Salon markkinat - part 2\nKuvia Salon syysmarkkinoilta, jotka pidettiin 26.-28.9.2013.\nVas. Petteri Rantanen, Pentti Vahtera, Sinikka Makkonen, Juha Björkstrand ja Tapio Ruohonen.\nVas. Sininen persuhuivi kaulassa Heikki Tamminen, Mikael Nissi, Juha Väätäinen, selin jousiammunnan Suomen mestari Sanna Leivonen jne. Kauhea määrä Suomen mestareita samalla kertaa. Pitäisiköhän heidät kutsua joskus yhteiskuvaan?\nJani Salomaa ja Marjatta Halkilahti.\nVas. Niko ja Henry Kurila, joita aina mainostelen facebookissa. Herrat kävivät katsomassa meitä, mutta pitää tietysti sanoa, että he ovat sitoutumattomia, eivätkä kuulu perussuomalaisiin. Kuten eivät monet tässä kuvasarjassa esiintyvät muutkaan henkilöt.\nNämä kolme sinistä kaulaliinaa pitävät miehet sen sijaan kuuluvat. Vas. Salon seudun Perussuomalaisten puhenjohtaja, Perussuomalaisten valtuustoryhmän puheenjohtaja, kansanedustajan avustaja Heikki Tamminen, Salon kaupungin hallituksen jäsen ja kaupungin valtuutettu Tapio Äyräväinen ja kansanedustaja, Euroopan parlamentin jäsenehdokas, liikuntaneuvos Juha Väätäinen.\nIsoja miehiä. Mikael Nissin oikealla puolella oleva "pikkupoika" on Tapio Ruohonen, jolla on taskussaan voimanoston MM-pronssia. Oikealla Ilkka Seppälä Salon Voimailijoista.\nRuohonenkaan ei ole mikään pieni mies, mutta nämä kaksi muuta herraa ovat vain yksinkertaisesti kaapin kokoisia, käyttääkseni kulunutta lainausta. Heidän mielensä tekee kovasti Ollikkalan saunaan.\nJa lisää voimailulajien harrastajia. Nyrkkeilyn SM-kultamitalisti Jarkko Putkonen, joka ottelee nykyisin paidattomana ja palvelee ammattisotilaana - tällä hetkellä Libanonissa. Jarkko kertoi matsaavansa seuraavan kerran tosimielessä ensi vuoden maalis-huhtikuussa.\nHän on täällä tänään. En ole milloinkaan nähnyt niin suurta mielenkiintoa kohdistuvan poliitikkoon kuin lauantaina Perussuomalaisten teltalla, kun kansanedustaja, tohtori Jussi Halla-aho saapui paikalle. Hänen suosionsa tuo mieleen rock-tähden suosion. Kiinnostus on valtavaa.\nJarno Vieno ja Jussi Halla-aho.\nSeuraavat kuvat ovat Jarno Vienon ottamia. Kiitos Jamo, upeita kuvia.\nTämä mies oli tänään Salon markkinoilla.\nLisää kuvia tulee iltasella, jahka keritään.\n11 kommenttia Bookkaa tämä\nSalon sopeutusohjelma ja säästöt\nSSS:n toimittaja Vesa Käiväräinen kirjoitti tänään kolumnin, jossa avasi seuraavaa maanantaina kaupungihallituksen käsittelyyn tulevaa Sopeuttamissuunnitelmaa vuosille 2014-1016 rohkealla tavalla.\nAlla on koko käsittelyyn tuleva teksti lukuunottamatta taulukoita. Ne te voitte katsoa kaupungin sivuilta osoitteesta: www.salo.fi\nAsia numero 427\nSopeuttamissuunnitelma vuosille 2014-2016\nValmistelija: talousjohtaja Seppo Juntti, seppo.juntti@salo.fi\nkehittämispäällikkö Kauko Lindholm, kauko.lindholm@salo.fi\nkehityspäällikkö Janne Hyvärinen, janne.hyvarinen@salo.fi\nKoska vuoden 2013 talousarvion alijäämä on suurempi, kuin taseen ylijäämä, on taloussuunnitelmassa tai erillisellä ohjelmalla osoitettava, miten talousarvion laatimisvuoden taseeseen kertynyt alijäämä katetaan.\nTilinpäätösennuste vuodelle 2013 Kaupunginvaltuuston hyväksymässä kevään lisätalousarviossa mm. muita toimintamenoja karsittiin n. 2,0 milj. euroa ja vastaava summa siirrettiin henkilöstömenojen katteeksi kattamaan osaa 7,0 milj. euron henkilöstösäästötavoitetta. Seitsemän ensimmäisen kuukauden pohjalta tehtyjen talousarvion toteutumisennusteiden perusteella tilikauden tulos tulisi olemaan vähän budjetoitua parempi. Kun lomautuksen vaikutus on talouden kannalta positiivinen, on todennäköistä, että ennusteeseen päästään.\nViimeisen 12 kuukauden ulkoisten toimintamenojen toteutuma elokuulta 2012 heinäkuulle 2013 on 331,4 milj. euroa. Vuotta aikaisemmin saman jakson menot olivat 342,2 milj. euroa. Erotuksesta lomautusten vaikutus on arviolta n. puolet. Viime vuonna aloitettu kulukuri näkyy toteutumassa. Tätä kulukuria tulee jatkaa ja toimia on tehostettava kaikin mahdollisin keinoin.\nJos vuoden 2013 alijäämä saadaan budjetoitua pienemmäksi jää tulevina vuosina katettava alijäämä pienemmäksi ja velkaantumisvauhti hitaammaksi. Salon heikko työllisyystilanne tulee heijastumaan tämän vuoden veropohjaan ja sitä kautta lopulliseen verokertymään.