheena Ruotsissa vuosina 1949 – 1950 Ruotsissa tehdyt kenttätyöt. Kuva: Lauri Talven kokoelmat.\nJatkotutkintojen vaiheet sekä esimiehenä toimineen Sigurd Erixonin merkitys heijastelevat keskeistä tavoitetta, Talven akateemisen uran määrätietoista edistämistä. Kartastot, suomalaismetsät ja toisaalta kylätutkimus Suomessa pätevöittävät vähä vähältä kohti Turun yliopistoa. Arki oli kuitenkin niukkaa ja työkin epävarmaa. Talve kirjoittaa tieteellisen työn pariin pääsemisen olevan vuorten takana. Jo 27 vuotta täyttäneellä alkoi omasta mielestään olla kiire, jos hän aikoi saada jotakin aikaan tieteen saralla.\nEräs ratkaiseva muutos elämänpolulla tapahtuu avioitumisen myötä. Jo keväällä 1943 Ilmar oli pitänyt yhteyttä Viipurilaisen osakunnan opiskelijoiden kanssa. Heidän joukostaan löytyi myös tyttöystävä ja myöhempi vaimo, Liisa Karvinen. Ensimmäinen asunto tuoreelle avioparille järjestyi Dagens Nyheterissä olleen ilmoituksen avulla. Asunto oli kaupungin ulkopuolella, Älvsjön rautatieasemalta vielä melkein kilometrin päässä suuren kaksikerroksisen puutalon yläkerrassa. Huone oli hyvin pieni, ehkä 3×3 metriä. Viereistä kylmää varastotilaa sai käyttää tavaroiden säilyttämiseen. Huoneessa oli kaakeliuuni ja puut sai vuokraisännältä. Pienen tilan lisäksi ongelmallista oli myös asunnon etäisyys kaupungista. Polkupyörä ja juna yhdistelmä täydensi Talven kävelymatkoja Djurgårdenilla sijaitsevaan instituuttiin. (Talve 2004, 245.) Elämän arki järjestyi kuitenkin askel kerrallaan.\nPienessä asunnossamme Solnassa oli vain kaikkein välttämättömimmät huonekalut. Sinne ei olisi paljon mahtunutkaan, eikä meillä liioin ollut rahaa hankintoihin – – Liisan kanssa olimme eläneet avioliittomme ensimmäisen puoli vuotta Älvsjön vinttikamarissa varsin alkeellisissa olosuhteissa. Solnan pieni asunto oli ensimmäinen oikea kotimme ja siellä vietimme syksyllä 1949 yksivuotishääpäiväämme. (Talve 2004, 255.)\nUuteen 26 neliön asuntoon muutto järjestyi Vappuaattona mm. Rudolf Jalakkaan suhteilla sekä Sigurd Erixonin pankkisuhteilla. (Talve 2004, 252-255.) On selvää, että Tukholma poikkesi huomattavasti Tarton kokemuksesta, mutta esimerkiksi virolaisten ystävien merkitys sekä oman perheen muotoutuminen helpottivat huomattavasti rankkojen opiskelu- ja työpaineiden keskellä.\nIlmar Talve viimeistä päivää Teatajan toimittajana vuonna 1954. Kuva: Lauri Talven kokoelmat.\nTakaisin Tarttoon ja Tapalle\nVaikka tässä yhteydessä ei käsitellä varsinaisesti Turun aikaa, on sieltä löydettävissä eräs merkittävä ”uusi alku” tai eräänlainen aikahyppy menneisyyden kaupunkeihin. Viron korkeimman neuvoston julistettua Viron itsenäiseksi avautui Talvelle jälleen mahdollisuus lähes viidenkymmenen vuoden jälkeen vierailla vanhassa kotimaassaan. Samaan aikaan Turun kansatieteen laitoksella suunniteltiin opiskelijaekskursiota Viroon. Lopulta Talven ja parikymmenhenkisen kansatieteilijäryhmän matkaa lähti dokumentoimaan myös Turun TV:n tuotantoryhmä kansatieteilijä Jari Hakkaraisen johtamana. Tallinnassa vastassa oli myös paikallinen TV-ryhmä. Tieto levisi nopeasti niin tuttaville kuin sukulaisillekin. Pohtivaan tapaansa Ilmar kirjoittaa bussimatkan loppuvaiheista ja opiskelukaupunkinsa jälleennäkemisestä:\nKatselin pimeyteen ja odotin, että Tarton valot alkaisivat kajastaa. Mitään ei kuitenkaan näkynyt, ja kun ajoimme yli Käreveren sillan Emäjoella ja tulimme kaupunkiin, se oli yllättävän pimeä. Katuvaloja oli harvassa ja lamput heikkoja. Ajoimme Tarttoon kuin puistikkoon, jossa puiden oksat kaartuivat tien yli ja vain jokin lyhty vilahti silloin tällöin. Tuntui kuin olisin joutunut vieraaseen ja tuntemattomaan kaupunkiin, vaikka se oli vanha tuttu yliopistokaupunkini. [–] Kello viideltä aamulla alkaneesta pitkästä päivästä huolimatta en saanut unta. [–] Neljäkymmentäseitsemän vuotta oli liian pitkä aika. Olin itse jo liian vanha.\nSeuraavana aamuna sain uudelleen nähdä vanhan Tarttoni. Uusia rakennuksia, yliopiston kirjasto, sodan aikana tuhoutuneet kaupunginosat Emäjoen rannalla ja sen toisella puolella, uusia puistoja tyhjien kohtien peittona: Mutta keskus oli kuitenkin ehjä: Ülikooli-katu, raatihuone ja raatihuoneen tori, Rüütli-katu ja yliopisto. Tämä lohdutti katselijaa: sen verran vanhasta Tartosta oli kuitenkin säilynyt! Lähdin yksin Linnankatua ylös Toomemäelle päin, sillä siellä, musiikkikoulun viereisessä talossa oli ollut viimeinen asuntoni. Taloa ei ollut enää. Sen paikalla oli nyt suuri rakennustyömaa. Paikalle rakennettiin yhtä yliopiston uusista laitosrakennuksista, kuten myöhemmin kuulin. (Talve 2004, 438-439.)\nYliopiston lisäksi Talven kerronnassa museolla on tärkeä merkitys sekä rakennettuna kulttuuriperintönä että henkilökohtaisena tilana. Vaikka Raadin alueen museoraunioihin tutustuminen sai aikaan alakuloisen tunnelman, herätti matka Tapan kaupunkiin toiveita paremmasta. Kotikaupungin ja jopa entisen kotitalon lähestyminen dokumentoitiin TV-ohjelmistoon. Talven perikunta lahjoitti myöhemmin osan hänen kirjoistaan Tapan kaupungin kirjastolle. Kirjasto onkin pitänyt Talvea esillä mm. näyttelyiden ja seminaarien avulla.\nIlmar Talven paluu Viroon vuosikymmenien jälkeen. 9.10.1991 otetussa kuvassa mukana Talven matkaseuruetta. Kuvaaja: Anu Ansu. Kuva: Eesti Rahva Muuseumin kuvakokoelmat. ERM Fk 2417:6.\nVaikka suomalaisessa etnologisessa tutkimuksessa on käsitelty kaupunkia paljon ennen 1950-luvun loppua, sai se legitiimin aseman tutkimuskohteena vasta Talven myötä (Virtanen 1995). Nämä uudistukset eivät kuitenkaan syntyneet ilman esiymmärrystä. Uusi tieteellinen kysymyksenasettelu saa taustalleen käsittääkseni ainakin Talven omakohtaiset kaupunkikokemukset sekä sen kaunokirjallisen kaupunkien prosessoinnin, jota hänen varhaisesta tuotannostaan löytyy. Myös Ruotsin ajalla ja Sigurd Erixonilla näyttäisi olleen tutkimuksellista herätevaikutusta. Ruotsista mainitaan kaupunkeihin kohdistuvan ”perinteen” keruun osalta mm. Uppsalan Landsmålarkivet, Tukholman pohjoismainen museo ja Lundin Folklivsarkivet. Ruotsalaisen tutkimuksen parista on mainittava myös Salan pikkukaupungin laaja tutkimus sekä Paulssonin ”Svensk Stad I-II”. Talve kirjoittaa kansatieteen varhaisesta murroksesta vuonna 1958:\nAjatus, että kansatieteen olisi tutkittava kansaa kokonaisuutena, sen kaikkia ryhmiä ja eri työaloja, ei ole Keski-Euroopan kansatieteelle ollut alunperinkään vieras. Niissä maissahan teollistuminen kehittyi jo varhain pitkälle, joten tutkimuksen rajoittaminen pelkästään maalaisväestöön olisi merkinnyt laajojen yhteiskuntaryhmien poisjäämistä uuden tieteen piiristä. (Talve 1958, 434.)\nTalve mainitsee kiinnostavia yhteyksiä esimerkiksi saksalaisesta 1930-luvun kaupunkitutkimuksesta. Vuonna 1935 päätettiin antaa ”W.H.Riehlin palkinto” kaupunkikansatieteelle ja metodisiakin puheenvuoroja esitettiin esimerkiksi O. Lehmannin kirjoituksessa ”Volkskunde und Grosstadt” (Talve 1958, 434-438; Lehmann 1934). Ensin mainittuun ”omaan kokemukselliseen kaupunkiin” olen viitannut laajemmin edellä Itämeren kierroksen kaupunkien yhteydessä. Kaunokirjallisuuden tulkinta jää tässä yhteydessä vähemmälle ja myöhemmän vertailun ja tulkinnan varaan. On myös selvää, että esimerkiksi monet opinnäytteiden aiheet kuuluivat kaupunkiympäristöön, vaikka ne eivät nykynäkökulmasta vielä kuuluneet varsinaiseen kaupunkikansatieteeseen tai kaupunki-ilmiön laajempaan tutkimukseen.\nLopuksi lainaan nykyhetkeenkin erinomaisesti sopivaa Talven tekstiä noin viidenkymmenen vuoden takaa:\nMielenkiintoinen tulevaisuudenkysymys on lisäksi missä määrin kaupunkien kansatieteellinen tutkimus tarjoaa tietoaineistoa niille luottamus- ja toimihenkilöille, sekä elimille, jotka ovat vastuussa kaupunkisuunnittelun eri aloista. (Talve 1968.)\nEräänä osittaisena vastauksena ainakin meille turkulaisille talvelaisille näyttäisi 2010-luvun lopulla olevan ”Turun kaupunkitutkimusohjelma”, joka mm. yhdistää kaupungin tarpeet yliopiston tuottamiin tutkimusmahdollisuuksiin. (http://www.turku.fi/kaupunkitutkimus ) sekä mm. jakaa tukea kaupunkiteemaisille opinnäytteille.\n Suomenkielinen lainaus on peräisin kolmiosaisen autobiografian tiivistetystä suomennoksesta vuodelta 2004. Käännös virolaisesta alkuperäistekstistä Eva Gottberg.\n Myös nimellä Namkku. Nimi on venäjännetty Muha tai Muja-joesta Pähkinälinnan piirikunnassa.\n http://www.tapa.ee/documents/100755/18446988/%21SonumedNovNett.pdf/c481fdf5-d01b-414c-bec8-e85b8ac973e6; Virumaa Teataja 8.11.2018.\n Talven oppilas ja työtoveri FT Eero Sappinen (2019) on työstänyt hänen kenttätöihinsäkin perustuen laajan tutkimuksen metsäsuomalaisista.\nAllandi, Harri 2005 (2. painos). Tapa linn läbi aegade. Ferdida As.\nHieta, Hanneleena 2019: Kansatieteen opetus Turun yliopistossa ennen kansatieteen laitosta\nKronberg, Jannika 2016: Humanist ja eksistentsialist. Inimene eelkoige. Ilmar Talve. Hästi valitud sõbrad. Artikleid Karl Ristikivist ja tema kirjanduslikust Ubrusest. Ekla töid kirjandusest ja kultuuriloost 9. Tartu. 138-147.\nKutsu kuulemaan sitä julkista esitelmää, jonka Turun yliopiston suomalaisen ja vertailevan kansatieteen professori, filosofian tohtori, Ilmar Talve pitää virkaanastujaisissaan helmikuun 6. päivänä 1963 klo 19. Auraprint. Turku 1963\nMäki, Maija 2019: Hallintoa ja humanismia – Ilmar Talve yliopistolaisena\nSappinen, Eero 2019: Värmlannin metsäsuomalaiset. Asutushistoriasta, agraarista kulttuurista ja muutoksesta. Siirtolaisuusinstituutti. Turku.\nTaksami, Natalia 2019: Mga – The Birthplace of Talve. Mga – Talven syntymäpaikka – 1919-2019 .\nTalve, Ilmar 1958: Kansatiede ja murroskausi. Työväestön, eri ammattien ja kaupunkikulttuurin tutkimuksesta. Suomalainen Suomi.\nTalve, Ilmar 1968: Kansanelämä kaupunkiyhteisössä. Uusi-Suomi 25.8.1968.\nTalve, Ilmar 1979: Suomen kansankulttuuri. Historiallisia päälinjoja. SKS.\nTalve, Ilmar 1984: Turun yliopiston kansatieteen laitos 1958-1983. Scripta ethnologica 34. Turun yliopiston kansatieteen laitoksen julkaisuja. Turku.\nTalve, Ilmar 2004: (Suom. Eva Gottberg) Kolme kotimaata. Omaelämäkerta. Kirja-Aurora. Otava. Turku.\nTapa Vald 2012. Tapa Vald vanadel ja uutel fotodel. (Koostanud René Viljat). Tapa.\nTapa Valla Ajaleht. https://www.tapa.ee/documents/100755/18446988/!SonumedNovNett.pdf/c481fdf5-d01b-414c-bec8-e85b8ac973e6\nTonts, Ülo 2009. Ilmar Talve. Ilmamaa. Tartu.\nTurun kaupunkitutkimusohjelma. http://www.turku.fi/kaupunkitutkimus (Luettu 27.2.2019).\nVirtanen, Pekka V. 1999. Kaupungin imago. Mikä tekee Pariisista Pariiisin ja Pisasta Pisan. Rakennustieto oy. Helsinki.\nVirtanen Timo J, 1995: Läheinen, kaukainen toiseus. Kansatieteen lisensiaatintutkielma.\nVirtanen Timo J, 1999: ILMAR TALVE. Bibliografia 1934 – 1998. LXXX Annorum 17.1.1999. Turun yliopisto, kansatiede. Turku.\nVirtanen Timo J, 2004: Voix Du Nord: Ilmar Talve. – Ethnoloqie Francaise XXXIII. 2003, 2. p. 213 – 220.\nVirtanen Timo J, 2018: Tapalaisia tapaamassa. Ilmar Talven muistopenkin julkistaminen. Fokaus blogi https://fokaus.wordpress.com/2018/11/16/tapalaisia-tapaamassa/\nVirtanen Timo J, 2019: Ilmar Talven oppilas ja työtoveri. Esitelmä Talve-Seminaari, Tapan kaupunginkirjasto Viro.\nVirumaa Teataja 8.11.2018: Ellen Niidu ja Ilmar Talve pingid ootavad mõtisklejaid.\nÅström, Anna-Maria, Korkiakangas Pirjo, Olsson Pia (Ed. by) 2004: Memories of My Town. The Identities of Town Dwellers and Their Places in Three Finnish Towns. Studia Fennica Ethnologica 8. SKS. Helsinki.


