1.2.2019 - 27.1.2020\nTässä ohjeessa käsitellään työnantajalta saatujen luontoisetujen verotusta luonnollisen henkilön tuloverotuksessa ja ennakkoperinnässä. Ohje korvaa 14.12.2018 annetun samannimisen ohjeen (dnro VH/2376/00.01.00/2018).\nOhjeen kohtaan 9.2 on lisätty kannanotto vapaan autoedun vaikutuksesta työsuhdematkalippuetuun ja kohtaan 9.5 kannanotto irtisanomistilanteen vaikutuksesta työsuhdematkalippuun. Ohjeesta on poistettu työharjoittelun aikana tarjotun aterian verokohtelua koskeva kohta. Asiasta on ohjeistettu Verohallinnon uudessa ohjeessa Työharjoittelijalle annettujen etujen ja maksettujen korvausten verotus.\nOhjeessa sivuttu työnantajan ilmoittamismenettely tulorekisteriin koskee luontoisetuja, jotka ovat käytettävissä 1.1.2019 alkaen. Vuoden 2018 luontoisedut ilmoitetaan vuosi-ilmoituksella aiemman ohjeen mukaisesti.\nHyödykkeen on oltava työnantajan omistama tai hallitsema. Palkansaajan itse hankkimat hyödykkeet, joiden kustannukset työnantaja korvaa palkansaajalle tai maksaa suoraan hyödykkeen luovuttajalle, eivät ole verotuksessa tarkoitettua luontoisetua, vaan tällöin edun arvo luetaan rahapalkkaan. Luontoisedusta ei ole kysymys esimerkiksi silloin, kun työnantaja maksaa palkansaajan itse vuokraaman asunnon vuokran. Koko vuokran määrä on tällöin palkkaa (KHO 15.8.1973 taltio 3039).\nLuontoisetuna ei pidetä järjestelyä, jossa palkansaaja luovuttaa työnantajalle ensin käyttöoikeuden omaan omaisuuteensa ja työnantaja antaa sen jälkeen saman hyödykkeen palkansaajan käyttöön luontoisetuna. Tällainen tilanne syntyy esimerkiksi silloin, kun palkansaaja vuokraa omistamansa asunnon työnantajalle, joka luovuttaa asunnon luontoisetuna edelleen samalle palkansaajalle (KHO 15.6.1976 taltio 2462).\nEräät luontoisedut voidaan hankkia myös niin sanotun kohdennetun maksuvälineen avulla. Tällaisia luontoisetuja ovat ravintoetu ja työsuhdematkalippu.\nLuontoisedut ovat useimmiten jatkuvia tai säännöllisesti toistuvia. Tällaisia etuja ovat tyypillisesti palkansaajan jatkuvassa käytössä oleva asunto-, auto- tai puhelinetu. Luontoisetu voi kuitenkin olla myös kertaluonteinen tai satunnainen. Tällaisesta edusta on kysymys myös silloin, kun palkansaaja käyttää kertaluontoisesti hyväkseen työnantajan omistamaa tai hallitsemaa ajoneuvoa. Edellä mainitulla jaottelulla jatkuviin ja säännöllisesti toistuviin sekä satunnaisiin etuihin on merkitystä lähinnä ennakonpidätyksen toimittamisen kannalta.\nTuloverolain (1535/1992, TVL) 64 §:n 1 momentin mukaan työnantajalta saatu luontoisetu on veronalaista ansiotuloa ja arvioidaan käypään arvoon. Verohallinto määrää vuosittain luontoisetujen käypien arvojen laskentaperusteet. Ne ovat Verohallinnon päätöksessä luontoisetujen laskentaperusteista (katso jäljempänä kohta 1.3).\nLuontoisedun verotusta koskevien säännösten soveltaminen ei edellytä, että palkansaajalle maksettaisiin rahapalkkaa. Palkka voidaan siten maksaa pelkästään luontoisetuna.\nLuontoisetu voidaan antaa niin sanottuna vapaana etuna tai työnantaja voi periä siitä korvauksen. Jos työnantajalle maksettu korvaus on vähintään edun luontoisetuarvon suuruinen, verotettavaa etua ei synny. Luontoisetu on kuitenkin ilmoitettava tulorekisteriin. Työnantajalle maksetulla korvauksella tarkoitetaan palkansaajan veroilla vähennetystä nettopalkasta perittyä korvasta, ei siis pelkästään bruttopalkan vähennystä etua annettaessa.\nLuontoisedut verotetaan nautintaperiaatteen mukaan. Etu on sen ajankohdan tuloa, jolloin se on ollut palkansaajan käytettävissä. Käyttöajan perusteella määräytyy myös edun verovuosi.\nEsimerkki 1: Palkansaajalla on jatkuvina luontoisetuina asunto- ja puhelinetu. Hänelle maksetaan joulukuussa 2019 tehdystä työstä rahapalkka tammikuussa 2020.\nJoulukuussa 2019 saadut luontoisedut arvostetaan vuoden 2019 luontoisetuarvoihin ja niistä toimitetaan ennakonpidätys mahdollisen joulukuussa tapahtuvan palkanmaksun yhteydessä. Joulukuussa saadut luontoisedut ilmoitetaan joulukuun palkkatietoilmoituksella tulorekisteriin.\nVuoden 2020 tammikuun ennakonpidätyksenalaisen palkan yhteismäärä muodostuu tammikuussa maksetusta joulukuun rahapalkasta ja tammikuun luontoiseduista. Tammikuun luontoisedut arvostetaan vuoden 2020 luontoisetuarvoihin. Tammikuun luontoisedut ilmoitetaan nautintaperiaatteen mukaisesti tammikuulta annettavalla palkkatietoilmoituksella tulorekisteriin.\nVerohallinto antaa vuosittain päätöksen luontoisetujen laskentaperusteista (jäljempänä luontoisetupäätös). Kutakin verovuotta koskeva luontoisetupäätös annetaan kyseistä verovuotta edeltävän vuoden loppupuolella. Sama päätös koskee sekä ennakkoperintää että lopullista verotusta.\nLuontoisetuarvoja käytetään vain silloin, kun etu on osa työ- tai virkasuhteeseen perustuvaa palkkausta. Luontoisetuarvoja sovelletaan lisäksi ennakkoperintälain 13 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettuja henkilökohtaisia palkkioita saaville henkilöille annettuihin etuihin. Muussa tilanteessa saatu etu arvostetaan käypään arvoon, joka on useimmiten edun hankinnasta aiheutuneiden todellisten kustannusten määrä. Esimerkiksi muuna kuin rahana jaettu osinko (osingonjako in natura) arvostetaan käypään arvoon.\nOsakeyhtiön osakkeenomistaja ja henkilöyhtiön osakas voivat saada palkkaa omistamastaan yhtiöstä. Siten he voivat saada yhtiöstään myös luontoisetuja. Luontoisetujen saaminen ei edellytä rahapalkan nostamista. Omistamansa yhtiön lukuun työskentelevän osakkeenomistajan tai osakkaan yhtiöltään saamat tavanomaiset luontoisedut arvostetaan luontoisetupäätöksen mukaisesti, jos etuja on käsitelty asianmukaisesti palkkatulona kirjanpidossa ja tulorekisteriin annetulla palkkatietoilmoituksella.\nLuontoisetujen kohteeseen voi tulla sen arvoon vaikuttavia muutoksia kesken edun voimassaolokauden. Esimerkiksi, jos autoon hankitaan myöhemmin lisävarusteita, niiden arvo on huomioitava luontoisetuarvossa siitä hetkestä eteenpäin, kun lisävarustelu on tehty. Jos luontoisetuveneeseen hankitaan uusi moottori tai sähköpyörään uusi akku, veneen ja sähköpyörän käyttöikä pitenee huomattavasti ja edulle on laskettava uusi käypä arvo siitä hetkestä eteenpäin, kun muutos on tehty.\nTyönantaja voi joissain tilanteissa korvata saamatta jääneen luontoisedun maksamalla luontoisedun määrän rahana. Korvaus voidaan maksaa esimerkiksi vuosiloman ajalta saamatta jääneen ravintoedun hyvittämiseksi. Luontoisedun sijaan maksettu rahakorvaus ei ole luontoisetu, vaan normaalia rahapalkkaa koko maksetun summan määräisenä.\nPalkansaajan kanssa on voitu tehdä niin sanottu kokonaispalkkasopimus. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että työnantajalle aiheutuvan kokonaiskustannuksen tulee säilyä samana, jos palkansaajalle myöhemmin annetaan luontoisetuja. Rahapalkan (bruttopalkka) alennus luontoisedusta työnantajalle aiheutuneiden kustannusten määrällä ei tällöin ole luontoisedusta työnantajalle maksettu korvaus. Palkansaajan tuloa on uusi, alempi rahapalkka, johon lisätään luontoisedun arvo (KHO 1986-B-II-589).\nPalkansaajalle luontoisetuna annettu asunto tai vene voi olla samaan aikaan työnantajan edustuskäytössä. Palkansaajan veronalaista tuloa laskettaessa voidaan tällöin luontoisedun arvosta vähentää edustuskäyttöä vastaava osuus. Luontoisetuna verotetaan siten vain yksityiskäytön osuus kustannuksista.\nEdustuskäytön vaikutusta luontoisedun arvoon on käsitelty myös jäljempänä ohjeen kohdissa 2.3.6 ja 12.2.\nTyönantajan sairausvakuutusmaksusta annetun lain (771/2016) 5 §:n 1 momentin mukaan työnantaja suorittaa työnantajan sairausvakuutusmaksun työntekijöille maksettavien palkkojen yhteismäärän perusteella. Luontoisetu on palkkaa, joten sen perusteella on maksettava työnantajan sairausvakuutusmaksu.\nSairausvakuutuslain (1224/2004) 18 luvun 14 §:n 1 momentin mukaan sairausvakuutuksen sairaanhoitomaksu määrätään vakuutetun kunnallisverotuksen verotettavan tulon perusteella. Saman luvun 15 §:n 1 momentin mukaan sairausvakuutuksen päivärahamaksu määrätään vakuutetun veronalaisen palkkatulon ja työtulon perusteella. Veronalaisten luontoisetujen arvosta on siten pääsääntöisesti maksettava sairaanhoito- ja päivärahamaksu.\nLuontoisedut poikkeavat edellä mainitussa suhteessa eräistä veronalaisista henkilökuntaeduista, jotka ovat työnantajan sairausvakuutusmaksusta annetun lain 5 §:n 3 momentin ja sairausvakuutuslain 11 luvun 2 §:n 4 momentin nojalla vapautettu työnantajan sairausvakuutusmaksusta ja päivärahamaksusta.\nAsuntoedusta on kyse silloin, kun palkansaaja saa työ- tai virkasuhteensa perusteella käyttöönsä työnantajansa omistaman tai vuokraaman asunnon. Työnantajan omistamaan tai vuokraamaan asuntoon rinnastuu toisen saman konsernin yhtiön omistama tai vuokraama asunto. Asuntoedusta ei ole kysymys silloin, jos työnantaja maksaa palkansaajan vuokraaman asunnon vuokran tai palkansaajan omistaman asunnon kuluja.\nAsuntoetu voi poikkeuksellisesti muodostua myös työnantajan muutoin palvelussuhteen perusteella järjestämästä asunnosta. Asuntoedun on oikeuskäytännössä katsottu muodostuvan tapauksessa, jossa vuokrasopimus oli muodollisesti tehty sellaisen itsenäisen kiinteistöyhtiön kanssa, jonka osakkeita työnantaja omisti. Työnantaja tuki kiinteistöyhtiötä taloudellisesti siten, että palkansaajilta perittiin pienempää vuokraa kuin muilta asukkailta (KHO 1982-B-II-578).\nAsuntoedun luontoisetuarvo sisältää asumisesta saadun edun ohella kylmästä ja lämpimästä vedestä saadun edun. Keskuslämmityksellä ja sähkölämmityksellä lämmitettävän asunnon arvo sisältää lisäksi lämmityksestä saadun edun. Asuntoedun ja siihen sisältyvän lämmityksen raha-arvoista keskuslämmitysasunnoissa on määrätty luontoisetupäätöksen 2 §:n 1 momentissa. Sähkölämmitteinen asunto rinnastetaan asuntoedun arvoa määrättäessä keskuslämmitysasuntoon (luontoisetupäätös 5 § 2 momentti).\nAsuntoedun luontoisetuarvo muodostuu kiinteästä perusarvosta ja neliömetriä kohti laskettavasta arvosta. Asuntoedun arvoon vaikuttavat asunnon sijaintipaikkakunta ja pinta-ala. Helsingissä sijaitsevien asuntojen osalta luontoisetuarvoon vaikuttaa lisäksi se, millä postinumeroalueella asunto sijaitsee. Arvostukseen vaikuttavat tekijät tarkistetaan vuosittain ja arvojen muutokset vastaavat yleisiä vuokratason muutoksia.\nJos asunnon käypä vuokra on pienempi kuin luontoisetupäätöksen mukainen arvo, etu arvostetaan käypään arvoon. Käypä arvo on se vuokra, mitä asunnosta vapailla markkinoilla jouduttaisiin maksamaan.\nSuomi on jaettu luontoisetupäätöksessä kuuteen eri alueeseen, joista jokaiselle on vahvistettu erilliset perusarvot ja neliömetrikohtaiset arvot. Alueellinen jaottelu perustuu asuntojen sijaintipaikkakuntiin. Helsingin osalta asuntoja jaotellaan lisäksi sen perusteella, millä postinumeroalueella asunto sijaitsee.\nEri alueisiin kuuluvat asunnot on määritelty luontoisetupäätöksen 2 §:ssä. Alueellisen jaottelun perusteena on Tilastokeskuksen neljännesvuosittain laatima vapaarahoitteisten vuokra-asuntojen vuokratilasto. Helsingin jaottelu eri alueisiin postinumeron perusteella perustuu Helsingin kaupungin tietokeskuksen noudattamaan kalleusluokitukseen, jota myös Tilastokeskus noudattaa vuokratilastoinnissaan. Alueellinen jaottelu muun kuin Helsingin osalta perustuu malliin, jossa samaa vuokratasoa edustavat suuremmat kaupungit on koottu samaan ryhmään. Pääkaupunkiseudun kaupungit on jaoteltu eri postinumeroalueisiin tilastoista ilmenevän vuokratason mukaan.\nAsuntoedun arvostus perustuu Tilastokeskuksen verovuotta edeltävän vuoden elokuussa julkaisemaan toisen vuosineljänneksen vapaarahoitteisten vuokra-asuntojen vuokratilastoon, jonka arvoista otetaan huomioon 93 prosenttia. Laskenta perustuu lain esitöissä (HE 109/1998 vp) edellytettyyn varovaiseen 90 prosentin arvostukseen, johon on lisätty verovuoden arvioitu vuokratason korotus 3 prosenttia.\nLuontoisetupäätöksessä on määritelty kiinteämääräiset perusarvot kullakin alueella sijaitseville asunnoille. Perusarvo on samansuuruinen kaikille samalla alueella sijaitseville asunnoille, joten se vaikuttaa edun arvoon suhteellisesti enemmän pienessä kuin suuressa asunnossa.\nAsuntoetun luontoisetuarvoa laskettaessa perusarvoon lisätään asunnon pinta-alan perusteella määräytyvä neliömetrikohtainen arvo.