\nTänä vuonna kunnalle tilitetään viime vuoden irtisanomispakettien veroja ja tilityksessä valtion verohallinnossa tapahtuva rytmin muutos tuo tälle vuodelle kaksi jäännösverotilitystä. Ne nostavat osaltaan tämän vuoden kertymää. Em. johtuen talousarvion mukainen kunnallisvero tulee ennusteen mukaan ylittymään. Koska viime vuoteen verrattuna kuluvana vuotena kunnallisveroissa verotettava tulo laskee selvästi, on ensi vuoden arvio tehtävä erityisen varovaisuuden periaatteella. Yhteisöverojen kertymät ovat olleet koko valtakunnan tasolla odotettua pienempiä. Ennusteen mukaan päästään lähelle lisätalousarviossa tarkistettua summaa.\nValtuustolle on valmisteltava kuntalain 65 §:n mukainen talouden tasapainotusohjelma, koska vuoden 2013 talousarvion alijäämä on ennusteenkin mukaan suurempi, kuin taseen ylijäämä.\nTaloussuunnitelmassa tai erillisellä ohjelmalla on osoitettava, miten talousarvion laatimisvuoden taseeseen kertynyt alijäämä katetaan. Tilintarkastaja on kertomuksessaan muistuttanut tästä asiasta.\nValtuuston hyväksymä talousarvio on toimialoittain nettositova eli määräraha on ”toimiala – netto”. Lautakunnilla on vastuu talousarvion määrärahojen riittävyydestä. Talousarviomäärärahaylityksiä tulee kaikin tavoin välttää jatkamalla nykyistä tarkan talouden linjaa.\nTarkastuslautakunta ja tilintarkastaja kiinnittivät lausunnoissaan huomiota viime vuoden runsaisiin lisämäärärahapyyntöihin. Salon kaupungin vuoden 2014 talousarvion valmisteluohjeet, taloussuunnitelma vuosille 2014-2017 sekä investointiohjelma 2014-2018 "Ilman mittavia rakenteellisia uudistuksia kaupungin nykyisessä toimintatavassa ja tehtävien organisoinnissa ei taloutta saada tasapainoon.\nNykyisten tulo-odotusten pohjalta laskettuna strateginen sopeuttamistarve on vuonna 2014 yli 30 milj. euroa. Taseen yli-/alijäämä tili kääntyy negatiiviseksi vuoden 2013 lopussa. Kertyvän alijäämän kattaminen edellyttää toimintamenojen karsimista vuoden 2013 tasosta sekä toimintatuottojen kattavuuden nostamista. Em. toimista huolimatta sekä kunnallisveroa että kiinteistöveroja tulee korottaa.\nVuoden 2014 talousarviossa ja vuosien 2015-2016 taloussuunnitelmassa toteutetaan vuoden 2013 aikana hyväksyttävää sopeuttamisohjelma. Painopisteen tulee olla vuodessa 2014. Tavoitteena on saada talous tasapainoon vuoteen 2017 mennessä.\nToimenpideohjelma lähtee siitä, että vuonna 2014 vuosikate on yhtä suuri kuin nettoinvestoinnit, jolloin kunnan velkaantuminen pysähtyisi. Velkaa otetaan yhtä paljon kuin lainoja lyhennetään. Vuosikatteesta mitattuna sopeuttamistarve on 22 – 23 milj. euroa. Tilikauden tulos on edelleen alijäämäinen.\nVuodelle 2015 tavoitellaan vuosikatetta, joka on yhtä suuri kuin poistot. Tällöin tilikauden tulos on nolla ja taseen alijäämä ei enää kasva. Sopeuttamistarve on n. 6,0 milj. euroa.\nVuosien 2016-2017 aikana vuosikate on nostettava sellaiselle tasolle, että vuosina 2013-2014 syntynyt n. 10,0 milj. eurona alijäämä saadaan katettua."\nSopeuttamispolku vuodelle 2016\nVuosikate on yhtä suuri kuin investoinnit netto\nKunnan velkamäärä ei enää kasva. Lyhennykset maksetaan uudella lainalla\nVuosikate on yhtä suuri kuin poistotTilikauden tulos on 0 ja taseen alijäämä ei enää kasva ja lainamäärä lähtee laskuun\nTulos on ylijäämäinen\nVuoden 2014 talousarvioraamin tulopohjan tarkistus\n- Veroprosentin korotus 19,75 – 20,75 n. 7,8 milj. euroa\n- Kiinteistöveroprosenttien korotus n. 2,0 milj. euroa\n- Tasausjärjestelmä 5,2 milj. euroa\n- Yhteensä 15,0 milj. euroa\nPalvelurakenteeseen tehtävät muutokset\n- Pohjustettiin kuntapalvelujen vertailuhankkeella\n- Tavoitteena toimintojen tehostaminen ja palveluverkon supistaminen\n- Ml. Koulukylä-selvitys, Kirjasto-selvitys\n- Toimialojen tavoitteet vuodelle 2014 yhteensä 4,2 milj. euroa\n- Toimialojen tavoitteet vuodelle 2015 yhteensä 3,8 milj. euroa\n- Toimialojen tavoitteet vuodelle 2016 yhteensä 2,0 milj. euroa\nUuden johtamisrakenteen luonti\n- Tavoitteena asiakaslähtöisyyden lisääminen, toimintojen tehostaminen ja henkilöstösäästöt. Kaupunginhallituksen tuloskortin mukainen tavoite vuosille 2014-2016 on 5,0 milj. euroa.