BliniFin6's SurfBlog 2009 - 2017: RACEBOARD EM - LIEPAJA - LATVIA - 1. RAPORTTI\nPitkä päivä takana. Aamulla ennen 5tä herätys - kuuden jälkeen satamassa ja botski lähti 7.30. Pienet unet istuvalteen botskin raflassa ja auton rattiin Tallinnan satamassa. Tykkään ajaa Eestin läpi ihaillen maisemia ja nähdä ajan pysähtyneisyys Neuvostoliiton vallan ajalle rakennuksissa, kun taas joillekin pelloille nousee uutta infrastruktuuria pienoiskerrostalojen muodossa sekä kurkien isot pesät sähkötolppien päässä ja pesintäpuuhat liikenteen metelissä. 7 tunnin ajomatkan jälkeen olimme perillä Latvian Liepajassa. Koko matkan satoi vettä ja tuuli kovaa. Ajoimme tietämättömyyttämme Rigan keskustan läpi, vaikka kaupungin ohitusreitti olisi ollut nopeampi ja helpompi. Tulipahan nähtyä kolkonnäköinen kaupunki.\nLiepajaan saavuttaemme sade lakkasi, mutta kova blosis jatkui. Löysimme vahingossa (Danin ansiosta) heti oikealle rannalle. Parkkipaikalla oli vasta 6 autokuntaa, mm.suomalaisslovakimme Radovan ja Barbora Kubin ja Barboran surffausammattilaisveli Patrick Pollack. Pitkät silmän kantamattomiin ylettyvät hienot dyynit lennättivät hiekkaa lumituiskun tavoin rannan suuntaisesti. Päivällä oli ollut tuulta yli 20 m/s ja nytkin sitä oli 13 - 15 m/s. Patrick ajeli nelosen purjeella ja wavellä ja sanoi senkin olevan liikaa. Rannnalle tuodut kemikaaliset bajamaja vessat olivat kaatuneet päivällä tuulen voimasta. Järjestäjät olivat rakentaneet isot teltat rannalle, joihin pystyi jättämään laudat poliisin valvovan silmän alle.\nMeidän oli tarkoitus nukkua autossa, mutta kymmenen asteen lämpötila ei hirveästi houkutellut meitä. Löysimme 15 km päästä kivan turvallisen hotellin aivan meren rannalta -->38 Latia eli noin 50 egee aamupalalla ja Wlan-yhteyksillä. Kävimme rekisteröitymässä ilta9in pintaan. Saimme kuulla, että EM:ien yhteydessä ajetaan myös RS:X:n ja Technon Baltic Cup -osakilpailu. Pähkäiltyämme Danin luokkaa järjestäjien kanssa he ehdottivat Technoa, koska hänellä oli Techno mukana, jolla oli tarkoitus ajaa kylläkin Reiska luokassa. Nuoria alle 20-vuotiaita ei ollut tulossa paljoa Raceboard luokkaan, joten päätimme ilmoittaa Danin Technoon U17 -luokkaan ja purjeeksi kelpasi Severnen 7,5 m2 Overdrive ja 5,6 m2 CodeRed. Reilu peli. Itse taidan rekisteröidä pelkästään Starboardin oman 9,5 m2 RB -purjeen. Kilpailuja ei ajeta turvallisuussyihin vedoten yli 13 m/s tuulessa ja siihen asti pystyn ajamaan sillä.\nHuomiseksi on luvassa tuulta koko päiväksi 10-12 m/s. Lämpötila alle 10 astetta...hrrr... Onneksi tuli kaikki lämpimät Rip Curlin puvut mukaan. Ja jos ei saa kuivaksi pukua yön aikana, uutta kuivaa pukua peliin vaan! Kiitokset Rip Curlille uusista puvuista! =)\nItselläni on aika levollinen olo kisoja ajatellen. Eilen oli vielä pinna vähän kireällä, joka johtui latautumisesta kisoihin. Näin se on aina ollut kohdallani, kun kyseessä on ollut SM:iä korkeammat kisat. Kaikki pitää mennä suunnitelmieni mukaan ja joskus tuntuu siltä, että kisapaikalla olisi helpompi olla yksin, jottei muiden tarvitsisi kuunnella tiuskimistani. Danin kanssa menee hyvin - ei mitään ongelmia. Opetan hänelle koko ajan kisoihin liittyviä asioita. Ehkä pedanttinen luonteeni on rasite - myös hänelle. Toivottavasti hän osaa suodattaa itselleen sopivia asioita ja jättää turhat faijan niuhottamiset pois.\nHuomenna aamulla välineiden tarkistukset ja klo 14 ensimmäinen startti. Peukut pystyyn! Dani pääsee kisaamaan ikäistensä kanssa ja minä pitkästä aikaa pääsen näkemään, missä mennään kansainvälisellä tasolla Raceboardissa.