\nPinta-alaa määritettäessä asunnon pinta-alaksi lasketaan varsinaiset asuinhuoneet ja muut palkansaajan ja hänen perheensä asumiseen liittyvät tilat kuten vaatehuone ja komerot, sauna, uima-allas ja askarteluhuone. Lattiapinta-alaan, jonka perusteella edun arvo määritellään, luetaan seinien sisäpintojen rajoittama alue, ei kuitenkaan sitä osuutta tilasta, jonka korkeus on alle 160 senttimetriä. Porrastilat huomioidaan luontoisetuarvoa laskettaessa vain kertaalleen.\nPalkansaajan luontoisetuasunnon kanssa samalla piha-alueella tai muutoin asunnon välittömässä läheisyydessä olevan ympärivuotisessa käytössä olevan lämmitetyn ja varustelutasoltaan nykyaikaisen saunarakennuksen tai muun vastaavan tilan pinta-ala luetaan mukaan asunnon pinta-alaan. Tällaiselle luontoisetuasuntoa palvelevalle erilliselle rakennukselle ei siis lasketa erillistä luontoisetuarvoa. Sellaisesta sauna- tai muusta rakennuksesta, joka yksinään soveltuu ympärivuotiseen asumiskäyttöön, muodostuu kuitenkin erillinen luontoisetuasunto, jolle lasketaan erillinen luontoisetuarvo.\nAsuntoedun arvosta vähennetään työnantajan palkansaajalta perimä vuokra ja mahdollinen vesimaksu. Jos luontoisetuasunto sijaitsee kiinteistöyhtiössä, jonka osakkeenomistaja työnantaja on, työnantajan perimäksi korvaukseksi katsotaan myös palkansaajan kiinteistöyhtiölle maksama vuokra. Asuntoedun arvosta ei saa vähentää vuokran yhteydessä perittäviä muita maksuja, kuten sauna- ja pesutupa- ja autopaikkamaksuja.\nLuontoisetupäätöksen 8 §:n 1 momentissa säädetään, että päätöksen 2 §:n 1 momentin pääsäännön mukaisesti laskettuja arvoja voidaan yleisesti kunnassa alentaa, jos asuntojen vuokratason on todettu kunnassa olevan pääsäännön mukaisesti laskettuja arvoja alhaisempi. Arvoja voidaan alentaa enintään 20 prosentilla.\nYksittäiseen asuntoon ei voida soveltaa edellä mainittua alentamisperustetta. Kunnan yleiseen vuokratasoon perustuva luontoisetuarvojen alentaminen edellyttää, että asiasta on määrätty Verohallinnon antamassa yleisessä normissa. Tällä hetkellä voimassa olevaa yleistä normia ei ole annettu yhdellekään kunnalle, joten kunnan vuokratasoon perustuva arvojen alentaminen ei voi käytännössä tulla kysymykseen.\nLuontoisetupäätöksen 8 §:n 2 momentin perusteella asuntoedun arvoa voidaan alentaa päätöksen 2 §:n 1 momentin pääsäännön mukaisesti lasketusta arvosta enintään 20 prosentilla asunnon kunnassa olevan sijaintipaikan perusteella. Tällä tarkoitetaan sitä, että kysymyksessä olevan luontoisetuasunnon sijainnista aiheutuu haittaa asumiselle. Tällaisena haittana voidaan pitää esimerkiksi varuskunta-, kaivos-, laitos- tai tehdasalueella aiheutuvaa melu-, pöly- tai muuta vastaavaa haittaa. Myös asunnon sijainnista koulun yhteydessä voi aiheutua alentamisperusteeksi katsottavaa melu- tai muuta vastaavaa haittaa asumiselle.\nLuontoisetupäätöksessä ei nykyisin ole määräyksiä asunnon iän vaikutuksesta asuntoedun arvoon. Vuoden 2015 alusta voimaantulleilla luontoisetupäätöksen muutoksilla luovuttiin tietoisesti asunnon iän ja peruskorjauksien vaikutuksesta asuntoedun arvoon, koska näiden seikkojen huomioon ottaminen oli niin verovelvollisten kuin Verohallinnon näkökulmasta epätarkoituksenmukaista. Tämän vuoksi asunnon ikä ei yksinään ole peruste luontoisetupäätöksen 8 §:n 2 momenttiin perustuvalle asuntoedun arvon alentamiselle.\nAsunnon kunnolle ja varustelutasolle voidaan edelleen antaa merkitystä asuntoedun arvonalentamisperusteena. Tämä on kuitenkin mahdollista vain poikkeuksellisissa tapauksissa. Edellytyksenä arvon alentamiselle on, että asumista haittaa jokin oleellinen puute, esimerkiksi se, että asunnossa ei ole kylpyhuone- tai wc-tiloja.\nRemontista johtuvat lyhytkestoiset tai vähäiset haitat eivät oikeuta asuntoedun arvon alentamiseen. Jos kysymyksessä on pitkäaikaisempi remontti, joka aiheuttaa olennaista haittaa asumiselle, asuntoedun arvoa voidaan alentaa remontin ajalta. Tällainen tilanne on kysymyksessä esimerkiksi silloin, asunnossa suoritetaan putkiremonttia, jonka takia kylpyhuone- ja wc-tiloja ovat pois käytöstä yli kuukauden ajan.\nAsuntoedun arvostamiseen voidaan soveltaa molempia luontoisetupäätöksen 8 §:ssä tarkoitettuja alentamisperusteita (kunnan yleinen vuokrataso ja asunnon sijainti). Jos kumpaakin alentamisperustetta sovelletaan, sijaintiin perustuva alennus lasketaan vuokratason perusteella alennetusta arvosta (luontoisetupäätös 8 § 2 momentti).\nLuontoisetupäätöksen 8 §:ssä tarkoitettua alentamisperustetta soveltaen määritetty arvo ei ole asuntoedun vähimmäisarvo niissä tapauksissa, joissa asuntoedun käypä arvo on vielä alentamisperusteen mukaista arvoakin alempi.\nAsuntoetu voidaan arvostaa päätöksen 2 §:n 1 momentin pääsäännön mukaisesti määritettyä arvoa alempaan arvoon silloin, kun asuntoedun käypä arvo on alempi kuin pääsäännön mukaisesti määritetty arvo. Alempi käypä arvo voidaan katsoa asunnon käyväksi arvoksi riippumatta siitä, soveltuuko kysymyksessä olevassa tapauksessa luontoisetupäätöksen 8 §:ssä tarkoitettu alentamisperuste.\nAsuntoetu voidaan arvostaa käypään arvoon esimerkiksi silloin, kun asunnon käypä vuokra on pienempi kuin luontoisetupäätöksen 2 §:n 1 momentin mukaisesti laskettu arvo. Asunnon käypä arvo on tällöin se vuokra, joka asunnosta vapailla markkinoilla jouduttaisiin maksamaan.\nVerovelvolliselle on edellä mainituissa tapauksissa verotusmenettelystä annetun lain (1558/1995) 26 §:n 4 momenttiin perustuva näyttövelvollisuus asunnon käyvästä arvosta. Näyttö käyvästä arvosta voi olla esimerkiksi samassa rakennuksessa sijaitsevista muista vastaavassa kunnossa olevista asunnoista riippumattomalta taholta peritty vuokra taikka yhden tai useamman kiinteistövälittäjän tai muun riippumattoman asiantuntijan lausunto käyvän vuokran määrästä.\nJoissakin tapauksissa palkansaaja työskentelee myös kotonaan. Jos osa luontoisetuasunnosta on pelkästään työkäytössä, asunnosta ei tältä osin muodostu luontoisetua (KHO 11.3.1991 taltio 810). Työkäytöstä voi olla kysymys myös silloin, kun palkansaaja vastaanottaa tai majoittaa säännöllisesti asiakkaita asunnossaan.\nAsunnon käyttäminen edustukseen voi myös olla peruste asuntoedun arvon alentamiselle. Edellytyksenä arvon alentamiselle on se, että kyse ei ole pelkästään satunnaisesta edustuskäytöstä. Satunnaista on esimerkiksi edustuskäyttö muutaman kerran vuodessa. Kuukausittain tai tätä useammin säännöllisesti toistuva edustuskäyttö puolestaan on peruste arvon alentamiselle.\nArvon alentaminen edellyttää verovelvollisen esittämää luotettavaa selvitystä asunnon työ- tai edustuskäytöstä. Osoituksena työ- tai eduskäytöstä voivat olla esimerkiksi kirjanpidon ja palkanlaskennan merkinnät ja tositteet, joista edustuskäyttö ilmenee. Arvon alentamista edustuskäytön perusteella voi tukea myös se, että asunnon pinta-alaa voidaan pitää palkansaajan ja hänen perheensä tarpeisiin nähden suurena. Yksi osoitus työ- tai edustuskäytöstä voi lisäksi olla se, että työnantajalla ei ole asunnon sijaintipaikkakunnalla eikä lähiseudulla muita toimi- tai edustustiloja.\nAsuntoedun arvon alentaminen voidaan tehdä joko prosenttimääräisenä tai jättämällä pelkästään edustuskäytössä olevat tilat kokonaan huomioon ottamatta asuntoedun arvoa laskettaessa. Ensin mainittua tapaa voidaan soveltaa silloin, kun samat tilat ovat sekä yksityis- että edustuskäytössä. Jälkimmäisenä mainittu tapa tulee puolestaan kyseeseen silloin, kun esimerkiksi pohjapiirustuksesta voidaan riittävän selvästi todeta, että edustuskäytössä olevat tilat ovat erotettavissa muista tiloista.\nAsuntoedun edustuskäytön vaikutuksia huomioitaessa on kuitenkin lähtökohtana aina se, että palkansaajalla ja hänen perheellään on perheen koko huomioon ottaen riittävästi tiloja. On myös huomattava, että esimerkiksi asunnon ainoa keittiö tai kylpyhuone ei voi olla pelkästään edustuskäytössä.\nAsuntoedun arvon alentaminen edustuskäytön perusteella ratkaistaan palkansaajan vaatimuksesta hänen verotuksessaan. Alentamisen edellytyksenä on, että palkansaaja esittää Verohallinnolle luotettavan selvityksen alentamisen perusteista. Työnantaja voi ennakonpidätystä toimitettaessa oma-aloitteisesti alentaa asuntoedun arvoa ainoastaan siinä tapauksessa, että alennus on vahvistettu ennakkoperintälain 45 §:ssä tarkoitetussa ennakkoratkaisussa ja asunnon edustuskäyttö on tosiasiallisesti toteutunut ennakkoratkaisun mukaisesti.\nAsukkaan suorittamat normaaliin omakoti- ja rivitaloasumiseen liittyvät pihanhoito- ja lumityöt eivät oikeuta edun arvon alentamiseen. Tällaisia töitä ovat esimerkiksi nurmikon hoito ja lumen luonti sekä asunnon lämmitykseen liittyvät työt.\nHälytyslaitteiden sijoittaminen asuntoon ei ole asuntoedun arvon alentamisperuste, koska laitteistosta ei aiheudu palkansaajalle asunnon arvoon vaikuttavaa haittaa. Hälytyslaitteista muodostuu tietyn edellytyksin erillinen luontoisetu (katso tarkemmin kohta 2.4.8 jäljempänä).\nLuontoisetupäätöksessä on rajoitettu asuntoedun luontoisetuarvon nousua tilanteissa, joissa päätöksen mukaisesti laskettu asunnon luontoisetuarvo olisi huomattavasti edellisen verovuoden arvoa korkeampi. Verovelvollisella jo edellisen vuoden aikana käytössä olleen luontoisetuasunnon raha-arvo voi olla enintään 20 prosenttia korkeampi kuin sille tuolloin määrätty arvo (luontoisetupäätös 7 § 2 momentti).\nAsunnon perusarvo on huoneistokohtainen. Jos kaksi tai useampi palkansaajaa asuu yhtä aikaa samassa huoneistossa, jossa jokaisella palkansaajalla on oma huone, lasketaan ensin koko asunnon luontoisetuarvo ja jaetaan se palkansaajien kesken heidän käytössään olevan neliömäärien suhteessa. Oman huoneen pinta-ala otetaan huomioon kokonaan ja yhteisistä tiloista asukasluvun mukainen osuus.\nJos palkansaaja käyttää yhteishuonetta alle kuukauden ajan, luontoisedun arvo lasketaan päiväkohtaisesti kohdan 1.6 mukaisella tavalla.\nYhteishuoneelle vahvistettua luontoisetuarvoa käytetään silloin, kun samassa huoneessa asuu useita palkansaajia. Tällainen tilanne saattaa olla esimerkiksi parakkimajoituksessa silloin, kun samassa parakkihuoneessa asuu useita henkilöitä (luontoisetupäätös 6 §).\nAsuntoetu syntyy silloin, kun edellä kuvattu yhteisasunto on järjestetty varsinaisen työpaikan läheisyyteen. Majoituksesta toissijaisella tai erityisellä työntekemispaikkakunnalla ei sen sijaan synny verotettavaa etua (TVL 71 § 1 momentti).\nValtiolta, kunnalta tai muulta julkisyhteisöltä saatu asunto on myös luontoisetu. Normaalissa kaupunkiympäristössä sijaitseviin, nykyajan vaatimukset täyttäviin asuntoihin sovelletaan yleisiä luontoisetujen arvostamisperiaatteita.\nLuontoisetupäätöksen 2 §:n 8 momentissa määrätään aravarajoituslaissa (1190/93) tarkoitettujen asuntojen luontoisetuarvon määrittämisestä. Aravarahoitusasunnon luontoisetuarvo on mainitun määräyksen mukaan enintään asunnosta perittävän vuokran määrä. Luontoisetupäätöksen 2 §:n 1 momentin mukaista perusarvoon ja neliömetrikohtaiseen arvoon perustuvaa arvostamista sovelletaan siten ainoastaan niissä tapauksissa, joissa se johtaa asunnosta perittävän vuokran määrää alempaan arvoon.\nTuloverolain 76 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitetun ulkomailla saadun asuntoedun arvo on asunnon käypä vuokra, kuitenkin enintään 50 prosenttia luontoisetupäätöksen 2 §:n 1 momentin mukaisesta alueella Helsinki 2 sijaitsevan asunnon luontoisetuarvosta (luontoisetupäätös 2 § 9 momentti).\nUlkomailla työskentelevät matkaoppaat joutuvat usein vaihtamaan matkakohdetta ja samalla luontoisetuasuntoa vähintään kerran vuodessa. Tällaisissa tilanteissa luontoisetuasunnon arvon määrittäminen luontoisetupäätöksen pääsäännön mukaisesti olisi hankalaa. Tämän vuoksi luontoisetupäätöksessä on erityismääräykset matkaoppaiden asuntoedun arvon määrittämisestä.\nEdellä mainittu matkaoppaita koskevaa arvostamissääntö voi jossain tilanteissa johtaa epäedullisempaan lopputulokseen kuin asuntoedun käyvän arvon mukainen arvostaminen. Tällainen tilanne voi olla kyseessä esimerkiksi silloin, kun palkansaaja asuu kalenterivuoden aikana useissa alle 25 neliömetrin suuruisissa asunnoissa. Luontoisedun arvo voidaan tällöin määrittää edun käyvän arvon mukaisesti (luontoisetupäätös 27 § 1 momentti).