Kateuden sijaan välittämistä\nKoti » Toimittajalta » Kateuden sijaan välittämistä\nJulkaistu kategoriassa: Toimittajalta Kirjoittanut Jutta 30.4.2020\nIhan öönä vai sittenkin hymiö suu auki? Soocin tuotemerkistä on parikin tulkintaa.\nMikä tätä ihmisrotua oikein vaivaa? Ensin huudellaan tukea yrityksille, ja hetken päästä saa lukea valtakunnallisia uutisia tappouhkauksia saavista yrittäjistä. Ensin pitäisi tutkia ja sitten vasta hutkia. Vaan kovin helposti sitä itse kukin on sortunut vähintäänkin mielessään arvostelemaan voimallisten yritysten lunastamia avustuksia. Ajattelematta asiaa sen syvällisemmin.\nEikö olekin hedelmällistä tukea menestyvää yritystä, joka pystyy säilyttämään työntekijöidensä työpaikat kehityshankkeen avulla? Mantsinen on tästä hyvä esimerkki. Normaalioloissa esimerkiksi Etelä-Afrikkaan seilaavalla satamanosturilla on seuranaan saattajat, jotka huolehtivat koneen käyttöönotosta ja asiakkaan opastamisesta. Koronan myötä ketju on poikki. Jos satoja ammattilaisia työllistävä yritys ei saa koneitaan maailmalle, ei Välikankaalla sijaitsevan tehtaan valoja toinna kohta sytytellä. Tarvitaan kehityshanke, jolla yllättäen rikkoontunut ketju korjataan – ja nopeasti. Pian satojen perheiden työ ja toimeentulo on turvattu. Oliko se lopulta yhteiskunnalle edes kovin kallista, kun panos-tuotos-suhdetta miettii?\nMonilla rajoituksilla on kerrannaisvaikutuksia, joita ei heti ensimmäiseksi osata ajatellakaan. Esimerkiksi Kotiseutu-uutisissa yhdistysten kevätkokousten ja kerhojen mainokset loistavat poissaolollaan. Tuhannet pitsakinkkukilot tai liemet jumahtivat Ylämyllylle ravintolapöytien tyhjennyttyä.\nUudistuvia ja osaamistaan vahvistavia yrityksiä onkin syytä tyrkkiä eurojen voimalla kohti tulevaa. Onpa sitten kyse isosta tai pienestä puulaakista.\nTukien myöntöperusteista voidaan olla montaa mieltä. Jos tässä koronakiireessä kuitenkin kuvittelee pääsevänsä täydellisyyteen, voi unohtaa yrittämisen kokonaan. Karelian Lihajalosteen toimitusjohtaja Sami Puustinen muistuttaa, että jälkikäteen korona-avustustenkin käyttöä syynätään tarkasti. On turha kuvitella, että tukieuroja voisi käyttää, mihin tahtoo.\nJokainen meistä katsoo asiaa omalta kantiltaan. Kun siviili-ihmisen on käytettävä omat säästönsä ennen ”sossun luukulle” menemistä, voi varakkaan yrityksen tukeminen tuntua vääryydeltä. Toisaalta suuryrityksen kassa tyhjenee ehkäpä samaa vauhtia kuin pienen, jos valtaisat menot säilyvät ja tulot nollaantuvat.\nRakentavaa kritiikkiä on syytäkin antaa. Se auttaa kehittämään esimerkiksi tukien myöntämisperusteita. Se hutkiminen on syytä kuitenkin unohtaa, jos asiallista sanottavaa ei ole. Sunnuntaina vietettävän sananvapauden teemapäiväkin muistuttaa, että vapauteen kuuluu aina vastuu. Sanoilla voimme ilmaista myötätuntoa ja auttaa vaikeiden aikojen yli.


Koti Hollannin keskustassa, jossa on nuotiopaikka. EI SIIVOUSMAKSUA! - Airbnb\nKoko kohde, jonka majoittaja on Ashley\nLemmikkiystävällinen, kaunis 3 makuuhuonetta, 1 kylpyhuoneen kohde lähellä Hope Collegea. Kävelyetäisyydellä keskustasta. Hyvänkokoinen piha, jossa on kaunis nuotiopaikka. 10 minuutin päässä Michigan-järvestä.\nKoko asunto on sinun, kiva tulisija takapihalla. Sinun täytyy ostaa oma puutavarasi; saatavilla Wescon bensa-asemalta. Käytössäsi on grilli. Minulla on tarjolla 2 king-vuodetta ja 1 yhden hengen vuode sekä suuri osio, jossa on ottomaani sekä tarvittaessa huopia ja lakanoita. Astianpesukone, pyykinpesukone ja kuivain käytettävissä. Kaunis kahvibaari, josta voit nauttia.\nTV ja Disney+, Netflix, tavallinen kaapeli\n205-kahvilassa on mahtavaa kahvia! 8th Streetillä on paljon tekemistä (kävelyetäisyydellä), kuten panimoita, baareja, paljon ravintoloita, kauppoja jne. Jos haluat mennä Holland State Parkiin, joka on noin 13 minuutin ajomatkan päässä. BAM on keilahalli, jolla on kauppakuja ja 2 baaria, joissa on yökerho! Täällä on paljon hauskaa ja tekemistä aikuisille ja lapsille. Myös kävelyetäisyys tai todella lyhyt ajomatka alas tietä.\nOlen tavoitettavissa puhelimitse, tekstiviestillä tai Airbnb-viestillä.


Aihe: Uudessa julkaisussa koottua tietoa kulttuuriperintöpolitiikan kansainvälisestä ulottuvuudesta\nKulttuuripoliittisen tutkimuksen edistämissäätiö Cuporen uusi julkaisu ”Kulttuuriperintöpolitiikan kansainvälinen ulottuvuus” on artikkelikokoelma, jossa tarkastellaan kulttuuriperintöpolitiikan kansainvälisen toimintaympäristön nykytilannetta ja kehityssuuntia. Yhteistyössä Museoviraston kanssa tu...\nAihe: Vartiosaaren ainutlaatuinen kulttuuri- ja luonnonympäristö ei kestäisi kerrostalorakentamista\nHelsingin Vartiosaari on valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristö, jossa luonto, saaristomaisema ja monimuotoinen merellinen huvilakulttuuri yhdistyvät poikkeuksellisella tavalla. Helsingin kaupunki on laatimassa Vartiosaareen osayleiskaavaa, jolla tavoitellaan saaren muuttamista jopa 7000 ...\nAihe: Museoviraston Kuvakokoelmat.fi-palvelussa julkaistiin 4500 Pekka Kyytisen valokuvaa\nMuseovirasto on julkaissut Kuvakokoelmat.fi-palvelussa 4500 kuvaa valokuvaaja Pekka Kyytisen (1906 - 1974) kokoelmasta. Kuvat kertovat Suomen jälleenrakennuksen ajasta ja monista suomalaisen elämän keskeisistä ilmiöistä 1930-1960-luvuilla. Pekka Kyytisen kulttuurihistoriallisesti merkittävässä koko...\nAihe: Museoviraston yt-neuvottelut päättyivät: 29 menettää työpaikkansa, toimintoja karsitaan ja museoiden aukioloaikoja supistetaan\nMuseoviraston yhteistoimintaneuvottelut päättyivät keskiviikkona 2. joulukuuta. Lokakuussa alkaneissa neuvotteluissa selvitettiin kaikki säästömahdollisuudet, mutta viraston budjetin 2 miljoonan euron alijäämää ei pystytä kattamaan ilman rajuja leikkauksia. Toimintoja supistetaan ja 29 työntekijää ...\nAihe: Museoviraston uusi kokoelma- ja konservointikeskus valmistuu Vantaalle ensi keväänä\nMuseovirasto, Senaatti-kiinteistöt ja CapMan Real Estate Oy tiedottavat Museoviraston uusi kokoelma- ja konservointikeskus rakentuu Vantaalle vauhdilla. Entisen logistiikkakeskuksen muutos- ja rakennustyöt Hakkilassa ovat harjannostajaisvaiheessa ja tilat valmistuvat ensi vuoden keväällä. Uusi kesk...\nAihe: Museoviraston puhelinnumerot ovat muuttuneet\nMuseoviraston puhelinnumerot ovat muuttuneet\nMuseovirasto on siirtynyt valtionhallinnon Hansel-puitesopimuksen mukaisesti käyttämään Elisan puhepalveluita. Samassa yhteydessä on myös otettu käyttöön valtion 0295-numerointi. Museoviraston henkilökunnan puhelinnumerot löytyvät viraston verkkosivuilta. Henkilöhakemisto: http://henkilot.nba.fi/ P...\nAihe: Vrouw Marian virtuaalisimulaatiolle erikoismaininta Europa Nostra -kilpailussa\nhttps://agricolaverkko.fi/vintti/kuvitus/vrouw2.jpg Museoviraston Vrouw Maria veden alla -hanke, jossa kehitettiin Aalto-yliopiston Medialaboratorion kanssa yhteistyössä interaktiivinen 3D-virtuaalisimulaatio maailmanlaajuista kiinnostusta herättäneestä hylystä, on saanut erikoismaininnan Euroopan ...\nAihe: C. L. Engelin muistiinpanot pietarilaisesta rakentamisesta on julkaistu suomeksi\nSaksalainen arkkitehti Carl Ludvig Engel vietti vuoden 1815–1816 Pietarissa, jossa hänellä oli erinomainen tilaisuus tehdä havaintoja paikallisesta rakentamisesta, materiaaleista ja työmenetelmistä. Nämä havainnot hän tallensi muistiinpanoiksi, jotka Museovirasto on nyt julkaissut suomeksi. Engelin...\nArkeologia Suomessa 2009–2010 esittelee kaikki maassamme kyseisinä vuosina toteutetut arkeologiset kaivaukset ja inventoinnit. Lisäksi julkaisussa nostetaan esiin muutamia ajankohtaisia teemoja, kuten Adoptoi monumentti -hanke sekä metallinetsinharrastajien ja arkeologien yhteistyö. Julkaisu on lue...\nAihe: Metsäsuomalaisten kieli ja kulttuuri herää eloon Kansallismuseon uudessa julkaisussa\nMetsäsuomalaisten kieli ja kulttuuri herää eloon Kansallismuseon uudessa julkaisussa\nKansallismuseon uusi Finnskogar – Metsäsuomalaiset -julkaisu kertoo Savon kaskiviljelyalueilta Ruotsin ja Norjan keskiosiin 1500- ja 1600-luvuilla muuttaneista suomalaisista. Se kuvaa metsäsuomalaisten omaleimasta kulttuuria ja kieltä, joka oli mielenkiintoinen sekoitus vanhaa suomea ja skandinaavi...\nAihe: Vrouw Maria -tutkimushankkeen loppuraportti on ilmestynyt\nhttps://agricolaverkko.fi/vintti/kuvitus/vrouw_rekonstruktio.jpg Kuva: Rekonstruktio Vrouw Mariasta purjehtivana aluksena. Piirros: Mikko Vormala. Raportin kuvitusta. Vuosina 2009–2012 toteutetun Vrouw Maria veden alla -hankkeen tavoitteena oli parantaa Saaristomerelle 1770-luvulla uponneen Vrouw M...\nAihe: Uusi Nautica Fennica esittelee moni-ilmeistä merihistoriaa kalliotaiteesta kauppaan ja pursiseuratoimintaan\nSuomen merimuseon ja Suomen merihistoriallisen yhdistyksen julkaisema Nautica Fennica 2013–2014 – Moni-ilmeinen merihistoria tuo esiin monipuolisen kirjon uusia näkökulmia merihistoriaan. Kirjan artikkelit perustuvat tuoreeseen tutkimustietoon ja niiden aihepiirit vaihtelevat Porin Reposaaren kalli...\nAihe: Urajärven keittokirjaan on tallennettu kartanon herkkujen reseptejä 1900-luvun alusta\nUrajärven keittokirjaan on tallennettu kartanon herkkujen reseptejä 1900-luvun alusta\nMonissa kartanoissa oli 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa omia reseptikokoelmia, jotka oli koottu painetuista keittokirjoista ja tuttavilta. Urajärven kartanon viimeisen emännän, Lilly von Heidemanin reseptikokoelma on säilynyt näihin päiviin, ja nyt se ilmestyy Museoviraston julkaisuna. Erityisen p...\nAihe: Rahakammion aarteet -julkaisu esittelee Suomen kansallismuseon rahakokoelman harvinaisuuksia\nRahakammion aarteet -julkaisu esittelee Suomen kansallismuseon rahakokoelman harvinaisuuksia\nKansallismuseon raha- ja mitalikokoelma on Suomen vanhin kulttuurihistoriallinen museokokoelma. Museoviraston uutuusjulkaisussa museon Rahakammion johtaja, dosentti Tuukka Talvio esittelee kokoelman harvinaisuuksia sekä kuvaa sen vaiherikasta historiaa. Kansallismuseon raha- ja mitalikokoelma sai a...\nMuseovirasto on julkaissut professori Torsten Edgrenin kirjoittaman elämäkerran ”Carl Fredrik Meinander – Arkeolog med perspektiv”. Se kuvaa tunnettua arkeologia opettajana, tiedemiehenä ja ihmisenä. Kirjan lähdeaineistona ovat toimineet niin Meinanderin tieteelliset julkaisut kuin hänen yksityinen...\nTänään on 27.02.20 12:26