Samsung Galaxy Tab S8 Ultra 5G | Elisa Yrityksille\nSamsung Galaxy Tab S8 Ultra 5G on alan johtavilla ominaisuuksilla varustettu huipputabletti. Tyylikäs 14,6 tuuman sAmoled -näyttö nopealla vasteajalla yhdessä Snapdragon 8 -tablettisuorittimen kanssa luovat ideaalin apuvälineen työpäiviesi ohelle.\nSamsung Galaxy Tab S8 Ultra 5G 128GB Graphite\nSamsung Galaxy Tab S8 Ultra 5G 512GB Graphite\n24 kk sopimus, kokonaishinta 1 128,00 €, alv 0%\nSamsung Galaxy Tab S8 Ultra 5G - Järisyttävää tehoa supernopeilla yhteyksillä\nSamsung Galaxy Tab S8 Ultra 5G mahdollistaa käyttäjälleen huimasti liikkumavaraa suuren ja vaikuttavan kokonsa ansiosta. 14,6 tuuman sAmoled -näytöllä varustettu tabletti on varustettu alan johtavilla ominaisuuksilla ja erinomaisilla yhteyksillä, joiden avulla kykenet suoriutumaan puitteitta erilaisista tehtävistä ja esimerkiksi etäpalaverit tuntuvat kuin aidoilta tapaamisilta. Sulavalinjainen Tab S8 Ultra 5 G on erittäin ohut sekä painaa vain 728 g, joten sen kuljettaminen on vaivatonta ja mukana tuleva S Pen -kosketuskynä tekee kosketusnäytöstä entistä paremman.\nKoe kaikkien aikojen tehokkainta suorituskykyä Samsungin tableteissa Snapdragon 8 -suorittimen avulla ja käytä tablettia kuin käyttäisit kannettavaa konetta. Kookkaan näytön voit jakaa kätevästi useampaan eri ikkunaan ja työstää useampaa asiaa samanaikaisesti ja DeX Moden avulla avoinna olevat sovellukset voi nähdä läpinäkyvinä. Etukameran ultralaajakulma mahdollistaa äärimmäisen tarkan videonlaadun automaattisen zoomin, kolmen suunnattavan mikrofonin sekä vakuuttavan 50% melunvaimennuksen kanssa.\n5G-verkolla pääset Tab S8 Ultran kanssa vauhtiin ennennäkemättömällä tasolla ja olet aina yhteydessä ja saatavilla tärkeiden asioiden tiimoilta. Myös huomattavasti aiempaa nopeampi Galaxy-laitteiden välillä tapahtuva tiedonsiirto sujuu käden käänteessä. Armor Aluminium -muotoilu varmistaa sen, että tabletti pysyy ehjänä työmatkoilla ja soveltuu käytettäväksi myös vaikka rakennustyömaalle. Huippuluokan tabletissa on myös huippuluokan 11 200 mAh akku, joka antaa äärimmäistä toimintavaraa ja voit viedä liikkuvan työn aivan uudelle tasolle. Lisäksi 45 W:n pikalataustuki lataa tarvittaessa laitteen nollasta sataan hetkessä.\nSM-X906BZAAEUB 128GB Graphite\nSM-X906BZAFEUB 512GB Graphite\n14,6”, 2960x1848, sAMOLED\nWi-Fi 6E, 5G¹ / Wi-Fi 6E, Wi-Fi Direct, BT 5.2\n208,6 x 326,4 x 5,5mm / 728g


Jättikesäkurpitsa venyi vahingossa lähes nelikiloiseksi | Ruoka | Iltalehti.fi\nJättikesäkurpitsa venyi vahingossa lähes nelikiloiseksi\nSunnuntai 14.8.2011 klo 19.28\nKesäkurpitsa kypsyi Porilaisen omakotitalon kasvihuoneessa suurten lehtien alla lähes nelikiloiseksi.\n11-vuotias Teemu esittelee ylisuureksi kasvanutta keskurpitsaa. (TIINA HAKILA)\nKasvihuoneeseen lehtien alle jäänyt kesäkurpitsa venyi viikonlopun aikana jättisuureksi.\nPunnittaessa kesäkurpitsa painoi hieman alle neljä kiloa. Tarkoitus näin suureksi kasvattamisesta ei kuitenkaan ollut.\n- Kesäkurpitsa jäi vahingossa viikonlopun ajaksi lehtien alle kasvamaan ja kasvoikin sinä aikana monta senttiä, kertoo kesäkurpitsaa kasvattava Tiina Hakila.\nHakilan 11-vuotias poika syntyi nelikiloisena ja kesäkurpitsan painosta isosisko saikin irvailuun aihetta.\n-Oletpa ollut kauhea läski, isosisko irvaili pikkuveljen syntymäpainosta.\nHakila kertoo kesäkurpitasan vielä odottelevan ruoanvalmistusta.\n- Kesäkurpitsan maku kärsii, jos sen kasvattaa näin suureksi. Kyllä siitä voisi kuitenkin jonkinlaisen kesäkurpitsakeiton valmistaa, Hakila kertoo.


Kiperä arvoitus vai onko sittenkään | Kansalaisen blogit\nOlet todellinen älyn jättiläinen, oikea mastermind, jos ihan itse päättelemällä osaat ratkaista tämän arvoituksen, etkä jo ennestään ole kuullut vastausta. Arvoituksen ratkaisu on blogin lopussa – älä siis katso ennakkoon, jos haluat yrittää vaivata aivosolujasi tällä!\n”Henkilö X joutui kaukaisella matkallaan kiperään tilanteeseen: hän tuli kahden peikon eteen, joista kumpikin vartioi omaa ovea takanaan. Toisen oven takana hehkuu kauhea helvetti, toisen takana siintää ihana taivas. Haluat tietenkin sinne taivaaseen. Et vain tiedä kumman oven takana on kumpi.\nPeikko 1 oli sellainen, joka puhuu aina ja ehdottomasti vain totta. Peikko 2 taas valehtelee aina, siis ihan joka kerta ja joka asiassa.\nSinulle suodaan tasan YKSI mahdollisuus – voit yhden ainoan yksinkertaisen kysymyksen esittämällä koettaa ottaa selville, kummasta ovesta menet sisälle. MITÄ SIIS KYSYT? Mieti tarkkaan, sillä toista tilaisuutta et saa!”\nArvoitus lienee peräisin jostakin kansantarinasta, folkloresta tai rapsodiasta, joka on elänyt ja liikkunut pitkin maita ja mantuja ties kuinka kauan. En tiedä. Siitä viis, sen selvittämiseen vaadittava logiikka on kuitenkin samantapainen versiosta riippumatta.\nMiksikö otan tämän aivopähkinän tähän? Siksi, että Suomen ja koko länsimaailman päästäminen pälkähästä, johon se on joutunut kulttuurimarxismin, anarkistiliikkeen, BLM:n, cancel-kulttuurin, woken, Frankfurtin koulukunnan, kriittisen rotuteorian, uudestisyntyneen kommunismin kanssa sekä vielä tieteellisen järkeilynsä ja helleenis-kristillisen ihmiskuvansa kadottamisen seurauksena, vaatisi nykypäättäjiltämme samantasoista älyllistä oivallusta kuin kyseisen arvoituksen ratkaisukin. Pelkäänpä, että ratkaisu voi olla aika hakusessa, jolloin esim. monikulttuuristaminen ja kehitysmaalaistaminen jatkuu muun älyllisen epärehellisyyden ja sosialistishenkisen toisin- ja väärinajattelijoiden vainon kera.\nOsa meistä on kyllä jo käsittänyt paljonkin kelpo ratkaisuja, mutta ne tahtovat mennä kaupaksi päättävälle eliitille ja valtamedialle sangen nihkeästi.\nMuutamia huomioita: Paavo Väyrynen jakaa mielipiteitä, mutta hän on joka tapauksessa mestaripoliitikko. Hän jos kuka, osaisi yhä, erittäin tarkkaan ja ammattitaitoisesti selittää, mistä oli eduskuntatasolla kyse, kun alkuperäinen valuuttamme, itsenäisen Suomen markka lähti ja liittovaltioglobalistien €uro tuli tilalle. Lieneekö tapahtunut vain sikäläisten johtavien ministerien ilmoituksella Eduskunnalle? Voinee aiheesta miettiä, kuinka lainsäädännöllisesti asia olisi pitänyt hoitaa. Siis näin tärkeä ja keskeinen asia koko Suomen tulevaisuuden kannalta; siksi onkin niin, että ainoa henkilö, jota presidenttimme Niinistö ja apumiehensä Lipponen pelkää, on juurikin Väyrynen. Hän tuntee ja tietää kaikki kiemurat ennen ja nyt.\nMutta mennäänpä eteenpäin. Alussa esitin tietyn ajatusleikin. Ratkaisu vaati hieman ajatuskapasiteettia. Meiltä kaikilta. Kerron sen nyt kuin asian itse olen ymmärtänyt.\nArvoituksen ratkaisu: pitäisi kysyä kummaltakin peikolta, että jos haluan mennä siitä oikeasta, siis turvallisesta ovesta, niin kumpaa ovea tuo toinen peikko näyttäisi.\nJa kas, molemmat näyttäisivät väärää ovea. Sinä ottaisit ovista viisaasti tietenkin sen vastakkaisen.\nEllei asia aukene ihan heti, niin kannattaa miettiä juttua hieman – kyllä se siitä, toivottavasti…\nKysymyksen muotoilussa lienee parantamisen varaa, pitäisi selkeästi muotoilla että molemmilta peikoita saa kysyä yhden kysymyksen, nyt itsellä jäi käsitys että jommalta kummalta saa kerran kysyä.\nItse asiassa kummalta tahansa voisi kysyä, mitä ovea toinen näyttäisi. Vastaus olisi aina sama. Peikkojen numerointi on täysin tarpeetonta ja luultavasti pelkkää hämäystä.


Pixley Crop Top Hoodie\nSaatavana kahtena eri värinä\nSuunnittelimme täyden Pixley- kokoelman täydellisellä sekoituksella puuvillaa sekä polyesteria varmistaaksemme kestävyyden ja mukavuuden. Lisäsimme GW Signature Collection- logon jokaiseen Pixley- tuotteeseen. Pixley tuotteita voit käyttää kodista lämmittelyyn, mukavuutta unohtamatta. Tässä hupparissa on alaosaa on lyhennetty.\nTykkäätkö löysistä vaatteista? Kokeile tilata yhtä kokoa isompi mitä normaalisti käytät, et tule pettymään.\nTyylivinkki: yhdistä Pixley Crop Top vyötärön yli tulevien housujen, kuten Yava Seamless Leggiensien, Pixley Sweatpantsien tai Pixley Sweat Shortsien kanssa.\nKokotaulukko Click here\nMateriaalit: 65% puuvillaa, 35% polyesteria


Kesä ja kärpäset tuli ja meni ja blogikin eli hiljaiseloaan kesän ajan. Nyt kuitenkin on aika taas palata kotilieden ääreen ja alkaa loihtimaan uusia herkkuja syksyä ja talvea varten, jouluhan on jo ihan nurkan takana.\nMennyt kesä oli itselle merkityksellisin pitkään aikaan, vaikka liki 12 tuntiseksi venähtäneet työpäivät keittiön kuumuudessa vei voimia ja muutto omakotitaloon työllisti vielä työpäivien jälkeen. Taitaa olla nyt menossa ne kuuluisat ruuhkavuodet!\nOlen nyt virallisesti oikea kokki ja taas askeleen lähempänä unelmiani. Ilmeisesti olen niin koukuttunut opiskeluun, että päätin hakea nyt syksyn yhteishaussa Laureaan, verkko-opintopainotteiseen restonomi-koulutukseen. Uusien tietojen ja taitojen oppiminen vain yksinkertaisesti on kivaa.\nEilen olimme Otavamedian järjestämässä bloggari-koulutuksessa Helsingissä Radisson BLU Plaza hotellissa Helsingissä. Pääsimme nauttimaan hotellin ravintolan, Plaza restaurantin Miehen elämää- taidemenun, jonka keittiöpäälikkö Simo Räsänen oli loihtinut tuoreista ja raikkaista raaka-aineista.\nAivan ihania makuja!\nSeuraavassa postauksessa on syksyn tunnelmia.\nNyt minä lähden vuorostani iltavuoroon tekemään asiakkaden illasta maistuvan ja onnistuneen, toivottavasti samanlaisen, millaisen juuri eilen itse koin Helsingissä.\nKuva: Radisson Blu Plaza Hotel Helsinki\nIhanaa tämä alkukesä, syy juhlaan on lähes joka viikko! Juhlat ja kakut luonnollisesti kuuluvat yhteen ja tässä postauksessa kerronkin, miten kesäinen mansikka-raparperi Pavlova syntyy. Pavlova on marenkipohjainen kakku, joka useimmiten täytetään kermalla ja marjoilla. Nimensä tämä herkku on saanut venäläisen ballerinan, Anna Pavlovan mukaan. Me juhlistimme äitienpäivää viikolla jo ennakkoon, joten tein hieman isomman kakun isommalle porukalle. Kakkuhan on todella yksinkertainen tehdä ja kokoa on helppo muunnella vieraiden määrän mukaan. Tämä kolmekerroksinen kakku on tehty kuudesta valkuaisesta, yksikerroksiseen ja paksumpaan riittää neljä. Kakku on täytetty mascarpone-juuston ja kermavaahdon sekoituksella, tuoreilla mansikoilla sekä mansikka-raparpericurdilla. Pavlova 4 valkuaista 2dl sokeria 1tl Maizenaa 1tl omenaviinietikkaa Mansikka-raparpericurd 150g mansikoita muutama raparperin varsi 1dl sokeria 3 keltuaista 100g voita hiukan sitruunamehua