\nLuonnollisen poistuman säästötavoite\n- vuodelle 2014 yhteensä 1,1 milj. euroa\n- vuodelle 2015 yhteensä 1,2 milj. euroa\n- vuodelle 2016 yhteensä 1,2 milj. euroa\nHenkilöstösäästötavoite vuosina 2014-2016 on yhteensä 8,5 milj. euroa. Eri säästötoimenpiteiden vaikutusten arviointeja on tehty seuraavista kohteista:\n- Karjaskylän koulu\nToimenpideohjelma vuosille 2014-2016\nKonsernipalvelut 200 000\nSosiaali- ja terveystoimi 2 420 000\n- vanhuspalvelut 1 700 000 - terveyspalvelut 520 000\n- päihdetyö 200 000\nSivistystoimi 6 179 000\n- perusopetus 1 672 000\n- varhaiskasvatus 3 680 000\n- kirjastopalvelut 667 000\n- kulttuuripalvelut 160 000\nTekninen toimi 1 200 000\n- kiinteistöjen myynti 1 000 000\n- muut 200 000\n- Saktan kiinteistö\nLuonnollisesta poistumasta johtuvat henkilöstösäästöt 3 500 000\nYHTEENSÄ 13 499 000\nTavoitteena on saada talous tasapainoon vuoden 2016 loppuun mennessä.\nVuoden 2013 tasosta toimintakatteen muutoksen pitää olla 13 milj. euroa.\nToimenpideohjelmassa sovittavien rakenteellisten muutosten lisäksi vuosina 2014-2016 on jatkettava vaikeutettua rekrytointia ja hankintarajoituksia.\nVuodesta 2012 laskettuna katteen muutostarve on 18 milj. euroa. Sopeuttamisohjelman laskennan lähtökohtana on vuoden 2013 talousarvion toimintakate 269 milj. euroa. Tähän tulee lisätä 7 milj. euroa, joka leikattiin henkilöstömenoista pois. Laskennan lähtöluku on 276 milj. euroa eli sopeuttamistarve vuoteen 2016 on 26 milj. euroa.\nSuunnitelmakaudella 2013-2016 veroprosenttien korotusten johdosta verotulot kasvavat vuositasolla n. 10 milj. euroa ja valtionosuuden tasaus poistuu, joka nostaa valtionosuuksia n. 6 milj. euroa. Lisäksi valtionosuuksiin tehdään lain edellyttämät indeksitarkistukset, jonka vaikutus on n. 2 milj. euroa. Suunnitelmakaudella on myös varauduttava valtionosuusleikkauksiin. Poistot alenevat n. 1 milj. eurolla omaisuuden myynnistä johtuen. Edellä kuvatuilla toimilla talous on mahdollista saada\ntasapainoon vuoden 2016 loppuun mennessä.\nKaupunginhallitus esittää, että kaupunginvaltuusto hyväksyy sopeuttamissuunnitelman vuosille 2014-2016.\nKataisen leikkaukset lisäävät kurjuutta kunnissa\nPääministeri Jyrki Kataisen hallitus on päättänyt tasapainottaa julkisen talouden kestävyysvajeen pitkälti kuntien kautta. Vajetta on noin yhdeksän miljardia euroa, ja kuntien tulee kattaa siitä puolet.\nHallitus on luvannut vähentää kuntien velvoitteita miljardilla eurolla, ja toisen miljardin kunnat joutuvat säästämään tehostamalla toimintaansa vuoteen 2017 mennessä.\nJos nämä toimet onnistuisivat, olisi kuntien osuudesta kasassa vasta puolet vaaditusta sopeuttamisesta. Loput kaksi miljardia jää tulevaisuuteen, seuraavien hallitusten hoidettaviksi lähivuosikymmeninä.\nHallituksen mielestä kuntien tehtävien vähentäminen miljardin euron edestä toteutuu lähivuosina. Todellisuus on karu. Se on mahdoton tehtävä. Jos tehtäviä aiotaan vähentää miljardilla, joudutaan kajoamaan keskeisiin sote- ja koulupalveluihin.\nOn puhuttu toissijaisista velvoitteista, mutta niiden säästövaikutukset eivät riitä.\nMiljardin euron tehtävien vähentäminen kolahtaa peruspalveluihin. Hallinnosta sellaista summaa ei saa leikatuksi.\nHallinto- ja kuntaministeri Henna Virkkunen on viitannut miljardin karsintatalkoissa kuntien erilaisiin lupa- ja valvontatehtäviin. Asiantuntijoiden mukaan niistä saisi säästettyä kaikki lupapalvelut lakkauttamalla vain joitakin kymmeniä miljoonia euroja.\nEsimerkiksi kaikkien Suomen kuntien lukioiden bruttokustannukset ovat 651 miljoonaa euroa, kirjastojen vastaavasti 332 miljoonaa euroa. Lakkauttamalla kaikki lukiot ja kirjastot päästäisiin lähelle Virkkusen lupaamaa miljardia.\nKuntien kotipalvelut maksavat 794 miljoonaa euroa, vanhusten laitospalvelut 947 miljoonaa euroa, lastensuojelun laitos- ja perhehoito 649 miljoonaa euroa. Kansalaisopistojen toiminnan - 178 miljoonaa euroa - saisi lakkauttaa melkein kuusi kertaa, että saisi kasaan runsaan miljardin. Kansanterveyttä edistävät liikunta- ja ulkoilupalvelut maksavat 599 miljoonaa euroa.\nKuntaliiton laskelmien mukaan kunnat joutuvat ahtaalle ennen kuin päästään edes vuoteen 2017.\n- Ensinnäkin hallitus leikkaa kuntien valtionosuuksia 1,4 miljardia euroa vuoteen 2017 mennessä. Nämä leikkaukset eivät ole mukana hallituksen rakenteellisissa toimenpiteissä, vaan tulevat muiden sopeuttamistoimien päälle, sanoo apulaisjohtaja Reijo Vuorento Kuntaliiton kuntatalousyksiköstä.\n- Rakenteellisissa uudistuksissa hallitus on luvannut vähentää kuntien tehtäviä vielä miljardilla eurolla, mikä on erittäin kova haaste, koska kunta-ala on ihmisvaltaista työtä.\nLisäksi kunnat joutuvat sopeuttamaan toimintojaan yhden miljardin euron verran seuraavan 3–4 vuoden aikana. Näin iso sopeutus tarkoittaa ilman muuta tuntuvia kuntaverojen korottamisia.