TuTo ry - Tule osalliseksi superkesää!\nEtusivu »Tule osalliseksi superkesää! »\nTule osalliseksi superkesää!\n24.2.2020 15:01 Uutiset / Seuran etusivu\nTervetuloa tekemään kanssamme yleisurheilun superkesää 2020!\nKesä 2020 on Turussa todellinen yleisurheilun superkesä, kun vuosittain järjestettävien Paavo Nurmi Festival -tapahtumien lisäksi järjestämme myös Kalevan kisat. Koronavirustilanteen takia molemmat kilpailut järjestetään samalla viikolla elokuussa.\nYleisurheilun superkesän vapaaehtoinen on innostunut ja iloinen asiakaspalvelija, jonka positiivinen asenne luo tapahtumien ainutlaatuisen hengen.\nKaikki osallistuvat vapaaehtoiset saavat toimitsijapaketin, lämpimän ruoan, perehdytyksen tehtävään sekä halutessaan työtodistuksen. Lisäksi kaikki tapahtumakokonaisuuden vapaaehtoiset kutsutaan koolle yhteiseen kiitostilaisuuteen Festivalin päätteeksi.\nTapahtumien toteutuksesta löytyy monipuolisia tehtäviä useilta eri osa-alueilta aina järjestyksenvalvonnasta VIP-attaseoihin.\nRekisteröidy heti, ja tule kanssamme toteuttamaan Turun ainutlaatuista yleisurheilukesää.\nEmme edellytä aikaisempaa kokemusta vastaavista tehtävistä. Voit valita itsellesi mieluisimman tehtävän tai ajankohdan mistä tahansa superkesän tapahtumista. Mikäli olet oikein innokas vapaaehtoinen, voit ilmoittautua mukaan myös kaikkiin tulevan kesän tapahtumiin.\nLinkki Superkesän 2020 vapaaehtoiseksi\nHuomioithan, että kaikkien tapahtumaan osallistuvien toimitsijoiden on rekisteröidyttävä vapaaehtoisrekisteriin saadakseen vapaaehtoisille kuuluvat edut ja ajankohtaista tietoa tapahtumaan koskien! Kaikki info tulee vain Lyytin kautta!\nRiitta Hyvärinen, riitta.hyvarinen@paavonurmigames.fi, puh. 040 300 4261\nPAAVO NURMI FESTIVAL 2020\nTi 11.8.2020 Paavo Nurmi Games – World Athletics Continental Gold Tour\nLa 22.8.2020 Paavo Nurmi Marathon\nPaavon Sporttipäivät + PNJMG päivät sijoittuvat elokuun kahdelle superviikolla, infoa tulossa myöhemmin.\nKALEVAN KISAT TURUSSA 13.-16.8.2020


Tiimiakatemia | Esseepankki » Oppimisen vallankumous\nKirjan kirjoittaja: Dryden, Vos\nOlen aina ollut hieman laiska koulun suhteen. Olen pyrkinyt löytämään aina jonkun muun tavan tehdä asioita, jotta saisin velvollisuudet hoidettua nopeammin ja tehokkaammin. En ole kuitenkaan koskaan sen enemmän tutustunut aiheeseen esimerkiksi kirjojen kautta. Heti alkusivuilla esitetään lukijalle kysymyksiä, ”haluaisitko oppia puhumaan vierasta kieltä melko sujuvasti vain 4-8 viikossa?”, ”haluaisitko pystyä lukaisemaan jopa neljä kirjaa päivässä ja muistamaan lukemasi?”. Kuulostaa asioilta, jotka olisivat kuin tehty minua varten. Tieto siitä, että ihmiskeho mahdollistaa moninkertaiset kapasiteetin käytön tämänhetkiseen verrattuna innostaa minua todella paljon.\nKuinka kehittää itseään\nPeilaa urheilun lainalaisuuksia omaan kehitykseesi\nPitää olla unelma\nIlman unelmaa ei tiedä mihin suuntaa lähteä alussa. Unelma pitää motivaation korkealla.\nSelkeä tavoite ja helposti osatavoitteisiin jaettava\nMikäli tavoitteesi on selkeä, tiedät paremmin missä kohdassa olet menossa. Jos tavoite on suuri helpottaa, jos sen jakaa useisiin osatavoitteisiin. Osatavoitteittesi asulla pystyt iloitsemaan myös niiden saavuttamisesta, näin positiivinen asenteesi pysyy pidemmälläkin matkalla.\nKaiken pitää toimia tavoitteen eteen\nJos olet urheiluja ja haluat saavuttaa korkeat tavoitteesi, tulee sinun elää urheilijan elämää. Sama pätee muuhunkin elämään, jos haluat saavuttaa isoja juttuja ei riitä, että ainoastaat teet töitä sen eteen, myös muun elämäsi tulee olla tasapainossa. Pitää myös tietää, että pystyy saavuttamaan tämän tavoitteen.\nLuo visio ja opettele visioimaan tavoitteesi\nMonet urheilijat käyvät läpi suorituksiaan niitä ennen ja sillä on tutkitusti positiivinen vaikutus suoritukseen.\nIlman intohimoa kyseistä aihetta kohtaa on turha lähteä tavoittelemaan suuria. Intohimo auttaa jatkamaan vaikeina aikoina.\nHanki valmenta, ohjaaja, mentori tai sparraaja\nIhmiset tarvitsevat ympärilleen toisia, jotka tukevat tavoitettasi, uskovat sinuun ja tuovat myös ulkoista motivaatiota. Muilta saat myös uusia tapoja ja näkökulmia tavoitteittesi saavuttamiseen.\nMyönteinen asenne virheitä kohtaan\nMatkalla tavoitteisiisi tulet sortumaan virheisiin lukuisia kertoja. Ainoastaan positiivinen suhtautuminen niihin auttavat ottamaan niistä opikseen jatkoa varten. Oikea suhtautuminen virheisiin voi kääntää ne voimavaraksi.\nTavoitteet voi saavuttaa ainoastaan tekemällä. Sinun tulee keskittyä oikeisiin asioihin. Ainoastaan teorian lukeminen ja tietäminen ei siitä vaan pitää osata tehdä ja toimia tosipaikan tullen.\nOpettele lukemaan nopeammin, paremmin ja vaivattomammin\n”Uskotko, että pystyisit säännöllisesti lukemaan neljä kirjaa päivässä ja omaksumaan niiden pääkohdat? Oletko lukenut tällä viikolla sanomalehden?”. Suuret päivälehdet sisältävät ainakin neljän kirjan verran tekstisisältöä. Isommat sunnuntainumerot voivat sisältää jopa 10 kirjan verran asiaa. Miksi sitten sanomalehden lukeminen tuntuu paljon helpommaksi? Siksi että usein sanomalehdistä luetaan juuri itseä kiinnostavat uutiset. Se on tehty todella helpoksi osastoimalla. Kirjoistakin tulee osaa poimia pääpointit. Esimerkiksi tietokirjaa lukiessa tulisi ensin miettiä miksi luet sitä? Mitä haluat siitä saada? Mitä haluat oppia? Tulisi aina lukea kohdat, jotka oikeasti haluat oppia. Esimerkiksi monesti lukiessa ei ole tarvetta lukea perusasioita, jotka ovat jo hallussa, voi suoraan hypätä syventäviin aiheisiin ja täten säästät todella paljon aikaa. Tietokirjoja tulisi lukea samalla tavalla kuin keittokirjoja, lue se mitä haluat oppia. Jo pelkästään se voi auttaa sinua lukemaan neljä teosta samassa ajassa, jossa selaat sanomalehden.


siperianhusky.net - yhteystiedot\nKysyttävää roduista, tulevista pentueista, Joensuun alueen yhteistreeneistä tai mitä muuta\nasiaa sinulla onkaan - täältä löytyy yhteystiedot ja referenssit!\nOlen Laura Kinnunen ja olen ylläpitänyt siperianhusky.nettiä yksin vuodesta 2005 lähtien, jolloin hankin tämän domain-nimen. Siis yli 15 vuotta. Kyseessä ei ole minkään yhdistyksen tai muunkaan tahon sivusto, eikä sitä ole myöskään tehty kaupallisia tarkoituksia varten. Ylläpidän myös mm. Suden Saaga-blogiani ja Instagramista minut löytää nimellä Siberianrusalka.\nTietoa minusta ja koira- sekä harrastushistoriastani löytyy tästä linkistä. Kasvatan old line siperianhuskyja yhteistyössä Jaana Sudensaagan kanssa Kuuhaukun kennelnimellä.\nReferenssit siperianhuskyihin liittyen: Olen harrastanut siperianhuskyja ja vetoharrastusta vuodesta 2001 lähtien. Olen kasvattanut old line siperianhuskyja vuodesta 2013 lähtien. Olen työskennellyt rekikoirien parissa Islannissa, Ruotsissa ja Suomen Lapissa.\nKirjoittamiani juttuja on julkaistu vuodesta 2001 lähtien Siperianpystykorva-lehdessä. Sen lisäksi olen kirjoittanut pari artikkelia Koirafanitus-lehteen. Olen myös ollut tekemässä kahta koirakirjaa: Siperianhusky (Perhemediat, 2007), johon olen yhteistyössä kirjoittanut rodun esittelytekstejä, sekä Suuri Koiraharrastajan Opas (readme.fi, 2014) johon kirjoitin kokonaan siperianhuskyn rotuesittelyn, kirjassa on myös ottamiani valokuvia.\nVälitän rekikoiria kuvausmalleiksi, näyttelijöiksi jne. Olen auttanut löytämään sopivia rekikoiria kuvausmalleiksi. Jade-siperianhusky oli kuvattavana koirakirjaa varten ja oma valjakkoni on esiintynyt lyhytelokuvassa. Kysy ihmeessä, autan mielelläni löytämään rekikoiria erilaisiin projekteihin. Erityisesti kauniita old line siperianhuskyja ja myöskin Suomessa harvinaisia siperialaisia chukotka sleddogeja. Kuuhaukun kasvatteja on esiintynyt lukuisissa kirjoissa ja lehtijutuissa.\nBlogit ja kotisivut, teen myös niitä. Jos pidät näkemästäsi ja haluat yhtä hienot blogin/kotisivut, ota yhteyttä.\nMainokset ja kaupallinen yhteistyö, olemme tehneet myös sellaisia sekä Suden Saaga-blogissa että siperianhusky.netissä. Ota yhteyttä jos yhteistyö kiinnostaa.\nKaikki yhteydenotot: laurakinnunen@hotmail.fi tai jos haluat kommentoida tai laittaa viestiä anonyymisti, voit tehdä sen tästä linkistä (klikkaa) Suden Saaga-blogissani kommenttikentän kautta.