Urheilijaesittelyssä Teemu Vappula - Aika-ajo.com\nkirjoittanut Sami Saarenpää\t: 21.1.2016\nTällä kertaa vuorossa asenteen ruumiillistuman esittely, sillä haluamme, että sivusto palvelee niitä ihmisiä, jotka ovat samankaltaisia arjen sankareita ja tekevät huikeita juttuja työn ohella.\nTeemu Vappula kuuluu ehdottomasti niihin ihmisiin, joiden asennetta voi vain kumartaa syvään. Ennen -kuvista on vaikea uskoa, että kyseessä on sama kaveri. Monesti sanotaan pienestäkin painonpudotuksesta, että kylläpä on mies muuttunut, mutta nyt ei voida sanoa näin, vaan kyseessä on kyllä täysin uusi mies. Mutta mennään asiaan:\nMikäs mies on Teemu Vappula ja mistä tulet?\nOlen 42 -vuotias ja kolmen lapsen isä. Vapaa-ajan harrastuksiini kuuluvat lukeminen, uutena ihanan kauheana on avantouinti, johon ystäväni minut yllytti, kesäisin ajelen moottoripyörällä ja luonnollisesti liikunta on minulle hyvin tärkeä asia. Liikuntamuotoina tällä hetkellä ovat tavoitteellinen salitreeni ja maastopyöräily. Lisäksi ohjaan sisäpyöräilytunteja.\nOlen paluumuuttaja, sillä helmikuussa muutan maaseudun rauhasta takaisin Turkuun, lähemmäksi kulttuurin ydintä.\nLukijoita kiinnostavat aina taustat ihmisten takana. Mitä Teemu Vappula tekee päivätyöksesi?\nTyöskentelen Turun kaupungilla, IT-alan kehitystehtävissä, siellä työuraa on takana kymmenen vuotta. Tarkemmin sanottuna konsernihallintoon kuuluva Matkailu ja kongressitoimisto Visit Turku on toimintaympäristöni. Siellä kehittelen sähköisiä palveluita, kuten verkkosivuja, sähköistä asiointia sekä verkkokauppaa, siellä on tehty näkyviä ja palkittuja projekteja.\nMennään ensin suoraan kylmiin lukuihin, paljonko elämäntapamuutos on vienyt painoa mukanaan?\nParhaimmillaan, tai pahimmillaan, painonpudotus oli 62kg. Tuo oli itselle ehkä jo vähän turhan alhainen paino, sillä siinä alkoi lihasmassakin kärsimään. Tuon jälkeen ole lisännyt lihasmassaa noin kuuden kilon verran.\nHuikea suoritus. Mistä ajatus sai aikanaan alkunsa?\nTässä on taustalla monta tekijää. Yksi suurimmista oli tyytymättömyys itseeni, se etten voinut hankkia sellaisia vaatteita, joita halusin, eikä niitä tavallista liikkeistä edes löytynyt. Tavoitteena oli aina löytää sellaisia vaatteita, jotka peittivät mahdollisimman paljon runsaita muotoja. Olen roteva rakenteeltani, se yhdistettynä tuohon sairaalloiseen lihavuuteen teki minusta aika näyttävän. Itse koin itseni silloin läskiksi, mitä varmasti olinkin. Eräänä työpäivänä vuoden 2013 keväällä esimieheni, Turun matkailujohtaja Anne-Marget Hellén sanoi minulle: ”Teemu, oletko huomannut, että olet lihonut varsin paljon?”. Siitä keskustelu jatkui. Itse olin hyvin ärsyyntynyt; koin, että keskustelussa koeteltiin vahvasti oman reviirini rajoja, jotka eivät muille kuuluneet millään muotoa. Mutta näin jälkikäteen tarkastellen olen kiitollinen siitä, että hän sen kysymyksen esitti, sillä sekä terveyteni että työhyvinvointini olivat uhattuna.\n(c) Kimmon galleria\nOlen käsittänyt, että alussa sinulle oli matkassa mukana PT, joka laittoi homman alulle?\nAnne-Marget tarjosi minulle mahdollisuutta tavata hänen personal trainerinsä, Kujasen Timon, jonka numeron häneltä sitten sainkin. Soitin Timolle vähän tietämättä mihin olen ryhtymässä, sovimme tapaamisajan, ja menin paikalle. Timon kanssa keskustelimme ja hän sanoi, että jos syöt näin ja teet näin, on kesään mennessä painoa lähtenyt 10 kiloa. En uskonut häntä silloin, mutta onneksi kuitenkin hänen asiakkaakseen ryhdyin. Lisäksi halusin antaa lapsilleni terveemmän mallin elämiseen, siinä tilanteessa se ei ollut helppoa.\nKuinka iso merkitys PT:llä on ollut prosessissa?\nKun lähtötilanne oli se mikä oli, eli ruokailurytmini oli täysin hukassa ja söin mitä söin, oli personal trainerin merkitys valtava. Koin olevani niin korvaamaton töissä, etten päivisin syönyt edes lounasta, joten kotona sitten söin kaiken mikä irtosi ja suusta sain alas. Suklaapatukat olivat siihen aikaan oivallinen välipala. Liikuntana minulle toimivat satunnaiset kävelyt, joille entinen vaimoni minut pakotti, sekä askeleet autosta töihin ja kauppaan, ei muu.\nSuhde ruokaan oli myös kieroutunut, enkä erottanut nälkää mielihalusta.\nEnsimmäinen kuntotesti ja treeni olivat aivan kauheat. En pitänyt Timosta silloin lainkaan. Pian, ensijärkytyksen jälkeen, huomasin, että mehän tulemme hyvin juttuun, mikä ei hänen auktoriteettiaan tai vaatimustasoaan lainkaan vähentänyt.\nMuistan elävästi erään toiminnallisemman treenin vuodelta 2013, jonka aikana olin aivan loppu. Istahdin hetkeksi kesken treenin haukkaamaan happea salin lattialle, jolloin Timo sanoi minulle: ”minä sanon sitten, kun on tauko, nyt ylös sieltä”. Minä kaipasin juuri tuollaista takamukselle potkijaa, joka ei koskaan hyväksynyt vastalauseitani. Myöhemmässä vaiheessa minulla olikin ilo treenata Timon kanssa yhdessä.\nJos mietitään alkua, mikä oli se ihan konkreettinen muutos, mikä toteutettiin ensimmäisenä?\nEnsimmäinen muutos liittyi ruokailurytmiin ja aterioiden sisältöön. Lisäsin ruokailujen määrää tuntuvasti. Toinen muutos liittyi liikuntaan. Suurin muutos tapahtui kuitenkin pääni sisällä: muodostin tavoitteen, oikeastaan useita, vaikken niihin itse aivan uskonutkaan. Sitten ajattelin tehdä niistä puolijulkisia ja perustin blogin, olihan se muotia sentään.\nBlogin merkitys itselleni yllätti minut, ja näin jälkikäteen ajateltuna sen perustaminen oli loistava ajatus. Se antoi itselleni virtaa alkuvaiheessa, sillä tuntui, ettei ollut mahdollisuuttakaan vetäytyä hiljaa pois projektista. Lisäksi muutamista kymmenistä lukijoista kasvoikin valtava joukko, parhaimmillaan kirjoituksiani luetaan tälläkin hetkellä yli 25 000 kertaa, se on valtava määrä ihmisiä. Toki olen aktiivisesti näkyvillä sosiaalisen median kanavissa, ja oma projektini on antanut monille sysäyksen lähteä kehittämään itseään.\nMiten elimistö ottaa muutosta vastaan, mitkä olivat ensimmäisiä sellaisia huomioita, mitkä itselle näkyivät?\nItse sitä näkee muutoksen omassa itsessään viiveellä, pää laahaa perässä, eikä vaaka kerro totuutta lihasmassan kehittyessä samalla. Ehkä ne ensimmäiset huomiot tulivat innostuksesta omaan tekemiseen ja omaan terveyteen panostamisesta, joka oli aivan uusi ulottuvuus minulle. Terveellä tavalla saikin olla itsekäs; kun voi hyvin, sitä on paremmin sinut itsensä kanssa ja hyväksyy itsensä. Vasta sen jälkeen saatoin suhtautua luottavaisemmin myös muihin ihmisiin. Lähipiiri huomasi fyysiset muutokset alussa paremmin kuin minä itse.\nMikä on tässä muutoksessa ollut vaikein osuus?\nVaikeinta on ollut ehkä se, miten erilaisena sitä itsensä näkee ja miten myös ympäristö reagoi muutokseen. Kymmeniä kertoja olen kuullut minulle sanottavan, että älä laihduta enää. Minulle kyseessä on ollut elämäntapamuutos, jonka tuloksena on seurannut painon putoaminen ja kunnon kohoaminen. Vaikeaa on ollut myös löytää tasapaino oman elämän, työn ja unen välillä. Unen merkitystä en alussa ymmärtänyt tarpeeksi selvästi.\nOnko matkalla ollut pahoja retkahduksia?\nJouluna 2014 jäi joulu vähän päälle – olin päässyt hyvin kohti tavoitepainoani ja muitakin tavoitteita, joten ajattelin ottaa vähän rennommin. Se kostautui heti kehityksen pysähtymisenä, joka harmitti itseäni valtavasti. Sitten tein korjausliikkeen ja projekti jatkui, kuten ennenkin.\nNäin suuri projekti on tuskin ollut täysin ongelmaton, millaisia juttua prosessiin mahtuu?\nTällaisen, lähes koko aikuisiän, vaivanneen kilomäärän pudottaminen ei onnistu tässä ajassa siten, että iho ehtisi mukaan, vaikka kaikki keinot rasvaamisesta kuivaharjaukseen tuli käytettyä. Terveydellistä syistä minulta leikattiin ylimääräistä vatsanahkaa 1.5 kilon verran marraskuussa 2015. Siitä alkoi kuuden viikon salikielto, ainoa mahdollinen liikuntamuoto oli kävely. Muutos oli valtaisa: normaalit 3-4 salitreeniä viikossa jäivät pois viikko-ohjelmasta, ja tilalle tulivat suuren avoleikkauksen fyysiset kivut ja liikuntarajoitukset. Minun piti välttää vatsalihasten käyttämistä kokonaan. Se on ollut hankalin osa projektia. Mielialani laski varsin nopeasti ja se, yhdistettynä fyysiseen kipuun, sai minut voimaan henkisesti huonosti. Taustalla toki oli jo aiemmin todettua masennusta, joka tästä vielä paheni. Vuoden 2015 aikana elämässäni on tapahtunut paljon kuormittavia asioita, kuten avioero. Olen luonteeltani selviytyjä; sanon aina, että kyllä minä pärjään. Oli karu hetki kun piti todeta, että en pärjääkään, tarvitsen apua. Sitä onneksi sain. Olen kiitollinen ystäville, jotka auttavat eteenpäin. Kohti parempaa menossa, vauhdilla, kuinkas muuten.\nNykyisistä salikuvistasi sosiaalisessa mediassa voi päätellä, että treenipainot eivät ole enää kuntoutuvan painoja vaan lähempänä hc-mättöä. Oliko alkuun tarkoitus tehdä painonpudotusta ja kunnon kohentamista, vai oliko alusta asti selvää, että jossain kohtaa harrastetaan punttia vakavammin?\nAlussa tarkoituksenani oli selkeästi painonpudotus ja yleiskunnon parantuminen. Nyt meininki on erilainen. Tavoitteena on olla loistavassa fyysisessä kunnossa ja saada lihasmassaa lisää, erityisesti haluan kasvattaa voimatasoa. Haluan saada kuningaslajit, kyykyn, penkin ja maastavedon, uusiin lukemiin, tavoitteet ovat siis korkealla. Näidenkään tavoitteiden saavuttamiseen ei ole olemassa mitään oikotietä – kovaa treeniä, tekniikan hiomista sekä itsensä haastamista, tätä se tekemiseni nyt on.\nOlen saanut treenaamiseen ja ohjelmiin apua, ja tässä haluankin mainita ystäväni, Auran SunSalin omistajan, Marco Netterbergin. Olen onnekas, sillä olen nykyään kovaa treenaavien ympäröimänä. Esimerkiksi Toni Katajalta olen saanut varsinkin asennepuoleen paljon: periksi ei anneta, ja Tonin kanssa treenatessa olen oikeasti huomannut, että vaikka voimat ovat aivan lopussa, löytyy aina se ruuti viimeiseen toistoon.\nSalitreenin rinnalla kehitän peruskuntoa. Olen innostunut maastopyöräilystä, ja takana on kolme MTB-kisaa, Jämin 42.6km kahdesti ja sitten Taivassalossa kisattu MTB GreenRace, joka on matkana lyhyempi, mutta teknisesti vaativampi. Tavoitteena minulla on ajaa Jämillä keskikastiin ja sitten Taivassalossa hätyytellä oman ryhmäni kärkeä. Asetan itselleni varsin kovia tavoitteita, sillä olen todennut, että niihin pääsee, kunhan päämäärätietoisesti asian eteen työskentelee. Tuo ensimmäinen Jämin kisa oli jännittävä. Jännityksen, innon ja pelon tasosta kertoo se, että ajaessani kisan lähtöpaikalle, en muistanut lainkaan, että minulla on lukkopolkimet ja pyöräilykengät niissä kiinni. Kun vauhti pysähtyi, kaaduin keskelle oman lähtöni porukkaa.\nMiten saliohjelmasi ovat kehittyneet alusta tähän päivään? Suositko jotain tiettyä menetelmää tai jakoa vai muutteletko ohjelmaa säännöllisesti?\nAlkumetreillä tein orjallisesti Timo Kujasen ohjeiden mukaan hyvin säännöllistä, koko kropan treeniä. Nyttemmin pyrin tekemään kolmijakoisella ohjelmalla erikseen jalat, rinnan ja selän. Neljäs treeni on sitten käsiä tai keskivartaloa. Tämän lisäksi teen vielä aerobiset treenit.\nEntäpä se treenimusiikki, mitä Teemu Vappulan napeissa soi treenatessa?\nKuuntelen hyvin monipuolisesti musiikkia, joten parasta treenimusaa voi olla vaikkapa Eminem tai sitten Maija Vilkkumaa. Keskityn voimakkaasti tekemiseen, musiikki toki tukee sitä, mutta en ole salilla musiikkia kuuntelemassa. Musiikilla on muuten elämässäni suuri merkitys.\nSuositteletko käyttämään lisäravinteita treenatessa tai täydentämään ruokavaliota niillä?\nAlkuvaiheessa tärkeintä on keskittyä siihen, että syöty ruoka on mahdollisimman monipuolista ja ravintoa saa riittävästi. Usein törmää siihen, että hankitaan purnukoita kaapit täyteen ja syödään vähän miten sattuu. Tästä hyötyvät ainoastaan kauppiaat. Alussa riittää magnesium, muuta ei välttämättä tarvita.\nItselläni on ruokavaliota ja kehitystä tukemassa mm. heraisolaatti, treenijuomana aminohappojuoma, palautusjuomana usein heraproteiinia, sillä yritän syödä varsin pian treenin jälkeen.\nEntäs ruokapuoli pähkinänkuoressa? Ruokailu kun tuntuu olevan isossa osassa, kun puhutaan niin tuloksista tai painosta – mihin koulukuntaan kuulut?\nRuoka herättää niin voimakkaita tunteita; on koulukuntia joihin kuulutaan, ruoasta tehdään suurempi asia kuin se onkaan. Itse ajattelen nykyään niin, että ruoka on kehon polttoainetta, ei muuta. Ruokavalioni pohjana on Kukka Laakson ja Sami Sundvikin Alku-valmennuksen lähes paleo-henkinen ruokavalio, jota Sami on auttanut räätälöimään itselleni vielä optimaalisemmaksi. Ei ole olemassa vain yhtä ruokavaliota, mikä sopisi kaikille. Itselleni maito aiheuttaa selkeitä oireita ylähengitysteissä, ja gluteenia välttelen terveyssyistä. En ole mikään pinko tässäkään asiassa; syön rennosti, mietin toki, mikä minulle on parasta, mutta en tee siitä suurempaa numeroa. Läheiseni ehkä saattaisivat korjata tätä lausuntoa. Aika paljon ruoasta tulee ehkä puhuttua.\nSinulla on varmasti omien kokemustesi kautta paljon annettavaa muille ja sinulla onkin omaa tekemistä myös tämän ympärillä. Kerro tarkemmin, mistä tässä on kysymys?\nMinua alkoi projektin edetessä kiinnostaa ravinto, sillä huomasin itselleni sopivat ruoka-aineet ja sitten ne, mitkä eivät sovi. Samoin huomasin ravinnon välittömän vaikutuksen ja halusin saada asiasta lisätietoa. Se onnistui varsin huonosti, sillä internet on tulvillaan treenaajien ruokavalioasioita, mutta heti, jos ruokavaliossa on muuttujia, asiasta tulikin mutkikkaampaa. Sitä rahkaa useiden lähteiden mukaan piti syödä, sekä tietenkin kanaa ja salaattia, riisikakkuja unohtamatta. Oltiin usein aika kaukana virallisesta ravintosuosituksesta, mutta myös tavallisen ihmisen arjesta. Ei ollut oikein tahoa lähistöllä, joka olisi voinut antaa tarkempia ohjeita. Myös minulta kysyttiin projektini aikana kymmeniä ja kymmeniä kertoja, että mitä Teemu oikein syöt. Kun samalla löysin internetistä Trainer4You:n ravintovalmentajakoulutuksen, osallistuin. Koulutus oli kattava, joskin edelleen sitä tietotaitoa tulee hankittua muistakin lähteistä. Onni on myös se, että nykyään verkostossa on ravintovalmentajia, joiden kanssa voi ongelmakohtia ratkoa yhdessä. En suosi mitään muotidieettiä tai tiettyä ruokavaliota, koska muutosten tulee olla sellaisia, että ne saa sopimaan asiakkaiden arkeen.\nMillainen on oma perusasiakkaasi ravintovalmennuksessa?\nItse ajattelin ensin, että perusasiakkaani olisi vähän samanlaisella taustalla kuin minäkin. Aika pian sain todeta, että perusasiakasta ei ole. Monella on ylipainoa, perussairauksia tai sitten elintasosairauksia, joiden oireet ovat helpottaneet pelkällä ruokavalion muutoksella. Parhaimmillaan ruokavalion muutos on ollut tukena näiden sairauksien lääkityksen vähentämisessä tai edesauttanut jopa sen lopettamista kokonaan. Minä en ole ravintoterapeutti enkä lääkäri, joten opastankin asiakkaita ottamaan yhteyttä tarvittaessa em. tahoihin. Useat asiakkaat ovat tehneet elämäntapamuutoksen, ja niissä minulla on annettavaa, koska ne karikot olen itse kokenut. Asiakassuhteet ovat myös varsin pitkiä, en tee lyhyitä sopimuksia enkä myy reseptejä. Osaamiseni on muualla, muutosprosessissa.\nAsiakkaita on laaja kirjo, hoitoalan henkilöstöstä kiireisen yrittäjän kautta vaikkapa yleisurheilijaan, ja tuloksellisesti salilla treenaavaan. Kehonrakennusasiakkaita tai kestävyysurheilijoita en osaa auttaa, mutta voimaharjoittelua tukevaa ravintovalmennusta annan. Hyviä tuloksia tulee kuntosaliharjoittelijoille, onkin valitettavaa kuinka monet treenaavat ilman selkeitä tuloksia, vaikka sen saisi korjattua ruokavaliolla.\nMillaisia terveisiä haluaisi Teemu Vappula lukijalle, joka miettii elämäntaparemonttia?\nElämäntapamuutos on prosessina varsin yksinkertainen. Ensin tarvitaan päätös, sen pitää olla oma, ei muiden toive. Sitten tarvitaan selkärankaa haasteiden kohtaamiseen: tekeminen ei aina ole mukavaa, joskus voi nälkäkin vähän vaivata, eikä pahaan oloon voi syödä. Näiden yli pääsee kuitenkin varsin pian. On surullista näin vuoden alussa huomata monen aloittavan sen uuden elämän muuttamalla kaiken. Sitä jaksetaan se kuukausi tai pari, muutos on suuri, eikä sitä oikein ehdi sisäistää.\nOn ainoastaan kolme asiaa, joista päätöksen jälkeen tulisi huolehtia: oikeaoppinen ravinto, liikkuminen ja lepo. On tärkeää heti alussa ymmärtää, että kyseessä ei ole mikään projekti, jossa on alku ja loppu, vaan elämäntapamuutos on suurempi kokonaisuus, jolla muutetaan koko loppuelämän suuntaa, kohti vireämpää ja terveempää elämää.\nHyvä personal trainer tai ravintovalmentaja voi olla hyvänä tukena, mutta tärkeää on muistaa, että kaikki työ jää sinulle tehtäväksi.\nParas alku on sellainen, jossa muutetaan ruokavaliossa vain muutamia asioita, sitten lisätään liikunta osaksi arkea. Liikunnan pitäisi olla sellaista josta pitää, tai sellaista, jota ei ainakaan kauheasti vihaa. Kuntosaliharjoittelun on todettu olevan erittäin tehokas harjoittelumuoto painonpudotuksessa. Monet yllättyvät siitä, ettei paino putoakaan nopeasti, mutta se on ainoastaan hyvä asia pysyvän muutoksen kannalta. Pelkkä vaaka muutoksen mittarina on huono, oma vointi ja peilikuva kertovat paljon enemmän.\nTeemu Vappula löytyy internetistä seuraavista paikoista:\nAika-ajo.com ottaa hatun päästä ja kumartaa Teemu Vappulan jäätävän kovaa asennetta. Toivotamme hyvää menestystä jatkossakin niin treeneissä kuin elämässä yleensäkin.\nTagit : elämäntapamuutoshaastatteluTeemu Vappulaurheilijaesittely\nWillimiesajot Lappeenrannassa 23.-24.7.2016\nUrheilijaesittelyssä Nina Jaukkuri