\nKuntatalouden sopeuttamisessa on kyse kuntatyöntekijöiden vähentämisestä, jopa tuntuvista irtisanomisista. Kuntien menoista yli puolet on henkilöstömenoja. Hallituksen olisi pitänyt ryhtyä purkamaan myös valtion byrokraattista järjestelmää. Se ei taas olisi voinut toteutua illman, että lakeja oltaisiin muutettu tai kokonaan purettu.\nOn täysin selvää, ettei Kataisen hallitus pysty pelastamaan Suomea vaan kuntaleikkaukset tarkoittavat hyvinvointipalveluiden alasajoa kunnissa. Karut ajat alkavat nyt.\nKysymyksessä ei siis ole, kuten monet tuntuvat uskovan, mitkään valintakysymykset vaan Salossakin joudutaan leikkaamaan paitsi kaikki ”tarpeeton” myös suuri osa tarpeellisista ja lakisääteisten palvelun rajalla olevista palveluista.\nSe on surullista, sillä vaihtoehtoja on olemassa, mutta niitä ei haluta käyttää.\nLähteet: Tilastokeskus, Yle, Aamulehti, Suomen Kuvalehti, Helsingin Sanomat, Uusi Suomi -verkkolehti\nHessu on päässyt telkkariin\nKansanedustajan avustaja, Salon seudun Perussuomalaisten puheenjohtaja, valtuustoryhmän puheenjohtaja Heikki Tamminen on päässyt telkkariin. Katso haastattelu Ylen Areenasta.\nTerveydenhoidon haastattelusta toimittaja pääsi näppärästi narkomaanien asemaan ja hoitoon.\n* Ks. Suomen Perustan toiminnanjohtajan Simo Grönroosin kirjoitus aiheesta: http://www.suomenperusta.fi/ajatus/maahanmuutto-ja-julkinen-talous/\nVautsi vau!1 - ja kiitos!\nKävijämäärät ovat viime päivinä olleet aivan hirvittävän suuria. Aikaisempi kuukauden enkka tuli lyötyä jo eilen.\nYhdessä päivässä käy nykyisin enemmän väkeä kuin vuosi sitten yhdessä kuukaudessa.\nEn osaa sanoa, miksi blogiani luetaan niin paljon, mutta olen siitä nöyrän kiitollinen kaikille lukijoilleni.\nMuistakaa myös kommentoida ja kommentoidessanne muistakaa, etten minä näe kenenkään osoitetta.\nKommentoinnissa on viime päivinä ollut taas jonkinlaista selittämätöntä häikkää, kommentteja on jäänyt toisinaan saapumatta, mutta eiköhän sekin tästä järjesty.\nHallitus on unohtanut lapsen edun\nOn surullista seurata, kuinka hallituksen puheet ja lupaukset kerta toisensa jälkeen osoittautuvat katteettomiksi, ja kuinka lapsiperheet ovat toistuvasti hallituksen hampaissa.\nKotihoidontuen leikkaus jäi reilu vuosi sitten hallitukselta haaveeksi. Jotain jäi hampaankoloon ja hallitus keksikin uuden tavan viedä asia maaliin: kotihoidon tuki halutaan ns. korvamerkitä. Tätä tavoitetta tukemaan ja totuutta peittämään keksittiin hieno taikasana, tasa-arvo. Näin hallitus kaiketi toivoi kansalaisilta jäävän huomaamatta, että kyseessä on puhdas leikkaus.\nHallitukselle perheiden tasa-arvo merkitsee aivan jotain muuta kuin perussuomalaisille. Me uskomme perheiden kykyyn tehdä itsenäisiä päätöksiä, te ette. Meille aito tasa-arvo perustuu valinnanvapauteen, ei ylhäältä ohjattuihin käskyihin siitä, kuinka perheissä tulee asiat hoitaa. Me uskomme kestävään, pitkäjänteiseen perhepolitiikkaan – te uskotte esimerkiksi lapsilisien indeksikorotusten jäädyttämiseen.\nHyvä hallitus, puuttuessanne nyt törkeällä tavalla perheiden itsemääräämisoikeuteen te luotte entistä suurempaa epätasa-arvoa perheiden välille unohtaen lapsen edun.\nTeidän sietäisi hävetä.\nPerussuomalaiset katsovat, että hallitus antaa toimillaan perheille viestin, että lapset on raahattava mahdollisimman pieninä osaksi järjestelmää. Raadollisinta tässä on se, että kyse on nimenomaan kaikista pienimmistä ihmistaimista eli alle kolmivuotiaista. Päiväkodeissa ryhmäkoot ovat jo nykyisellään aivan liian suuria. Järjestelmä ei kestä tällaista muutosta ilman merkittäviä kustannuksia, jotka jäävät kuntien harteille.\nKotiäidit ansaitsevat arvostusta\nVoin vakuuttaa, että kotihoidontuella lapsiaan kotona hoitavat äidit eivät ole ikeen ja sorron alla. He kokevat olevansa etuoikeutettuja voidessaan hoitaa pienet lapset kotona ja antaessaan oman panoksensa yhteiskuntamme eteen.\nMenkää hallitus hyvä kentälle kuuntelemaan ihmisten ajatuksia. Siellä teille ei tarjota kiitosta ja ylistystä. Puuttumalla perinteisiksi koettuihin arvoihin te saatte monet naiset – kotiäidit – tuntemaan itsensä kaikkea muuta kuin arvostetuiksi. Kotiäitiys ei ole, eikä saa tulevaisuudessakaan olla halveksittua, mutta sellainen tunne teidän toimistanne tulee. Perussuomalaisille kotiäitiys on valinta, jota kunnioitamme suuresti.