destination unfamiliar: tammikuuta 2014\nKirjoittelin tuossa muutama kuukausi sitten hammaslääkärikokemuksistani täällä Skotlannissa. Vinkkejä antavassa postauksessani neuvoin menemään rekisteröitymään hammaslääkäriin, sillä hädän tullessa rekisteröitymisessä voi mennä pidempäänkin. Sama pätee myös perusterveyshuoltoon.\nNoh, minähän rekisteröidyin ensimmäisenä vuotenani fiksusti lääkäriin ja kävinkin siellä näyttämässä kummallista ihottumaani, joka oli vallannut koko etupuolen kehostani. Silloin lääkäri totesi, että ei ole kuumetta, vaikka sitä en kysynytkään. Kuumetta enempää tutkimatta hän neuvoi menemään kotiin ja juomaan teetä. Tästä hieman ärsyyntyneenä olen tietoisesti pyrkinyt välttämään terveyshuoltoa täällä, vaikka pääasiassa palvelu on varmasti hyvää. Olen myös onnekseni pysynyt suht koht terveenä. Nyt kuitenkin maanantaina ja tiistaina lääkäriaikaa soitellessani minulle kerrottiin, että rekisteröitymiseni on peruttu, sillä asun niin kaukana lääkäristä ja minun täytyy mennä rekisteröitymään uudestaan toiseen paikkaan. Tässä vaiheessa olin jo suhteellisen ärsyyntynyt ja minut valtasi turhautunut Minä niin vihaan tätä -tunne. Tunne sen kun kasvoi, kun lähellä olevan terveysaseman vastaanotto totesi että rekisteröitymisessä menee 3-5 päivää, hyvällä tuurilla voisin saada varattua aikaa perjantaina seuraavalle viikolle. Anteeksi mitä? En pysty nielemään ja näkisin lääkärin vasta viikon päästä?\nTämän jälkeen alkoi googlettelu, että minne pääsisin. Soitin NHS24 palveluun, jossa neuvottiin menemään apteekkiin, jossa voivat kurkata kurkkuuni. Menin ja ilman mitään lisävaloa tai välinettä apteekkari totesi, että ei näy mitään erikoista. Mikään kipulääke, suihke tai imeskeltävä lääke ei kuitenkaan edes puuduttanut kurkkuani. Eilen sitten vihdoinkin soitin uudestaan lääkäriin ja onnekseni selvisi, että rekisteröitymiseni oli mennyt läpi ja voisin varata maanantaille ajan tai kokeilla soittaa heti seuraavana aamuna. Puoli tuntia myöhemmin päätin, että kurkkaan itse kunnolla kurkkuuni ja valkoiset peitteet nähtyäni iski kevyt paniikki, sillä nieleminen ei ollut enää pelkästään kamalan kivun takia vaikeaa, kurkkuni oli myös erittäin turvoksissa. Hätääntyneenä soitin uudestaan lääkäriin, että minun on pakko päästä viimeistään huomenna, että eikö sitä voisi varata jo nyt. Vastaanotto lupasi, että lääkäri soittaa minulle pian, muuta hän ei voi nyt tehdä asialle. Aika pian hoitaja soittikin ja suurempia kyselemättä kysyi, että ehtisinkö terveysasemalle 30 minuutin päästä. Niinhän siinä kävi, että nielutulehdus todettiin ja sain antibiootit. Toivon, että olisin päässyt jo silloin alkuviikosta sinne lääkäriin, sillä muutama yönä olen vain ollut hereillä ja yrittänyt olla nielemättä järkyttävän kivun takia.\nLopputulos on siis se, että kannattaa rekisteröityä ennen kuin hätä tulee, muuten lääkäriin on aika vaikea päästä. NHS24 neuvoi, että on myös mahdollista hankkia väliaikainen rekisteröityminen, mutta tälläkään ei pystytä varmistamaan, että saisi varattua aikaa kuin vasta vaikka seuraavalle viikolle. Myös ensiapu täällä ei taida pahemmin hoitaa tällaisia kurkkukipupotilaita, yksityisiä lääkäriasemia kuitenkin kai löytyy jonkun verran.\nKaiken ärsytysturhaantumisen jälkeen olen tyytyväinen siihen, miten tässä kävi. Paniikkisoitosta alle 2 tunnin päästä olin jo lääkärin vastaanotolla ja sain antibiootitkin ilmaiseksi. Nieluviljelyä eivät kuitenkaan ottaneet säästösyistä, vaan lääkäri totesi nielutulehdukseni kurkkuun katsottuaan ja erittäin turvonneita imusolmukkeita kokeiltuaan. Siinä tilanteessa minua ei haitannut, että millä tavalla hän sen toteaa, tärkeintä oli saada ne antibiootit ja päästä eroon tästä viiltävästä kivusta. Toivotaan nyt sitten, että se on nielutulehdus ja että antibiootit auttavat!\nLähettänyt Jenni klo 12.44 7 kommenttia:\nTunnisteet: Kulttuurierot, Skotlanti, Terveys\nViime päivien haaveilua\nOlen viime aikoina huomannut olevani erittäin päättämätön asioiden suhteen. Kesäksi töihin, kesäksi ei töihin, kesäksi lomalle, kesäksi Suomeen, kesäksi ei Suomeen. Aiemminhan Suomi ei oikeastaan ollut edes vaihtoehto, sillä valmistumiseni Skotlannissa on vasta heinäkuussa ja olin ajatellut pysyä täällä siihen saakka. Yksi päivä Helsinkiin muuttava kaverini kuitenkin kysäisi Facebookissa, että aionko minäkin Helsinkiin kesäksi. Ensiksi vastasin, että en. Samana iltana löysin kuitenkin itseni selailemassa työmahdollisuuksia, eri yrityksiä sekä kesäasunto mahdollisuuksia. Seuraava päivänä sanoin vanhemmilleni pohtivani Helsinkiin tuloa ja heitin äitilleni aika vitsillä, että vai olisikohan hänen työpaikallaan töitä. Siitä sitten lähti ajatus, että palaisin vanhempieni luokse kesäksi, jonka jälkeen aloin etsimään noin tunnin ajomatkan säteellä kesätöitä, lähinnä Vaasasta.\nIhan näin faktatietona, että en ole asunut vanhempieni luona nyt 7,5 vuoteen. Se on aika iso osa elämästäni, yksi kolmannes. Sinä aikana olen tietysti itsenäistynyt ihan kamalasti ja oppinut omaan vapauteen. Miten kummallista olisikaan palata kotiin vanhempien valvovan silmän alle. Kotikulmille, jossa minulla ei ole enää edes yhtään ystävää jäljellä. Olen kyllä nykyään muutenkin niin epäsosiaalinen erakko, joten epäsosiaalisuus sopisi oikein mainiosti. Mielenkiintoista olisi myös nähdä miten city-elämään rakastuneena ihmisenä sopeutuisin sinne maaseudulle edes muutamaksi kuukaudeksi. Ainakin tuosta parin vuoden takaisesta kuvasta päätellen varmaan oikeinkin hyvin!\nVähitellen oikein innostuin tästä asiasta. En ole ikinä oikein ollut koti-ikävästä kärsivä ihminen, nyt kuitenkin joulun jälkeen on tullut oikein himo päästä kotiin. Siihen varmasti vaikuttaa rankka opiskelukevät ja tällä hetkellä päällä oleva sairastelukausi. Miten mukavaa olisikaan sairastaa siinä kotimme tuvassa ja katsoa sata jaksoa CSI:tä, kun vanhempi häärivät lähellä. Olisi myös mukavaa nähdä vanhempiani sekä veljeäni enemmän, saada oman alan kesätyö ja olla pidempään siellä oikeassa kodissa. Sen jälkeen voisikin hyvillä mielin lähteä talvea pakoon. Maapallon kartta onkin aika ahkerasti näkynyt näytölläni viime päivinä. Reitti kohti Australiaa voisi alkaa Bangkokista ja reissata Thaimaan kautta Malesiaan, Indonesiaan ja lopuksi sinne Ausseihin.\nSinänsä ihanaa tajuta, että hei, minullahan on nyt joku suunnitelma jopa seuraavaksi vuodeksi! Toteuttaisin samalla haaveitani, sillä pääsisin kesäksi Suomeen ja sen jälkeen pitkään reissuu. Katsotaan siis miten käy!\nLähettänyt Jenni klo 13.09 2 kommenttia:\nUrheillaan vanhuutta varten\nUskon, että moni urheilua harrastava on miettinyt syitä urheilemiseen. Varmasti myös moni, joka ei urheilua harrasta lainkaan, on pohtinut syitä siihen miksi kannattaisi liikkua. Usein ensimmäisenä esille nousee ulkonäölliset seikat sekä päivittäinen hyvinvointi. Mutta entä se tulevaisuus? Miten mahtavaa olisi olla hyvinvoiva myös vanhempana? Saatika sitten juosta 70-vuotiaana kymppi tuosta vain?\nTämä asia on viime päivinä noussut useasti mieleeni, sillä kesällä 78-vuotta täyttävä ukkini on tällä hetkellä hiihtämässä veteraanien MM-kisoissa Itävallassa. Tänään kyseinen superukki oli hiihtänyt, tai oikeastaan luistellut, itselleen 10 kilometrin matkalla hopeamitalin. Koko elämäni ajan olen seurannut kuinka ukki hiihtää kaikki talvet, rullahiihtää kesät ja juoksee matkoja, joita moni meistä ei varmaan pystyisi juoksemaan. Lapsena kehuskelimme veljeni kanssa kavereillemme kuinka meidän ukilla on sixpack, eikä se sixpack ollut todellakaan jääkaapissa. Käsieni sormet eivät siis millään riitä laskemaan, montako kertaa olen jollekkin todennut, että juuri tuollainen vanhus minä tahdon olla. Saatika montako kymmentä kertaa tuo ajatus on mielessäni vilahtanut. Eikä sillä että 80-vuotias mummoni tulisi yhtään perässä. Hän ei ole vain tainnut joutua hiihtokärpäsen puremaksi.\nVaikka nautinkin muutoksista, joita näen ja koen kehossani tällä hetkellä, on mielestäni tärkeää ajatella myös tulevaisuutta. En kuitenkaan tarkoita, että meistä jokaisesta pitäisi tulla salihirmuja tai maratoonareita, vaan liikkua sillä tavalla mikä itselleen sopii ja mistä nauttii, oli se sitten kävelyä, zumbaa tai kovan luokan salitreeniä. Tottakai urheilu saattaa aiheuttaa myös pahoja rasitusvammoja polviin, selkään ja muihin kehomme tärkeisiin osiin ja tietysti on mahdollista sairastua moneen sairauteen vaikka urheilisikin. Ei kaikkea voi aina tietää. Urheilulla on kuitenkin mahdollista edistää terveyttään ja ehkäistä esimerkiksi kansansairauksia.\nKuvassa ei sitten ole oma superukkini, vaan se on napattu täältä\nLähettänyt Jenni klo 21.50 2 kommenttia:\nTunnisteet: Ajatuksia, Terveys, Urheilu\nPientä blogitaukoilua taas ilmassa. Ensin taukoilin tenttiin lukemisen takia ja sitten taukoilin viimeisestä tentistä toipumisen ja stressiflunssailun takia. Muuta minulle ei kuulukkaan. Flunssa, jonka itse taitavasti diagnosoin stressin purkautumisesta johtuvaksi sairasteluksi sisälsi aikamoista päänsärkyilyä. Onneksi pääkipu on jo poissa ja tilalla on enää kurkkukipu. Jotain tällaista taisi olla ilmassa myös joululoman aikana, kun sain hetkeksi heittää koulustressin nurkkaan. Lepopäiviin on mahtunut paljon tulevaisuuden pohdintoja, taas vaihteeksi. Nyt tänä iltana sain pienen kipinän ajatuksesta, että etsisin kesäksi töitä Helsingistä ja sen jälkeen pakenisin pimeyttä lämpimiin maihin. Katsotaan mihin suuntaan mieli seuraavaksi taas muuttuu!\nViikon päästä alkaa yliopisto-opiskelujeni (toivottavasti) viimeinen lukukausi. Aika hurjaa, mutta myös hurjan ihanaa!\nViime huhti-toukokuussa minulla todettiin jo useampia vuosia oireillut kilpirauhasen vajaatoiminta (hypotyreoosi). Kyseessähän on suht yleinen sairaus ja Terveyskirjaston mukaan noin 4 prosentilla väestöstä on lääkitys vajaatoimintaan. Naisilla sairaus on jopa neljä kertaa yleisempi kuin miehillä. Toisaalta oli huojentavaa saada diagnoosi ja tietää, että miksi nuorelta neidiltä lähtee hiuksia kasoittain ja minne katosivat ne vahvat kynnet. Olin myös aikoinaan naureskellut, että pakkohan mulla joku sairaus on olla, kun paino ei putoa vaikka miten söisin ja liikkuisin. Olin myös todella unelias ja elimistöni ei toiminut niinkuin piti. Jopa mahdollinen suolistosyöpäkin minulta tutkittiin, mutta niinkin yleistä sairautta kuin kilpirauhasen vajaatoimintaa kukaan lääkäreistä ennen Helsinkiin muuttoa ei edes arvaillut. Samaan aikaan tietoisuus hitaasta aineenvaihdunnasta aiheutti turhautuneisuutta.\nAloitin tietysti lääkityksen heti toukokuussa ja annosta haeskeltiin pidemmän aikaa. Ensin turhautti, kun oireet pysyivät ja lääkärin kanssa keskusteltua nostin annosta jo aika alussa. Sitten olikin sykkeet korkealla, kädet tärisi ja keskittyminen oli ihan hukassa. Verikokeet paljastivat lääkityksen olevan tdellakin liian korkealla ja palattiin takaisin alemmas. Vielä elokuussa annostusta haeskeltiin, sillä arvot eivät olleet kohdillaan ja annostuksen laskettua oireeni palasivat. Nyt joulukuussa sain verikokeesta arvot, jotka viittasivat kohdillaan olevaan lääkitykseen. Annos oli itse asiassa aivan sama kuin lähtötilanteessa.\nLääkitys ei kuitenkaan ole poistanut kaikkia oireitani ja lukemani mukaan thyroxinia käyttävät potilaat ovat todenneet arvojen olevan kohdillaan, mutta oireiden vain pysyvän. Ja vaikka aiemmin linkkaamani Terveyskirjaston artikkeli toteaa hyvin selkeästi, että ainut hoitomuoto on lääkitys ja elintavoilla sairauteen ei voi vaikuttaa, olen itse kuitenkin niin kokeilunhaluinen, että minua on alkanut kiinnostamaan useilla sivustoilla ja blogeissa suositellut ruokavaliot. Rakettitieteestä tai mistään huuhaastahan ei ole kyse, ruokavaliosta vain pyritään karsimaan mahdolliset haittatekijät pois. Enkä nyt tietenkään oleta, että kun aloitan syömään tietyllä tavalla niin sairaus paranisi, vaan ennemminkin, että oireet vähentyisivät ja voisin laskea lääkitystä.\nHyvin usein tietyt ruoka-aineet ja niiden poistaminen ruokavaliosta perustellaan sillä, mitä ruoka sisältää. Esimerkiksi (raa'an) kaalin ja soijan tapauksessa kyseessä on goitrogeenit jotka haittaavat jodin ottoa kilpirauhaseen ja täten lamaannuttavat kilpirauhasen toimintaa. Hyvin usea lähde myös painottaa viljojen välttämistä ja gluteenitonta ruokavaliota. Näitä perustellaan mm. gluteenin vaikutuksella tulehdusarvoihin. Itse henkilökohtaisesti uskon tähän väitteeseen, sillä kuten aiemmin viljattomuutta käsittelevässä postauksessani totesinkin, on esimerkiksi äitini reumaoireet vähentyneet viljattoman ruokavalion ansiosta. Tämän ruokavalion puolesta puhuvat esimerkiksi blogeista päätellen kilpparin vajaatoiminnasta kärsivät, jotka ovat kokeilleet viljattomuutta sekä ravitsemukseen perehtynyt Sami Sandvik.\nViimeisten kuukausien aikana olen ihan huomaamattani muuttanut ruokavaliotani myös Sami Sundvikin suosittelemaan maidottomaan versioon ja viljoja syön enää vain muutaman kerran viikossa. Myös raaka kaali on jäänyt pois ja olen vähentänyt soijan käyttöä, vaikka pidänkin soijamaidosta ja soijajauhoa tulee käytettyä joskus leivontaan. Ruokavalion lisäksi aloin tutustumaan lisäravinteisiin ja niiden tarpeeseen. Kilpirauhasen vajaatoiminnasta kärsiville ovat jodi ja seleeni erittäin tärkeitä. Jodin suhteen asia on hieman kaksipiippuinen, sillä liiallisella jodilla voi olla myös negatiivinen vaikutus. Niiden lisäksi suositellaan eri vitamiineja, Omega-3:sta, magnesiumia, kalsiumia.. Itselläni on päivittäisessä käytössä tällä hetkellä noiden lisäksi mm. sinkki ja maitohappobakteerit.\nViimeisimpänä kokeilunani tulevat superfoodit. Maca-jauhetta suositellaan kilpirauhasen vajaatoiminnasta kärsivälle ja juuri äsken postimies toimitti ovelleni Chlorella-jauhetta. Tietysti nämä tuotteet sisältävät vitamiineja ja hivenaineita ja toivonkin, että pystyn näillä korvaamaan nuo tablettiversiot. Muistan vielä joskus naurahtaneeni superfoodeille, mutta niiden hyötyjä miettiessäni en kyllä enää keksi yhtään syytä naurahdella.\nTämä postaus perustuu omiin ajatuksiini, lukemaani ja kokemaani. Ja tietysti tähänkin pätee periaate, että joillekkin sopii ja joillekkin ei. Olisinkin kiinnostunut kuulemaan myös muiden kilpirauhasen vajaa- tai liikatoiminnan kanssa elävien kokemuksia!\nTunnisteet: Ajatuksia, Mielipiteitäni, Ruoka, Terveys\nKaipaan jouluista tunnelmaa\nPaljon olen kehunut tämän vuotisen asuntoni ikkunoista näkyvää maisemaa. Tänään ikkunoista ei kuitenkaan paljon muuta näy kuin sumua ja kovaa vesisadetta. Vettä siis tulee kuin saavista kaatamalla. Aamulla pyöriskelin melkein tunnin sängyssäni ja kuuntelin ikkunaan ropisevaa sadetta. Oli ihana tietää, että minun ei ole pakko mennä tänään ulos.\nKurjan sään vuoksi ajattelinkin sukeltaa ajassa taaksepäin ja fiilistellä mennyttä joulua. Tenttiin lukemisen keskellä jotenkin tuo ihana, lämmin ja rento tunnelma kutsuu minua hieman liikaakin. Näiden fiilistelykuvien lisäksi kansiosta löytyy kuvia, joissa tupamme on täynnä ihmisiä. Olen aina ajatellut, että olohuoneemme on aika sopivan kokoinen, mutta kuvia katsellessa yli kymmenen ihmistä täynnä oleva huone tuntuukin yhtäkkiä paljon pienemmältä! Oi joulu ja loma, tulkaa takaisin!\nLähettänyt Jenni klo 13.05 4 kommenttia:\nLähdin eilen metsästämään lämpökerrastoja ja mahdollisesti fleecepaitaa ulkona villitsevään viileään tammikuuhun. Omistan kuitenkin jo yhden juoksufleecen sekä Suomesta nappasin mukaani vanhat lämpökerrastot. Tämän asian sisäistettyäni päädyinkin treenivaatteiden puolelle ja hups, kassalle päätyi sortsit ja kerrankin sopivan kokoinen ja näköinen musta treenitoppi. Olen metsästänyt tavallista mustaa treenitoppia jo ikuisuuden, tykkään nimittäin treenata mustalla Ginatricotin pidemmän mallisella kulahtaneella topilla. Sortsit taas ovat Nike Prot, joita omistan jo yhdet mustat, lyhyet versiot. Tämä malli on kuitenkin hieman pidempi ja kuvissa olen vetäissyt lahkeita hieman ylemmäs. Näillä on hyvä juosta pidempiä matkoja sitten kesällä (tai vaikka Australian pitkillä hiekkarannoilla). Ostin urheiluliikkeestä myös vyön, jonka taskuun mahtuu vaikka puhelin ja avaimet. Jos vyö ei pysy lenkillä matkassa niin ainakin salilla se toimi!\nLähettänyt Jenni klo 11.13 Ei kommentteja:\nLaiskottelu on luksusta\nPalautin maanantaina viimeisen esseen ja nyt on jäljellä enää yksi tentti viikon päästä. Ensimmäistä kertaa ikinä jätin esseen turhan viime tippaan ja kirjoitin sitä sunnuntaiyönä puoli kolmeen asti ja heräsin noin 4 tunnin unien jälkeen viimeistelemään sen. Aihe oli jotenkin turhauttava ja vaikka tuntuukin, että vastasin kysymyksiin toivotulla tavalla, olen erittäin epävarma lopputuloksesta. Esseen palautuksen jälkeen päätin palkita itseni tutulla tavalla ja kierrellä kaupoissa. Olen oppinut, että ruoalla palkitseminen on ehkä hieman väärä tapa, joten hoidan itseni selkään taputtamisen mieluummin vaikka tyhjentämällä tiliäni. Päätin myös ennen palautusta, että jos esseestä napsahtaa paras arvosana, ostan Niken Free Runit ja jos saan toiseksi parhaan arvosanan niin ostan yhden ihanan kellon, jota olen jo hetken katsellut. Kallista tämä opiskelu!\nShoppailun jälkeen tulin kotiin ja vetäisin vahingossa jopa kolmen tunnin päikkärit. Illan sali jäi siis vain haaveeksi. Seuraavana päivänä päätin tehdä asioita, jotka rentouttavat stressaantunutta kroppaa ja päätäni. Nukuin ensinnäkin jopa kymppiin, jonka jälkeen suuntasin pitkälle lenkille testailemaan uutta tuulitakkia. Kotiin tultuani tuijotin telkkua, luin huuhaa-lehtiä, tein ihanan kana-kasviswokin ja suuntasin salille. Sama kaava jatkui tänään; aamulenkki, ihana aamupala ja nyt pitäisi hieman tutustua ensi viikon koealueeseen, jonka jälkeen suuntaan salille ja vuoden ensimmäiseen lentopallopeliin. Rentoutuneempi mieli kiittää ja kuittaa!\nLähettänyt Jenni klo 14.38 2 kommenttia:\nTunnisteet: Elämää, Opiskelu, Ostokset, Urheilu\nJoululomani loppupuolella suklaan syönnin lomassa menin heittämään serkulleni idean helmikuun loppuun asti kestävästä herkkulakosta. Asiaa sen suuremmin pohtimatta voisin kuitenkin todeta, että ensimmäinen viikko on sujunut naurettavan helposti. Kun päättää, ettei tunge suuhunsa perinteisiä herkkuja niin kai sitä sitten vain sulkee sen koko vaihtoehdon pois. Herkuttelu on kuitekin ihana luksus arkeen, jonka voi toteuttaa myös terveellisemmin. Oma vakkariherkkuni on jo pidemmän aikaa ollut kaurapaistos, johon laitan omenan, banaanin tai vaikka molempia!\nPaistos on erittäin helppo valmistaa ja näin yksin elelevänä on mahtavaa, että sitä voi valmistaa myös kerta-annoksena. Mitoissa on hieman jouston varaa, sillä toiset tykkäävät omenapaistoksistaan reilulla kaurapäällisellä ja toiset taas panostavat hedelmien määrään. Oma yhden hengen annokseni sisältää:\n1 omena / banaani / molempia\n1½ - 2 dl kaurahiutaleita/muita hiutaleita\n1 - 2 tl kookosöljyä (myös muilla rasvoilla ja jopa oliiviöljyllä on tullut kokeiltua)\nMaustamatonta jogurttia tai rahkaa\nMakeutusainetta (Stevia, Truvia, yms)\nNapsauta uuni lämpiämään noin 180 - 200 asteeseen. Leikkaa hedelmät palasiksi kulhoon, lisää kanelia ja makeutusainetta oman maun mukaan. Sekoita aineet keskenään ja laita ne mikroon muutamaksi minuutiksi, välillä sekoittaen. Tarkoituksena on pehmittää hedelmiä, ettei paistoksen tarvitse olla niin kauan uunissa. Sekoita erillisessä astiassa kaurahiutaleet sekaisin makeutusaineen ja sulattamattoman kookosöljyn kanssa. Lisää vähitellen jogurttia/rahkaa, kunnes kaikki aineet ovat sekaisin. Seoksen on tärkeää kuitenkin olla vielä erittäin kiinteää! Murustele kauraseos hedelmien päälle ja laita uuniin paistumaan, kunnes pinta saa väriä (n. 15 minuuttia). Kaada paistos viileään astiaan ja nauti se lämpimänä vaikka soija- tai mantelimaidon kanssa. Jos oikein kokkituulelle ryhdyt niin valmista vaniljakastike maidosta, makeutusaineesta ja vaniljatangoista!\nKuten ainesosista voi päätellä, paistos on erittäin hiilihydraattipitoinen. Jos annosta haluaa tasapainottaa proteiinilla, voi kauraseokseen lisätä myös proteiinijauhetta. Itse olen lisännyt toffeen sekä vaniljan makuista proteiinia. Oma kastikkeeni koostuu myös aika usein proteiinijauheesta, jostain maidosta sekä maustamattomasta jogurtista. Näin herkusta tulee hetkessä vaikka rauhallisten sunnuntaiaamujen monipuolinen ja terveellinen herkkuaamiainen!\nKuva viime maaliskuulta\nLähettänyt Jenni klo 23.29 2 kommenttia:\nOlen onnellinen koska\nAnalysoin, tai oikeastaan ylianalysoin paljon asioita sekä ihmisiä. Tämä piirre aiheuttaa jonkun verran harmia, kun saatan tulkita mielessäni asioita pidemmälle kuin tarvitsisi ja saatan päätyä ihan vääränlaisiin lopputuloksiin. Samaan aikaan asioihin ja elämään tarkempi keskittyminen tuo paljon iloa.\nAsuntomme sijaitsee korkealla kohdalla kaupunkia ja seitsemännen kerroksen muutamasta ikkunastamme näkee koko kaupungin, meren, kukkuloita ja metsää. Tällaisina aurinkoisina päivinä, kuten tänään, maisema on mielestäni ihana. Esseen kirjoituksen ja pyykinpesun välissä pysähdyin seisomaan olohuoneen ikkunan ääreen ja nauttimaan maisemasta; sinisenä ja loppumattomana näkyvästä merestä, pilvettömästä taivaasta ja laskevan auringon oranssista sävystä, joka piristää kummasti tätä todella harmaata kaupunkia. Maisemaa katsoessani minut valtasi taas kerran vahva tunne siitä, kuinka onnellinen tällä hetkellä olen. Istahdin takaisin sohvalle ja kirjoitin kaverilleni whatsapissa monta viestiä, jotka alkoivat sanoilla I'm happy because. Elämän analysointi puoleni otti vallan ja listaan kuului vaikka mitä. Olen onnellinen koska Aberdeen on näin kiva. Olen onnellinen, koska opiskeluni päättyvät viimeistään 134 päivän päästä. Olen onnellinen, koska jouluturvotus alkaa olemaan ohi ja itsetunto on palaamassa takaisin. Välillä on siis hyvä olla keskittymättä itse olennaiseen (eli tähän esseeseen ja vieressäni olevaan kirjapinoon) ja unohtaa asioiden kurjat puolet, kuten edessä oleva työmäärä, takapakki unelmavartalon tavoittelussa tai liian aikaisin laskeva aurinko. Keskitytään vain siihen, mikä piristää ja auttaa meitä jaksamaan arkisen realismin kanssa.\nLähettänyt Jenni klo 16.54 4 kommenttia:\nNyt ei nappaa\nLomalta paluu on kyllä kurjuuden huipentuma. Urheilu- ja ruokailumotivaatio nousi laiskotellessa ja mässätessä huippuunsa, mutta opiskelumotivaatio taisi kadota kokonaan. Tässä minä katson turhia ohjelmia telkusta koulukirjapino vieressäni. Maanantaina olisi tämän ensimmäisen lukukauden viimeinen esseepalautus ja sen jälkeen olisi enää yksi tentti jäljellä. Sitten tietysti alkaa opparin tekeminen oikein urakalla. Millä ihmeellä saan itseni tekemään tämän kurssityön loppuun? Suurin ongelma on se, että olen todella hukassa sen kanssa ja pyörittelen sitä vain edestakaisin. Tuntuu, että tänä vuonna olen todella hukassa jokaisen koulutehtävän kanssa. Missä on ne aiempien vuosien selkeät ohjeet ja tarvittava apu?\nMinnes aiot muuttaa?\nJoululomalla huomasin ajattelevani todella usein sitä, että mitä minä teen kun valmistun. Tai lähinnä sitä, että missä minä asun, kun mikään tai kukaan ei enää velvoita minua olemaan missään. Tietysti välivuosi ennen Aberdeeniin opiskelemaan muuttoa oli vapaata aikaa, mutta päädyin kuitenkin pysymään Englannissa sen aikaisen poikaystäväni vuoksi. Haaveilin aika kovasti jo silloin Australiasta, mutta nämä ajatukset heräilivät liian myöhään ja olin huolissani siitä, että joutuisin tulemaan Suomeen pääsykokeisiin. Eli silloin Australia jäi vain ajatuksen tasolle.\nAjatuksiani boostasi tietysti Suomi-tuttujen kyselyt siitä, että minnes minä aion kun valmistun. Kyseltiin, että aionko tulla Suomeen vai jäänkö Britteihin. Vaikka koulu päättyy jo noin 4.5 kuukauden päästä, minulla ei ole aavistustakaan minne oikein päädyn. Olen monessa asiassa suunnitelmallinen, mutta tällaisten isojen päätösten edessä olen ihan ulapalla. Omaa elämääni miettiessäni huomaan, että olen tehnyt isoja päätöksiä, mutta jotenkin ne tulevat aina viime hetkinä tai ihan yllätyksenä. Harvassa tapauksessa olisin voinut puolta vuotta aiemmin tietää mistä itseni löydän. Sinänsä jännää, mutta samaan aikaan myös aika ahdistavaa.\nLomalla ollessani saatoin ehkä muutamalle mainita tuon paratiisisaaren täynnä surffipoikia ja rantatuulessa liehuvia lettejä. Olen myös täällä blogissani maininnut Australian pari kertaa. Tuntuu siltä, että haluan sinne ja todella paljon. Koen myös, että unelmia pitää toteuttaa tai muuten jää katumaan. Haluan kuitenkin taas tavallaan pitää matalaa profiilia, sillä mikä sen kurjempaa olisikaan kuin hehkuttaa muuttoa surffilautojen luvattuun maahan ja sitten päätyä jonnekkin astetta tylsempään paikkaan. Ajattelen ehkä vähän liikaa, että mitä muut suunnitelmistani ajattelevat. Kamalasti se tyttö puhui, mutta eipä saanut mitään aikaiseksi.\nUuden vuoden yönä kävelyllä ollessani tuli myös vahva tunne siitä, että palaisin Helsinkiin. Ajatusta Helsingistä varmasti kannusti hyvä seura, lumeton maa, uuden vuoden alkaminen ja ihana loma. Arki on kuitenkin valitettavasti niin kaukana lomailusta.\nNämä tulevaisuuspohdinnat eivät jääneet vain Suomeen, vaan tänään Aberdeeniin palattuani pohdin yhä näitä asioita. Eilen illalla minua ketutti ja paljon. Oli tyhmä raportti viimeisteltävänä ja palautettavana, joulun aikainen herkuttelu ja laiskottelu loppui, edessä olisi stressaava kevät, pitäisi hoitaa bussikortit ja kauppareissut ja ulkona satoi. Tänään kuitenkin kirjastolla istuessani totesin Iidalle, että on itse asiassa ihan kiva olla takaisin Aberdeenissä. Ja niin se onkin. Pidän todella paljon arkirutiinista, joka näin opiskelijalla on ihanan vapaata. Kouluhommat vievät tuhottomasti aikaa, mutta kukaan ei määrää, että avaanko koneeni kahdeksalta aamulla vai yhdeltä yöllä. Myöhemmin shoppailuhurmion vallanneena mielessäni vilahti ajatus, että voisin viihtyä pidempäänkin Britanniassa. Mietin, että ehkä jonnekkin suurempaan kaupunkiin Englantiin tai sitten Glasgowiin.\nJotenkin mielenkiinnolla odotan mitä tämä vuosi tuo tullessaan. Jos menen töihin, niin minne päin suuntaan? Otanko lomaa ja pakenen muille maille? Vuoden päästä nämäkin kysymykset ovat ratkenneet!\nLähettänyt Jenni klo 19.01 4 kommenttia:\nJoululomalla bloggailu jäi näköjään lähes kokonaan. Nyt kuitenkin olen kolmen lennon ja koko päivän matkustuksen jälkeen saapunut takaisin Aberdeeniin. Viikko sitten lähdin vanhempieni luota ja vietin pari yötä lukiokaverini luona Tampereella, vuoden vaihteen työharjoittelussa tapaamani kaverin luona Helsingissä ja loppu loma serkkuillessa Lohjalla. On varmaan todella turhaa mainita, että olisin voinut jatkaa Suomessa lomailua vielä ikuisuuden. Viimeisten päivien aikana mielessäni vilahti miljoona kertaa ajatus, että minä en halua vielä lähteä. Aberdeenissä on tällä hetkellä mukava asua, mutta tämä kevät tulee olemaan koulun puolesta vain todella rankka ja kiireinen. En millään jaksaisi aloittaa taas sitä opiskelua. Karu arkeen paluu alkaakin heti huomenna, kun suuntaan aamulla yliopistolle palauttamaan ensimmäistä kurssiraporttia. Ehkä tämä taas tästä!\nLähettänyt Jenni klo 20.12 2 kommenttia:


KUNTO KORTILLA: Kunnon kesätreeni, osa 2\nMitä sä oikein kuvittelet tietäväs treenaamisesta?\n9. kesäkuuta 2008 klo 18.45\nMinä en kuvittele tietäväni mitään treenaamisesta.\nMinun ei tarvitse kuvitella tietäväni, koska en valmenna ketään.\nhöh, olipas rakentavasti sanottu anonyymiltä.. ihan kun olis jotain kolahtanut anonyymin omaan nilkkaan..eipä taida olla kompetenssia ainakaan treenamisesta kun herne meni heti nenään...mun mielestä Sami kertoi vaan sen että kaikki tarvitsevat tietyn peruskunnon (joka saadaan tietyntyyppisellä harjoittelulla) jonka päälle pitäisi tehdä omalle lajille tyypillisiä harjoitteita ts. treenataan sitä mitä lajissa tarvitaan...TÄÄHÄN ON IHAN PERUSJUTTUA..mikä osa siitä oli väärin? beats the hell out of me...ehkäpä anonyymi "pätevämpänä" voi kertoa :)\n9. kesäkuuta 2008 klo 22.09\nMaailmaan mahtuu mielipiteitä. Niistä ei juurikaan tarvitse välittää, kun hoitaa oman tonttinsa huolella.\nOnhan se selvää, että joku "koutsi" ottaa tällaisen kommentoinnin pään aukomisena, kun sen tarkoitus on vain laajentaa perspektiiviä.\nIhmiset ovat erilaisia, joten he tarvitsevat myös erilaisia harjoitteita. Joku toimii jollekin ja toinen taas toiselle. Harjoittelumetodeissa ei ole koskaan ainoastaan yhtä oikeaa ratkaisua.\nTuosta huolimatta ja ehkä juuri tuon vuoksi tulen jatkamaan tätä Kunnon kesätreeni -sarjaa koko kesän ajan, muiden bloggausten seassa.\nEnsi viikolla ajattelin mennä kiekkoilijoiden kanssa vetämään nopeusvetoja, 15 vuoden tauon jälkeen... Saas nährä milt ne tuntuva...\n10. kesäkuuta 2008 klo 13.23\nNopeusvedoissa tulet huomaamaan, miten hevosvoimat ovat koneesta kadonneet.\nIkä on suhteellisen pieni rajoite aeroobisessa junnaamisessa, mutta räjähtävissä liikkeissä tulet tuntemaan ikäsi. Seuraavana päivänä enemmän ja sitä seuraavana eniten.\nTuon näemme ensi viikolla, jota jo hieman kauhulla odotan.\nJo tuo ensimmäinen ekskursio lätkän kesätreeniin sai jalat tuleen melkein viikoksi.\nToinen kerta menikin jo kivutta, joten siksi uskaltaudun mukaan seuraavaan hullutukseen.\nTuo on totta, että maratonin voi lönkytellä läpi melkein kuka tahansa, mutta ratakierros, 400m, alle minuutin onkin jo toinen asia.\nOn kyllä ihan mielenkiintoista käydä kokeilemassa, miltä tuollainen harjoittelu tuntuukaan, niinkin pitkän tauon jälkeen.\n10. kesäkuuta 2008 klo 18.35