\nKalusteista saatavan edun käypä arvo voidaan muun selvityksen puuttuessa määrittää pääomakustannusten ja koron perusteella (katso jäljempänä kohta 11 ja sen alakohdat). Poiston määräksi voidaan tällöin katsoa työnantajan kirjanpidossa tekemän poiston määrä. Jos palkansaajan työnantaja on vuokrannut kalusteet, edun käypä arvo on kalusteista maksettu vuokra.\nTyönantajan kustantaessa asuntokohtaisen hälytysjärjestelmän luontoisetuasuntoon, laitteiston hinnasta ja asennuskustannuksista ei synny veronalaista etua. Sen sijaan järjestelmän käyttökustannukset eivät sisälly asuntoedun arvoon. Jos työnantaja maksaa nekin, palkansaajalle syntyy veronalainen etu.\nTyönantajan maksamat kustannukset palkansaajan omistamaan taikka vuokraamaan asuntoon tai vapaa-ajan asuntoon asennettavasta hälytysjärjestelmästä ovat kokonaisuudessaan palkkaa riippumatta palkansaajan työtehtävistä.\nJotkut työnantajat, kuten kaupungit ja vakuutusyhtiöt, harjoittavat asuntojen vuokraustoimintaa. Jos palkansaaja on saanut työnantajansa omistaman asunnon käyttöönsä samojen perusteiden mukaan kuin muutkin vuokralaiset, ja häneltä perittävä vuokra määräytyy samalla tavalla kuin muilla vuokralaisilla, kysymyksessä ei ole luontoisetuasunto. Edellytyksenä tälle on lisäksi, että vuokrasuhdetta ei voi irtisanoa työsuhteen päättymisen vuoksi.\nLuontoisedut arvostetaan Verohallinnon luontoisetupäätöksen mukaisesti työ- tai virkasuhteen päättymiseen asti. Jos luontoisetu on palkansaajan käytössä vielä työ- tai virkasuhteen päättymisen jälkeen, etu arvostetaan pääsääntöisesti käypään arvoon. Poikkeus pääsäännöstä on luontoisetuasunto, joka on ollut palkansaajan käytössä työsuhteen aikana. Entisen palkansaajan käytössä oleva luontoisetuasunto voidaan arvostaa luontoisetupäätöksen mukaisesti asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain (481/1995) 92 §:ssä säädetyn vuokranantajan irtisanomisajan aikana, jos tämä irtisanomisaika on pidempi kuin työ- tai virkasuhteen irtisanomisaika.\nJos palkansaaja ja työnantaja eivät ole työsopimuslain (55/2001) mukaisessa työsuhteessa tai virkasuhteessa, eikä heidän välisessä sopimuksessaan ole sovittu irtisanomisajasta, asunnosta saatu etu arvostetaan käypään arvoon sopimuksen irtisanomisesta lähtien. Tällainen tilanne voi koskea esimerkiksi hallintoelimen jäsentä tai toimitusjohtajaa.\nAsuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain (481/1995) 12 luvun 91 §:n nojalla työnantajalla on oikeus irtisanoa työsuhdeasunto työsuhteen päätyttyä. Asuntoetu voi kuitenkin jatkua eläkkeenä.\nAsunnosta saatu etu tulisi edellä kuvatussa tilanteessa arvostaa yleisten periaatteiden mukaisesti käypään arvoon, koska kysymys ei ole palkansaajalle annetusta edusta. Verotuskäytännössä on tästä huolimatta vakiintuneesti sovellettu tällaisessa tilanteessa luontoisetupäätöksen arvoja. Kysymys ei kuitenkaan ole yleisemmin sovellettavasta periaatteesta.\nTyönantaja saattaa kustantaa palkansaajalle hotellimajoituksen muutoin kuin työmatkalla. Näin voidaan menetellä esimerkiksi työsuhteen alussa, kun uusi palkansaaja aloittaa työskentelyn varsinaisella työpaikallaan entisen työskentelypaikkakuntansa ulkopuolella. Tällöin palkansaajalle syntyy luontoisetu, jonka arvo on työnantajan hotellille maksama määrä. Arvo kattaa myös aamiaisen ja muut hotellin palvelut.\nSilloin, kun palkansaaja on työmatkalla, majoituksesta ei synny veronalaista etua palkansaajalle. Etua ei synny myöskään silloin, kun palkansaaja toissijaisella työpaikalla työskennellessään yöpyy hotellissa (TVL 71 § 1 momentti).\nTyönantaja saattaa luovuttaa palkansaajan käyttöön erillisen varasto-, autohalli- tai muun vastaavan rakennuksen. Kun kysymyksessä ei ole asumiskäyttöön tarkoitettu rakennus, sitä ei voida arvostaa luontoisetupäätöksen asuntoetua koskevien määräysten mukaisesti. Kun kysymyksessä on yksittäisen henkilö- tai pakettiauton säilyttämiseen tarkoitettua tilaa olennaisesti suurempi tila, etua ei voida arvostaa myöskään luontoisetupäätöksen autotallietua koskevien määräysten mukaisesti. Tällaisesta rakennuksesta muodostuu siten erillinen luontoisetu, joka arvostetaan käypään arvoon jäljempänä kohdassa 12 selostettujen periaatteiden mukaisesti (luontoisetupäätös 27 §).\nSähkönkäyttöoikeus voidaan arvostaa luontoisetupäätöksen mukaiseen arvoon vain silloin, kun se liittyy asuntoetuun. Jos työnantaja maksaa palkansaajan oman asunnon sähkölaskun, työnantajan maksama määrä on kokonaisuudessaan palkkaa (KHO 27.4.1982 taltio 1781).\nAutotallin pinta-alaa ei oteta huomioon laskettaessa asuntoedun arvoa. Auton säilytyskustannukset eivät myöskään sisälly autoedun arvoon. Työnantajan kustantamasta autotallista tai muusta auton säilytyspaikasta (esimerkiksi autohallipaikka) muodostuu tästä syystä erillinen autotallietu. Tällainen auton säilytyspaikka sijaitsee tyypillisesti lähellä palkansaajan kotia. Edun veronalaisuuden kannalta säilytyspaikan sijainnilla ei kuitenkaan ole merkitystä.\nLuontoisetupäätöksen 9 §:ssä on erilliset määräykset autotalliedun arvon määrittämisestä. Luontoisetupäätöksen mukaisia arvoja sovelletaan autotalliin ja -halliin. Lämpimälle ja kylmälle säilytyspaikalle on vahvistettu eri arvot.\nJos työnantaja kustantaa palkansaajalle autokatospaikan tai maksaa lämmityspistokkeen sähkölaskun, etu arvostetaan käypään arvoon. Tällaisessa tilanteessa edun käypä arvo on työnantajan maksaman laskun suuruus, kuitenkin enintään autotalliedun arvo.\nAutotalliedulla tarkoitetaan lähinnä yksittäisen henkilö- tai pakettiauton säilyttämiseen soveltuvaa tilaa, ei tätä olennaisesti suurempaa taikka muuhun käyttötarkoitukseen tarkoitettua varasto- tai muuta säilytys- ja työskentelytilaa. Tällaisista tiloista muodostuu erillinen luontoisetu, joka arvostetaan käypään arvoon jäljempänä kohdassa 12 selostettujen periaatteiden mukaisesti (luontoisetupäätös 27 §).\nTyöpäivän aikana käytettävissä oleva työpaikan läheisyydessä sijaitseva autotalli tai muu auton säilytyspaikka ei ole veronalainen luontoisetu. Veronalaista etua ei tällaisessa tilanteessa muodostu myöskään siitä, että palkansaaja käyttää auton lämmitykseen työnantajan kustantamaa lämmityspistoksetta.\nRavintoetu voidaan järjestää useilla eri tavoilla. Edun järjestämistapa vaikuttaa edun arvon laskentaperusteisiin, joista säädetään luotoisetupäätöksessä. Työnantaja voi järjestää ravintoedun:\nTyönantajan työntekijälle luontoisetuna tarjoama ateria voidaan järjestää:\nVälittömiä kustannuksia ovat aterian raaka-ainekulut sekä valmistus- ja tarjoilupalkat ja niihin liittyvät sosiaalivakuutusmaksut. Vuokra-, tila- tai laitekustannukset taikka muut kiinteät kustannukset ovat välillisiä kustannuksia, minkä vuoksi niitä ei oteta huomioon ravintoedun arvoa laskettaessa. Samoin välillisiä kustannuksia ovat energiakulut ja aterian kuljettamisesta ruokailupaikalle aiheutuneet kustannukset. (luontoisetupäätös 11 §)\nSopimusruokailussa välittöminä kustannuksina pidetään työnantajan ruokailupaikalle ateriasta maksamaa määrää (luontoisetupäätös 11 §).\nTyönantaja voi antaa ravintoedun veronalaisena etuna tai periä palkansaajalta korvauksen, joka pienentää verotettavan edun määrää. Palkansaajalta perittyä korvausta ei vähennetä välittömien kustannusten määrästä ravintoedun arvoa laskettaessa.(luontoisetupäätös 11 §)\nEsimerkki 4: Työnantajalle aiheutuneet välittömät kustannukset ovat 8,50 euroa ateriaa kohden vuonna 2019. Työnantaja perii palkansaajalta 5,00 euron suuruisen korvauksen. Ravintoedun arvo on 6,60 euroa. Työntekijän veronalaisen edun määrä on (6,60 - 5,00) 1,60 euroa aterialta.\nLuontoisetupäätöksen mukaiset euromäärät vaihtelevat vuosittain. Seuraava taulukko havainnollistaa tavanomaisen ravintoedun arvostamista vuoden 2019 euromäärillä.\nTaulukko ravintoedun arvostamisesta vuoden 2019 euromäärillä\n8,00 € 0,00 € 6,60 €\n10,50 € 0,00 € 6,60 €\n10,50 € 5,00 € 1,60 €\n10,50 € 6,60 € 0,00 €\nRavintoetu voidaan toteuttaa myös niin sanottua kohdennettua maksuvälinettä käyttäen. Kohdennetulla maksuvälineellä tarkoitetaan maksuvälinettä, jonka käyttö on rajoitettu ainoastaan ennalta määrättyihin käyttökohteisiin. Kohdennettuja maksuvälineitä ovat muun muassa muuhun kuin luontoisetupäätöksen 11 §:ssä tarkoitettuun sopimusruokailuun liittyvät paperiset ja sähköiset ruokailulipukkeet, maksukortit sekä erilaiset internet- ja mobiilimaksuvälineet. Luontoisetupäätöksessä on erilliset määräykset ruokailulipukkeille ja muille kiinteämääräisille kohdennetuille maksuvälineille (luontoisetupäätös 13 §) sekä saldoon perustuville kohdennetuille maksuvälineille (luontoisetupäätös 14 §).\nRuokailulipuke tai muu kohdennettu maksuväline voidaan arvostaa luontoisetupäätöksen mukaisesti myös siinä tapauksessa, että sillä voi maksaa elintarvikemyymälän palvelupisteessä annosteltavia mukaan otettavia annoksia (niin sanottuja take-away-annoksia) kuten salaatteja tai täytettyjä patonkeja. Jos maksuvälineellä voi ostaa muita elintarvikkeita kuten pakastettuja einestuotteita, kyse on veronalaisesta edusta. Veronalaisesta edusta on kysymys myös silloin, jos lounaan hinnan ylittävä osuus lipukkeen arvosta voidaan käyttää muiden ostosten maksamiseen.\nEdellä mainittujen ravintoetua koskevien erityisten edellytysten lisäksi maksuvälinettä koskevat yleiset henkilökohtaisuuden ja kohdettevuuden vaatimukset, joista on kerrottu tarkemmin Verohallinnon ohjeessa Luontois- ja henkilökuntaetujen hankkiminen kohdennetuilla maksuvälineillä.\nPalkansaajalta nettopalkasta peritty korvaus pienentää verotettavan ravintoedun määrää. Työnantaja voi myös valtuuttaa maksuvälineen tarjoajan veloittamaan korvauksen työntekijältä työnantajan puolesta. Jos palkansaajan maksama korvaus on vähintään ravintoedun luontoisetuarvon suuruinen, palkansaaja ei saa veronalaista etua.\nSeuraava taulukko havainnollistaa edun ravintoedun arvostamista vuoden 2019 euromäärillä.\n6,60 € 0,00 € 6,60 €\n10,50 € 0,00 € 7,88 €\n10,50 € 7,88 € 0,00 €\nRavintoedun arvostaminen 75 prosenttiin on kohdennettujen maksuvälineiden osalta ateriakohtaista. Palkansaajan saaman veronalaisen edun arvo on toisin sanoen ratkaistava ateriakohtaisesti.\nEsimerkki 5: Työnantaja antaa vuonna 2019 palkansaaja A:lle paperisia ruokailulipukkeita kuukauden työskentelyjaksoa varten. Yhden lipukkeen nimellisarvo on 10,00 euroa. Lipuketta voi käyttää vain ruokailuun eikä siitä anneta rahaa takaisin. A:lla on työvuorolistan mukaan työskentelyjaksolla 21 kotimaan työssäolopäivää, joten A:lle annetaan 21 ruokailulipuketta.\nA on saanut yhden ruokailulipukkeen kotimaan työssäolopäivää kohden. Yksittäisen lipukkeen arvo 10 euroa sijoittuu välille 6,60–10,50 euroa, joten lipuke arvostetaan 75 prosenttiin nimellisarvosta. A:n saama veronalainen etu on siten yhteensä (21 x 10,00 x 75 %) 157,50 euroa.\nEsimerkki 6: Työnantaja antaa vuonna 2019 palkansaaja B:lle lounaskortin, jolle on ladattu 21 kappaletta 10,00 euron arvoisia sähköisiä ruokailulipukkeita. Jokaisen maksutapahtuman yhteydessä kortilta vähennetään yksi 10,00 euron suuruinen ruokailulipuke riippumatta siitä, onko aterian hinta tätä alhaisempi. Etu arvostetaan 75 prosenttiin nimellisarvosta, jolloin B:n saaman veronalaisen luontoisedun arvo on (21 x 10,00 x 75 %) 157,50 euroa.\nTyönantaja voi antaa palkansaajalle 75 prosenttiin arvostettuna vain yhden lipukkeen (jakamaton kokonaisuus) jokaista kotimaan työssäolopäivää kohden (luontoisetupäätös 13 § 2 momentti). Siten esimerkiksi vuosiloman, vanhempainloman ja virkavapauden ajalta annettavat lipukkeet on arvostettava nimellisarvoonsa. Myös sairauslomat ja muut tilapäiset poissaolot on huomioitava lipukkeiden määrää vähentävinä seikkoina. Vastaavia periaatteita sovelletaan myös muihin kiinteämaksuisiin kohdennettuihin maksuvälineisiin.\nTyöpäivän kesto vaikuttaa siihen, voidaanko palkansaajalle annettu ruokailulipuke tai muu kohdennettu maksuväline arvostaa luontoisetupäätöksen mukaisesti 75 prosenttiin. Luontoisetupäätöksen mukaisen arvostamisen edellytyksenä on, että palkansaajan keskimääräinen työpäivä kestää vähintään työaikalain (605/1995) 28 §:n 1 momentin mukaisen pakolliseen lepoaikaan oikeuttavaan kuuden tunnin ajan. Jos palkansaajan työpäivä kestää keskimäärin alle kuusi tuntia, hänelle annettu kohdennettu maksuväline arvostetaan käypään arvoon.