\nMiksi väkisin pyritään rikkomaan äitiyden kokemus ja viemään mahdollisuus lastensa kotona hoitamiseen niiltä äideiltä, jotka sitä haluavat? Iseillä on oma tärkeä paikkansa ja roolinsa lasten elämässä, sitä ei kiellä kukaan, ja sitäkin perussuomalaiset arvostavat. Osalle perheistä isien jääminen lasten kanssa kotiin sopii hyvin, ja heillä on ollut siihen nytkin mahdollisuus. Vielä on kuitenkin myös perheissä olemassa perinteisiksi koettuja rooleja, joita ei valtiovallan kuulu lähteä säätelemään tai ohjaamaan haluttuun suuntaan.\nEi ole lainkaan sanottua, että kaikilla kotihoidontukea saavilla äideillä olisi työpaikka odottamassa tai että kaikille olisi töitä. Onko hallitus lainkaan seurannut viimeaikaisia irtisanomisaaltoja? Onko kenties tarkoitus, että äidit siirtyvät yhä enenevässä määrin muiden tulonsiirtojen varaan, toimeentulotuelle tai työttömyyskortistoon ja sen kautta halpatyövoimaksi työllistämistoimiin? Perustelut hallituksen esittämään muutokseen ontuvat kaikkineen. Se käy ilmi myös valtionvarainministeriön omista arvioista, joissa todetaan, että muutoksen työllisyysvaikutukset jäävät todennäköisesti merkittävästikin toivottua pienemmiksi.\nKaikki suomalaiset perheet eivät ole yhdestä puusta veistettyjä. On yrittäjä- ja yksinhuoltajaperheitä, on perheitä, joissa äiti toimii omien lastensa hoidon ohessa perhepäivähoitajana, ja perheitä, joissa isovanhemmat hoitavat lapsenlapsiaan. Mitä sanottavaa hallituksella on heille?\nTarvitaan kestävää perhepolitiikkaa\nJokainen ymmärtää, että kaikissa perheissä ei ole mahdollisuutta hoitaa pieniä lapsia kotona. Siihen meidän kuitenkin tulisi perheitä kannustaa: luoda sellaista kestävää perhepolitiikkaa, joka antaa yhä useammalle mahdollisuuden tähän. Kysymyksessä on arvovalinta.\nHallitusohjelmassanne sanotaan, että yksi keinoista korjata kestävyysvajetta on syntyvyyden lisääminen. Oletteko ihan vakavissanne jos kuvittelette, että tällaisilla päätöksillä te lisäätte perheiden luottamusta tulevaisuuteen? Jo nyt ensisynnyttäjien keski-ikä on kohonnut ennennäkemättömän korkealle. Jos halutaan, että luottamus tulevaisuuteen lisääntyy, on myös perhepolitiikan oltava kestävää ja pitkäjänteistä - siis sitä, mitä perussuomalaiset ovat vaatineet. Kaikki elämänarvot eivät voi pohjautua siihen, kuinka tuottava ja tehokas ihminen on työelämässä, vaikka näin hallitus tuntuu ajattelevan. Perussuomalaiset eivät näin ajattele.\nLopuksi kannatankin edustaja Vehviläisen tekemää epäluottamuslause-esitystä.\n050 5120 497\nSalon kuntafoorumi ja koulukyydit\nFacen mielenkiintoisin paikka on nykyään Salon kuntafoorumi. Tänään siellä riidellään koululaisten odottamisajasta koulun pihalla, kun taksi tenavat koululle jättää. Riidan aiheutti tietysti SSS:n artikkeli, joten on lehdestä jotain hyötyä.\nKuljetusyrittäjillä on vakuutus, joka kattaa vain koulumatkat. Kun lapsi jää koulun pihalle vaikka puolta tuntia aikaisemmin, ei vakuutus enää koske häntä.\nKiikalan kuntakuulemisessa Rekijoen koululla koulun rehtori oli keksinyt häikäisevän ja hämmästyttävän ratkaisun. Muutama ope tulee puolta tuntia aikaisemmin ja avaa oven lapsosille. Ja vieläpä järjestää jotain rattoisaa ajanvietettä sun muuta pienimuotoista kerhotoimintaa pilteille.\nTästä tietysti aiheutuu opettajille ylitöitä, joita kaupunki ei tietenkään suostu maksamaan.\nEn tullut kysyneeksi, miten palkka-asia on Rekijoella ratkaistu.\nAmmattiyhdistysliike tietysti tietää ratkaisun. Se vaatii lisää rahaa.\nKun minä kävin Kaukolan kansakoulua, hiihdin koulun kesät talvet. Matka oli kolme kilometriä, eikä kukaan ollut kuullutkaan koulukyydeistä eikä aamuvahtijoiden tarpeesta. Hyvin kuitenkin pärjättiin omin nokkinemme. Aamut olivat itse asiassa kaikkein hauskimpia koulussa.\nVälillä isommat antoivat lumipesun, mutta se vain kasvatti luonnetta.\nKovaa luontoa tarvitsee myöhemmällä iällä muun muassa muutaman tollon kanssa vääntäessä.\nNyt joku sanoo, että maailma muuttuu, Tapsaseni.\nNiin muuttuu, mutta muuttuuko se järkevämpään suuntaan?\nOnko tämä ääretön holhousyhteiskunta mennyt jo liian pitkälle, kun jokaiseen pikkuasiaan tarvitaan laki, asetus tai ohjeistus.\nMitä tapahtuisi suomalaiselle ihmiselle, jos hänet pudotettaisiin helikopterista susiturkki päällä, kauhavalainen hampaitten välissä ja puntti tulitikkuja tikkurin taskussa Lapin kairaan keskellä talvea?\nVeikkaan, että hän kuolisi, kun kukaan ei olisi neuvomassa, mitä pitäisi tehdä.