Jazz valtaa viikonloppuna Helsingin – Pitkän linjan musiikkikonkari kaipaa vielä yhdenlaisia yhtyeitä Suomeen | Paikalliset | Helsingin Uutiset\nJazz valtaa viikonloppuna Helsingin – Pitkän linjan musiikkikonkari kaipaa vielä yhdenlaisia yhtyeitä Suomeen\nTimo Lassy ja Teppo Mäkynen ovat monille tuttuja jazzkonkareita. Vuonna 2019 he esiintyivät We Jazz -tapahtumassa Suvilahdessa. Maarit Kytöharju\nTapahtuma: Suomeen kaivataan ulkomaisia jazzyhtyeitä.\nJazz ei ole kuollut Helsingistä, päinvastoin. Kuluvana viikonloppuna kymmenet muusikot tarttuvat soittimiinsa ja loihtivat ensi viikon ajan illasta toiseen huimia jazzrytmejä We Jazz -tapahtuman merkeissä.\nYksi tapahtuman esiintyjistä on pitkän linjan saksofonisti, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja Timo Lassy, 46.\n– Minulle kaikkein parasta jazzissa on hetkessä tapahtuva tulkinta. Se, että saan improvisoida yhdessä muiden soittajien kanssa, Lassy pohtii.\n– Silloin syntyy se jazzin alkuperäinen henki, joka välittyy yleisölle: rytmin voima ja live-energia.\nElävän jazzmusiikin tarjonta on Lassyn mukaan pysynyt Helsingissä viime vuosina varsin tasaisena.\n– Ainoa päivittäin toimiva Jazzclubi on dixilandiin ja bluesiin painottunut Storyville. Tämän lisäksi Koko Jazz Club Hakaniemessä tarjoilee jazzia viikoittain, Lassy mainitsee.\nParasta jazzissa on hetkessä tapahtuva tulkinta.\n– Näiden lisäksi voisin nostaa esiin G Live Labin, jonka ohjelmistossa on aina myös laadukasta jazzia. Tuoretta jamitoimintaa on kesäisin tarjolla myös Harju 8:ssa.\nLassy on tehnyt musiikkia jo reilut parikymmentä vuotta. Omia soololevyjä on kertynyt kahdeksan, joista tuorein on nimeltään viime elokuussa ilmestynyt Trio.\nWe Jazz -festivaaleilla Timo Lassy esiintyy yhtyeineen Tavastialla basisti Ville Herralan ja rumpali Jaska Lukkarisen kera.\nVuonna 2013 ensimmäisen kerran järjestetty We Jazz -festivaali levittäytyy seuraavan viikon kuluessa kaikkiaan neljääntoista paikkaan ympäri Helsinkiä.\nYksi perinteisimmistä keikkapaikoista on Aleksanterin teatteri, jossa tänä vuonna esiintyvät pianistit Nik Bärtsch ja Morten McCoy sekä basisti Jonathan Bremer.\nG Livelabissa puolestaan Iro Haarla esittelee 1970-luvun lopulla perustetun Leo Recordsin tuotantoa uusina versioina vastakootun keikkayhtyeensä kera.\nWe Jazz -festivaalin taiteellinen johtaja Matti Nives on ollut jo vuosien ajan tunnettu yllätyksellisestä otteestaan.\nHän haluaa nostaa esiin tavanomaista erikoisempia yhtyeitä ja jazzin tyylisuuntia, jotka muutoin jäisivät suurelta yleisöltä kenties kokonaan huomiotta.\n– Kaipaisin Helsinkiin etenkin sellaisia paikkoja, missä nimenomaan uudet ulkomaiset yhtyeet pääsisivät ääneen, Nives sanoo.\n– Mutta jazz ei tietenkään ole mikään erillinen saarekkeensa, vaan sitä voi kuunnella aivan hyvin myös muun musiikin ohella.\nWe Jazz -tapahtuma 28.11.–5.12. Kaikkiaan 14 esiintymispaikkaa ympäri Helsinkiä.\nWe Jazz kiinnostaa tuhansia\nHelsingin suurin jazztapahtuma, keskimäärin 3 000 kävijää.\nJärjestetty vuodesta 2013 lähtien. Viime vuonna tapahtumaa ei koronan takia pidetty.\nTaiteellinen johtaja on Matti Nives.


Ylioppilaskirjoitusten historian lyhyt oppimäärä\nPenkinpainajaisia on vietetty jo 1920-luvulla aina helmikuussa, tosin hiukan erilaisin menoin kun nykyään. Kielten kuuntelut tulivat osaksi ylioppilaskokeita vasta 1970-luvulla. Eikö ole yllättävää, että nykyaikainen reaalikoe järjestettiin ensimmäistä kertaa vasta vuonna 2006? Ylioppilaskokeet eivät siis ole mikään uusi keksintö, ja vuosikymmenten varrella ne ovat kokeneet yhden jos toisenkin uudistuksen.\nTässä lyhyt oppimäärä ylioppilaskokeiden historiaan!\nVuotta 1853 pidetään ylioppilaskokeiden syntymävuotena. Ylioppilastutkinto sai alkunsa pääsykuulusteluista, joilla selvitettiin, hallitsiko oppilas yliopisto-taitoihin tarvittavat perustiedot. Vuonna 1853 niihin sisällytettiin äidinkielen kirjoitus sekä käännös vieraalle kielelle.\nNaiset saivat osallistua ylioppilaskokeisiin ilman erillistä lupaa vasta 1870-luvulla, eivätkä naispuoliset ylioppilaat saaneet ennen tätä pitää ylioppilaslakkia. Eräskin ylioppilaaksi valmistunut nuori nainen halusi hatun eikä vain lyyraa, ja häntä tietysti paheksuttiin.\n1920-luvulla ylioppilaskirjoitusten järjestämisvastuu siirtyi yliopistoilta lukioille. Abiturientit lopettivat koulutyöt jo helmikuussa, jolloin järjestettiin myös penkinpainajaiset. Kevätlukukaudella pidettiin ylioppilaskirjoitukset ja suulliset kuulustelut.\nVuoden 1921 asetuksessa ylioppilastutkintoon kuului viisi pakollista koetta: äidinkielen, toisen kotimaisen kielen, vieraan kielen, matematiikan ja uutena kokeisiin tulleen reaalikokeen. Reaalikokeessa mitattiin ylioppilaskokelaan tietämystä luonnontieteellisissä aineissa sekä historiassa ja uskonnossa.\nYlioppilaita veneessä, mahdollisesti vappuna joskus vuoden 1918 jälkeen. Kuvaaja: tuntematon. Helsingin kaupunginmuseo.\nJos reputti ylioppilaskokeen tai oli sairas koepäivänä, kokeen pystyi uusimaan syksyllä. Muuten kirjoitukset suoritettiin keväisin. Vielä 1900-luvun alkupuolella ylioppilaskokeen suorittanut pääsi suoraan yliopistoon, mutta ylioppilaiden määrän kasvun myötä yliopistot ottivat käyttöön erilliset pääsykokeet.\n1900-luvulla ylioppilaslakkeja pidettiin päässä koko kesän. Lukio-opinnot eivät olleet jokaiselle mahdollisia ja kenties siksi tutkintoa pidettiin suuremmassa arvossa kuin nykyään. Ylioppineita puhuteltiin ylioppilaina ja ylioppilaat järjestivät toinen toistaan riehakkaampia tempauksia etenkin vapun aikaan.\n1940-luvulla sodat sekoittivat ylioppilaskirjoituksia\n40-luvun ylioppilaskokeissa oli eväänä maitoa ja leipää, lisäksi ehkä suklaata ja limpparia. Eväät pakkasi useimmiten ylioppilaskokelaan äiti – lieneekö tämä käytäntö edelleen suosittu?\nToisen maailmansodan aikana rintamalla palvelleille järjestettiin erillisiä “sotilasylioppilaskirjoituksia”. Näissä kokeissa kirjoitettiin ainoastaan äidinkieli, vieras kieli sekä matematiikka tai reaali. Ylioppilaskirjoituksia ei järjestetty lainkaan vuosina 1940 ja 1942, vaan ylioppilaslakin sai päähänsä lukion päästötodistuksen arvosanojen perusteella.\nVuonna 1947 kokeiden määrä putosi neljään, kun ylioppilaat saivat valita matematiikan ja reaalikokeen väliltä. Myös ylimääräisten kokeiden suorittaminen sallittiin.\n1950- ja -60-luvuilla arvosanoja yo-kokeissa oli vain i, a, c ja l. Niinpä neljä, saatika kuusi, “ällää” oli huippuhyvä saavutus. Kuuden ällän ylioppilaat pääsivätkin elämässään pitkälle ja menestyivät. Kuutta ainetta enempää ei saanut kirjoittaa.\nVappuhulinaa Helsingissä 1.5.1959. Kuvaaja: Arvo Kajantie. Helsingin kaupunginmuseo.\n1970-luvulla ylioppilaskirjoituksia uudistettiin\n1970-luvun ylioppilaskirjoituksiin marssittiin leveälahkeisissa housuissa ja villaliiveissä. Nuorukaisten korkobootsit kopisivat ja hippitukat liehuivat helmikuun viimassa ylioppilaskokeisiin talsiessa.\n1970-luvulla oli edelleen vain yksi reaalikoe, joka sisälsi kaikki reaaliaineet. Vanhan ajan reaalikokeessa sai itse valita, minkä aineen kysymyksiin vastaa. Vaikka ei olisi tiennyt mitään muuta maantieteestä kuin auringon zeniittipisteen vuodenaikojen funktiona, saattoi silti pystyä vastaamaan maantiedettä käsitteleviin kysymyksiin.\nKielten kuuntelukokeet tulivat osaksi ylioppilaskokeita keväällä 1977. Kaikissa lukioissa ei ollut kielistudioita, vaan teksti kuunneltiin avokelanauhurilta tavallisessa luokkahuoneessa. Oli jännittävää nähdä, toimiko nauhuri moitteettomasti tai kuuluiko tekstin tärkeässä kohdassa ulkoa jotain häiritsevää melua. Koulun sisältä kuuluvat äänet oli estetty hyvin, sillä kuunteluluokkaa lähellä olevat luokkahuoneet pidettiin yleensä kokeen ajan tyhjinä.\nYlioppilaskokeisiin pystyi osallistumaan keväällä, ja arvosanoja sai korottaa syksyllä. Vuoteen 1971 asti hylätty arvosana äidinkielestä merkitsi koko ylioppilastutkinnon reputtamista.\n1970-luvulla äidinkielenkokeessa oli kaksi ainekirjoitusta. Niissä tietysti jännittivät eniten annetut kirjoitusotsikot, joita oli kymmenen. Jos ensimmäiselle kerralle ei sattunut mieluisaa otsikkoa, niin seuraava mahdollisuus oli viikkoa myöhemmin. Vastaus, josta sai enemmän pisteitä, jäi voimaan.\nKohti nykyaikaisia ylioppilaskirjoituksia\nVuonna 1994 ylioppilastutkinnon hajauttaminen kolmelle peräkkäiselle tutkintokerralle sallittiin. Hajauttaminen mahdollisti paremman valmistautumisen kokeisiin sekä mahdollisuuden osallistua vaikka kaikkiin mahdollisiin ylioppilaskokeisiin.\nÄidinkielen koe on ollut aina pakollinen ylioppilaskokeissa. 1970-luvulla ylioppilaskirjoituksissa äidinkielessä kirjoitettiin kaksi ainetta, joista parempi jäi voimaan. Vuodesta 1996 suomen on voinut suorittaa äidinkielen yo-kokeen toisen äidinkielen kokeena, jos äidinkieli on jokin muu kuin suomi, ruotsi tai saame.\nNykyään äidinkielenkoe on kaksiosainen. Vuonna 2007 koe muotoutui nykyiselleen. Siihen kuuluvat tekstitaidon koe sekä esseekoe. Äidinkielen arvosana muodostuu näistä kokeista saadusta pistesummasta.\nVuonna 2006 reaalikoe muuttui ja jokaiselle reaaliaineelle tuli oma kokeensa. Tämäkin oli aikanaan suuri mullistus, ja vaikutti tietysti koko lukion oppimäärän suorittamiseen. Näin oppilailla on parempi mahdollisuus erikoistua johonkin tiettyyn aineeseen.\nVappu Kauppatorilla 30.4.2007. Kuvaaja: Juho Nurmi. Helsingin kaupunginmuseo.\nYlioppilaskokeet ovat yli 160 vuotta vanha juttu. On hämmentävää, että systeemi ei ole muuttunut vuosikymmenten varrella tämän enempää. Penkkarit järjestetään edelleen helmikuussa, kirjoitettavat aineet ovat melkolailla samoja ja vappu on edelleen ylioppilaiden juhlaa. Kenties koko pitkän historiansa suurimman mullistuksen ylioppilaskirjoitukset ovat kohdanneet vasta 2010-luvulla ylioppilaskokeiden sähköistymisen myötä.\nKauas on tultu niistä päivistä, kun matematiikan kokeissa ei ollut käytössä edes laskinta. Ymmärtävätkö nykypäivän ylioppilaat, miten kivuliasta kuuden esseen kirjoittaminen voi olla, kun kirjoittaa käsin kuusi tuntia putkeen? Ensimmäiset ylioppilaat 1800-luvulla tuskin olisivat ymmärtäneet, jos kertoisimme, että 160 vuoden päästä reaaliaineen koe näpytellään tietokoneella.\nLue lisää digitaalisista ylioppilaskokeista\nLähteet: Ylioppilaslehti, Ylioppilaslautakunta, Abitti\nJutun ensimmäinen kuva: Ylioppilaat juhlivat vappua 1950-luvulla. Kuvaaja: tuntematon. Helsingin kaupunginmuseo.\nViimeksi päivitetty: 26 huhti 2019


