Itkua ja kiroilua lenkkipolulla - pik(k)uliten\nAasin selkä katkesi eilen illalla lenkkipolulla. Dramatiikkaa riitti vain 15 ensiminuutille, mutta se riitti:\n1) Ohjelmassa oli kevyt lenkki ja sykkeiden oli tarkoitus pyöriä 135:n korvilla. Aloitin kevyen juoksun ja siinä samassa sykkeet hyppäsivät 175:een. Vaihdoin kävelyyn. Sykkeet painuivat 90:een.\nOlin huolissani, sillä (siitepöly)allergia on laittanut keuhkot taas sekaisin ja olen joutunut rankalle lääkekuurille. Se ei estä liikuntaa, mutta kuulostelen silti kroppaani tavallistakin huolellisemmin. Varsinkin, kun en koskaan ennen lääkekuurin ottamista tiedä, mitä se saa kropassani tällä kertaa aikaiseksi. Olenko ylitunteellinen vai megapirteä? Muutunko flegmaattiseksi laiskamadoksi vai olenko Duracel-pupu, jota ei saa pois päältä?\nKun olin jatkanut turhautuneena kävelyjuoksua jonkin aikaa, hieraisin sykevyön antureita, pysähdyin liikennevaloihin seisoskelemaan, laitoin Suunnon pois päältä, hengitin syvään ja toivoin parasta. Annoin itselleni vielä yhden mahdollisuuden. Se kannatti. Loppulenkin sykeukemat pysyivät mäistä huolimatta alle 134:n. Olin kuitenkin koko ajan varuillani.\n2) Daft Punkin Get Lucky ei ollut ehkä parasta taustamusiikkia hitaalle juoksulleni, mutta ankea mieli alkoi kaikota sen myötä... kunnes sain vesiryöpyn päälleni. Ohiajavista autoista neljä onnisti hidastamaan jättikokoisen lätäkön kohdalla. Viides ei tainnut edes yrittää. Oikea puoli oli litimärkä. Huusin valitut kirosanat kaaharin perään.\n3) Sadattelin aikani ja jatkoin vettä valuvana juoksua. David Bowie ja Freddie Mercury alkoivat lauleskella mulle pilven reunalta Under Pressure -biisiä. Siinä vaiheessa sain toisen aimosuihkun ohikiitävältä autolta. Tällä kertaa olin litimärkä juoksualkkareitani myöten. Se oli liikaa. Repesin. Nyt taidan tietää tämänkertaisen lääkekuurin vaikutuksen. Lähdin juoksemaan itkien.\nPuoli yhdeltätoista on jo pilkkopimeää. Syksy taitaa olla jo ovella.\nOlympiaterminaalin luona kuulin nimeäni huudettavan. Työkuvioista tuttu mies oli huomannut mun itkevän ja oli huolissaan: "Olit se sinä tai joku muu, pakkohan mun on tarkistaa voinko olla avuksi." Nolotti ihan hirmuisesti.\nLopulta itkeä tihrutin hänen olkaansa vasten. Miehen päällä olevan puvun laadukas villa näytti imevän hyvin kyyneleet. Nolotti vieläkin enemmän.\nMies odotti kyytiä siskoltaan. He olisivat olleet valmiita heittämään mut himaan, mutta ajattelin, että jos nyt luovuttaisin, seuraavalle lenkille lähdöstä tulisi mulle henkisesti liian vaikea pala.\nMulle esitettiin hyviä kysymyksiä, joita jäin mutustelemaan seuraavan vartin ajaksi:\n"Vaaditko itseltäsi liikoja?"\n"Ethän ota juoksua liian vakavasti?"\n"Osaathan lopettaa ajoissa?"\nMulla on nyt noihin kaikkiin vastaukset.\nViimeisen puolituntisen pystyinkin hölköttelemään pää nollattuna. Uskallan varmasti mennä taas huomenna lenkkipolulle.