Asiakaskokemuksen johtaminen 2020-luvulla | KREAPAL DESIGN OY\nAsiakaskokemuksen johtaminen 2020-luvulla? Millaisten vaiheiden kautta asiakaskokemus tyypillisesti kehittyy? Miten asiakaskokemusta voitaisiin johtaa systemaattisesti sekä strategisella (tulevaisuus) että operatiivisella (nykytila ja muutos) tasolla? Jos etsit vastauksia näihin kysymyksiin, luet juuri oikeaa blogia.\nKysyn usein valmennuksissa osallistujilta määrittelyä käsitteelle asiakaskokemus – ja saan poikkeuksetta jokaiselta eri vastauksen. Asiakaskokemukselle ei ole olemassa yhtä oikeaa määritelmää, mutta tehdään se tähän selvyyden vuoksi ennen kuin hypätään itse aiheeseen. Me määrittelemme käsitteen seuraavasti: asiakaskokemus on kaikkien kohtaamisten, tunteiden ja mielikuvien summa, jonka asiakas muodostaa vuorovaikutuksesta organisaation kanssa.\nSiirrytään eteenpäin määrittelemään sitä, millaisten vaiheiden kautta asiakaskokemus kehittyy.\nAsiakaskokemuksen strategisilla toimenpiteillä tarkoitetaan valintoja ja poisvalintoja, joiden tehtävänä on auttaa organisaatiota kohdistaamaan energiansa ja resurssinsa systemaattisesti tukemaan tavoiteltua asiakaslähtöistä muutosta. Tämä taso on kokemuksemme mukaan valtaosassa organisaatioita toteuttamatta.\nAsiakaskokemuksen kehittymisen vaiheet\nOlen tehnyt useita vuosia töitä asiakaskokemuksen kehittämisen parissa: aluksi inhouse roolissa – myöhemmin ulkopuolisena kumppanina liiketoiminta- ja palvelumuotoilijana. Havaintojeni mukaan, asiakaskokemus kehittyy (pystyakseli) suhteessa aikaan (vaaka-akseli) tyypillisesti seuraavien vaiheiden kautta.\nNykytila: asiakaskokemuksen nykytilan tunnistaminen ja ymmärtäminen on perusedellytys asiakaskokemuksen kehittämiselle. Tämä on ymmärretty hyvin organisaatioissa – ja toteutettu mm. asiakaskokemuksen mittaamisen kautta. Tämä onkin usein organisaatioiden ensimmäinen askel asiakaskokemuksen kehittämisen polulla.\nOsallistavat toimenpiteet: asiakaskokemuksesta 2/3 on tunnetta, joten ketterillä henkilöstöä osallistavilla ja innostavilla toimenpiteillä voidaan nostaa asiakaskokemuksen tasoa nopeasti vaikuttamalla työntekijöiden fiilikseen ja tunteisiin. Myös tämä on oivallettu organisaatioissa kiitettävästi – ja toteutettu mm. palvelupolkujen määrittelyllä, kevyillä asiakas- ja työntekijäkokemusvalmennuksilla – ja muilla osallistavilla taktisilla toimenpiteillä. Osallistavien taktisten toimenpiteiden positiivinen vaikutus asiakaskokemukseen laskee kuitenkin hiljalleen, mikäli näitä ei tueta järeämmillä strategisilla toimenpiteillä.\nStrategiset toimenpiteet: asiakaskokemuksen strategisilla toimenpiteillä tarkoitetaan valintoja ja poisvalintoja, joiden tehtävänä on auttaa organisaatiota kohdistaamaan energiansa ja resurssinsa systemaattisesti tukemaan tavoiteltua asiakaslähtöistä muutosta. Tämä taso on kokemuksemme mukaan valtaosassa organisaatioita toteuttamatta, jonka vuoksi asiakaskokemusta ei kyetä johtamaan määrätietoisesti kohti haluttua päämäärää.\nOsa yrityskulttuuria: asiakaskokemus osana yrityskulttuuria tarkoittaa tilaa, jossa halutun ja kilpailuetua tuovan asiakaskokemuksen tuottaminen on organisaation luontainen tapa ajatella ja tehdä töitä – kaikilla tasoilla. Koska asiakaskokemuksen strategisten toimenpiteiden taso jää toteuttamatta, tälle tasolle ei koskaan päästä.\nSuosittelemme asiakaskokemuksen strategisen tason johtamiseen rullaavan mallin käyttöönottoa – operatiivisen tason johtamiseen OKR-mallia.\nAsiakaskokemuksen johtaminen strategisella ja operatiivisella tasolla\nMinkä tahansa kokonaisuuden johtamisessa tulee johtaa aina kahta tasoa: tulevaisuutta, sekä nykytilaa ja muutosta.\nStrategisella tasolla johdetaan tulevaisuutta\nStrategia on kiteytettynä suunnitelma siitä, miten organisaatio saavuttaa tulevaisuuden tahtotilansa. Asiakaskokemuksen tulevaisuutta johdetaan asiakaskokemusstrategian kautta, jonka ytimessä on yhteinen innostava tahtotila – ja sen toteutumista tukevat 3-5 tärkeintä teemaa (must-win-battle).\nAsiakaskokemuksen strateginen taso ei saa olla staattinen, mutta sen jatkuva kehittäminen ei saa myöskään kuormittaa liiaksi operatiivisen muutoksen toteuttamista. Suosittelemmekin asiakaskokemuksen strategisen tason johtamiseen rullaavan mallin käyttöönottoa. Asiakaskokemuksen rullaavalla mallilla kehitätte asiakaskokemuksen strategista tasoa systemaattisesti – ilman, että työ kuormittaa operatiivista tasoa liian raskaasti.\nOperatiivisella tasolla johdetaan strategiassa määriteltyä muutosta\nAsiakaskokemuksen operatiivisella johtamisella tarkoitetaan haluttuun muutokseen tähtääviä systemaattisia arjessa tapahtuvia toimenpiteitä, jotka ohjaavat koko organisaatiota toimimaan valitun asiakaskokemusstrategian mukaisesti. OKR-malli on erinomainen menetelmä tämän muutoksen johtamiseen. OKR-malli konkretisoi yhteiset strategiset valinnat yksikkö- ja tiimikohtaisiksi tavoitteiksi, mittareiksi ja käytännön tekemiseksi.\nEdellinen | Asiakasarvon tuottaminen ja palvelumuotoilu\nSeuraava | Sinisen meren strategia – 6 keinoa päästä pois punaiselta mereltä