lomakodit – Driftwood Beach, Jekyll Island: Talot ja muut | HomeAway\nLöydä sinulle sopivin paikka – Driftwood Beach\nMissä voin yöpyä lähellä kohdetta Driftwood Beach, Jekyll Island?\nVuonna 2019 tarjoamme ison valikoiman majoitustiloja lähellä kohdetta Driftwood Beach: 1 444 lomakotia, joihin kuuluvat esim. Talot (738 kpl) ja Huvilat (97 kpl). Löydä upea loma-asunto pitkälle tai lyhyelle lomalle perheesi tai ystäviesi kera. Paras majoitus läheltä kohdetta Driftwood Beach löytyy HomeAwaysta.\nVoinko vuokrata tämän loma-asuntotyypin läheltä kohdetta Driftwood Beach: Talot?\nTietysti. Lähellä kohdetta Driftwood Beach löytyvät Talot: 738 kpl HomeAwayn sivustolla. Muihin suosittuihin loma-asuntotyyppeihimme lähellä kohdetta Driftwood Beach kuuluvat:\nVoinko löytää loma-asunnon, johon kuuluu uima-allas, läheltä kohdetta Driftwood Beach?\nKyllä, voit valita haluamasi loma-asunnon, johon kuuluu uima-allas. Valikoimistamme löytyy 982 loma-asuntoa, joihin kuuluu uima-allas ja jotka sijaitsevat lähellä kohdetta Driftwood Beach. Pääset tarkastelemaan valikoimissamme olevia lomakoteja hakukentän avulla.\nVoinko varata loma-asunnon suoraan verkosta tai välittömästi läheltä kohdetta Driftwood Beach?\nKyllä, HomeAwayn valikoimista löytyy 1 442 verkosta varattavissa olevaa ja 1 054 välittömästi varattavissa olevaa loma-asuntoa läheltä kohdetta Driftwood Beach. Älä jää odottamaan! Käy tutustumassa valikoimissamme oleviin lomakoteihin hakukentän avulla ja valmistaudu matkallesi lähelle kohdetta Driftwood Beach!


Stitchwell Clothier, hopeanvärinen jakku - 40 - Niin Mua Stitchwell Clothier, hopeanvärinen jakku - 40 - Niin Mua\nStitchwell Clothier, hopeanvärinen jakku – 40\nTodella upea ja näyttävä Singaporessa Stitchwell Clothier -nimisessä ompelimossa valmistettu hopeanvärinen jakku. Todella korkealaatuisen tuntuinen, kaunis, ajaton ja tyköistuva jakkumalli. Valmistettu korkealaatuisen tuntuisesta hopeanvärisestä villakangassekoitteesta, jossa kaunis himmeä kiilto. Etutaskut, herrainkaulus. Sisällä povitasku. Yksirivinen nappikiinnitys kahdella napilla. Hihansuilla koristenapit. Olkatoppaukset, kokonaan vuorattu. Uudenveroinen, kaunis ja korkealaatuinen hopeanvärinen jakku arkeen tai juhlaan.\nTuotetunnus (SKU): 2002860119 Osastot: 70-luvun vaatteet, Jakut ja liivit, Juhlatuotteet


Mintunmustaa: Jos multa kysytään\nHuono messuihminen minussa tuli taas esille Habitaressa. Olin kiinnostuneempi messuseurastani kuin näytteilleasettajien tuotteista. Kurkkasin bloggarit Ahead!-areenalla ja join messuskumpan. Osallistuin pariin, kolmeen arvontaan. Otin muutaman kuvan, lähinnä valaistuksesta, joka on sydäntä lähellä. Ostin neljä postikorttia. Kysyin, joko mennään.\nKun kaikkea on liikaa, en jaksa keskittyä. Mieluummin luen yhdestä tuotteesta tai tuoteperheestä kerrallaan vaikkapa blogeista tai valmistajien sivuilta. Mielestäni bloggaajat ja sisustusalan ammattilaiset myös saavat nuo kaikki tuotteet näyttämään niin paljon paremmilta kuvissaan lehdissä ja netissä. Siellä ne ovat sisustetussa tilassa, omalla paikallaan. Eivät kylmässä messuhallimiljöössä, tekemällä tehdyillä, usein nopeasti ja ilman suurta ajatusta kyhätyillä osastoilla, peittyneinä esitteisiin.\nTätä olisin ostanut, jos palvelua olisi ehditty antaa. Betonispray ostoslistalle.\nKotimatkalla hilpeyttä herätti tekonurmiaallokko Käpylän urheilupuistossa. :)\nTotta kai messuja pitää järjestää, ja hieno juttu, että niitä on. Monille ne ovat todella inspiroivia tapahtumia, ja ajankohtaisten sisustuspäätösten apuna Habitare on varmasti kymppi juttu, kun monen valmistajan tuotteet ovat esillä kosketeltavissa ja vertailtavissa saman katon alla. Minä se ongelma tässä olen. Ehkäpä itseni tuntien pidän nyt tauon näissä tapahtumissa käymisessä. Onhan noita jo kolmet mahtuneetkin tälle huikean pitkälle bloggaajan uralleni. ;) Talvella ja keväällä korkeintaan käsityö- ja design-myyjäisiä. Rakastan niiden tunnelmaa ja luovia myyjiä. Innostuneita, innovatiivisia nuoria aikana ennen tulevia, suuria, messuilla esiteltäviä brändejään.\nLähettänyt Silja Maaria klo 16.19\nTunnisteet: design, Helsinki, sisustus, tapahtumat, valaistus\n///// L A U R A 22. syyskuuta 2013 klo 16.32\nIhan sama fiilis! Mä en kaivanut siellä keskiviikkona ees kameraa kassista. Parasta messuissa oli kutsuvierastilaisuuden ruuat :D\nSilja Maaria 22. syyskuuta 2013 klo 16.38\nKiitos ihana Laura synninpäästöstä! :) Onneksi en oo ainoa. Oon jo miettinyt, että jotain mussa mahtaa olla vikana, kun en inspiroidu noista tilaisuuksista lainkaan. Kotona saatan sitten koneen ääressä olla ihan kikseissä samoista tuotteista.\n///// L A U R A 22. syyskuuta 2013 klo 16.47\nNiinpä. Kauniita tuotteitahan siellä oli, mutta fiilikseen en pääsyt. Kotikoneella parempi :)\nJa jotenkin tuntuu, että esim blogien tarjonta on niin monipuolista,\nettei messuilla tosiaan jaksa innostua pelkistä tuotteista ympäristöstään irrotettuina.