Valopaa - Case: Orion - Cupola-valaisimien modernisointi\nReferenssit > Valaisimien modernisointi > Case: Orion - Cupola-valaisimien modernisointi >\nOrion lääketehtaan ulkovalaistus, Turku\nVanhat Cupola-valaisimet saivat sisälleen led-moduulit\nHyödynnettiin vanhojen valaisimien rungot ja ulkomuoto\nEnergiatehokkuus parani noin 65% kun vanha elohopeahöyryrakenne korvattiin Valopaan led-yksiköllä\nParansi asiakkaan ympäristömyöteisyysimagoa; energiatehokkuus ja vanhan rakenteen jatkettu elinikä\nHelppo ja nopea asennus - lampun vaihtotyömäärällä vaihtui koko tekniikka\nOrionin lääketehtaan ulkoalueen valaistus Turussa nykyaikaistettiin vuoden 2012 tammikuussa. Poikkeuksellista hankkeessa oli, että valaisimien kuoret, ulkoasu ja valaistuksen koko infrastruktuuri säilytettiin ennallaan. Tämä oli mahdollista, koska tehdasalueella pitkään palvelleiden kupolin muotoisten Cupola-valaisimien sisälle sovitettiin Valopaan led-moduulit.\nTurun lääketehtaan valaistuksen uusimisen taustalla oli monia syitä. Tehtaan käytön ja sähkötöiden valvoja Veikko Lehtimäki Orionilta korostaa, että yhtiö haluaa kaikin tavoin toimia mahdollisimman ympäristöystävällisesti.\n´Tähän ajattelutapaan valaistuksen toteuttaminen sähköä säästävällä led-teknologialla sopi erinomaisesti´, hän toteaa.\nAikaisemmin Turun tehdasalueen Cupola-valaisimien sisällä oli elohopeahöyrylamput. Energiatehottomien elohopeahöyrylamppujen valmistus päättyy EU:n määräysten mukaan viimeistään vuonna 2015. Lehtimäki sanookin, että tämän vuoksi alueen valaisimille olisi lähivuosina joka tapauksessa pitänyt tehdä jotakin.\n´…ledien asentaminen Cupola-valaisimiin\nLääketehtaan ulkoalueella on kaikkiaan 87 valaisinta. Niistä 54:ssä oli 250 watin ja 33:ssa 125 watin elohopeahöyrylamppu. Näiden tilalle asennettiin teholtaan 75 watin ja 39 watin suuruiset led-valaisimet. Laskelmien mukaan ulkoalueen led-valaisimet tuovat elinkaarensa aikana perinteisiin valaisimiin verrattuna merkittävät säästöt.\nKokemukset uudesta led-teknologiasta vanhojen Cupola-valaisimien sisällä ovat Veikko Lehtimäen mukaan erittäin myönteiset.\n´Paljon pienemmällä sähkön kulutuksella saamme aivan yhtä paljon valoa. Myös valonjakauma on hyvin onnistunut. Lisäksi ledien asentaminen Cupola-valaisimiin sujui ongelmitta´, hän kiittelee.\nOrion ryhtyi valmistelemaan tehdasalueensa valaistuksen uusimista vuoden 2011 syksyllä. Tässä yhteydessä alueelle rakennettiin koevalaisin, jonka avulla tutkittiin, miltä lopputulos tulisi näyttämään. Lisäksi Valopaa paransi sen avulla valaisinten suojausta ja asennusystävällisyyttä.\nHanke: Orionin Turun lääketehtaan ulkovalojen nykyaikaistaminen\nUrakoitsija: Saipu Oy\nOrionin liikevaihto vuonna 2011 oli 918 miljoonaa euroa, ja yhtiö työllisti vuoden lopussa noin 3 400 henkilöä.