Maailman ääriin ja takaisin – Kulttuuriluuta\n20.10.2019 20.10.2019 Eija Mäkinen\n”Miten toimitaan, kun tullaan uuteen paikkaan? Lähdetään ulos tutkimaan lähiympäristöä.”\nSuosikkikirjailijoihini lukeutuva Merete Mazzarella luotaa ja pohtii uusimmassa kirjassaan Varovainen matkailija (Tammi, 2019) matkustamista, sen historiaa ja merkitystä sekä erilaisia matkustamisen tapoja. Kuten hän korostaa, teos käsittelee myös ja ennen muuta paluuta – ei pelkästään kotiin vaan myös muihin paikkoihin. Ja kuten aiemmassa tuotannossaan, nytkin hän matkustaa ajassa ja muistelee kohtaamiaan ihmisiä, tapahtumia ja paikkoja.\nVarovainen matkailija jakaantuu teemallisesti ja maantieteellisesti kahteen osaan. Mazzarella keskittyy aluksi risteilyihin ja kertoo ensisijaisesti laivamatkastaan Amazonjoelle. Sitten hän kertoo Australiasta, kaukaisesta vastakohtien maasta, joka tarjosi avauksen ja mahdollisuuden jollekin uudelle. Niiden ohella hän tarkastelee matkailua eri näkökulmista ja perkaa syitä ihmisen haluun koluta uusia paikkoja.\nOnko matkailussa kyse sivistyksestä?\nPidän siitä, miten Mazzarella keskustelee kirjassaan filosofien, kirjailijoiden ja tutkijoiden kanssa esitellen ja kyseenalaistaen heidän näkemyksiään; tapa joka on tuttu kirjailijan aiemmista teoksista. Kuten ennenkin, nytkin teen muistiinpanoja, koska kerään uutta, kiinnostavaa luettavaa. Ensimmäiseksi listalleni kopsahtaa Alain de Bottonin The Art of Travel.\nKuten Mazzarella muistuttaa, jo keskiajalla oppineet miehet matkustivat yliopistosta toiseen. Niin tekivät myös kisällit, jotka hakeutuivat mestareiden luo eri maihin oppiakseen uusia tekniikoita. Myöhemmin The Grand Tourille lähtivät Pohjois-Euroopan ja Englannin nuoret aatelismiehet, jotka suuntasivat Ranskaan ja Italiaan perehtyäkseen kulttuurisiin muistomerkkeihin ja hienostuneisiin tapoihin sekä oppiakseen kieliä ja erilaisia seksitapoja.\nNyt katse peiliin! Koska viimeksi lähdit reissuun oppiaksesi uutta? Vai kuulutko niihin, jotka haluavat nauttia elämästä kuluttamalla elämyksiä ja luonnonvaroja?\nMazzarellan kirjan äärellä joudun puntaroimaan tekemiäni valintoja. Kyllä-kyllä, olen lentänyt suurkaupunkeihin nähdäkseni teatteria, näyttelyitä, historiallisia rakennuksia, uutta arkkitehtuuria. Olen pyrähtänyt etelään saadakseni aurinkoa ja kokeakseni ihania makuelämyksiä. Olenko sivistänyt itseäni ja oppinut jotakin uutta vai vain hakenut viihdytystä tulevien sukupolvien kustannuksella?\nOvatko matkat irtiottoja itsestä?\nMerete Mazzarella tunnustaa, että hänelle matkat ovat häilymistä pakenemisen ja voimakkaan kokemusten janon välillä. Hän kieltää olevansa levoton ja toteaa olevansa ranskalaisen runoilija Charles Baudelairen sukulaissielu. Samalla tavalla kirjailija viihtyy satamissa, hotellihuoneissa, asemilla; kaikissa niissä paikoissa, joissa ihminen tuntee olevansa matkalla.\nRisteilyille Mazzarella on osallistunut usein – hän kutsuu itseään risteilyveteraaniksi – mutta lukija ymmärtää pian, ettei kyse ole Yleisradion minisarjassa M/S Romantic kuvatunlaisesta myötähäpeää synnyttävästä Ruotsin-risteilystä vaan kaukomaihin, kuten Karibialle ja Länsi-Afrikkaan, suuntautuvista ylellisistä merimatkoista. Niitäkin kirjailija tarkastelee tarkalla silmällä ja nostaa esiin mm. kysymykset henkilökunnan työolosuhteista ja -sopimuksista.\nHän kirjoittaa myös ikuisesta epäoikeudenmukaisesta suhteesta, joka vallitsee risteilyturistien ja paikallisen väestön välillä. Seychelleillä uskotaan turisti-sanan tulevan sanoista tous riches, kaikki rikkaita. Mutta kuinka moni matkailija ostaa paikallisten tuotteita ja näin oikeuttaisi vyörymisensä toisten kotiseudulle? Kuten Mazzarella muistuttaa, turistit ovat liikkeellä huvin vuoksi, mutta paikallinen, usein köyhä väestö tekee työtä ja yrittää ansaita elantonsa myymällä turisteille jotakin.\nMääränpäänä on uusi tapa katsoa asioita\nKuvatessaan rakkauttaan Australiaa kohtaan Merete Mazzarella lainaa filosofi ja romaanikirjailija Iris Murdochia, jonka rakkaus venäjän kieltä kohtaan vei tämän pois itsestään kohti jotakin vierasta, jota Murdochin tietoisuus ei pystynyt ”valtaamaan, nielaisemaan, kieltämään eikä tekemään epätodelliseksi”. Toisin sanoen rakkaus on voima, joka vie ihmisen pois itsestään.\nKiinnostava ajatus. Voisiko New York olla se paikka, jossa olen tuntenut olevani eniten vapaa ja ennen kaikkea riippumaton kaikista niistä odotuksista, suhteista ja sidonnaisuuksista, jotka kotimaassani määrittelevät minua ja elämääni? Sillä siitähän matkalla olemisessa on myös kyse: yrityksestä kuvitella toisenlaisia elämiä. Toiveesta saada olla edes hetken joku muu kuin se vanha ja tuttu arkiminä.\nMazzarella huomauttaa, etteivät matkat aina vastaa toiveita, ja kertoo esimerkin psykiatri Carl-Gustav Jungista, joka haaveili vuosia Rooman näkemisestä. Kun hän vihdoin päätti toteuttaa toiveensa, häntä alkoi matkatoimistossa asioidessaan pyörryttää. Selvä merkki! Rooma ei ollut häntä varten.\nTunsin Jungin tarinan entuudestaan, mutta sitä en ollut tiennyt, että Lapin sairaanhoitopiirissä työskentelee henkilö, joka tukee turisteja, joiden matka on mennyt pilalle sairauden tai tapaturman takia, tai jotka ovat muulla tavalla reissuun pettyneitä. Myös Japanin Pariisin-suurlähetystö on Mazzarellan mukaan valmiustilassa ja tarjoaa terapiaa japanilaisille, jotka eivät koe Valon kaupungin vastanneen odotuksiaan. Oi ja voi!\nVarovainen matkailija on yksi niistä kirjoista, joiden en soisi päättyvän. Tunnistan itseni monissa kohdin, mutta se ei ole syy, miksi pidän teoksesta. Mazzarellan tapa ryydittää tekstinsä tiedolla on niin taitavaa, että tuntuu kuin saisin lahjoja joka sivulla. Hän kertoo tulleensa lukijana neuroottiseksi, mutta minä kutsuisin sitä valikoivuudeksi. Kun vuodet käyvät vähiin, tuntuu aina vain tärkeämmältä keskittyä kirjoihin, joista tuntee saavansa iloa, voimaa, oivalluksia, lohtua ja lämpöä. Varovainen matkailija on sellainen. Suomennoksen on tehnyt on Raija Rintamäki.\nMerkitsen Merete Mazzarellan Varovainen matkailija -teoksen Helmet-kirjastojen lukuhaasteen 2019 kohtaan 14 (kirjailijan sukunimi alkaa samalla kirjaimella kuin oma sukunimesi).\nPääkuva: Merete Mazzarella © Cata Portin, Tammi.