\nMaksuvälineellä on maksutapahtumakohtainen enimmäismaksuraja, joka on enintään luontoisetupäätöksen ateriakohtaisen enimmäismäärän suuruinen.\nMaksuvälineeltä veloitetaan aterian hinnasta riippumatta aina vähintään luontoisetupäätöksen mukaisen ateriakohtaisen edun vähimmäismäärä.\nTyönantajan maksuvälineelle lataama euromäärä on enintään luontoisetupäätöksen mukainen päiväkohtainen enimmäismäärä kutakin latausjakson kotimaan työssäolopäivää kohden.\nJos maksuväline täyttää kaikki edellä mainitut edellytykset, kortille ladattu euromääräinen saldo arvostetaan verotuksessa 75 prosenttiin ladatusta euromäärästä. Etu voidaan arvostaan 75 prosenttiin, vaikka ateria maksaisi luontoisetupäätöksen mukaista arvoa enemmän, kunhan työnantajan maksama osuus ei ylitä tätä arvoa. Edun arvo on kuitenkin aina vähintään luontoisetupäätöksen mukainen ateriakohtainen euromääräinen alaraja kerrottuna käyttöjakson työssäolopäivillä. Jos kaikki edellytykset eivät täyty, maksukortille ladattu saldo arvostetaan nimellisarvoon.\nMaksuvälineellä lataushetkellä mahdollisesti olevan saldon määrällä ei ole merkitystä ladattavan saldon arvostuksen kannalta, kunhan ladattu määrä on palkansaajan tosiasiallisten kotimaan työssäolopäivien lukumäärän mukainen .\nEsimerkki 7: Työnantaja antaa vuonna 2019 palkansaaja D:lle maksukortin. Kortilla voidaan maksaa ateria, jonka hinta on enintään 10,50 euroa. Jos kortilla maksetaan ateria, jonka hinta on vähemmän kuin 6,60 euroa, saldoa vähennetään 6,60 euroa.\nMaksukortille ladataan saldoa kuukausittain. D:llä on tammikuussa 20 työpäivää. Hänen työnantajansa lataa vuoden 2018 joulukuun lopussa kortille saldoa (20 x 10,50) 210 euroa.\nTammikuun lopussa kortille ladataan lisää saldoa. Kortilla on lataushetkellä saldoa 20,00 euroa. D:llä on helmikuussa 20 työpäivää, joten kortille ladataan uutta saldoa (20 x 10,50) 210 euroa.\nHelmikuun lopussa kortille ladataan jälleen lisää saldoa. Kortilla on lataushetkellä saldoa 40,00 euroa. D:llä on maaliskuussa 10 työpäivää, joten kortille ladataan uutta saldoa (10 x 10,50) 105 euroa.\nMaaliskuun lopussa kortille ladataan lisää saldoa. Kortilla on lataushetkellä saldoa 50,00 euroa. D:llä on huhtikuussa 21 työpäivää, joten kortille voitaisiin ladata luontoisetupäätöksen 14 §:n mukaisesti arvostettuna uutta saldoa (21 x 10,50) 220,50 euroa. D sopii kuitenkin työnantajansa kanssa, että kortille ladataan uutta saldoa vain 170,50 euroa.\nMaksukortti täyttää luontoisetupäätöksen mukaisen 75 prosentin arvostamisen edellytykset. Kortille ladattu saldo voidaan arvostaa 75 prosenttiin ladatusta euromäärästä. Tammikuussa saadun ravintoedun arvo on siten (210 x 75 %) 157,50 euroa, helmikuussa saadun edun arvo (210 x 75 %) 157,50 euroa, maaliskuussa saadun edun (105 x 75 %) 78,75 euroa ja huhtikuussa saadun edun arvo (170,50 x 75 %) 127,88 euroa.\nTyönantajana voi periä saldoon perustuvan kohdennetun maksuvälineen saaneen palkansaajan nettopalkasta korvauksen. Työnantajan perimä korvaus alentaa edusta muodostuvan veronalaisen luontoisedun arvoa. Työnantaja voi myös valtuuttaa maksuvälineen tarjoajan veloittamaan korvauksen työntekijältä työnantajan puolesta. Jos palkansaajalta peritty korvaus on vähintään edun verotusarvon suuruinen, maksukortista ei muodostu veronalaista etua.\nEsimerkki 8: Palkansaajalla J:lla on käytössään maksukortti, jolle hänen työnantajansa lataa 10,50 euroa kutakin vuoden 2019 työssäolopäivää kohden. J maksaa työnantajalleen nettopalkastaan ravintoedun verotusarvoa vastaavan määrän eli 7,88 euroa työpäivää kohden. Palkansaaja J:lle ei muodostu veronalaista etua.\nJ:n maksukortilla on vuoden 2019 lopussa jäljellä saldoa 200 euroa. Käyttämätön saldo kuuluu J:lle. Hänelle ei synny tästä jäännössaldosta veronalaista etua. J voi halutessaan käyttää jäännössaldon esimerkiksi niin, että hän ottaa vuotta 2020 varten vastaan 200 euroa vähemmän saldoa.\nTyönantaja voi yhtä kalenterivuotta varten ladata maksukortille tai muulle saldoon perustuvalle kohdennetulle maksuvälineelle 75 prosenttiin arvostettua saldoa enintään luontoisetupäätöksen mukaisen enimmäismäärän kutakin sellaista tosiasiallista kotimaan työssäolopäivää kohden, jona työpaikkaruokailua vastaavaa ateriaa ei ole työnantajan toimesta muulla tavoin järjestetty (luontoisetupäätös 14 § 3 momentti). Siten esimerkiksi vuosiloman, vanhempainvapaan tai virkavapauden ajalle ladattava saldo on arvostettava nimellisarvoonsa. Myös sairauspoissaolot ja muut tilapäiset poissaolot on huomioitava saldon määrää vähentävinä.\nEsimerkki 9: Työnantaja antaa vuonna 2019 palkansaaja D:lle maksukortin. Maksukortille ladataan saldoa kuukausittain. D:llä on toukokuussa 20 työpäivää. Hänen työnantajansa lataa huhtikuun lopussa kortille saldoa (20 x 10,50) 210 euroa.\nToukokuun lopussa kortille ladataan jälleen lisää saldoa. Kortilla on lataushetkellä saldoa 50,00 euroa. D:llä on kesäkuussa 20 työpäivää. D on ollut toukokuussa sairauslomalla 3 päivää ja työmatkalla ulkomailla 2 päivää. Hänellä on siten ollut toukokuussa ainoastaan 15 tosiasiallista kotimaan työssäolopäivää. Työnantaja huomioi nämä päivät vähennyksenä kesäkuun saldoa ladatessaan. Kesäkuulle ladataan ainoastaan ((20 - 5) x 10,50) 157,50 euroa.\nMaksukortti täyttää luontoisetupäätöksen mukaisen 75 prosentin arvostamisen edellytykset. Kortille ladattu saldo voidaan arvostaa 75 prosenttiin ladatusta euromäärästä. Toukokuussa saadun ravintoedun arvo on siten (210 x 75 %) 157,50 euroa ja kesäkuussa saadun edun arvo (157,50 x 75 %) 118,13 euroa.\nJos työnantaja ei olisi huomioinut toukokuun työssäolopäiviä koskevaa vähennystä, olisi toukokuulta saatu ravintoetu tullut arvostaa viiden päivän osalta käypään arvoonsa. Toukokuussa saadun edun arvo olisi tällöin ollut (15 x 10,50 x 75 % + 5 x 10,50) 170,63 euroa.\nEsimerkki 10: Työnantaja olettaa, että palkansaaja E:llä on vuonna 2019 yhteensä 210 kotimaan työssäolopäivää. Työnantaja voi kalenterivuotta 2019 varten ladata E:n maksukortille luontoisetupäätöksen mukaisesti 75 prosenttiin arvostettuna saldoa enintään (210 x 10,50) 2.205 euroa.\nEsimerkki 11: Työnantaja olettaa, että palkansaaja F:llä on vuonna 2019 yhteensä 210 kotimaan työssäolopäivää ja G:llä 100 kotimaan työssäolopäivää. F on ilmoittanut haluavansa ravintoedun vain 150 päivälle. Työnantaja on sopinut F:n kanssa 10,50 euron suuruisesta päivittäisestä ravintoedusta ja G:n kanssa 9 euron suuruisesta päivittäisestä ravintoedusta.\nTyönantaja lataa F:n maksukortille saldoa (150 x 10,50) 1.575 euroa ja G:n maksukortille (100 x 9,00) 900 euroa. Ladattu määrä on kummankin työntekijän osalta luontoisetupäätöksen mukaisesti arvostettavaa enimmäismäärää pienempi. F:n saama veronalainen etu on (1.575 x 75 %) 1.181,25 euroa ja G:n saama veronalainen etu (900 x 75 %) 675 euroa.\nEsimerkki 12: Palkansaaja D:n maksukortille on ladattu vuotta 2019 varten saldoa 210 työpäivää varten. Kutakin työpäivää kohden saldoa on ladattu 9,50 euroa. Ladatun saldon yhteismäärä on siten ollut yhteensä (210 x 9,50) 1.995 euroa.\nD:n vuonna 2019 saaman veronalaisen ravintoedun määrä on yhteensä (1.890 x 75 % + 105) 1.522,50 euroa. Tämä määrä ilmoitetaan veronalaisena luontoisetuna joulukuun palkkatietoilmoituksella tulorekisteriin.\nEsimerkki 13: Palkansaajalla E:llä on vuonna 2019 maksukortti, jolle ladataan saldoa kuukausittain. Kortille on ladattu tammikuuta varten saldoa siten, että kortilla on 10,50 euroa saldoa jokaista kotimaan työpäivää kohden 20 päivän ajalle eli yhteensä (20 x 10,50) 210 euroa.\nE:n tammikuulta saaman ravintoedun arvo saadaan arvostamalla tammikuun tosiasiallisia kotimaan työssäolopäiviä vastaava saldo 75 prosenttiin. Veronalaisen edun määräksi saadaan tällöin (10 x 10,50 x 75 %) 78,75 euroa.\nEsimerkki 14: Palkansaajalla F:llä on vuonna 2019 maksukortti, jolle ladataan saldoa kuukausittain. Kortille on ladattu helmikuuta varten saldoa siten, että kortilla on 10,50 euroa saldoa kotimaan työpäivää kohden 20 päivän ajalle eli yhteensä (20 x 10,50) 210 euroa.\nF:n työsuhde päättyy helmikuun puolessa välissä, jolloin hän on käyttänyt ravintoedun 15 työpäivältä. Hän on kunakin päivänä ostanut 7,00 euron hintaisen aterian. F saa pitää itsellään kortilla olevan saldon, jota on jäljellä 105 euroa.\nF:n helmikuulta saaman ravintoedun arvo saadaan arvostamalla helmikuun tosiasiallisia kotimaan työssäolopäiviä vastaava saldo 75 prosenttiin ja muu osuus helmikuun saldosta käypään arvoon. Veronalaisen edun määräksi saadaan tällöin (15 x 10,50 x 75 % + 5 x 10,50) 170,63 euroa.\nEsimerkki 15: Palkansaaja G:llä on vuonna 2019 käytössään maksukortti, jolla voi maksaa 6,60–10,50 euron hintaisia aterioita. Kortilla ei voi maksaa muita ostoksia. Maksukortin tarjoaja laskuttaa työnantajaa kuukausittain jälkikäteen kortin käytön perusteella. Työnantaja saa tällöin tiedot ostettujen aterioiden määristä ja hinnoista, joiden perusteella työnantaja laskee veronalaisen edun määrän.\nG on maaliskuussa ostanut 5 kappaletta 6,60 euron hintaisia aterioita ja 10 kappaletta 9 euron hintaisia aterioita. Maksukortin tarjoaja laskuttaa G:n työnantajalta maaliskuulta 123 euroa. G:n maaliskuussa saaman ravintoedun luontoisetuarvo on (5 x 6,60 + 10 x 9 x 75 %) 100,50 euroa.\nLaitosruokailulla tarkoitetaan ruokailua, joka on järjestetty potilas-, oppilas tai muuna vastaavana ruokailuna. Kysymys on siis ruokailusta, jota ei ole järjestetty ensisijaisesti henkilökuntaa varten. Laitosruokailulle on vahvistettu oma luontoisetuarvo, jota sovelletaan sairaalan, koulun, päiväkodin, vanhainkodin ja muun vastaavan laitoksen henkilökunnan saamaan ravintoetuun. Tätä arvoa voidaan soveltaa myös silloin, kun ruoka toimitetaan laitoskeittiöstä työnantajan toiseen toimipisteeseen (KHO 3.9.1993 taltio 3165).\nTyönantaja voi tukea työntekijöidensä ruokailua myös muutoin kuin antamalla työntekijöille luontoisetupäätöksessä tarkoitetun ravintoedun. Tällöin työnantaja tekee ravintolan kanssa sopimuksen, jonka mukaan työnantaja tukee työntekijöidensä ruokailua tietyllä euromäärällä per ateria. Tuen tarkoituksena on alentaa hintaa, jonka ravintola perii työnantajan henkilöstöltä. Jos tuen määrä ei ylitä ravintolan välillisiä kustannuksia (katso tarkemmin kohta 5.2), palkansaaja ei saa veronalaista etua. Muun selvityksen puuttuessa välillisten kustannusten arvioituna määränä voidaan pitää 25 prosenttia aterian hinnasta. Tällöin etua ei synny, vaikka palkansaajan maksama hinta alittaisi ravintoedun arvon.\nEsimerkki 16: X Oy tekee Ravintola A:n kanssa sopimuksen, jonka mukaan X Oy:n työntekijät voivat ruokailla Ravintola A:ssa listahintaa edullisemmin, kun työnantaja tukee työntekijöidensä ruokailua kahdella eurolla ateriaa kohti. Työntekijät maksavat ateriasta Ravintola A:lle kulloinkin voimassa olevan hinnaston mukaisen hinnan alennettuna työnantajan maksamalla kahden euron osuudella. Koska ravintolan todelliset välilliset kustannukset eivät ole X Oy:n tiedossa, se voi käyttää niiden arvioituna määränä 25 % aterian listahinnasta. Tässä tapauksessa työntekijälle ei synny työnantajan maksamasta kahden euron tuesta veronalaista etua, jos tuki ei ylitä 25 % aterian hinnasta. Tämä edellytys täyttyy, jos aterian listahinta on vähintään kahdeksan euroa (8 € x 25 % = 2 €). Työntekijä maksaa ravintolalle kahdeksan euron hintaisesta ateriasta kuusi euroa (8 € - 2 €).\nTäysihoitoetu muodostuu palkansaajan saadessa työnantajaltaan asunnon, ravinnon, valon ja lämmön sisältävän edun. Täysihoitoedun arvoa sovelletaan esimerkiksi au pairin isäntäperheeltä saamaan täysihoitoon ja maatilalla työskentelevän henkilön maatilalla asumisesta saamaan täysihoitoon. Täysihoitoetuedun arvoa ei sovelleta hotellissa tai sitä vastaavassa muussa majoitustilassa järjestettyyn täysihoitoon. (luontoisetupäätös 15 §.) Tällainen etu arvostetaan käypään arvoonsa, esimerkiksi työnantajan hotellille maksamaan määrään.