Ensimmäiset luistelupotkut Soukaisten jäästadionilla | Laitilan Sanomat\nEnsimmäiset luistelupotkut Soukaisten jäästadionilla\nNina Luotosen pojat sekä hoitolapset ovat olleet ahkeria kentän käyttäjiä.\nSoukaisten koulun vieressä kiiltelee luistelukaukalo. Kenttä rakennettiin jo 1980-luvun alussa kyläyhdistyksen toimesta. Se on juuri saatu jäädytettyä tälle talvelle ja odottaa nyt innokkaita luistelijoita.\nLuistelukaukalon jäädyttämisestä vastaa sekalainen ryhmä vapaaehtoisia. Jäädyttämässä on tänä vuonna ollut Ari Ruoho sekä Juho ja Paul Hällynen, mutta muitakin on mukana ollut.\nVuosien varrella luistelutoiminnan toteuttamiseen on tullut enemmän rutiineja. Kentälle on juuri saatu myös hyväkuntoinen käytetty jäänhoitokone.\nKentän hoito sujuu yhteistyöllä ja tarvikkeita. Koneita ja muita apuvälineitä tulee monelta eri ihmiseltä. Esimerkiksi kentän laidat ovat Laitilan jäähallilta ja jäänhoitokonetta säilytetään Mikolan tilan lämpimässä tallissa ja käsikalustoa huoltoparakissa.\nJotta kaikilla halukkailla olisi mahdollisuus luistella, päätti Soukaisten yläyhdistys järjestää talviliikuntavälineiden vaihtotapahtuman. Idea tapahtumalle syntyi yllättäen eräänä joulukuisena pakkasaamuna, kun Ari Ruoho oli jäädyttämässä kaukaloa.\n– Joku pikkupoika tuli kurkistamaan, että mitä oikein teen täällä. Sanoin että olen jäädyttämässä tätä kenttää ja hyvältä näyttää, että ensi torstaina pääset luistelemaan. Poika oli hetken hiljaa ja sanoi sitten, että mulla ei ole luistimia.\nSinä iltana oli kyläyhdistyksen kokous, jossa Ruoho otti puheeksi, että mitä voitaisiin tehdä asian hyväksi.\n– Siitä sitten lähti idea, että kaikki toisivat itselle tarpeettomia talviliikuntavälineitä, joista voisi olla hyötyä jollekin muulle ja itselle voisi saada vaikkapa sopivan kokoiset luistimet joltain toiselta.\nSiispä viime lauantaina kello 11 Soukaisten koulun pihalle alkoi ilmestyä eri kokoisia ja näköisiä luistimia, monoja ja lapasia. Ruoho oli itsekin tuonut kuusi paria luistimia. Vaikka paikalle ei saapunut suurta väkijoukkoa, oli tunnelma silti hyvä, välineet vaihtuivat ja iloinen rupattelu kantautui kauas.\nNina Luotonen toi tapahtumaan monia luistimia ja muita välineitä. Itse hän löysi hoitolapsilleen sukset.\n– Oli loistava idea järjestää tämä tapahtuma, kun saa turhat välineet pois käsistä ja hyötykäyttöön, hän kertoo.\nHänen poikansa ovat olleet ahkeria jäästadionin käyttäjiä ja olleet myös jäädyttämässä sitä.\nJäästadion on kovassa käytössä joka talvi. Luistelijoita houkuttelee ainakin kentän rauhallinen sijainti, hyvä kunto ja lämmitetty parakki. Eniten luistelemassa käy lapsia ja moni saa ensikosketuksensa luisteluun juuri Soukaisten luistelukaukalossa.\n– Eilenkin oli sellaisia lapsia, joita pidettiin sylissä että saivat ekat luistelupotkut otettua, Ruoho kertoo.\nToisaalta, jopa liigatason pelaajia on nähty jäästadionilla harjoittelemassa.\nTapahtuma oli onnistunut, vaikka osallistujamäärä jäikin hieman pieneksi. Luistimet ja muut välineet jätettiin ensin parakkiin muutamaksi päiväksi, jotta esimerkiksi koululaiset saivat mahdollisuuden löytää itselleen jotakin. Seuraavaksi välineet viedään kierrätyskeskukseen.\nAri Ruoho on ollut mukana toiminnassa jo 15 vuotta.\nSirpunpuiston avajaisissa perjantaina jahdataan pokemoneja ja grillataan vaahtokarkkeja\nSoukaisten koulun oppilaista suurin osa on asetettu karanteeniin - Varhaiskasvatuksessa vähän lapsia paikalla:…\nLokakuussa Laitilassa oli sateista ja lauhaa – Pimeys lisääntyi, aurinko näyttäytyi vain vähän\nTehokkaan ennaltaehkäisyn ja säästöjen tae on toimivat lähipalvelut