Mikin, Endan ja Krissen blogi: toukokuuta 2013\nTossa jokin aika sitte oltiin siis about puolen ryhmän kanssa Perhon sikalassa maanantaista torstaihin. Se kämppä oli ensinnäkki homeessa, kaikki siellä vuorotellen yskittiin ja henki ei kulkenu. Itse sikalassa oli yllättävän kivaa (en ois ittekään uskonu että sanon noin)mutta ei minusta mikään lihateollisuuden superkannattaja tullu, eikä se kasvissyöjäkään. Vaikka melusaaste hipoi ruoka-aikaan huippulukemia(kuvitelkaa hirmuliskolauma huutamassa korvanjuuressa)siihen tottui, hajuun tottui ja lämpötilaan tottui. Ja loppuviikosta tuli jo kauhea paniikki saada kuvia joistain persoonallisista tyypeistä niissä karsinoissa.\nMutta tuli kyllä ensimmäisenä päivänä mieleen kun mulle ei meinattu löytää haalaria joka ois menny kiinni;\nei minun tarvis olla tämmönen possu vaikka oonki sikalassa tän viikon.\nJa tuo on suora lainaus minun pään sisältä. Ehkä pitäs laittaa kone kesäksi kaappiin ja kävellä 24/7?\nSitte perjantaina sikalan jälkeen olin päivän pääsykokeissa töissä, Enda ja Miki oli siellä koirina. Enda oli muuten hyvin, vähän varasti ruokaa pöydältä, mutta mitäs pienistä. Ja Miki oli jopa tunnistettu sheltiksi, ja sitä myös nuorennettiin n.5 vuotta,ihanaa:D Sinä viikonloppuna minun ois pitäny mennä töihin ja kisaamaan kolmosten järkkäämään Hurttariehaan, mutta en mie pystynykään. Viimeaikoina on ollu vähän unettomuutta ilmassa. Oon koko toukokuun nähny joka yö ihan kauheita painajaisia ja ne valvottaa minua puoli yötä>en halua mennä nukkumaan>nukahan kuitenki>herään taas painajaisiin, kunnon noidankehä siis. En tiiä mistä johtuu, mikä ihmeen nuijanukutus minun pitää hommata että voisin nukkua yhen täyden yön?\nToka vuosi alkaa olla viikkoa vaile valmis, viime viikolla olikin siis tasotestit tokosta, ja voi hitto meillä on paljon hommaa. Ei riitä keskittymiskyky vielä yhtään mihinkään. No nahka ei nyt ole mikään semmonen tehdään,tehdään koira, että siinä mielessä ihan ok, mutta kun mie tiiän mihin se pystyy kun en jännitä ja saa palkata vähän useammin kun sen 3 kertaa liikkeiden välillä, kyllähän se vähän harmitti...\nViime viikonloppuna oliki sitte kani -ja jyrsijänäyttelyvierailu. Ihan kiva, mitä nyt nukuin totaalisesti pommiin ton ylläolevan uniongelman takia ja olin valehtelematta alle 2 minuutissa sängynpohjalta autossa :D Kyllä se näyttelytouhu on aikamoista, ihan sama mikä laji on kyseessä. Ihan samalla lailla siellä puunattiin ja jännitettiin kun missä tahansa koiranäyttelyssä jossa oon käyny :D\nTänään käväsin etsintäkokeen henkilöryhmässä... Alkaa olla jo vähän tuttua kauraa tää seisoskelu :D Tekis mieli alkaa jo treenata pk-tottista, mutta pohjat on vielä ihan kesken ja miehän en tota koiraa hyppyytä tai kiipeilytä Ata ennen ku se on kuvattu terveeks.\nKesästä on tulossa ihan kiva! Nyt ton meän koiraleirin jälkeen mennään muutamaksi viikoksi Rovaniemelle lomalle, sitten lähdetäänkin Kiskoon Hannan luokse, jos siellä sais paljon top-tunteja :D Sitte elokuussa tuunki takasin tänne ja oon hoitolalla noin 4 viikkoa topissa ennen kun koulu alkaa. Pitäs myös alkaa opinnäytetyötä värkkäämään. Nyt jo tällane heads uppi kaikille sheltti-ihmisille, kyselyä pukkaa! Mutta myöhemmin siitä sitten lisää...\nHuomenna lähdetään luokan ja koirien kanssa Ouluun, ja viikonloppuna on kentsuvuoro, mutta niistä kertoilen sitten jo kesäkuun puolella. Varmaan jäsentelen ja korjailen tätä tekstiä sitten kun olen hereillä, en kyllä oo varma oonko mie oikeesti ollu koko kuussa hereillä ollenkaan, mutta noh.. Let's try and say good night, shall we?\nLähettänyt Krisse klo 0.59 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Koulu, Muuta Elämää, Terveys, Toko, TOP\nHakua raunioilla, agilityviikonloppu, hakua mettässä ja Mikin kesäturkki + (4x video)\nPerjantaina käytiin hakuilemassa luokan kans raunioilla. Ensin oli kolme maalimiestä sellasesssa rakennuksessa, kaksi ekaa löysi ihan hyvin, kolmatta ei sitten löytänytkään, yritti vain mennä yhteen reikään seinässä, kiikkui melkeen halkopinoa pitkin sinne. Näytin että ukko jäi ja hups nyt lähdetään pois. Raunioilla sitte kolme maalimiestä kans, meni huimasti paremmin kun sisällä, kiikkuili siellä raunioiden päällä kivasti ja ilmaisi hyvin, pienellä avulla. Varsinkin se viimenen oli siistin näköinen kun se vaan käveli normaalisti, sai hajun ja ryntäs sinne täyttä vauhtia!\nMieki sain olla maalimiehenä ja jäätiin vielä parin luokkalaisen kans sinne harjotteleen, Endalle otin vaan ilmasuharjotuksen, en enää hakua sinäänsä.\nAgilityvideo lauantailta. Tämä on sitten niin kamalaa katottavaa ettei toista... Koiraa ei kiinnostanu ja mie olin ihan pihalla...\nSunnuntaina menikin sitten jo paljon paremmin!\nMaanantaina Miki pääsi parin luokkakaverin trimmiportfolioon ja tällane siitä sitten tuli:\nMinun reaktio tuossa videolla on aika legenda-ainesta, mutta kuten vikasta kuvasta näkyy niin tosi tyytyväinen olen! Laitoin eilen kuvan ajellusta Mikistä shelttien facebookryhmään, ja voi että mikä haloo siellä nousi, puolesta ja vastaan. Tää kuulemma on jokakeväinen kuuma peruna, josta mulla ei ollu kyllä hajuakaan :D Minua ei kuitenkaan ihan hirveesti (okei ehkä ihan vähän) haittaa mitä muut meistä ajattelee, koirani parhaaksi mie ton toimenpiteen teetin :D Tänäänki päivälenkillä huomas että askel oli paljon kevyempi, ja irtiollessa jaksoi leikkiä Endan kanssa enemmän kuin muutaman minuutin kerrallaan. Vähän se oli ruipelo kaiken karvan alla, vois varmaan ehkä pikkusen lisätä ruokaa... Mutta tuosta karvasta tulee niin mieleen Miki joskus vähän yli 4 kk ikäisenä, ja paljon pentumaisemmalta se vaikuttaakin :D\nKun vein Mikin trimmattavaksi, niin siinä ootellessa otin Endan kans muutaman toiston tokon hyppyä ja seuraamista hiottiin vähän paremmaksi. Ja otettiin me puolentoistaminuutin paikallamakuukin! Pikkasen sillä meinas keskittyminen treenien loppua kohti herpaantua, mutta kaikenkaikkiaan tosi positiiviset fiilikset jäi noista treeneistä!\nTiistaina oli käytännöntunnilla hakua, ja sieltä saatiin oikein videotakin aikaiseksi.\nMeän ongelmana on nyt se maalimieskoskemattomuus, Enda hyppää tassuilla vasten, tai haukkuu makaavan maalimiehen naamassa kiinni. Tänään saatiin noi maalimiehet varustettua sen varalta (ekalle unohin sanoa vahingossa tosta, toinen oli kuusessa piilossa ja kolmannella oli risuja kädessä) Kolmannella ukolla se oli vähän jo parempi, mutta töitä riittää! Nyt ilmaisu ei tarvinnut apuja! Ainakin jossain on edetty...\nNyt viikonloppuna onkin kentsuvuoro, ja heti maanantaina mennään Perhon sikatilalle neljäksi päiväksi oppimaan sikojenhoitoa ihan käytännönläheisesti, pitäs tulla mielenkiintonen viikko. Saa nähhä tulenko sieltä kasvissyöjänä pois :D\nLähettänyt Krisse klo 21.43 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Agility, Haku, Käytännön tunti, Toko, Trimmaus, Video\nReissuviikko, maastoilua, tokoa ja mitähän vielä!\nKärmeksiä, tirppoja ja muita otuksia reissuviikolta\nViime viikolla koirat meni hoitolalle ja me lähettiin luokan kans ajelemaan ympäri Etelä - Suomea reissuviikon merkeissä. Maanantaina vierailtiin Niinisalossa tutustumassa sotakoiratoimintaan. Ensin oli luento jossa kuultiin vähän puolustusvoimien virkakoirista. Ne työllistää partio-huume-jälki ja räjähdekoiria. Sellane mitä en ollu ajatellu tai tienny oli että virkakoirien kasvatus on ihan bisnestä joissain maissa, tuli mieleen jotku broileritehtaat tai vastaavat siitä sanallisesta kuvailusta :D Uutta tietoa oli myöskin, että eri maat yrittää yhdenmukaistaa koirien koulutusta, jotta esim. Suomessa koulutettua koiraa vois käyttää helpommin joku jossain kaukana, joka ei välttämättä puhu Suomea. Entinen kennelopiskelija oli meillä oppaana ja nähtiin koirien uuet hienot tarhat ja sotku :D Tuli kuitenki semmonen olo että virkakoiran elämä on aika ykstoikkoista, mutta oli kyllä tosi hienot tilat siellä! Illalla mentiin Yteriin ja majoituttiin mökeissä jotka oli melko pienet, mutta ihan hyvin sinne mahtui. Puolella luokasta oli koirat mukana, kuvittelisin että siellä oli vähän tiiviimpi tunnelma.\nMustin & Mirrin outletista 2 tollasta pantaa yhteensä 3,5e!\nTiistaina piti nähdä Porin merivartiosto, mutta surkeiden sattumusten sarjan myötä, mentiinkin Korkeasaareen sen sijaan. Mie oon käyny viimeks siellä joskus kutosluokalla, joten pikkasen eri silmin siellä kyllä katto, ja tietysti eläintenhoitajalasien läpi. Ei siellä kyllä paljoa eläimiä ulkona vielä tässä vaiheessa näkynyt, mutta onneksi oli niitä sisäjuttujakin missä oli ihan mielenkiintoisia eläimiä. Sitten mentiin Tropicarioon, jossa oli kärmeksiä ja muitakin otuksia. Se oli kyllä tosi mielenkiintonen paikka! Nippelitietona tarttui mukaan että käärmeet luo nahkansa koska ne ei varista ihoansa niin kuin nisäkkäät ja hämähäkit luo nahkansa koska ne kasvaa liian isoiksi siihen vanhaan. Ja en kyllä tiennyt että jotkin käärmelajit hautoo muniansa niin kuin kanat, no ei nyt ihan niin mutta you get the picture :D Illalla majoituttiin Rastilaan mökkeihin, jotka sai edellisillan majoituksen vaikuttamaan suorastaan tilavalta, mutta kyllä siellä mahtui yhden yön nukkumaan.\nKeskiviikkona mentiin ensin Vantaalle opaskoirakoulua katsomaan. Heti ensimmäisenä nähtiin meidän luokkalaisen entinen projekti joka oli sinne päässyt koulutettavaksi, ja voi sitä vetistelyn määrää, mie en vaan pysty kattoon ku toiset itkee, ja olihan se tosi itkemisen arvoinen hetki se jälleennäkeminen. Itse laitos sitten, oli se kyllä aikamoinen, ihan kuin joku sisäoppilaitos, siellä vaan koulutetaan koiria :D Ja se niiden spermapankkijuttu oli aikaa mielenkiintoinen. Mie katoin että mihin ihmeeseen ne tarttee jättimäisen astian nestemäistä typpeä, mikä ufopaikka tää on mutta sitten se valaistiin meille, siellä on aika monta koiraa säilytty jälkipolville, tai siis niiden perimä.\nSeuraava pysäkki oli tullin koirakoulu Kirkkonummella, tää olikin sitten vähän vähemmän laitosmainen, oikein maalaisidylli missä ne harjoittelee, tulevat tullin apulaiset. Ensimmäisenä nähtiin kaksi meidän luokalta lähtenyttä projektia, ja itkuhan sielläkin tuli. Ja oli tosi ihana nähdä miten ne oli kehittyneet huimasti! Saatiin me miettiä rotuvaihtoehtoja tullille labukan kaveriksi, mutta tuli kyllä sellanen kutina että labukoissa pysytään ainakin hamaan tulevaisuuteen;) Illaksi mentiin Hämeenlinnaan ja majoituttiin poliisikoiralaitoksen tiloissa mäellä.\nTorstaina aamu alkoi 8.15 teorialla ja poliisikoiratoiminnan esittelyllä, sitten nähtiin kun luokan nykyiset poliisiprojektit vähän treenasivat. Iltapäivä menikin sitten paluumatkassa...\nMitäs tuosta reissusta jäi käteen... Noh, noiden nippelitietojen lisäksi jotka näette tässä tekstissä, en halua piiitkään aikaan nähdäkään Hesburgeria, se kiintiö on nyt täysi :D Ostin mie yhen magneetin Korkeasaaresta... Ja autossa istumisestakin sai kyllä joksikin aikaa ihan tarpeeksi. Taas tuli käytyä parissa kaupungissa joihin en oo ikinä jalkaani pistäny, ja ihan hienoja maisemia vilisti ohi kun ikkunasta katteli...\nViime sunnuntaina Kannuksessa oli mätsärit ja möllirallytoko. En jaksanutkaan herätä ihan kymmeneltä että oisin ehtiny siihen aloluokkaan kisaamaan, mutta mätsärissä me Endan kanssa pyörähdettiin. Otin teipit aivan liian ajoissa pois, joten pystykorvana patsasteltiin siellä kehissä sitten. Ja kaiken lisäksi reissuviikon aikana Enda päätti aloittaa monumentaalisen karvanlähdön joka ei vieläkään ota loppuakseen. Järkyttävää miten tuota karvaa lähtee :D Esiinnyttiin ekaa kertaa aikuisten puolella. Enda esiintyi ihan kivasti, punaisen nauhan arvosta, mutta siihen se sitten jäikin... Ihmiset vois taas opetella kyllä olemaan kylvämättä makupaloja kehän täydeltä, muuten oli tosi kiva päivä, ja eka kerta varmaan kahteen vuoteen kun itte oon vieny koiran kehään. Ei se niin kamalaa ollu kun mitä mie muistin. Ton päivän tuloksena kuitenkin päätin, että en enää teippaa Endan korvia. En vaan jaksa välittää ja Endakaan ei hirveästi niistä viritelmistä ole tykännyt... Haetaan sitten kun on jostaki varjo-valiotulokset kasassa, se pakollinen H. Kai ne nyt säälistä vois sellasen tuloksen antaa :D\nBug-eyed sheepdog :D\nMaanantaina käväsin illalla seisoskelemassa BH kokeen henkilöryhmissä. Hitsi kun ois pitäny ilmottaa Miki sinne... Noh, ens kerralla sitten vaikka molemmat? Tällä viikolla on ollu ihan kivasti käytäntöä. Keskiviikkona tein n. 100m peltojäljen, semmone suht suora jälki. Pakko kai minun on tuota treenata, Enda nimittäin tykkää jäljestä tosi paljon, meni ihan älyhyvin! Sitte otettiin yks pisto tuulihakua, ei mitään onkelmia... Tänään tein taas n. 100m jäljen, nyt siinä oli vaan pari kaarrosta haasteeksi ja kohti kulmikasta jälkeä lähdetään työstämään... Vähän Enda niissä kaarteen aluissa ja lopuissa pyöri, mutta kuitenkin löysi aina itsenäisesti jäljen uudelleen. Tänään myös otettiin tuulihakua, siinä Enda vähän iloitsi ensin vapaudestaan, mutta löysi kyllä maalimiehen!\nTokossa ollaan kuin varkain edetty sen verran, että jäävät on molemmat kunnossa, seuraaminen ok, parempikin vois olla, paikalla makaaminen alkaa olla alon tasolla, ja hyppykin melkein valmis, ehkä me kesällä jo korkataan viralliset, tai ainakin käydään useammissa mölleissä harjoittelemassa! Vielä pitäisi saada suorituskestävyyttä sen verran lisää että se jaksaisi työskennellä enemmän kun 2 liikettä pelkillä kehuilla...\nHuomenna mennään Kokkolaan raunioradalle hakuilemaan, varmaan ihan kiva päivä tiedossa. Viikonloppuna on kaksipäiväinen agikoulutus, mutta noista sitten enempi myöhemmin.\nTunnisteet: Haku, Jälki, Koulu, Käytännön tunti, Match Show, Toko, Video\nHakua raunioilla, agilityviikonloppu, hakua mettäs...