Mitä eroa on pesänselvittäjällä ja pesänjakajalla?\nSekä pesänselvittäjä että pesänjakaja ovat käräjäoikeuden määräämiä toimijoita, jotka tulevat avuksi silloin kuin kuolinpesän osakkaat eivät syystä tai toisesta kykene sopimaan kuolinpesän hallintaan ja perinnönjakoon liittyvistä asioista. Pesänjaon suorittaa pesänjakaja myös silloin, kun jonkun osakkaan osuus pesästä on ulosmitattu, ellei ulosottomies toisin salli. Pesänjakaja tulee määrätä aina myös tilanteessa, jossa joku pesän osakkaista on vajaavaltainen, ellei maistraatti anna lupaa sopimusjakoon.\nPesänselvittäjällä ja pesänjakajalla on omat tehtävänsä, jotka sijoittuvat myös ajallisesti perinnönjaon eri vaiheisiin. Sama henkilö voidaan kuitenkin määrätä sekä pesänselvittäjän että pesänjakajan tehtäviin.\nPesänjakajan toiminta voi alkaa vasta, kun pesä on saatu jakokuntoon. Perinnönjakoa ei nimittäin saa aloittaa ennen kuin pesä on saatu jakokuntoon, eli kuolinpesän velat on maksettu tai niiden maksamiseen tarvittavat varat on pantu erityiseen hoitoon. Pesänjakajan tekemää perinnönjakoratkaisua ja siihen liittyvää perinnönjakoa kutsuaan toimitusjaoksi.\nPesänjakajan tehtävänä on todeta, että pesänjaon edellytykset täyttyvät. Hän huolehtii pesän omaisuusluettelon laatimisesta perukirjan pohjalta ja arvostaa jaettavan omaisuuden. Lisäksi pesänjakaja toteaa, ketkä ovat kuolinpesän osakkaita. Hän toteaa siis perinnönjaon yleiset edellytykset eli sen, kenellä on lain mukaan oikeus perintöön. Lisäksi hän ottaa kantaa perimyksen erityisiin edellytyksiin, kuten kysymykseen siitä, onko testamentin saajan oikeus vanhentunut. Pesänjakaja joutuu tehtävässään myös selvittämään ja ratkaisemaan perinnönjakoon liittyviä riitaisuuksia sekä antamaan oikeudellisesti perusteluja ratkaisuja muunmuassa ennakkoperinnön huomioon ottamista koskevista vaatimuksista.\nPesänjakaja määrää perinnönjaon ajan ja paikan, ilmoittaa niistä todisteellisesti kuolinpesän osakkaille ja kutsuu heidät perinnönjaon alkukokoukseen. Lisäksi pesänjakaja laatii perinnönjaosta jakokirjan. Pesänjakajan tehtävänä on määrittää osakkaille tulevat suhteelliset ja arvomääräiset jako-osuudet sekä suorittaa esinekohtainen jako. Kuten yllä mainittu, pesänjakajan tehtäviin ei kuulu jaossa osoitettujen kohteiden luovuttaminen osakkaille, vaan tämä on pesänselvittäjän tehtävä olettaen, että jäämistön hallintoa varten on määrätty pesänselvittäjä.\nPesänjakajan toiminta jatkuu siihen asti, kunnes hänen toimittamansa jako tulee lainvoimaiseksi tai hänet erotetaan tehtävästään.\nEro pesänselvittäjän ja pesänjakajan välillä liittyy näin heidän erilaiseen rooliinsa kuolinpesän hallinnassa ja perinnönjaossa. Tehtävien ja toimivallan erottaminen voi toisinaan tuntua haastavalta. Lisäkysymyksissä voikin olla tarpeen kääntyä lakimiehen puoleen.


Koti meidän: Pythagorion\nTaina K 24. heinäkuuta 2015 klo 0.10\nVoi, näistä kuvista tulee niin kova matkakuume! En ole ihan varma, onko se hyvä juttu!;D\nTuija 24. heinäkuuta 2015 klo 21.31\nOnpa mukava kuulla, että tunnelma saavuttaa myös lukijan. Itsellä tekee tiukkaa palata matkalta, vaikka viihdynkin loistavasti kotioloissa. Aina osa sydämestä jää tuonne turkoosinsinisiin maisemiin. Hyvää viikonvaihdetta! Tuija\nvillapuomi 24. heinäkuuta 2015 klo 7.24\nKiiiiitos! Samos in my mind too. Näyttääpä ihastuttavan koskemattomalta vielä koko paikka. Kaikki niin voimakasta, värit, vesi, kukat ja aurinko. En yhtään ihmettele, että olette niin monesti siellä matkanneet, nyt tuli kyllä valtaisa matkakuume turkoosin veden äärelle.\nTuija 24. heinäkuuta 2015 klo 21.37\nKyllä tekisi mieli heti pian kohta palata takaisin. Kahden viikon aikana ehdimme lomailla ruhtinaallisesti ja siitä palautuminen kestää. Pythagorion on sopivan kokoinen pikkukaupunki näin turistin näkökulmasta. Kodikasta ja leppoisaa. Siellä voisin asua pidempäänkin kasvatellen tomaatteja ja yrttejä, muutama kanakin voisi kuopsuttaa pihalla. Jos nuoruuden reilimatkat eivät olisi suuntautuneet Kreikkaan niin voi olla, että tilanne olisi toinen. Tuskin osaisin kaivata, kun en tuosta ihanuudesta tietäisi. Nyt sinne on ikikaipuu, koko kolmikollamme. Aurinkoista viikonvaihdetta! Tuija