\nJos palkansaaja tai hänen perheenjäsenensä käyttää yksityisajoihin työnantajan henkilö- tai pakettiautoa, palkansaajan saama etu katsotaan autoeduksi. Autoetu voi olla vapaa autoetu tai auton käyttöetu. Vapaa autoetu on kysymyksessä silloin, kun työnantaja maksaa kaikki autosta aiheutuneet kustannukset. Auton käyttöetu on puolestaan kysymyksessä silloin, kun palkansaaja suorittaa itse ainakin auton käyttövoimakulut (polttoainekulut). Palkansaajan katsotaan suorittavan auton käyttövoimakulut myös siltä osin, kun sähköauton lataaminen työpaikalla verotetaan työntekijän luontoisetuna (luotoisetupäätös 25 §) tai kun palkansaaja maksaa lataamisesta luontoisetua vastaavan korvauksen työnantajalle. Käyttöedussa työnantaja ja työntekijä voivat sopia muiden kuin käyttövoimakustannusten jakamisesta heidän välillään. Työnantaja voi maksaa esimerkiksi auton huollon ja autopesun, kunhan työntekijä maksaa itse käyttövoimakulut. Työntekijän on maksettava kulut muulle taholle kuin omalle työnantajalle.\nLuontoisetupäätöksen mukainen autoedun laskentakaava koskee ainoastaan henkilö- ja pakettiauton arvon laskemista, eikä kaavaa siten sovelleta muiden luontoisetujen arvon määrittämiseen. Ajoneuvoa pidetään henkilö- tai pakettiautona, jos se on sellaiseksi rekisteröity.\nKun autoedun perusarvoa määritetään, autoveron määrä lasketaan ensirekisteröintipäivän mukaisella verotasolla tälle hinnastohinnalle (eli autovero maksetaan ensirekisteröintihetkellä ja sen taso määräytyy ensirekisteröintipäivänä vallitsevan verotason mukaan). Esimerkiksi 20.10.2019 ostetulle ja tilatulle autolle, joka ensirekisteröidään 30.1.2020 otetaan autoveroton hinta lokakuun hinnastosta ja autovero lasketaan tähän hintaan tammikuun 2020 verotason mukaan. Auton veroton hinta on siis tilaus- ja kauppasopimushetken mukainen todellinen hinta lukuun ottamatta autoveroa. Auton suositushinta saadaan lisäämällä hintaan autovero ensirekisteröintipäivän mukaisena.\nPerusarvoa laskettaessa auton hinnasta tehdään euromääräisesti kaikille autoille samansuuruinen perusvähennys, jonka tarkoituksena on tasoittaa käyttö- ja pääomakustannusten välisiä eroja halvempien ja kalliimpien autojen välillä. Perusvähennyksen määrä on 3.400 euroa. Perusarvo pyöristetään lähinnä alempaan 10 euroon.\nJos työnantaja hankkii luontoisetupuhelimeen "nappikuulokkeen", se voidaan katsoa puhelimen lisälaitteeksi, eikä sen arvo näin ollen vaikuta autoedun arvoon. Myöskään matkapuhelinedun arvo ei tällöin nouse.\nAutoedun kuukausikohtainen käyttökustannusten arvo on laskettu olettaen, että yksityisajoja on 1.500 kilometriä kuukaudessa, eli 18.000 kilometriä vuodessa. Jos yksityisajoa on jatkuvasti tätä vähemmän, palkansaaja pääsee edullisempaan verotusarvoon pitämällä ajopäiväkirjaa. Jos työnantaja ei halua tarkistaa ajopäiväkirjaa kuukausittain, voidaan menetellä myös niin, että työnantaja käyttää ennakkoperinnässä kuukausiarvoa ja palkansaaja ilmoittaa ajopäiväkirjan mukaan ajetun kilometrimäärän veroilmoituksellaan ja vaatii edun arvon alentamista. Palkansaajan on säilytettävä ajopäiväkirja itsellään ja toimitettava se Verohallinnolle ainoastaan pyydettäessä.\nJos valitaan autoedun kilometriperusteinen laskentatapa, valintaa on noudatettava systemaattisesti. Kuukausiarvo ei tässä tapauksessa rajoita veronalaisen edun määrää. Jos palkansaaja on esimerkiksi ajanut yksityisajoja 3.000 kilometriä kuukaudessa, autoedun arvo lasketaan tämän kilometrimäärän mukaan. Myös työnantajan sairausvakuutusmaksu maksetaan näiden todellisten arvojen perusteella.\nJos auton käyttökustannukset halutaan otettavaksi huomioon todellisen yksityisajojen kilometrimäärän perusteella, yksityisajojen määrästä on esitettävä ajopäiväkirja tai muu luotettava selvitys. Muu selvitys voi olla esimerkiksi autolla ajettu kokonaiskilometrimäärä (KHO 1979-B-II-578).\nAjopäiväkirja voi olla manuaalinen tai elektroninen. Ajopäiväkirjasta pitää näkyä päivittäin ajettu kilometrimäärä eriteltynä työ- että yksityisajojen osuuteen. Työajoista on lisäksi merkittävä:\nTyömatkat (esimerkiksi matkat erityiselle työntekemispaikalle) ovat työajoa. Työmatka voi alkaa palkansaajan varsinaiselta tai toissijaiselta työpaikalta, asunnolta, työasunnolta taikka toissijaisella työskentelypaikkakunnalla olevasta majoituspaikasta. Siten tilanteessa, jossa palkansaajan on tarkoitus lähteä aamulla kotoaan työnantajan autolla asiakaskäynnille, hänen yksityisajoaan on edeltävän työpäivän päättyessä tehty matka varsinaiselta työpaikalta kotiin. Seuraavana aamuna asiakaskäynnille suuntautuva matka ei ole yksityisajoa. Toissijaiselle työpaikalle tehdyt matkat ovat niin ikään työajoa.\nEsimerkki 17: palkansaajalla on tarkoitus työskennellä tiistaina toissijaisella työpaikallaan Jyväskylässä. Hän lähtee kotoaan Turusta Jyväskylään maanantai-iltana ja yöpyy hotellissa Jyväskylässä. Hän tekee matkan luontoisetuautollaan. Tiistaiaamuna hän ajaa hotellista toissijaiseen työpaikkaansa ja työpäivän päätyttyä kotiinsa Turkuun. Matkat Turusta Jyväskylään hotelliin ja toissijaiselta työpaikalta kotiin ovat työajoa. Sen sijaan matka hotellista toissijaiseen työpaikkaan on yksityisajoa.\nPalkansaaja saattaa käyttää työssään erityisvarusteltua ajoneuvoa, esimerkiksi työvälineitä sisältävää huoltoautoa tai eläinlääkäriautoa. Jos tällaisen auton yksityiskäyttö muuhun kuin kodin ja varsinaisen työpaikan välisiin matkoihin on kielletty, työajoihin liittyvistä kodin ja varsinaisen työpaikan välisistä matkoista ei synny verotettavaa etua. Tällainen tilanne syntyy esimerkiksi silloin, kun autoa tarvitaan päivystystehtävissä (KHO 3.2.1982 taltio 444) tai palkansaaja lähtee seuraavana aamuna kotoaan asiakaskäynnille.\nVähennys koskee vain sellaista autoa, jonka ainoa mahdollinen käyttövoima on sähkö (niin sanottu täyssähköauto). Sähköautoissa, joissa on autoa liikuttavan sähkömoottorin lisäksi akustoa varaava bensiinikäyttöinen polttomoottori, auton käyttövoimana ei ole pelkkä sähkö, vaan sähkö ja moottoribensiini. Tällaista autoa ei pidetä autona, jonka ainoa mahdollinen käyttövoima on sähkö.\nSeuraava esimerkki havainnollistaa luontoisetuauton laskentaa vuoden 2019 luontoisetuarvoilla.\nAutoedun arvoa voidaan korottaa palkansaajan verotusta toimitettaessa, jos on ilmeistä, että autolla vuoden aikana ajettujen yksityisajojen määrä ylittää 18.000 kilometriä. Tämä raja ylittyy esimerkiksi 220 työpäivän mukaan laskettuna 41 kilometrin mittaisesta yhdensuuntaisesta kodin ja varsinaisen työpaikan välisestä matkasta. Myös kesämökkimatkat ovat yksityisajoa.\nJos palkansaaja ajaa työsuhdeautollaan työajoja yli 30.000 kilometriä vuodessa, edun perusarvo on 80 prosenttia normaalisti lasketusta perusarvosta (luontoisetupäätös 19 §). Käyttökustannuksien osuuteen ajettujen kilometrien määrällä ei ole vaikutusta.\nAutoedun arvon alennuksen ehdoton vaatimus on 30.000 työajokilomerin ylittyminen. Esimerkiksi silloin, jos palkansaajan työsuhde autoedun antaneen työnantajan palveluksessa alkaa 1.6. ja palkansaaja ajaa loppuvuoden aikana 29.000 kilometriä työajoja, hän ei saa alennusta vielä tältä vuodelta. Luontoisetuauton ei kuitenkaan tarvitse olla kilometrejä laskettaessa sama koko kalenterivuoden ajan. Jos auto vaihdetaan kalenterivuoden aikana saman työnantajan palveluksessa, voidaan molemmilla autoilla ajetut työajokilometrit ottaa huomioon.\nToinen vaihtoehto on käyttää alkuvuodesta normaaliarvoja, ja oikaista arvo kun 30.000 työajokilometrin määrä on ylittynyt.\nEsimerkki 19: Palkansaajalle annetaan luontoisetuna edellisessä esimerkissä laskettu vapaa autoetu, jonka perusarvo oli 352,10 euroa kuukaudessa. Autoedun arvoa alennetaan työajojen määrän perusteella.\nJos palkansaajan luontoisetuauto hänen työnsä vuoksi vaihtuu kuukauden aikana useita kertoja, perusarvo lasketaan sen auton mukaan, joka hänellä on ollut käytössään suurimman osan kuukaudesta (17 § 5 momentti). Yleensä tällaisessa tilanteessa on automyyjä, jolla on kuukauden aikana käytössään erihintaisia autoja. Auton käyttöä ratkaistaessa merkityksellistä on se aika, jonka auto on ollut palkansaajan käytössä, eiautolla ajetut kilometrit.\nAuton vaihtuminen kuukausittain voi johtaa myös autoedun arvon alentamiseen. Autoedun perusarvoa alennetaan 80 prosenttiin, jos palkansaaja joutuu luovuttamaan luontoisetuautonsa useita kertoja kuukaudessa työnantajan käyttöön ja saa tilalle toisen auton (luontoisetupäätös 19 §). Yleensä tällaisessa tilanteessa ovat uusien autojen myyjät, joiden luontoisetuauto on samalla autoliikkeen esittelyauto, joka luovutetaan asiakkaalle koeajoa varten. Autoedun arvon alentaminen edellyttää, että auto on tosiasiallisesti ollut asiakkaiden käytössä ja työnantaja pystyy tämän esimerkiksi verotarkastuksen yhteydessä osoittamaan.\nPalkansaaja, jolla ei ole autoetua, saattaa joskus saada työnantajan auton tilapäisesti käyttöönsä, esimerkiksi lainaksi muuttoa tai viikonloppumatkaa varten. Myös tällöin on kysymys työnantajan auton käyttämisestä yksityisajoihin, joten palkansaajalle syntyy verotettava etu.\nKun kysymyksessä on henkilö- tai pakettiauto, edun arvo lasketaan siten, että ensin lasketaan autoedun verotusarvo luontoisetupäätöksen määräysten mukaisesti. Tämä arvo jaetaan 1.500:lla, jolloin saadaan edun kilometrihinta. Koko edun arvo saadaan, kun kilometrihinta kerrotaan ajettujen kilometrien määrällä.\nMuun ajoneuvon kuin henkilö- tai pakettiauton käytöstä saatuun etuun ei sovelleta luontoisetupäätöksen autoedun laskemista koskevia määräyksiä. Tällainen tilanne on kysymyksessä esimerkiksi silloin, kun palkansaajalle on annettu luontoisetuna kuorma-autoksi rekisteröity auto. Etu arvostetaan tällöin käypään arvoon. Käypä arvo voidaan määrittää kohdan 12.2 mukaista vene-edun kaavaa käyttäen.\nMuu auto kuin henkilö- tai pakettiauto saattaa olla palkansaajan käytössä vain satunnaisesti. Tällainen tilanne on kyseessä esimerkiksi silloin, kun palkansaaja käyttää työnantajan omistamaa kuorma-autoa muuttoonsa. Vuosikohtainen käypä arvo voidaan muun selvityksen puuttuessa tällöinkin määrittää kohdassa 12.2 selostetulla tavalla. Näin saatu vuosikohtainen arvo voidaan edelleen muuntaa kilometrikohtaiseksi arvoksi jakamalla se kyseisenä vuonna ajettujen kilometrien määrällä. Ennakonpidätys voidaan tällöin toimittaa ennakkoperintäasetuksen 9 §:n 2 momentin mukaisesti vuoden viimeisen palkanmaksun yhteydessä, kun vuoden aikana ajettu kokonaiskilometrimäärä on luotettavasti selvillä.\nUrheilijan suoraan sponsorilta saama autoetu on urheilijan palkkiota. Myös yksilöurheilijan lajiliiton kautta käyttöönsä saama sponsorointiauto on urheilijan palkkiota. Jos joukkueurheilija saa auton käyttöönsä omalta seuraltaan, edun arvo on palkkaa. Kaikissa tapauksissa etu arvostetaan luontoisetupäätöksen mukaisesti.\nJos auto saadaan käyttöön muutoin kuin työsuhteen perusteella, kysymyksessä ei ole luontoisetu. Tällainen on esimerkiksi asiakaskilpailun palkintona saatu auto. Jos palkinto on arvottu, arvonnan järjestäjä maksaa voiton arvosta arpajaisveron, eikä voiton saajalle aiheudu veroseuraamuksia. Jos taas suorituksen laatu ratkaisee palkinnon saajan, edun arvo verotetaan muuna ansiotulona. Palkinnon antajan on ilmoitettava etu tulorekisteriin. Edun arvona voidaan käyttää luontoisetuarvoa.\nEsimerkki 20: Palkansaajalle hankitaan uusi luontoisetuauto vuonna 2015. Auton ostopäivän uushankintahinta on 63.400 euroa. Palkansaaja maksaa tästä 10.000 euroa. Autossa ei ole lisävarusteita. Peruskorko on 1.1–31.12.2015 välisenä aikana 0,25 prosenttia.\noikaistu uushankintahinta 50.000 €\nEdellä mainittua autoedun kaavaa sovellettaessa poiston ja pääomakustannusten määrä lasketaan joka vuosi alkuperäisen oikaistun uushankintahinnan perusteella (50.000 euroa edellä mainitussa esimerkissä). Oikaistua uushankintahintaa ei siten vähennetä vuosittaisilla poistoilla. Kun auto siirtyy ikäryhmään B, korkomenoista otetaan kuitenkin huomioon vain puolet.\nTyöpaikalla tarkoitetaan tässä yhteydessä työntekijän varsinaista työpaikkaa tai toissijaisena työpaikkana pidettävää työnantajan toimipaikkaa. Kaavamainen latausedun arvo ei koske lataamista muualla kuin työpaikalla. Jos työnantaja maksaa lataamisen esimerkiksi työntekijän kotona, edun arvo on käytetyn sähkön käypä arvo, jona voidaan pitää työnantajan sähköstä maksamaa määrää.\nJos palkansaaja lataa työnantajansa kustantamalla sähköllä työnantajalta vapaana autoetuna saamaansa autoa, palkansaajalle ei muodostu lataamiseen käytetystä sähköstä erillistä veronalaista etua, sillä vapaan autoedun arvoon sisältyy myös auton käyttövoimakustannusten arvo.