Tavoitteet – Osaava yritys – Menestyvä yritys\nPK-yritykset ja kestävä kehitys. Sanapariin yhdistyy monenlaisia tulkintoja ja jopa suoranaisia väärinymmärryksiä – osin tahallisia, osin tahattomia tai tietämättömyydestä johtuvia. Moni esimerkiksi kuvittelee, että kestävä kehitys on vain ja ainoastaan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen ja ilmastonmuutoksen torjumiseen liittyviä toimenpiteitä. Tosiasiassa ilmastoon ja hiilineutraalisuuteen liittyvät toimenpiteet ovat vain pieni osa siitä, mitä kestävä kehitys ja sen 17 YK:n hyväksymää tavoitetta, jotka tunnetaan lyhenteellä SDG (Sustainable Development Goal), pitävät sisällään.\n17 kestävän kehityksen tavoitetta. Kuva: https://www.un.org/sustainabledevelopment/ news/communications-material/\nToinen kestävään kehitykseen liittyvä yleinen harhaluulo on, että kestävä kehitys edellyttäisi kasvun lopettamista ja pyrkimistä negatiiviseen kasvuun kansallisella (BKT) ja globaalilla tasolla, minkä nähdään olevan uhka yrittäjyydelle. Todellisuudessa YK:n yleiskokouksen vuonna 2015 hyväksymä kestävän kehityksen agenda tunnustaa kasvun merkityksen työllisyyden ja hyvinvoinnin taustatekijänä. Tavoite numero 8 pyrkii takaamaan ”kunnollisen työn ja taloudellisen kasvun” (Decent work and economic growth), mikä auki purettuna tarkoittaa sitä, että jokaisella tulisi olla mahdollisuus kunnolliseen työhön ja siitä saatavaan säälliseen toimeentuloon, jonka mahdollistaa vain maltillinen ja globaalisti tasaisesti jakautuva taloudellinen kasvu.\nNegatiivinen kasvu, jota jotkut sosiaalisessa mediassa aktiiviset piirit innokkaasti kestävän kehityksen nimissä ajavat, saattaisi merkitä kurjistumista ja pääomien keskittymistä yhä pienemmän joukon käsiin, taistelua vähenevistä luonnonvaroista, levottomuuksia… Hmm, tuohan kuulostaa ihan erään aatehistoriallisen klassikon maalaamalta tulevaisuudenkuvalta.\nSuomalaiset saivat seurata negatiivista kasvua lähinaapurissaan seitsemänkymmenen vuoden ajan, ja näkivät läheltä, mitä se teki luonnolle ja ihmisarvollekin, joten ei siitä sen enempää.\nIlman kasvua on vaikea pitää edes puitteita kunnossa. Kuva by Taken from Pixabay.\nKestävän kehityksen tavoitteisiin kuuluvat myös köyhyyden ja nälän poistaminen, hyvän terveyden vaaliminen ja laadukas koulutus. Paitsi että näihin kaikkiin tarvitaan kasvun takaaman työllisyyden tuomaa rahoitusta, ne antavat pienille ja keskisuurille yrityksille nykyisten liiketoimien kehittämisen lisäksi mahdollisuuksia luoda aivan uutta liiketoimintaa. Joku voi kysyä, että miten suomalainen pieni tai keskisuuri yritys voi luoda uutta liiketoimintaa köyhyyden poistamisesta. Tarvitaan vain avarakatseisuutta, luovuutta ja annos yleissivistystä. Otetaan yksi ajatusleikki ihan esimerkiksi. Kehitysmaissa on tuhansia entisten kaivoskylien ympärillä olevia kyliä, joissa asukkaat asuvat hyvin alkeellisissa olosuhteissa elohopean, kuparin, arseenin ja muiden myrkyllisten aineiden kyllästämän maaperän myrkyttäessä juomavedet, viljelymaan ja ravintokasvit. Monissa kylissä asukkaat haluaisivat muuttaa turvallisempaan ympäristöön, mutta heillä ei ole taloudellisia mahdollisuuksia muuttamiseen ja uusien asuntojen rakentamiseen.\nKun kaivos hylätään, jäljelle jäävät vain kuonavuoret ja kojut asukkaineen. Kuva by unserekleinemaus from Pixabay.\nLyöttäytyminen yhteen joko hyväntekeväisyysjärjestöjen, paikallisten viranomaisten, eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten kehitysyhteistyötahojen, kaivoksia aikanaan hallinnoineiden suuryritysten ja muiden yritysten kanssa voisi antaa liiketoimintaa kymmenille suomalaisille ja paikallisille yrityksille: Suomessa tehtäisiin esimerkiksi elementtirakenteisia pientaloja, joita paikalliset yritykset pystyttäisivät ja viimeistelisivät uusille, terveellisemmille asuinpaikoille. Paikalliset olosuhteet otettaisiin huomioon ja esimerkiksi vesivessojen asemesta toinen yritys toimittaisi biokäymälät ja opettaisi paikallisia yrityksiä huolehtimaan jätteiden keräilystä. Sama työnjako toimisi talousveden, aurinkosähkön ja muun talotekniikan osalta. Lisäksi logistiikka, huolto ja muu jälkimarkkinointi vaatisivat omia toimijoitaan.\nElementtejä voidaan viedä Antarktikselle tai Saharaan. Kuva by tookapic from Pixabay.\nToki tuo ei menisi ihan noin suoraviivaisesti. Haasteita, vaikeuksia ja ongelmia tulee aina. Mutta sehän kuuluu yrittäjyyteen.\nKun pohditaan, minkälainen yritystoiminta olisi kestävän kehityksen teesien mukaista, useimmat ehdotukset liittyvät kiertotalouteen, jätteiden käsittelyyn ja puhtaaseen energiantuotantoon. Kuten edellä ollut esimerkki osoitti, mahdollisuudet ovat paljon laajemmat, ja itse asiassa lähes kaikesta liiketoiminnasta voidaan löytää mahdollisuuksia uusiin innovaatioihin ja vihreään talouteen. Edellä vastattiin tavoitteisiin, jotka liittyvät muiden muassa puhtaaseen energiaan, terveeseen elinympäristöön, puhtaaseen veteen ja ympäristöön, kestäviin taajamiin ja yhteisöihin, rauhaan, oikeudenmukaisuuteen ja yhteistyöhön, vaikka kyseessä olikin ensi silmäyksellä varsin tavallinen uuden asuinalueen urakointi.\nMonesti kestävyydessä ei olekaan kyse siitä, mitä tekee, vaan tavoista tehdä, yrityksen omista arvoista, tavoitteista ja keinoista, joilla tavoitteisiin pyrkii. Kyse on siitä, tavoitellaanko yrittämisessä pikavoittoja, vai halutaanko luoda myös ajallisesti kestävä arvomaailma, joka kantaa yritystä sukupolvelta toiselle.\nKestävyys huomioi seuraavat sukupolvet. Kuva by Rajesh Balouria from Pixabay.\nYrittäjyyteen liittyviä kestävän kehityksen tavoitteita ovat myös tasa-arvon lisääminen ja eriarvoisuuden vähentäminen. Edellä esitetty esimerkkihanke lisäisi hyvin todennäköisesti tasa-arvoisuutta ja vähentäisi eriarvoisuutta kyseisessä kyläyhteisössä, mutta kun puhutaan yrityksistä, pitää tarkastella myös yritysten omia arvoja. Noudattaako yritys itse esimerkiksi omassa henkilöstöpolitiikassaan tasa-arvon ja yhdenvertaisuuden periaatteita, ja vaatiiko yritys samaa omilta yhteistyökumppaneiltaan. Maksaako yritys säädyllistä palkkaa työntekijöilleen, maksavatko yrityksen yhteistyökumppanit? Ovatko työsuojelu ja muut sosiaaliset kysymykset kunnossa, vai pyrkiikö yritys sekä sosiaalisen vastuun että kasvun kustannuksella vain maksimoimaan omat voittonsa.\nKyllä, kasvun kustannuksella. Kasvu kun edellyttää maksukykyisiä, terveitä, elinvoimaisia ja levänneitä asiakkaita, joilla on kykyä ja halua kuluttaa.\nYhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen vuonna 2015 hyväksymä kestävän kehityksen agenda ei suoranaisesti mainitse digitalisaatiota osana kestävää kehitystä. Euroopan unionin ohjelma 2030 linkittää digitalisaation osaksi kestävää kehitystä ja kestävää taloutta. PK-sektorille digitalisaatio tuo aivan uusia mahdollisuuksia toimia. Tähän saakka globaali yritystoiminta on ollut mahdollista lähinnä maailmanlaajuisille suuryrityksille, jotka ovat vieneet tuotantoaan halvan työvoiman maihin ja lähelle suuria asiakasjoukkoa, ja kotiuttaneet voittonsa pienen verokannan maihin tai veroparatiiseihin. Nyt on pienellekin yritykselle mahdollista hankkia suunnittelu yhdestä paikasta, hajauttaa tuotanto lähelle markkinoita ja teettää hallinnolliset rutiinit kolmannessa maassa. Vaihtoehtoisesti voidaan kehittää kokonaan uusia liikeideoita, jotka perustuvat puhtaasti digitaaliseen teknologiaan.\nKestäväksi tämän kaiken tekee – digitaalisuudenkin hyväksikäytöstä huolimatta – vasta se, että yritys noudattaa toiminnassaan vastuullisuuden ja kestävän kehityksen periaatteita ja vaatii sitä myös alihankkijoiltaan ja jälleenmyyjiltään.\nAlihankintaa tämäkin. Kuva by Siva Nanthan from Pixabay.\nSatakunnan yrittäjyysaamupäivän 28.4.2021 ensimmäinen vieras, Olli Rundgren, totesi, että yrittäjän on välillä syytä tarkastella, miten yrityksen toiminta ja yrittäjän arvot suhtautuvat toisiinsa. Lisäisin tuohon vielä kolmannen ulottuvuuden ja kehottaisin yrittäjiä tarkastelemaan, miten yrityksen toiminta ja yrittäjän omat arvot peilaavat ympäröivän yhteiskunnan arvoja ja niiden muutostrendejä. Ristiriidat, konfliktit ja erilaiset arvomaailmat kuuluvat yrittäjän arkeen, mutta jos eroja on liikaa, yritykseltä voivat mennä markkinat, toimittajat ja rahoittajat, sillä yhä useampi rahoittajakin vaatii sijoituskohteidensa toiminnalta eettisyyttä ja kestävyyttä.\nOn parempi olla hyväksytty kuin kaikkien hylkimä. Kuva by Ralph Nas from Pixabay.\nMyös yrittäjäpolvenvaihdoksissa, joita olemme tutkineet päättyneessä Inbets-hankkeessa, ja joihin perehtymistä jatkamme huhtikuussa alkaneessa Inbets+ -hankkeessa, tultaneen lähivuosien aikana törmäämään yhä useammin siihen, että seuraajakandidaatit, ovat he sitten perheenjäseniä, sukua tai täysin ulkopuolisia, vaativat yrityksen toiminnan maine-, vastuullisuus- ja kestävyyskysymysten nostamista pöydälle osana liiketoiminnan siirrosta käytäviä neuvotteluja.\nJos yrityksellä on kovin huono maine näissä asioissa, se tuskin ainakaan houkuttelee jatkamisesta kiinnostuneita.\nArtikkeli on kirjoitettu Euroopan unionin Erasmus + -ohjelman rahoittaman WWW&CE ja Interreg BSR -ohjelman rahoittaman Inbets+ -hankkeiden puitteissa. Vastuu artikkelissa esitetyistä näkemyksistä on yksinomaan kirjoittajilla.\nKirjoittaja Kari LiljaJulkaistu 4.5.2021 5.5.2021 Kategoriat Inbets+, WWW&CE, YleinenAvainsanat Kestävä kehitys, PK-yritys, Sukupolvenvaihdos, Tavoitteet


Bitcoin-kurssianalyysi 26.4.2016: Kurssi nousi, mutta mitä seuraavaksi? - Bittiraha.fi - Bitcoin-palveluita suomalaisille\nBitcoin-kurssianalyysi 26.4.2016: Kurssi nousi, mutta mitä seuraavaksi?\nJulkaistu April 26, 2016 kirjoittaja Bittiraha.fi\nVihdoinkin bitcoinin kurssi lähti liikkumaan, todennäköisin vaihtoehto kävi tällä kertaa toteen ja kurssi lähti ylöspäin. Triangle näyttää nyt valmiilta ja trianglen koko antaa osviittaa mahdollisesta targetista. Harvoin kurssi kuitenkaan liikkuu suorina viivoina ja niin ei todennäköisesti käy nytkään, katsotaan miltä aaltorakenne ja mahdolliset supportit ja resistanssit näyttävät. Artikkelin lopussa jälleen teknisen analyysin termit ja vinkit.\nViikkokaaviosta näemme, että kurssi rikkoi trianglen D-huipun, kuten myös trendiviivan, joka myös kaaviossa näkyy. Kurssi pysähtyi viikkokaavion Bollinger Bandsin ylempään standardi deviaatiokäyrään, eli +2 deviaatioon, joka on yleistä. 475 dollarissa on myös trianglen B-huippu.\nNäyttää siltä, että nyt voisi olla pullbackin paikka, tässä tapauksessa trendiviiva ja viikkokaavion SMA20 toimivat hyvinä supportteina. Jos taas rikomme Bollinger Bandsin +2 deviaatiokäyrän niin tulee siitä support, mutta todennäköisesti näemme vielä viikkokaavion SMA20:n jossain vaiheessa, vaikka sitten nopeana piikkimäisenä pullbackina. SMA50 todennäköisesti leikkaa SMA100:n, joka kertoo positiivisesta momentista. Jos RSI menee yli 70:n on se myös positiivista.\nPäiväkaaviossa kurssi taistelee myös Bollinger Bandsin ylemmän standardi deviaatiokäyrän alapuolella. Bollinger Bandsin BB+1 deviaatio ja päiväkaavion SMA20 ovat seuraavat supportit. Kaikki keskiarvokäyrät, SMA:t, ovat järjestyksessä ja osoittavat ylöspäin. RSI on jo yli 70:n, 70:n taso toimii supporttina.\nPositiivia merkkejä nousun jatkumiselle siis on. EWO:ssa on pieni bearish divergenssi ja trianglen B-huippu toimii resistanssina. Ainakin pieni pullback olisi paikallaan, ellei sitten jopa viikkokaavion SMA20:ä. Jos tämä rikkoutuu niin nousun jatkuminen on vaarassa.\nElliott Wave -laskennoista huomaamme, että triangle näyttää kauniilta. Pitäisinkin siis pinkkiä vaihtoehtoa todennäköisenpänä, mutta jos näemme isomman pullbackin niin punainen alkaa näyttämään paremmalta vaihtoehdolta. Punainen olisi positiivisempi pidemmällä aikavälillä. Tästä taas huomaamme kuinka pidemmän nousun olisi hyvä alkaa hitaasti, jossa muodostuu syvä 2-aalto. Näin ostajia riittää myöhemmäksikin, kun 2-aallossa myyneet ostavat takaisin, mistä taas muodostuu impulssin voimakkain 3-aalto.\nKoska pidempi trendi näyttää nyt ylöspäin niin olisi se hyvä huomioida positioissa ja olla varovainen stop lossien kanssa, jos lähdemmekin nousemaan voimakkaasti. On tärkeää pitää mielessä isompi trendi, mikäli kalastelee pienempiä trendejä.\nBitcoin-kurssianalyysi 14.4.2016: Kohta alkaa tapahtua\nBitcoin-kurssianalyysi 11.5.2016: Nousun jatkuminen todennäköistä, mutta ei varmaa


Henkilöstöpalvelut | Kaveriontti Oy | Finland\nKaveriontti Oy on luotettava kotimainen henkilöstöpalvelualan työnantaja.\nPalveluumme kuuluu henkilöstövuokraus, rekrytointi ja suorarekrytointi. Työntekijämme ovat meille arvokkaita. Sinun työhyvinvointisi ja työllistämisesi on meille merkityksellistä. Haluamme sinun viihtyvän palveluksessamme pitkään. Pidämme yhteyttä ja haluamme kuulla kuinka työt sujuvat. Työolosuhteiden tulee olla kunnossa ja siksi puutumme mahdollisiin epäkohtiin viipymättä. Varmistamme, että palkka maksetaan oikein ja ajallaan. Tarjoamme uusia työmahdollisuuksia hyvissä ajoin ennen, kuin esimerkiksi määräaikainen työsuhteesi päättyy.\nToimimme hyvin laajasti eri toimialoilla. Päätoimialojamme on rakennus-, logistiikka- sekä autoala. Tämän lisäksi löydät meiltä työt myös kiinteistöhuoltoon, siivousalalle ja HoReCa:n. Löydämme sinulle elämäntilanteeseen sopivaa työtä, olipa kyseessä lyhyemmät keikkatyöt, pidempiaikaiset-, tai vakituiset työtehtävät.\nEtsimme jatkuvasti joukkoomme eri alojen nousevia kykyjä ja kokeneita erityisosaajia.\nHyvät työnantajat - kääntykää luottamuksella puoleemme, kun teillä on rekrytointitarpeita. Yrityksesi on meille tärkeä. Toimimme joustavasti ja ripeästi tarpeidenne mukaan. Autamme mielellämme niin lyhyt- kuin pidempiaikaisissa tarpeissanne, oli sitten kyse uudesta tehtävästä, sesongista, lomista kuin muista yllättävistä tilanteista.