Enemy Territory: QUAKE Wars™ | PS3-pelit | PlayStation\nEeppinen QUAKE®-universumi valmistautuu täysimittaiseen strogg-hyökkäykseen.\nEnemy Territory: QUAKE Wars on esiosa id Softwaren QUAKE II® -peliin. Siinä liittoutuneet Global Defense Force -joukot käyvät taisteluun maapallolle hyökkääviä, teknisesti kehittyneitä stroggeja vastaan.\nPeliä voi pelata joko verkossa tai sen ulkopuolella, ihmisten tai stroggien riveissä. Tarjolla on viisi ainutlaatuista hahmoluokkaa ja laaja valikoima aseita ja ajoneuvoja, joiden avulla suoritetaan taistelutehtäviä ja vallataan arvokkaita alueita taistelukentällä.\nToiminnantäyteinen peli vaatii taitoa, strategiaa ja yhteistyötä.\nMegaTexture-renderointitekniikka mahdollistaa valtavat taistelutantereet ja uskomattoman yksityiskohtaisen grafiikan\nMonipuolisia hahmoluokkia, joilla kaikilla on omat aseensa ja taktinen tyylinsä\nKehittynyt tekoäly tuottaa vaarallisia vastustajia verkossa ja sen ulkopuolella\nEi yksinäisille sankareille\nOlitpa sitten insinööri tai lääkintämies, tiimityö on avain selviytymiseen Enemy Territory: QUAKE Wars -pelissä\nEnemy Territories: QUAKE Warsin suurin valtti on sen täydellinen tasapaino. Erityisesti verkkomoninpelaamiseen keskittyvässä pelissä on elintärkeää, että pelikenttä on tasapuolinen, valitsi pelaaja sitten minkä luokan tai puolen tahansa. Pelin kehittäjä Z-Axis on onnistunut tehtävässään erinomaisesti ja luonut kiihkeän mutta taktisen ensimmäisen persoonan tiimipohjaisen ammuskelupelin.\nQUAKE-maailmaan sijoittuvassa pelissä eletään vuotta 2025. Pelaaja joutuu keskelle tuhoisaa sotaa ihmisten Global Defense Force -joukkojen (GDF) ja teknologisesti kehittyneen strogg-muukalaisrodun välillä.\nQUAKE Warsin pelin kulun ydin on vihollisalueiden valtaamisessa. Pelissä voi pelata joko ihmisten tai stroggien puolella, ja kummallakin puolella on valittavissa viisi erilaista hahmoluokkaa. Ihmisten puolella voi pelata sotilaana, lääkintämiehenä, pioneerina, tiedustelijana tai erikoissotilaana; vastaavat strogg-luokat ovat hyökkääjä, teknikko, rakentaja, sortaja ja soluttautuja.\nSen lisäksi, että jokainen tiimi ja luokka on upeasti tasapainossa, erilaisia hahmoja on hauska pelata ja tavoitteisiin perustavan pelin kulun ansiosta jokainen hahmoluokka tuo oman erityispanoksensa taistelukentälle. Esimerkiksi ihmisten puolella tavoitteena voi olla stroggien tutkayksikön tuhoaminen. Vain sotilaat voivat kantaa tarvittavat räjähteet, mutta kohteen lähelle pääseminen ja pommin asettaminen vaatii tarkkaa tiimityöskentelyä.\nPeli aikana taistelun kulusta riippuen tiimi voi saada lisätavoitteita, joita toteuttamalla taktisesti kypsä pelaaja voi hankkia edun omalle tiimilleen. Jos esimerkiksi pelaat lääkintämiehenä, kaatuneet tiimikaverit näkyvät tutkalla. Tiedustelijat voivat puolestaan kutsua ilmaiskuja ja selvittää vihollisten sijainnin; ja pioneerit pystyvät korjaamaan laitteita ja rakentamaan panssarintorjuntatykkejä.\nDynaaminen tavoitejärjestelmä antaa pelaajille mahdollisuuden tehdä omia taktisia ratkaisuja, mutta rohkaisee myös tiimityöskentelyyn ja varmistaa, että jokainen pelaaja hahmoluokasta riippumatta pääsee osallistumaan pelin kulkuun.\nQUAKEn maailmaan sijoittuvalta peliltä voi tietysti odottaa laajaa ase- ja ajoneuvovalikoimaa. Kummallakin puolella on käytössä oma asearsenaalinsa. Mukana on aseita pistooleista haulikoihin ja kiikarikivääreihin, joita vain erikoissotilaat ja soluttautujat voivat käyttää. Kuten kaikki muukin pelissä, aseet on suunniteltu huolellisesti - jokaisella on omat erityispiirteensä, mutta mikään ase ei ole epäreilun ylivertainen.\nLaaja joukko erilaisia ajoneuvoja, kuten hävittäjät, mönkijät ja kaksijalkaiset tankit, helpottavat matkaa pelin 12 suuren kartan poikki.\nPeli on suunniteltu erityisesti moninpelimatseja varten, ja se tukee 16 pelaajan moninpeliä joko Internetissä tai lähiverkossa, mutta pelissä on myös erinomainen yksinpelitila, jossa vihulaisten uskomaton tekoäly tarjoaa todellisen haasteen.\nKaiken kaikkiaan Enemy Territory: QUAKE Wars on erinomainen ensimmäisen persoonan ammuntapeli, jossa yhdistyvät upea grafiikka ja joustava tavoitteiden suorittamiseen perustuva pelin kulku. Pelin monipuolisuus mahdollistaa rajattomat taktiset kokeilut eri hahmoluokissa, ja toimintakeskeisyys ja suuri määrä aseita tekevät siitä helposti lähestyttävän kokemuksen. Tällaisen kokonaisuuden puolesta kannattaa todellakin taistella.


Maailman paras CS-joukkue Astralis toimii täysin eri tavalla kuin muut – kasvatti kokoonpanoaan taas ylimääräisellä pelaajalla - Esports - Ilta-Sanomat\nKorte, Neziri ja Hurske tippuivat Lahdessa B-kategoriaan – palkintorahat puolet pienemmät kuin korkeushypyssä\nMaailman paras CS-joukkue toimii täysin eri tavalla kuin muut – kasvatti taas kokoonpanoa\nAstralis on voittanut ennätykselliset neljä major-arvoturnausta. Kaikkien aikojen CS-joukkueeksi tituleerattu tiimi taistelee väsymystä vastaan aiempaa isommalla kokoonpanolla.\nJulkaistu: 12.5. 10:32\nAstralis on ainoa huipputason CS-joukkue, jolla on seitsemän pelaajan kokoonpano.\nCounter-Striken ykkösnimi Astralis on ilmoittanut vahvistavansa kokoonpanoaan tanskalaisella Jakob ”JUGi” Hansenilla. 23-vuotias tarkkuuskivääripelaaja on tanskalaisjoukkueen seitsemäs pelaaja.\nHansen liittyy tiimiin välittömästi vapaana agenttina. Hänen ensimmäiset mahdolliset debyyttiturnauksensa ovat 19.–21.5. pelattava DreamHack Masters Spring -turnauksen lohkovaihe ja 31.5.–7.6. järjestettävä BLAST Premier: Spring Showdown.\nNelinkertainen major-voittajajoukkue ja HLTV:n maailmanlistan ykkösnimi Astralis ilmoitti maaliskuussa ensimmäisenä suurjoukkueena kokeilevansa normaalia isompaa kokoonpanoa. Tiimi ilmoitti tuolloin Patrick ”es3tag” Hansenin liittyvän tiimin kuudenneksi pelaajaksi 1. heinäkuuta.\nCS-ottelussa joukkue muodostuu viidestä pelaajasta, mutta vakituiset varapelaajat ovat olleet vieraampi termi ammattilaispiireissä. Astralis on perustellut normaalia suurempaa kokoonpanoaan pelaajien jaksamisella, joka on ollut koetuksella jatkuvan kisaamisen ja matkustamisen vuoksi.\nAstraliksen urheilupuolen vastaava Kasper Hvidt kertoo tiedotteessa haluavansa jokaiselle pelipaikalle kaksi pelaajaa. Hvidtin mukaan lisäykset voivat aluksi näkyä vaihtelevina tuloksina, mutta ajan mittaan Astraliksesta pitäisi tulla entistä vahvempi ja tasaisempi joukkue.\nLue lisää: Kaikkien aikojen CS-joukkue teki yllättävän ratkaisun – pilasi samalla toisen tiimin miljoonakaupat?\nVielä ei ole tietoa, miten Astraliksen seitsemän pelaajan kokoonpano toimii käytännössä. Tällä hetkellä isot CS-turnaukset pelataan koronan takia netissä, joten pelaajien mahdollinen vaihtaminen kesken otteluiden tai turnausten ei ole vaikeaa. Suuren kokoonpanon todellinen suorituskyky selvinnee vasta asioiden palatessa ennalleen, jolloin parhaimmat tiimit viettävät todennäköisesti yli puolet vuodesta poissa kotoa.\nHansenien lisäksi Astraliksessa pelaavat legendaariset tanskalaisnimet Nicolai ”device” Reedtz, Peter ”dupreeh” Rasmussen, Andreas ”Xyp9x” Højsleth, Lukas ”gla1ve” Rossander ja Emil ”Magisk” Reif. Joukkuetta valmentaa Danny ”zonic” Sørensen.\nAstraliksen mallia suuremman kokoonpanon osalta on seurannut tähän mennessä huippunimistä vain suomalainen ENCE, joka kertoi huhtikuussa tehneensä sopimuksen Elias ”Jamppi” Olkkosen kanssa.\nLue lisää: ENCE pitää kiinni Elias Olkkosesta, vaikka pelikieltoa ei kumottaisi\nENCE pitää kiinni Elias Olkkosesta, vaikka pelikieltoa ei kumottaisi\nJopa 10 vuoden vankeus uhkaa – pelimanipulaatio toi syytteet viidelle CS-pelaajalle\nPaljastus uudessa podcastissa: Aleksi Virolainen tajusi saavansa potkut kesken sukujuhlien