\nJos latauslaite säilyy työnantajan omistuksessa, veronalaisen edun vuotuinen määrä voidaan määrittää tämän ohjeen kohdan 12.2 mukaisella laskentakaavalla. Latauslaitteen käyttöaikana voidaan tällöin pitää työnantajan arvioimaa laitteiston poistoaikaa, kuitenkin enintään 10 vuotta. Jos työnantaja ja palkansaaja sopivat myöhemmässä vaiheessa, että latauslaite siirtyy palkansaajan omistukseen (latauslaitetta ei toisin sanoen poisteta palkansaajan kotoa), latauslaitteen käypä arvo omistusoikeuden siirron hetkellä luetaan palkansajaan veronalaiseksi palkkatuloksi.\nTyönantajan työntekijälle tarjoamasta yhteiskäyttöautosta ei synny Verohallinnon luontoisetupäätöksessä tarkoitettua autoetua, vaan muu luontoisetu, joka arvostetaan käypään arvoon. Edellytyksenä on, että samaa autoa käyttää useampi henkilö ja autoa ei ole nimetty tietylle henkilölle tai tietyille henkilöille. Jos auto on vain tiettyjen henkilöiden tai tietyn henkilön käytössä, autosta syntyy tavanomainen autoetu, joka arvostetaan luontoisetupäätöksen mukaisesti.\nJos työnantaja maksaa palkansaajan omistaman tai vuokraaman puhelinliittymän laskut, kysymyksessä ei ole puhelinetu. Yksityiskäytön osuus puhelinlaskuista on tällaisessa tilanteessa palkansaajan veronalaista palkkatuloa. Myös työkäytön osuus on veronalaista, mutta työnantajan ei tarvitse toimittaa siitä ennakkonpidätystä (EPL 15). Työntekijä voi vaatia työkäytön osuutta vähennennettäväksi tulonhankkimiskuluna tuloverotuksessaan.\nTyösuhdematkalipusta säädetään tuloverolain 64 §:n 2 momentissa. Lainkohdan mukaan työnantajan työntekijälleen antama enintään 300 euron arvoinen joukkoliikenteen henkilökohtainen matkalippu asunnon ja työpaikan välistä matkaa varten on verovapaata tuloa. Lisäksi matkalippu on verovapaata tuloa 750 euroa ylittävältä osalta 3.400 euroon asti.\nTuloverolain 64 §:ssä määritellään työsuhdematkalipun verovapaa osa euromääräisesti. Työsuhdematkalippu on verovapaata 300 euroon asti. Lisäksi työsuhdematkalippu on verovapaata tuloa 750 euron ylittävältä osalta 3.400 euroon asti. Verovapaan edun määrä on siten enintään 2.950 euroa vuodessa. Työnantajan tarjotessa palkansaajalle työsuhdematkalipun, jonka arvo on 750 euron ja 3.400 euron välillä, edun veronalainen osa on 450 euroa.\nEsimerkki 21: Työnantaja tarjoaa 300 euron vuosittaisen lippuedun palkansaajalle eikä tee muutoksia rahapalkan määrään. Koska työsuhdematkalippu on 300 euroon asti aina verovapaa, ei työnantajalle aiheudu lippuedun tarjoamisesta palkan sivukuluja eikä palkansaajalle veroseuraamuksia.\nEsimerkki 22: Työnantaja tarjoaa 928 euron vuosittaisen lippuedun palkansaajalle eikä tee muutoksia rahapalkan määrään. Koska työsuhdematkalippu on veronalainen siltä osin kuin edun arvo ylittää 300 euroa ja alittaa 750 euroa, veronalaista luontoisetua syntyy 450 euroa. Lisäksi palkansaaja saa 478 euron arvoisen verovapaan edun. Työnantajan on maksettava palkan sivukulut veronalaisesta osasta eli 450 eurosta.\nEsimerkki 23: Työnantajan tarjoama vuosittainen lippuetu on 5.000 euroa. Veronalaista luontoisetua on edellä mainitun 450 euron lisäksi 3.400 euron ylittävä osa 1.600 euroa eli yhteensä 2.050 euroa. Työnantaja maksaa palkan sivukulut tuosta summasta. Verovapaasta edusta eli 2.950 eurosta, ei tarvitse maksaa palkan sivukuluja.\nEsimerkki 24: Työnantaja ostaa palkansaajalle 1.000 euron arvoisen matkalipun. Hän perii palkansaajalta 500 euron korvauksen. Veronalaisen luontoisedun määrä on 450 euroa. Koska peritty korvaus on suurempi kuin edun verotusarvo, verotettavaa luontoisetua ei synny. Työnantajalle ei aiheudu lippuedun tarjoamisesta palkan sivukuluja.\nEsimerkki 25: Palkansaajan asunnon ja työpaikan väliset matkakustannukset ovat 1.200 euroa halvimman kulkuneuvon käyttökustannusten mukaan laskettuna. Hän saa työnantajaltaan 300 euron työsuhdematkalippuedun. Lippuetu on verovapaa. Palkansaajan maksettavaksi jää matkakustannuksia 900 euroa. Matkakuluvähennyksen 750 euron omavastuuosuuden vähentämisen jälkeen palkansaajan saa matkakuluvähennystä 150 euroa.\nEsimerkki 26: Palkansaajan asunnon ja työpaikan väliset matkakustannukset ovat 2.000 euroa halvimman kulkuneuvon käyttökustannusten mukaan laskettuna. Hän saa työnantajaltaan 800 euron työsuhdematkalippuedun. Lippuetu on verovapaa 350 euron osalta ja veronalainen 450 euron osalta. Palkansaajan maksettavaksi jää matkakustannuksia 1.200 euroa ja lisäksi hänen veronalaiseksi tulokseen luettiin 450 euroa. Vähennys lasketaan tällöin 1.650 euron kustannusten perusteella. Matkakuluvähennyksen 750 euron omavastuuosuuden vähentämisen jälkeen palkansaaja saa matkakuluvähennystä 900 euroa.\nEsimerkki 27: Palkansaajan asunnon ja työpaikan väliset matkakustannukset ovat 1.000 euroa halvimman kulkuneuvon käyttökustannusten mukaan laskettuna. Hän saa työnantajaltaan 800 euron työsuhdematkalippuedun. Lippuetu on verovapaa 350 euron osalta ja veronalainen 450 euron osalta. Palkansaajan maksettavaksi jää matkakustannuksia 200 euroa ja lisäksi hänen veronalaiseksi tulokseen luetaan 450 euroa. Vähennys lasketaan tällöin 650 euron kustannusten perusteella. Matkakuluvähennyksen 750 euron omavastuuosuuden vähentämisen jälkeen palkansaaja ei saa matkakuluvähennystä.\nEsimerkki 28: Työnantaja ostaa palkansaajalle 1.000 euron arvoisen matkalipun, veronalaisen edun määrä on 450 euroa. Hän perii palkansaajalta 500 euron korvauksen, joten verotettavaa luontoisetua ei synny. Palkansaajan verotuksessa vähennyskelpoista on työnantajan perimä 500 euroa. Omavastuusta (750 euroa) johtuen hän ei kuitenkaan saa matkakuluvähennystä.\nTyönantaja voi irtisanomistilanteessa joko vaatia antamansa matkaliput takaisin tai ilmoittaa todelliset kustannukset ylittävän osan työntekijän veronalaisena tulona. Jälkimmäinen menettely sopii tapauksiin, joissa työntekijälle on hankittu kuukausilippu, jota ei voi saada osittain takaisin. Työnantaja voi myös periä ylimenevän matkalipun hinnan takaisin työntekijältä, jolloin työntekijälle ei synny veronalaista tuloa.\nLuontoisetu verotetaan sinä aikana, jolloin etu on ollut palkansaajan käytössä. Työsuhdematkalipun todellinen käyttöaika ei kuitenkaan ole aina selvitettävissä. Tällöin veronalainen etu syntyy sinä vuonna, jolloin palkansaajalle annetaan matkalipun ostoon oikeuttavia maksuvälineitä, esimerkiksi työmatkaseteleitä. Samoin, jos lippu oikeuttaa tiettyyn määrään matkoja ja on voimassa esimerkiksi vuoden ostopäivästä, etu verotetaan lipun ostovuoden tulona.\nJos työnantaja ostaa lipun, joka on voimassa tietyn ajanjakson, joka ajoittuu kahdelle eri vuodelle, hinta jaetaan näille vuosille lipun voimassaoloaikojen suhteessa. Jos lippu on esimerkiksi voimassa 1.11.2017–31.3.2018, lipun hinnasta 2/5 on vuoden 2017 tuloa ja 3/5 vuoden 2018 tuloa. Palkansaajan verotuksessa vähennyskelpoinen määrä jakautuu samalla tavalla.\nInternet-yhteyden yksityiskäytöstä saatu etu on verovapaa myös säännöllisesti kokouspalkkiota saaville henkilöille. Esimerkiksi kunnallisen luottamusmiehen tai yrityksen hallituksen jäsenen käyttöön annettu Internet-yhteys on voi siten olla verovapaa etu.\nEsimerkki 29: Palkansaaja A:lla on vuoden 2018 ajan luontoisetuna huvivene. Kysymyksessä olevan veneen hankintahinta on 60.000 euroa ja arvioitu käyttöikä on 10 vuotta. Peruskorko on 1.1.2018–31.12.2018 välisenä aikana negatiivinen (-0,25 %). Käyttökustannuksia syntyy vuoden 2018 aikana 3.500 euroa. Edustuskäytön osuus on 10 prosenttia. Edun arvo lasketaan seuraavasti:\nKoron määrä lasketaan myöhempinä vuosina siten, että pääomasta vähennetään edellisenä vuonna verotetun poiston osuus. Esimerkkitilanteessa toisen vuoden korko lasketaan siten (60.000 - 6.000) 54.000 eurosta.\nEsimerkki 30: Palkansaaja B:llä on vuonna 2015 moottoripyöräetu. Moottoripyörän osto- ja käyttöönottokuukausi on vuoden 2015 huhtikuu. Maahantuojan ilmoittama moottoripyörän suositushinta on ollut tuolloin 26.990 euroa. Työnantaja on hankkinut moottoripyörän 24.000 euron kauppahintaan. Moottoripyörän vuosittaiset käyttökustannukset ovat noin 1.000 euroa ja käyttöikä noin 10 vuotta. Moottoripyörällä on ajettu vain yksityisajoja. Vapaan moottoripyöräedun arvo lasketaan seuraavasti:\nJos yrityksellä on lomanviettopaikka, joka on koko henkilökunnan käytössä, kysymyksessä on verovapaa henkilökuntaetu (tuloverolaki 69 § 1 momentti 4 kohta). Jos lomanviettopaikka on vain yhden henkilön tai rajatun henkilöryhmän käytössä, siitä syntyy kuitenkin veronalainen etu. Edun arvo on se käypä hinta, joka vastaavanlaisesta lomanviettomahdollisuudesta jouduttaisiin sen käytettävissä olon ajalta vuokrana maksamaan.


Kesälomalla rahaa kuluu paljon muihin kesän huvituksiin ja siksi ruoasta on hyvä säästää. Säästön lisäksi ostamalla elintarvikkeiden poisto- ja hävikkieriä, teet myös hyvää koska nämä eivät mene kaatopaikalle vaan käyttöön vielä hyvinä tuotteina.\nFiksu Ruoka Oy on jo vuonna 2016 perustettu hävikkielintarvikkeisiin perustuva yritys, joka toimittaa tuotteita edullisesti koko Suomeen. Oletko Sinä kuullut Fiksu Ruoka Oy:stä ja firman sentin päivistä?\nKannattaa käydä tutustumassa ja tilata ehdottomasti uutiskirje myös. Tilaamalla uutiskirjeen Sinä saat ilmaisen toimituksen yli 29 €:n toimitukseen.\nOhessa linkki uutiskirjeen tilaukseen ja huippuhyville ostoksille *mainoslinkki\nHyviä ostoksia Sinullekin tekemällä samalla hyvää.\nAurinkoa, iloa ja valoa. Nautitaan!\nedullinen, Fiksu Ruoka Oy, huippuvinkki, hävikkiruoka, ruoka, ruokaostos, säästö\nEdellinen Tiedätkö mikä on Suomen lesoin juttu?\nSeuraava Luvattu kaunistava arvonta


Nopeasti käteistä palkkapäivä lainat-Rahoitus jos haluat - www.drwoo.fora.pl\nNopeasti käteistä palkkapäivä lainat-Rahoitus jos haluat\nMonet ihmiset päästä aikuisiässä ja mennä, on tämä kaikki olemassa , se mitä joten saa noin. Saat kiinteistönomistajat ja neo - kotitaloudet ja sitten kotitaloudet jotka halua lupaus takuun, vakuudettomat vakuudettomat lainat suosikki valinta . Ihmiset, jotka sovelletaan pitäisi oikeastaan valmis maksamaan alustava sovellus maksu sekä kerran sulattamaan maksu [url=kaikkipikavipit.wordpress.com]kaikki pikavipit[/url] jopa tulevina ilmeistä sinulle kysymys on, voitte todella saavuttamiseksi Kotirahoitus läsnäolosta huolimatta huono luotto rating ?. Jos haluamme pitää lattia alkaen väistymässä , he eivät pysty poistamiseksi tuhatta tai kaksi talot ja lopettaa tältä päivältä . Joudut muistaa mitä voit mukavasti maksaa varten ennakkomaksu ja kuukausimaksut . Neo - klassinen laina kauppiaat voi tarjota luotonanto tuotteita kuitenkin korkotason todennäköisesti parempi koska uhka olet vaatia kuin asiakaspalvelu .\nKäyttö ohjelma voi auttaa melkein joka perhe . Jopa Tässä tiukka talous . Raha 10.000 ehkä in rahaa sisäpuolella 24 tuntia , ehkä jopa paljon ennemmin. On mahdollista hankkivat näiden Small Business Administration lainat enemmän aika [link widoczny dla zalogowanych] Kuitenkin , ymmärtää tämä ansoja :. Plan kohteelle Yksi Äiti Tulokset . For perhehuone se ei ole paras käyttöä kortit . Voisit Etsi Pieni näyte Pak, jänis Pak, presidentin Pak, ja Yritys Pak.\nEnnen kuin suuntaat nukkumaan , tuoda 10 minuuttia kommunikoida teidän tajuton pää .\nNe, jotka joutuvat in tärkeä kysyntä tuloja voivat yleensä hyötyä nämä jälleenrahoituksen vaihtoehtoja . Erityisen, enemmän vapaus in luotto ja kiinteistöjen sulkemiseen vaihtoehtoja kodin omistajat . On ja vakuuttaa vieressä vahingot sinulla on joskus ollut . mahdollisuudet yksi puuttuessa sisältä maksu on tullut Ohut ja sen seurauksena , yksilöitä get päätyi säästää alkaen kuoret pois lisätty taloudellinen rangaistukset ja palkkiot. Valitse kunnioitetaan Laina Provider tai yksinkertaisesti vastuullinen Pankki : [link widoczny dla zalogowanych] tämä merkitsee luultavasti on tuhlata paljon dollaria . Lisäksi se provides kilpailevia korkotaso . Kolmas vaihe : Look At Your Tarvitaan . Vaihe 4 - arvostelu ja katsoa kulut huolellisesti .\nNetissä Exclusive Financial laina Tilastot . Sitoutuminen omaisuuden tai kotiin myös eivät todennäköisesti pyytää sinua dig liian raskas nostaa Kassa . Jos jotkut vakuudet on näyttöön, hinnat voisi olla huomattavasti vähentämään.


Lions Club Soini - Lions e-Clubhouse\nLions Club Soini\nSoini, - Finland\nklubin 30v juhla\nKuvassa klubin perustajajäseniä. Klubi perustettiin 1985\nVuonna 1986 poltettiin tervahauta nykyisen Yhteistalon maisemissa. Kuvassa edesmennyt klubin jäsen Sakari Alatalo.\nSoinin suureen Kiirastuli teatteri projektiin osallistui myös klubin jäseniä. Kuvassa Jukka Erjamo näyttelijänä.\nWanhan ajan päivät ovat olleet klubin projektikohteena. Pääosin parkkiohjauksessa, mutta myös muiden töiden kohteena.\nVuorenmaassa pidetyissä laskettelukilpailuissa myös Soinille mitali.\nVanhoja tapahtumia vuosilta 2007 - 2015\nPekan mökillä nuijanvaihtajaisissa\nKun välissä oli saunottu, grillattu makkarat, laskettiin tulokset ja jaettiin palkinnot,joita riitti kaikille.\nPekalle esitettiin kiitokset hienon illan johdosta.\nEero Ollikainen oli antanut klubille luvan kaataa kuivia puita jätkänkynttilöiden tekoa varten. Kynttilät on takoitus myydä ja käyttää tulot Sight First kampanjan hyväksi, joka on toimikauden keskeinen tavoite. Metsä oli hieman kostea yön sateen jäljiltä, mutta se ei tahtia haitannut.\nKlubikokous Lehtimäen uimahallissa 14.1.2009\nAluksi pidettiin kuukausikokous Lehtimäen klubin vieraana uimahallin kahviossa.\n(v 2011) Klubi oli Karstulan lionsien vieraana. Paikallinen klubi oli rakentanut hienon näkötornin. Aivan uskomaton työsuoritus.\nKlubin jatkuvana aktiviteettina on ollut huolehtia "Wanhan ajan päivien" parkkipaikkojen paikoituksen ohjauksesta. Tässä Kalevi, Taisto ja Jouko hommissa (v 2011)\nToukokuun kokous 14.5.2012. Klubi lähti tarkastelemaan Leppäsen Taunon jälkikasvun omistuksessa olevaa vanhaa myllyä, jonka kunnostusta on aikomus harkita. Lopulta todettiin, että myllyä ei enää pysty korjaamaan.\nToukokuu 23.5.2012. Suoritimme yhdeksän veljen voimin kuusentaimien istutuksen Taisto Pölkin maille. Taimia oli noin 1000 kappaletta.\nVarapiirikuvernööri Erkki Ammesmäki vieraili klubissamme. Tässä presidenttimme ojentaa hänelle Soinin klubin viirin\nKlubi lahjoitti Kotivaaran vanhainkodille taulutelevision. Siitä on henkilökunnan mukaan ollut kovasti iloa asukeille. Erityisesti kotimaiset elokuvat ovat olleet suosiossa. Asukkaita, klubilaisia ja henkilökuntaa luovutustilaisuudessa.\nMaaliskuun kokous ja keilailu Alvariinissa 10.3.2014\nKlubiveljet kierrättivät veteraanikerääjiä. Kerääjäpojat tulivat Keuruulta. Yhtään soinilaista ei ollut joukossa.\nKlubi järjesti silmälasienkeräyksen. Lasit toimitetaan Shri Lankaan. Liukuhihnatyönä pakattiin reilut 250 silmälasia talouspaperiin eteenpäin lähetettäväksi.\nSoini vuonna 1987 Youtube video\n©2018 Tämän sivun oikeudet omistaa Lions Club Soini - Soini - Finland


Barcelona - Manchester United 28.5\nMestarien liigan finaali pelataan Lontoossa.\nBarcelona – Manchester Utd, Merkki 2, Kerroin Espanjan liigan paras joukkue kohtaa Valioliigan parhaimman joukkueen. Molemmat voittivat mestaruuden loppujen lopuksi aika helposti, joten ihan oikeat joukkueet ovat finaalissa. Joukkueiden tiet Mestarien liigan finaaliin:\nJokainen Barcelonan pelejä seurannut tietää, että joukkue haluaa voittaa pelejä aivan liikaa. Tämä näkyy pelaajien filmauksina, jos pelaaja hipaiseekin Barca-pelajaan on hän maassa pitelemässä kasvoja. Täten tuomarilinja on erittäin tärkeässä roolissa lauantaina sillä, jos saa pelata kovaa – on Barcelona vaikeuksissa. Jos pienetkin kontaktit otetaan pois – on Barcelona taas niskan päällä.\nUnitedilla ei ole loukkaantumishuolia tähän otteluun. He pääsevät aloittamaan täysin ykkösnyrkillä ja mielenkiintoista onkin ketä kentälle laitetaan. Vander Sar, Vidic, Ferdinand, Evra, Carrick, Park, Rooney ja Hernandez ovat varmasti avauksessa. Oikean laitapakin tontille löytyy kolme potentiaalista ehdokasta, keskikenttälle tarvitaan Carrickille kaveri (todennäköisesti Giggs) ja toinen laitalinkki (todennäköisesti Valencia). Ne pelaajat, jotka ovat kuumia lauantaina saavat varmasti peliaikaa.\nUnited lähtee otteluun varmasti puolustusvoittoisella taktiikalla, koska yltiöpäinen hyökkäys on tuhoon tuomittu. Kannattaako Barceloonaa vastaan sitten ollenkaan prässätä? Kyllä kannattaa, mutta vain silloin kun koko joukkue lähtee tukemaan prässäystä. Sillon kun pallo on hallussa puolustajilla niin ei kannata lähteä tekemään “hero runeja” vaan silloin kun pallo pomppii pakeilla niin koko joukkueen voimilla.\nBarcelona lähtee otteluun varmasti tutulla kokoonpanolla. Barcelonan leiriinkin kuuluu hyviä uutisia nimittäin Abidal on toipunut jo syövästä ja pelaa lähes varmasti avauksessa Unitedia vastaan. Kaikki tietävät Barcelonan pelitaktiikan joten siitä on aika turha enää keskustella. Kiinnittäisin nimenomaan huomiota Abidal-Villa vs Valencia-O’Shean(?) laitaan.\nMiksi ManU:n 4,05 on ylikerroin? He ovat parantaneet otteitaan todella merkittävästi viime vuodesta. Jos haluat tarkemmat analyysin ManU:n pelitaktiikasta näet sen tästä uutisesta. Lisäksi Barcelonan otteet ovat hieman heikentyneet viime kausina. Pallo ei liiku läheskään niin nopeasti kuin pari kautta sitten ja, kun ottaa Messin kiinni, niin Barcelona hakkaa päätä seinään. 4,05 on todella iso kerroin kun ManU saa pelata vielä Englannissa tämän ottelun, joten käytännössä tämä on Unitedin kotiottelu.


Kollaasityöpaja voi auttaa, jos kaipaat mielenrauhaa – kollaasitekniikka on helppo oppia | Me Naiset\nLiima, paperi, sakset\nHiertääkö mielessä ongelma, jota et oikein osaa pukea sanoiksi? Ota avuksi sakset ja kasa lehtiä ja kokeile kollaasitekniikkaa. Ratkaisu voi löytyä kuin huomaamatta. Tekniikkaa käytetään apuna myös terapiassa.\nKuka on se oikea? Miksi on niin vaikeaa? Do You Really Want To Hurt Me?\nVaaleanpunaiselle pahville on teipattu lappuja, joissa lukee kysymyksiä. Ne on napattu laulujen sanoista. Valitsemme fiilispohjalta omat lappusemme. Sormiini osuu teksti Where Do Broken Hearts Go?\nEi aavistustakaan, minne särkyneet sydämet menevät, mutta nyt minun pitäisi vastata tuohon kysymykseen – ei sanoilla, vaan tekemällä kollaasi.\nSiis mikä kollaasi? Se on tekniikka, jossa erilaisia materiaaleja yhdistetään liimaamalla niitä samaan teokseen.\nHelsinkiläisen kerrostalon kivijalassa alkaa kuulua kahina, kun selaamme lehtiä. Yhdeksän käsiparia repii, leikkaa ja liimaa. Tai tavallaan yksitoista, sillä myös kollaasityöpajan vetäjät Aino ja Aliisa Ahtiainen sommittelevat ohimennen kuvia yhteen samalla, kun neuvovat osallistujia.\n– Varoitus: tähän voi jäädä koukkuun niin pahasti, että alkaa kantaa käsilaukussa pieniä saksia ja katselee aina lehtiä sillä silmällä, Aino huikkaa.\nAino ja Aliisa ovat sisarukset kollaasityöpajoja järjestävän Collage Club Helsingin takana. Aino on art director, Aliisa muotitieteiden maisteri ja punavuorelaisen luovan työtilan perustaja.\nKollaasi taas on tekniikka, jossa erilaisia materiaaleja yhdistetään liimaamalla niitä samaan teokseen.\nKumpikin Ahtiainen tunnustautuu kollaasien tekemisen faniksi. Aino miettii, että kollaasien tekeminen on tarinankerrontaa: kun kaksi kuvaa laittaa yhteen, ne muodostavat väkisinkin tarinan. Sekin koukuttaa, miten hajottamalla ja repimällä voi luoda jotain uutta.\nTyöpajoissa on aina jokin teema, jonka perusteella osallistujat kollaaseja tekevät. Tänä iltana teemana on rakkauden kesä. Se selittää lappusten sydäntä raastavat kysymykset ja taustalla pauhaavat rakkauslaulut.\nEnsin pöydän ääressä pulistaan, sitten keskitytään. Collage Clubin työpajassa Riitta Skytt (vas.), Jenni Ylinen, Loi Oleinik ja Leena Holmila leikkaavat, sommittelevat ja liimaavat.\nLähtötaso saa olla nolla\nPahvi, sakset, liima, vanha aikakauslehti. Yksinkertaisimmillaan kollaasi syntyy näistä aineksista. Ehkä juuri siinä piilee kollaasien taika.\n– Kollaasitekniikasta ei tarvitse ottaa mitään paineita. Jäljen ei tarvitse olla täydellistä, eikä kollaasin tekemiseen ole yhtä ainoaa oikeaa tapaa, Aino kannustaa vasta-alkajaa.\n– Mitään ei tarvitse osata etukäteen, ei piirtää tai luoda silmukoita puikoille, Aliisa jatkaa.\nOsa meistä työpajaan osallistujista on epämukavuusalueellaan jo pelkän pahvin ja saksien kanssa, osa taas kuin kotonaan Aliisan työhuoneen taiteilijantarvikkeiden keskellä.\n– Olen viimeksi askarrellut jotain ehkä teininä lukiossa, sen jälkeen en mitään, en edes synttärikortteja. Tulin tänne, koska halusin päästä tekemään jotain luovaa. Olen niin sanotussa tylsässä toimistoduunissa, Jenni Ylinen naurahtaa.\nHänen kollaasinsa kysymys on Isn't She Lovely?. Ylinen on laskeutunut pahveineen ja paperisilppuineen pöydän äärestä lattialle. Pahville alkaa hahmottua kokonaisuus, jossa näkyy onnellisen näköisiä naisia, tsemppaavia lauseita ja puuterisia sävyjä.\nTiina Paavolan lapussa lukee Who's That Girl?.\n– Pidän siitä, että kollaasia lähdetään tekemään jonkin ajatuksen pohjalta. Se inspiroi, mutta kuitenkin on aika vapaat kädet tehdä.\nPaavola on vaatetusartesaani, joka valmistuu ensi vuoden keväänä käsityönopettajaksi. Käsillä tekeminen ja askartelu eivät siis ole hänelle vieraita juttuja.\n– Tykkään käydä tällaisissa työpajoissa. Niistä saa inspiraatiota ja pysyy mukana uusissa jutuissa. Näitä oppeja voi viedä mukanaan opettajana koulutunneillekin.\nMinulla oli kuvaamataidon tunnilla peukalo keskellä kämmentä. Sitä peukaloa alkaa syyhyttää, kun vilkuilen sivusilmällä muiden töitä. Mietin särkyneitä sydämiä ja huomaan kuin vahingossa repineeni lehdistä läjän tummia sävyjä, kuihtuneita kukkia ja surullisia kasvoja.\nKollaasi auttaa oivaltamaan\nKollaasin tekeminen on mukavaa ja rauhoittavaa käsillä tekemistä. Sitä käytetään myös kuvataideterapiassa siinä missä esimerkiksi piirtämistä tai maalaamistakin.\nMoni nauttii tällaisesta ilmaisutavasta, kertoo ratkaisukeskeinen kuvataideterapeutti SFA, työnohjaaja Hanna Paatero.\n– Kun kollaasiin etsii kuvia esimerkiksi lehdistä, saa apua siihen, miten jotakin mielessä liikkuvaa asiaa voisi kuvata, Paatero sanoo.\nRatkaisukeskeisessä kuvataideterapiassa asiakas voi tehdä esimerkiksi kuvan joko ongelmastaan ja unelmakuvan, jossa ongelma on jo ratkaistu. Kuvista keskustellaan, ja asiakas alkaa itse rakentaa terapeutin avulla konkreettisia askelia kohti ratkaisua.\nKuvan tekeminen voi auttaa niitä, joille ongelmista puhuminen on vaikeaa. Joitakin aiheita voi olla helpompi lähestyä kuvan kuin sanojen kautta.\n– Oleellista ei ole se, osaako piirtää tai maalata. Jos asiakkaalle on helpointa kuvata sitä, mitä päässä liikkuu kuulakärkikynällä ja tikku-ukoilla, niin siitä vaan, Paatero rohkaisee.\nKollaasitekniikka on matalan kynnyksen tapa lähestyä kuvan tekemistä.\n– Sillä voidaan ohittaa piirtämiseen liittyviä pelkoja. Asiakkaan kiinnostuksen mukaan kollaasiin voi yhdistää muita kuvataiteen tekniikoita, omia valokuvia tai vaikka tekstiä, Paatero kertoo.\nEnsin terapeutti pyytää asiakasta keräämään kuvia ja materiaaleja kollaasia varten joko yhdessä sovitusta aiheesta tai aivan vapaasti. Asiakas sommittelee kuvat paperille haluamallaan tavalla ja käyttää halutessaan myös muita tekniikoita. Terapeutti on läsnä ja käytettävissä, mutta ei puutu työhön tai tee siitä tulkintoja. Asiakas saa itse päättää, haluaako hän keskustella samalla kun tekee kollaasia.\nKun kuva on valmis, asiakas saa kertoa mitä kuvassa on ja mitä merkityksiä siihen liittyy. Terapeutti kuuntelee ja esittää kysymyksiä.\n– Mitä tunteita koit tehdessäsi kuvaa? Mitä ajattelet nyt, kun katsot valmista kuvaa? Mitä voimavaroja näet kuvassa? Millä muutoksen polulla olet?, Paatero listaa esimerkkikysymyksiä.\nTerapiassa tehty kuva saa ihmisen usein oivaltamaan jotain.\n– Moni näkee tekemässään kuvassa jotain, mitä ei olisi muuten keksinyt. Joskus ongelman ratkaisu paistaa kuvasta – että kun muutan tuota asiaa, saan ongelmani pienenemään.\nToiveen visualisointi tekee siitä konkreettisemman.\nPaatero kertoo kuvitteellisen esimerkin, miten kollaasi voi terapiassa auttaa.\nNainen kärsii epämääräisestä ahdistuksesta. Sen syy on epäselvä, mutta liittyy jotenkin naisen elämäntilanteeseen.\nTerapeutti pyytää häntä sommittelemaan paperille kuvia ja lyhyitä tekstejä, jotka kuvaavat hänen tämänhetkistä elämäänsä. Terapeutti pyytää kiinnittämään huomiota esimerkiksi asioiden mittasuhteisiin ja siihen, miten paljon ne vievät aikaa ja energiaa.\nKun kuva on valmis ja nainen kertoo siitä, huomataan, että työtä kuvaava osio herättää naisessa paljon tunteita. Keskustelussa terapeutin kanssa huomataan, että naisella on ongelmia työparinsa kanssa, ja se ahdistaa. Vapaa-aikaa kuvaavasta osiosta taas löytyy paljon toteutumattomia unelmia.\nKollaasin tekemisestä voi olla hyötyä, vaikka sen tekisi yksin kotona.\nSitten terapeutti pyytää naista kokoamaan uuden kuvan, jossa elämä on sellaista kuin hän haluaisi. Uudessa kollaasissa on mukana iloa tuottavia asioita, kuten matkustelua, ja ongelma työparin kanssa on helpottanut. Yhdessä terapeutin kanssa nainen miettii konkreettisia askeleita, joiden avulla hän voisi itse edistää kuvissa näkyviä muutoksia.\nPaatero kertoo, että kollaasin tekemisestä voi olla hyötyä, vaikka sen tekisi yksin kotona.\n– Se voi tuoda itselle julki, mitä mielessä liikkuu. Jos haluaa käsitellä jotain yksittäistä ongelmaa, kollaasin tekeminen voi auttaa. Mutta jos taustalla on isompia ongelmia, kannattaa luottaa terapeutin keskusteluapuun, Paatero suosittelee.\nHengähdyshetki ja lupa haaveilla\nKollaasit ovat juuri nyt suosittu juttu. Jos selaat nipun lehtiä, törmäät varmasti kollaasitekniikalla tehtyihin kuvituksiin. Mikään uusi juttu kollaasit eivät kuitenkaan ole. Jo suunnilleen sata vuotta sitten Picasso yhdisti työssään kangasta, sanomalehteä ja köyttä – eli käytti kollaasitekniikkaa.