Asia Spa Shiatsuhoidot | Ravensara - Turku\nThai Herb Basics hoidot\nHot Compress Pohjois-Thaimaalainen Yrttipallohoito (Luk Pra Khop Samunprai) kohdistetaan tärkeimpiin Sen-energialinjoihin ja pyritään palauttamaan niiden virtaus ja tasapaino. Tämä tehdään yhdistämällä kevyt hieronta, painelu ja lämpö. Eksoottiset yrttinyytit hoitavat kipeitä lihaksia, kaunistavat ihoa ja rentouttavat mieltä. Yrttien tuoksu vie sinut kauas aasian lumoihin!\nHerb Basics Hot Compress Body – yrttipallohieronta vartalolle 60 min. 88 € / 90 min. 115 € sisältää jalkakylvyn ja päänhieronnan.\n• Yrttipallohoito vartalolle, jossa Pohjois-Thaimaalaiset yrtit vaikuttavat ihoon, mieleen ja lihaksiin hoitavasti.\nAsian Back Bliss – rentoutushoito keholle & mielelle 45 min. 68 €\n• Sis. aromaterapeuttinen jalkakylpy, selänrentoutus Hot Compress yrttipallohieronnalla sekä päänhieronta.\nTok Sen – energialinjojen ”naputteluhieronta” 60 min. 88 € / 90 min. 108 € sis. aasialaisen jalkakylvyn ja päänhieronnan / yrttipallo hoidon lisänä + 13 €\n• Tok Sen kohdistetaan kehon tärkeimpiin Sen-energialinjoihin. Energialinjojen naputtelu-vasarointi tehdään puisten apuvälineiden avulla rytmisesti vaikuttaen syvälle ihonalaiskudoksiin. Hoitomuoto poistaa tehokkaasti energialinjojen tukkeumia ja lihasjännitystä. Hoito on rauhallinen, stressiä lievittävä ja kivuton, mutta tuntuva. Ei suositella raskauden aikana!\nHerb Basics Aromassage – aromahieronta vartalolle 60 min. 83 € / 90 min. 99 €\n•Aromahieronta vartalolle rentouttaa, tehostaa kuona-aineiden poistumista, hoitaa ja energisoi kehoa.\n• Thai Herb – elvyttävä, aineenvaihduntaa vilkastuttava ja selluliittia poistava aromaattinen hierontaöljy sisältää sitruunaruohoa, kaffir limettiä, basilikaa ja inkivääriä.\n• Sweet Lavender – rauhoittava ja rentouttava hierontaöljy sisältää laventelia, kurjenpolvea, santelipuuta ja eukalyptusta.\n• Cool Woods – piristävä ja lihasjännityksiä laulaiseva hierontaöljy sisältää rosmariinia, minttua, mäntyä, seetriä ja santelipuuta.\nHerb Basics Body Bliss – kiinteyttävä suolakuorintahoito vartalolle 1 h 30 min. 109 €\n• Aasialainen merisuola, valkoinen muta ja eteeriset öljyt kuorivat ihoa hellävaroen. Hieronta lämpimällä aromaterapeuttisella öljyllä sekä kosteuttava vartalokääre jättää ihon sileäksi ja kimmoisaksi.\n• Peppermint Body Scrub: piparminttu – virkistää ja raikastaa\n•Lemongrass Body Scrub: sitruunaruoho – syväpuhdistaa ja voimistaa mieltä\n• Vanilla Body Scrub: vanilja – kosteuttaa ja hoitaa kuivaa ihoa\nThai Yogahieronta 60 min. 85 € / Öljyhieronnalla 90 min. 105 €\n• Yogahieronnassa käsitellään energiapisteitä, johon on yhdistetty Thaihieronta- ja joogavenytyksiä. Tämä syvärentouttava hoitomuoto poistaa lihasjännityksiä, avaa enegiaratoja ja rentouttaa.\n•Japanilainen hoitomuoto, joka erittäin rentouttava ja rauhallinen koko kehon terapiamuoto. Se on sukua akupunktiolle, sillä se perustuu samoihin kehon energiaratoihin eli meridiaaneihin. Sana shiatsu tarkoittaa peukaloilla painamista ja hoito sisältää akupisteiden käsittelyä, hierontaa ja venytyksiä. Hoito avaa kehoa kuten kuona-ainetukoksia tukien näin kehon omaa luonnollista kykyä eheytyä. Omat puuvillavaatteet (housut + pitkähihainen paita) mukaan!\nShiatsu 60 min. 73 €\nShiatsu koko hoito sisältäen Qigong – päänhieronnan 90 min. 88 €\nQigong – Japanilainen päänhieronta 30 min. 42 €\nShiatsu osa hoito 45 min. 63 €\n•Hoidossa käsitellään selkä, niska-hartaiseutu ja pää. Hoito on erittäin tehokas stressiin ja kehon tukoksiin sekä lihaskireyteen.


Tuuli Matinsalon kassi: - Lifestyle - MTV.fi\nTuuli Matinsalon kassi:\nLifestyle > Koti Julkaistu 16.03.2001 09:37\n- haukifile ja maksamakkaraa- Fitness-muroja - pakastepinaattia - prk raejuustoa - näkkileipää\n4 viipaletta näkkileipää 1 pötkö maksamakkaraa 1 rkl joghurttia 3 kpl ruohosipulinvartta\nLeikkaa ruohosipuli pieniksi paloiksi ja sekoita muiden aineiden joukkoon maksamakkaraan.Tee lusikalla munamainen muoto näkkileivän päälle.\n1 dl muroja 1 rkl voita 1 keltuainen 1 oksa basilikaa 1 oksa persilijaa 200 g haukifilettä\nSekoita kaikki aineet ja levitä haukifileen pintaan. Mausta suolalla ja pippurilla. Paista uunissa 180 C:ssa 8 min.\n1 sipuli 1 dl pakastepinaattia 1 dl valkoviiniä 1 dl kuohukermaa\nLeikkaa sipuli pieneksi. Lisää viini ja kerma, keitä kokoon puolet ja lisää pinaatti puristettuna (neste pois). Mausta suolalla.\n100 g hauki filettä 1 keltuainen 1 dl kermaa suolaa pippuria\nLaita kalapalat kutteriin, lisää suola ja pippuri. Koneen käydessä lisää keltuainen ja kerma ohuena nauhana. Tee lusikalla munamaisia muotoja ja kypsennä kala liemessä 10 min.\n300 g jauhoista perunaa 50 g voita 50 g raejuustoa\nKeitä perunat kypsäksi, soseuta, lisää voi ja raejuusto.\n2 dl maitoa 1 dl vehnäjauhoja 1 kananmuna 1 dl Fitness -muroja\nSekoita maitoon vehnäjauhot ja kananmuna. Lisää joukkoon murot ja voinokare. Paista uunissa 180 C:ssa 5 min.\n1 dl sokeria sitruunan mehu 2 rkl vettä puolikkaan vanilijatangon siemeniä 1 dl muroja\nSulata sokeri kattilassa. Lisää muut aineet ja kiehauta tasaiseksi ja lisää murojen joukkoon.\n2 dl joghurttia 1 rkl sokeria puolikas sitruunanmehu 1 dl maitoa\nSekoita kaikki aineet keskenään ja lisää pinnalle muroja.\nMarko Asellin kassi: "Kaikennäköisiä kasvissyöjiä" kaikille kasviksista kiinnostuneille


Hallitus linjasi strategiaansa loppukaudelle\nPääministeri Juha Sipilän hallitus on tarkistanut toimintasuunnitelmaansa kautensa puolivälissä. Hallitus arvioi, että sen strategia ja talouspolitiikan linja ovat kokonaisuutena oikeassa suunnassa, mutta hallituskauden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää vielä lisätoimia erityisesti työllisyydessä ja kasvussa.\nHallitus on vahvasti sitoutunut muutosohjelmaansa. Toimintasuunnitelma kokoaa keskeisimmät kärkihankkeita ja reformeja edistävät toimet, jotka vauhdittavat muutosta eteenpäin kohti hallituksen visiota.\nPuolivälin uudet avaukset on jäsennetty neljään teemaan: osaaminen, kasvu ja työllisyys; välittäminen; uudistuminen sekä turvallisuus. Erityisesti näihin kokonaisuuksiin on tehty uusia avauksia. Rahoituspäätökset ilmenevät julkisen talouden suunnitelmasta vuosille 2018–2021.\nNyt julkistettu tarkistettu toimintasuunnitelma on järjestyksessään pääministeri Sipilän hallituksen kolmas. Suhteessa aiempiin se on tarkastelutasoltaan strategisempi.\nToimintasuunnitelma jakaantuu kahteen osaan, joissa ensimmäinen osa sisältää puolivälin uudet avaukset. Toinen osa sisältää koosteen kärkihankkeiden ja reformien keskeisimmistä saavutuksista ja loppuhallituskauden toimista.\nHallitus ohjaa strategisen hallitusohjelman ja kärkihankkeiden toimeenpanoa säännöllisesti järjestettävissä strategiaistunnoissaan. Jokaisella kärkihankkeella on vastuuministeri, ja painopistealueilla on omat ministerityöryhmänsä.\nLisätietoja: pääministerin erityisavustaja Riina Nevamäki, p. 09 1602 2009 ja strategiasihteeristön päällikkö Sirpa Kekkonen, p. 0295 160 181, valtioneuvoston kanslia\nRatkaisujen Suomi: Puolivälin tarkistus, Hallituksen toimintasuunnitelma vuosille 2017–2019\nToimintasuunnitelman etenemistä havainnollistavaa aineistoa\nInnovaatio- ja kokeiluympäristö - kokeiluja kiertotaloudesta tekoälystä ja työllisyydestä\nJTS-miljardi eli julkisen talouden toimintauudistus\nSyrjäytyneiden nuorten määrän vähentäminen\nValtion digihankkeiden ohjausta vahvistetaan\nJuha Sipilä hallitus kärkihankkeet reformit\nhallitusohjelmat politiikka talous valtiontalous


Kansainvälisen talouden ja rahoitusmarkkinoiden epävarmat näkymät vaikuttavat kiinteistömarkkinoihin Suomessa ja kansainvälisesti, kertoo Kiinteistötalouden instituutin markkinakatsaus. Kiinteistöjen kaupankäyntiä hiljentää erityisesti kansainvälisen sijoittajakysynnän hiipuminen. Rahoitusmarkkinoiden epävarmuus hillitsee velkavetoisten sijoittajien ostohaluja ja vaikeuttaa heidän toimintaansa. Kiinteistökauppojen volyymin odotetaan pienenevän tänä vuonna viime vuoden hulppeasta kuuden miljardin tasosta. Suomen asema on silti moneen Euroopan markkinaan nähden vahva. Vuoden ensimmäisen neljänneksen kiinteistökauppojen arvo oli Suomessa yli kaksi miljardia euroa. Iso kokonaisvolyymi on kuitenkin muutaman suuren kiinteistökaupan ansiota. Esimerkiksi Kampin kauppakeskuksen hinta oli noin 450 miljoona euroa. Sijoittajien tuottovaatimusten kasvun myötä myös kiinteistöjen hinnat voivat laskea. Suomessa parhaiden kiinteistökohteiden hinnat ovat kuitenkin pitäneet pintansa. Lisääntynyt epävarmuus on näkynyt lähinnä syrjäisempien kohteiden hinnoissa ja kaupankäyntiajoissa. Helsingin keskustan vuokrat nousussa Helsingin keskustan toimistoista maksetaan nyt noin kuusi prosenttia korkeampia vuokria kuin vuosi sitten. Voimakkain kysyntä Helsingissä kohdistuu isoihin kiinteistöihin, ja niiden vuokrat ovat nousseet jyrkimmin. Joillain alueilla on runsaasti tyhjää toimistotilaa. Näiden alueiden ahdingon odotetaan pahenevan, kun pääkaupunkiseudulle nousee lähivuosina satojatuhansia neliöitä toimistoa. Helsingissä on niukkuutta liiketiloista, mikä näkyy uusien vuokrasopimusten alhaisena määränä. Keskustan parhaiden liiketilojen neliövuokrat nousevat jo runsaasti yli 100 euron kuussa. Taloussanomat\nKiinteistösijoitusmarkkinat eivät hyytyneetkään Kiinteistökauppa kävi yllättäen vuoden ensimmäisellä neljänneksellä paremmin kuin vuotta aiemmin. Ennusteita tämän vuoden volyymeistä onkin jouduttu korjaamaan parempaan suuntaan. Lue lisää ›


Baarituolit | UuttaKotiin.fi\nTrendikäs Ringsted baarituoli käsinojilla on muotoilultaan moderni. Istuin on polypropeenia ja jalat massiivipyökkiä sekä metallia. Tuolia on saatavana mustana ja valkoisena. Tuolit myydään 2 kpl settinä.\nMitat: 57 x 58 x 99 cm, istuinkorkeus 69 cm