\nCollage Club Helsingillä on ulkomaanserkkuja aina Englannista El Salvadoriin. Kaikenlainen käsillä tekeminen on suosittua kiireisen elämän vastapainoksi, niin myös kollaasit.\nPaitsi että Ahtiaisten klubi on luovaa tekemistä, on se myös hengähdyshetki digimaailmasta ja siitä, että nenän edessä on aina jokin räplättävä laite.\n– Käsillä tekeminen on nyt trendikästä. Monet osallistujat ovat sanoneet, että täällä myös vapautuu, Aliisa sanoo.\n– Kollaasien tekeminen onnistuu ilman tietokonetta tai sitä, että pitäisi googlata jotain. Tekemiseen käytetään sitä, mitä on saatavilla. Kun tekemiseen keskittyy rauhassa pitkän ajan, pääsee flow-tilaan, Aino lisää.\nJään vähän koukkuun paperin repimiseen. Siitä lähtevä ääni on oudon rentouttava. Niin on myös lehtien selaaminen. Kääntelen sivuja puolivaloilla, kunnes alitajunta käskee pysähtymään jonkin kuvan ääreen ja nappaamaan sen talteen.\nNauru ja säheltäminen ovat vaimenneet. Kuulu hiljaista jutustelua, Aliisa kiertää antamassa vinkkejä niitä haluaville. Joku hyräilee taustalla soivan rakkauslaulun tahtiin. Tilanne on jopa vähän harras.\nMieleen tulee vuosien takaa hetki, kun istuin myös pöydän ääressä keskittyneen porukan kanssa ja leikkasin lehdistä kuvia, jotka sopivat yhteen ajatusteni kanssa. Silloin askartelimme aarrekarttaa.\nAarrekartat, joita kutsutaan myös unelmakartoiksi, muistuttavat kollaaseja: pahville liimataan lehdistä leikattuja kuvia ja sanoja, jotka kuvastavat haaveittesi elämää. Kun laitat valmiin aarrekartan paikalle, josta näet sen usein, alat alitajuisesti tavoitella unelmiasi.\nViime aikoina on ollut ehkä trendikkäämpää puhua affirmoinnista. Se tarkoittaa sitä, että kun omaa unelmaansa ajattelee niin kuin se olisi jo toteutunut, unelma pikkuhiljaa muuttuu todeksi.\nAliisa Ahtiainen kertoo, että heidän klubillaan ei tehdä aarrekarttoja. Niiden tekemiseen on aivan omat sääntönsä. Kuvien yhdistely kuitenkin auttaa tuomaan esiin tunteita ja synnyttää ideoita. Kollaasia tehdessä voi haaveilla ja pohtia.\n– Toiveesi visualisointi tekee siitä konkreettisemman. Jos vaikka haluaisit rakastua, tässä työpajassa on lupa pohtia asiaa kollaasin kautta, Aino sanoo.\nLopputulos: levollinen olo\nKolmen tunnin työpaja alkaa lähetä loppuaan. Joku tarttuu liimapuikkoon vasta nyt ja lyö lukkoon, mihin kollaasissa asettuu rehevä puutarha, mihin talojen katot. Toinen liimaa koko komeuden päälle utuisen harson leivinpaperia muistuttavasta skissipaperista.\nJenni Ylinen kiikuttaa työnsä ulos kadulle ja pirskottelee sen päälle viimeiseksi silaukseksi valkoista maalia.\n– Minua jännitti tulla tänne yksin, mutta täällä oli luonteva jutella muiden kanssa. Nyt on rentoutunut olo, Ylinen sanoo.\nTiina Paavola miettii, miten mahtavaa oli rauhoittua tekemään pariksi tunniksi yhtä asiaa. Työpäivän ja työpajan välissä hän oli kiitänyt hoitamassa asioita, mutta nyt pulssi on laskenut.\n– Olo on rauhoittunut ja levollinen. Tämä vei vain muutaman tunnin mutta antoi paljon, Paavola sanoo.\nEn ole vilkaissutkaan puhelinta koko työpajan aikana. Tekisi mieli vielä jatkaa sormien sotkemista liimaan ja leikata rei'ittimellä lehdistä lisää sadepisaroita. Mieli on raukea ja vähän ylpeäkin: minäkin, kuvaamataitohaasteinen, sain jotain aikaiseksi!\nAhtiaiset teippaavat valmiita töitä seinälle. Ne ovat kuin pieniä fantasiamaailmoja tai unien kohtauksia –kalat voivat uida taivaassa, nainen itkeä helmiä ja päässä kasvaa kimpullinen pioneja.\n– Musta tuntuu, että tiedän, miten ihmismieli toimii, joku kuiskaa.\nJokainen kollaasi on omannäköisensä – aivan kuin niiden tekijätkin.\nklo 8:31 | 9.10.2019\n7.1.2018 klo 12:01\n22.7.2018 klo 19:45\nHenna, 35, sai tehtyä mindfulnessista iltarutiinin – näin rauhoitut lomalla ja töihin palatessa\n17.3.2012 klo 10:05\nTiskaan, siis meditoin – mielenrauhaa arkiharjoituksilla


ohjelmat – INSTRO A GOGO\njani joulukuu 21, 2018\njani joulukuu 14, 2018\njani joulukuu 7, 2018\njani marraskuu 30, 2018\njani marraskuu 22, 2018\njani marraskuu 15, 2018\njani marraskuu 9, 2018\njani marraskuu 1, 2018\njani lokakuu 28, 2018\njani lokakuu 18, 2018\nTällä kertaa olemme kuulijoiden toiveesta varanneet kokonaisen jakson rautalankamusiikille. Liikkeelle lähdetään Ruotsista, josta ensimmäisenä myös Suomeen kantautuivat tuon kapinallisen ja räikeän kovaäänisen instrumentaalirockin äänet. Göteborgilaisella The Spotnicksilla (kuvassa) olikin suuri vaikutus Suomen rautalankagenren syntyyn. Mallia otettiin toki The Shadowsin ja The Venturesin levyiltä, mutta ruotsalaiset edelläkävijät kävivät näyttämässä Suomessa mallia ihan konkreettisesti konsertoimalla maaperällämme. Tuosta aikakaudesta löytyy toki huisin jänniä anekdootteja, vaikka kuinka moneen ohjelmaan, mutta me koetamme tarjota tämän puolentunnin aikana mahdollisimman monipuolisen paketin vanhempia ja uudempia, kotimaisia ja ulkomaisia esityksiä. Sitten ei muuta kuin rautalangat soimaan.\nKansainväliseen tähteyteen nousseen göteborgilaisen The Spotnicksin syntyhistoria juontaa pitkälle 1950-luvun puolelle. Yhtyeen esimuotona toimi Björn Thelinin (laulu ja basso) ja Bo Starander (laulu ja komppikitara) 1956 muodostama duo The Rebels, johon seuraavana vuonna liittyi mukaan soolokitaristiksi Bo Winberg. Tätä seurasi Rock-Teddy & The Blue Caps, jonka laulusolistina, Rock-Teddynä, toimi Thelin. 1958 yhtye muutti nimensä The Frazersiksi ja rumpujen taakse asettui Ove Johansson. Ahkeran keikkailun ansiosta yhtyeen soittotaito oli hioutunut jo ammattimaiseksi, kun he 1961 solmivat levytyssopimuksen Karusell Recordsin kanssa, ja vaihtoivat managerinsa Roland ”Gusten” Ferneborgin ehdotuksesta nimensä Spotnicksiksi. Samalla päävokalistiksi siirtynyt Starander vaihtoi esiintyjänimensä Bob Landeriksi. Kuvassa yhtye hupsuttelee usein käyttämissään esiintymisasuissa Lontoon keskustassa 1962.\nRautalanka voi edelleen hyvin Suomessa ja erilaisia tapahtumia, pienempiä ja isompia, järjestetään läpi vuoden. Uutena tulokkaana kalenteriin on ilmestynyt Tawastia Rautalanka Rumble, joka järjestetään ensimmäistä kertaa ensivuoden tammikuussa Hämeenlinnassa hotelli Aulangossa.\nBjörn Thelinin ja Bo Staranderin 1956 muodostama duo muuttui Bo Winbergin mukaantulon myötä trioksi. Kokoonpano keikkaili satunnaisesti aina vuoteen 1959. Mitään levytettyä materiaalia koplalta ei löydy, mutta toimituksemme onnistui kaivamaan arkistoista em. vuonna äänitetyn demonauhan, jossa kuullaan Thelinin ja Staranderin yhdessä laulamana koko ryhmän ihaileman Gene Vincentin hittikappaleen ”Be Bop A Lula”.\n1961 Suomesta ei vielä löytynyt levytyskypsiä rautalankayhtyeitä, joten Fazerin Osmo Ruuskanen kääntyi tukholmalaisen kollegansa Stig Andersonin puoleen. Anderson järjesteli tuolloin myös Spotnicksin asioita ja ehdotti, että yhtyeen kitaristi Bo Winberg voisi ehkä auttaa. Winberg tekikin Peter Winsnesin (joka myöhemmin liittyi Spotnicksiin) kanssa autotallistudiossaan trikkiäänityksenä neljä kappaletta tilausrautalankaa Suomen markkinoille. Yhtye nimettiin The Feenadesiksi ja ensimmäisenä näistä neljästä äänitteestä julkaistiin singlenä loppuvuodesta 1961 ”Kon-Tiki” ja B-puolella ”Theme from Leningrad”, jonka valitsimme kuunneltavaksi.\nVuonna 1961 levyttämään päässyt The Spotnicks oli tuolloin jo harjaantunut ryhmä. Olihan nuoret miehet soittaneet yhdessä jo vuosia, joten levy-yhtiöllä oli valmis paketti studioon vastaamaan tuolloin erittäin muodikkaaksi nousseen instrumentaalirockin kysyntään. Yhtye kohosikin suosiossaan maailmanlaajuiseen luokkaan ja listasijoituksia tipahteli Englantia, Saksaa ja jopa Australiaa ja Japania myöten. Valitsimme Spotnicksin ensimmäiseltä LP-levyltä soitettavaksi ”Johnny Guitarin”, joka on tietenkin tuo tuttu teemakappale 1954 ensi-iltansa saaneesta samannimisestä westernklassikosta.\nRuotsista siirrytään Tampereelle Sharpersin treenikämpälle ja vuoteen 1964. Shadows-linjan mukaisten instrumentaalien lisäksi yhtyeen repertoaariin sisältyi myös lauluesityksiä. Näytteeksi sanojemme pontimeksi päästetään Jack eli Juha Räsänen ääneen. Jackin tyyni ja konstailematon tulkinta ”Johnny B. Goodesta” on jännässä ristiriidassa kappaleen alkuperäisen riehakkuuden kanssa, mutta se paljastaa, että Chuck Berry kuului jo ennen britti-invaasion vaikutusta nuorisobändien ohjelmistoon (ainakin Tampereella) toisin kuin usein aiemmin on luultu. Samana vuonna yhtye levytti myös ainoaksi jääneen (laulu)singlen. Kokoonpano oli aktiivisesti toiminnassa 1962-1968.\nVuosiksi venyneeltä keikkatauolta paluun tehneeltä Pekka Tiilikainen & Beatmakersiltä ilmestyi keväällä, 30-vuotisjuhlansa kunniaksi, uunituore englanninkielinen albumi ”Used Guitars Etc.”. Sitä soittelimmekin jo ohjelmasarjan kevätkautena, ja nyt otetaan maistiaiset äskettäin julkaistulta live-levyltä ”Live in Holland”, joka on äänitetty viime vuoden lokakuussa Cliff Richard & The Shadows Meetingissä. ”Wrong Planet” on alun perin yhdysvaltalaisen Los Straitjacketsin kappale vuodelta 1996.\n1980 perustettu englantilainen The Fantoms on hieman syyttä katveeseen jäänyt englantilaisten ns. pre-Beatles-aikakauden rock and rollia ja rautalankaa esittävien bändien joukossa. Tämä johtuu tietenkin siitä, että yhtye ei ole tehnyt kuin kolme 80-luvun alussa julkaistua singleä. Tätä puutosta paikkaamaan saatiin reilu 10 vuotta sitten kaksi ennenjulkaisemattomia nauhoituksia sisältävää CD-levyä, joista valikoimme yhtyeen oman instrumentaalisävellyksen ”Satellite” vuodelta 1981.\nHelsinkiläiseltä pitkänlinjan instrumentaalirockyhtyeeltä ilmestyi kesän aikana ”In Japan Vol. 2”, keväällä ilmestyneen volume ykkösen jatkeeksi. Tyylinäytteeksi ko. EP-levyltä nappasimme The Charadesin modernimpaa tyyliä edustavan, mutta edelleen vahvasti 60-lukuisia rautalanka- ja eleki-sävyjä sisältävän originaalikappaleen ”Cool Japan Theme”.\nRotterdamilainen The Hurricane Strings muodostui neljästä Noorlanderin veljestä, joista rumpalina toiminut kuopus oli perustamisvuonna 1960 vasta 12-vuotias. Yhtye saavutti menestystä useammassakin bändikilpailussa ennen kuin levytysura aukesi 1961. Ensimmäisenä levytettäväksi valittiin Ricky Nelsonin suuri kansainvälinen hitti ”Hello Mary Lou” - instrumentaalinapa tietenkin. Tätä seurasi 1962 single, joka sisälsi lisää lainoja: The Tornadosin ykköshitti ”Telstar”, kääntöpuolellaan The Fentonesin ”The Mexican”, jonka valitsimme näytteeksi tältä usein Alankomaiden Tornadosiksi kutsutulta yhtyeeltä. 1965 mennessä rautalankakauden päätyttyä lopetti myös Hurricane Strings.\n90-luvun alusta puoliväliin tiheästi keikkaillut Toni Rossi & Sinitaivas julkaisi myös kolme varsin hyvin myynyttä albumia ja nipullisen singlejä ennen kuin ryhmän jäsenet erkanivat omille poluilleen. Nykyään tämä rokin ja iskelmän välimaastossa liikkuva kopla tekee valitusti muutamia täsmäkeikkoja vuodessa. Valitsimme näytteeksi yhtyeen kitaristin Kari Kukkolan instrumentaalisävellyksen ”Algeciras” vuonna 1992 julkaistulta ”Katseet kertovat” -albumilta.


Sovellus syrjäytymisvaarassa oleville nuorille miehille - Theseus\nSylvanne_Petteri_Tolonen_Kimmo_2020_Sovellus syrjaytymisvaarassa oleville nuorille miehille.pdf (1.854Mt)\nTämän insinöörityön tavoitteena oli kehittää sovellus Metropolian ja Kohtaus ry:n Niko-97-yhteishankkeeseen sekä tutustua paremmin Progressive Web Application -teknologiaan. Kehitetyn sovelluksen käyttäjäkuntana ovat syrjäytymisvaarassa olevat nuoret miehet (18-29-vuotiaat). Sovelluskehitys toteutettiin kahden sosiaali- ja terveysalan opiskelijaryhmän lopputöiden ympärille, joissa he keräsivät tietopaketteja sosiaalisista suhteista ja tunnetaidoista sekä seksuaaliterveydestä ja -tietoisuudesta kohderyhmää varten.\nTehtävänanto tuli sosiaali- ja terveysalan tarpeesta saada apua tekniseen toteutukseen. Sovellus päätettiin toteuttaa progressiivisena verkkosovelluksena, joka sisältää teemoittain tietoa aiheesta tietopakettien muodossa sekä käyttäjällä on mahdollisuus vastata kyselyyn. Sovelluksen tarkoituksena on edistää kohderyhmän tietoa näillä saroilla. Progressiiviseksi verkkosovellukseksi tehty toteutus koettiin hyväksi vaihtoehdoksi teknologian mukautuvuuden ansiosta. Kyseinen tekniikka mahdollistaa sovelluksen ja älypuhelinsovelluksen parhaat puolet.\nKohderyhmä koettiin haastavaksi aiheen arkaluontoisuuden vuoksi, joten käyttäjälähtöistä kehittämistä ajatellen kerättiin nuorista tietoa haastattelemalla hankkeen ympärillä toimivia asiantuntijoita, jotka olivat tekemisissä nuorten kanssa. Asiantuntijahaastattelut poikivat paljon hyviä ideoita sovellukselle sekä samalla saatiin kartoitettua kohderyhmän mieltymyksiä, miten asiat tulee esittää soveliaasti nuorille ja mitä pidetään vastenmielisenä. Työn edetessä tavoitteet muuttuivat, ja eri mahdollisuuksia sovelluksen sisältöön harkittiin. Virallinen hankkeen tutkimuskysely oli yksi vaihtoehto, jonka avulla kohderyhmästä olisi ollut mahdollista kerätä tutkimustietoa, mutta kysely osoittautui aiheiltaan liian raskaaksi sovellusta ajatellen. Asiantuntijoilta tuli toiveita versiosovelluksesta, johon voisi sisällöntuottajat lisätä, muokata sekä poistaa tietoja, jolloin sisältöä olisi mahdollista muuttaa myöhemmin. Tuloksena syntyi verkkosovellus tietopaketeilla sekä kyselyllä. Sovellukseen kerätyt tietopaketit ja palveluntarjoajien sivuille ohjaavat linkit tulevat hyödyntämään kohderyhmää, koska tieto ja linkit ovat helposti saatavilla yhdessä paikassa eikä niitä tarvitse etsiä muualta.