\nKaupunkifillarit valmiina lähtöön Viiskulmassa.\nTo 18.8. kevyt lenkki | 8,25 km | 58:05 | 7:02\nPs. Tiedän että luit tämän. Kiitos kun satuit paikalle ja rauhoittelit. Kerro siskollesikin, että pääsin hyvävointisena kotiin. Näemme varmastikin seuraavan kerran hieman pirteämmissä merkeissä.\nTunnisteet: juoksu kohtaamisia maratonohjelma OnTrail OnTrail-ohjelma Pasin talli terveys yöjuoksu\nJonna / Lenkkareiden viemää 19.8.2016 16.29\nAina ei suju mutta onneksi aina ei ole myöskään kiviä juoksutiellä. Mutta miten mukavaa, että voinnistasi kannettiin huolta.\nIhan pari päivää sitten mietin, miten autoilijoita on monenlaisia. Ellen halua hinkata samaa tietä edestakaisin, joudun kotiovelta lähtiessä väkisin juoksemaan ainakin jonkun pätkän autotien varressa. Eräänä päivänä huomasin, että useimmat autoilijat antavat hienosti tilaa, jopa hiljentävätkin kohdalla, mutta aina on myös niitä, jotka melkein hipovat kylkeä ohi mennessään.\npoppis | pikkuliten 21.8.2016 11.09\nOlisi mukava tietää mitä tuollaiset juoksijan kylkeä hipovat autoilijat oikein miettivät.\nOnneksi on myös ihania ohikulkijoita ja autoilijoita <3\nHenna 19.8.2016 21.11\nHuh mikä lenkki! Onneksi loppupuoli meni paremmin, ainakin vaikuttaa siltä että ei jäänyt ihan p***a fiilis. Tuota alun sykevaihtelua lukiessa tuli mieleen, että eihän kyse ole siitä että sykevyöstä olisi patteri hyytymässä?\npoppis | pikkuliten 21.8.2016 11.10\nOnneksi tapasin tuon puolitutun, muuten fiilis olisi ollut varmasti aivan toisenlainen.\nKiitos Henna patterivinkistä. En tullut ajatelleeksikaan moista.\nHenna 21.8.2016 12.09\nOle hyvä :) Itsellä on joskus käynyt niin. Tai nyt viimeksi kun oli väärää kokoa. piti olla 2025 mutta kotona oli 2032 joka mahtui, ajattelin että sehän on ihan sama. Eipä taida olla, käytännössä joka kerta on ollut niin että puoli tuntia syke näyttää oikealta ja sen jälkeen tekee hyppäyksen alle sataan. Kun laitan mittauksen tauolle ja uudelleen päälle niin sitten taas näyttää oikeita lukemia.\nKirsikkaM 21.8.2016 16.55\nTsemppiä! Joskus on tirautettava kyynel ja pari. Itse en taida kohta enää uskalla juosta pimeällä (ei ole lamppua täällä) eli pitää päästä kotiin siinä puoli kymmenen korvilla. Aamulenkki olisi kyllä poikaa.


1 ETELÄ-SUOMI-VIRO INTERREG III A hanke KIINTEISTÖALAN SUOMALAIS-VIROLAINEN KEHITYS- JA KOULUTUSHANKE Rakennusperinnön vaaliminen Raportti on valmistunut osana Kiinteistöalan Koulutussäätiön vetämää Kiinteistöalan suomalaisvirolaista kehitys- ja koulutushanketta (SVING). Hanke on Etelä-Suomen ja Viron Interreg III A - ohjelman, Uudenmaan ympäristökeskuksen ja Viron talous- ja liikenneministeriön (Majandus- ja kommunikatsiooniministeerium) rahoittama. Hankkeella ovat yritysrahoitusta antaneet: Asuntopalvelu Markku Kulomäki Oy, ISS Palvelut Oy, KESKO, Kumpulan Kiinteistöt Oy, Matinkylän Huolto Oy, Ovenia Oy Pähkinä Hoito Oy, Realco Oy, Senaatti-kiinteistöt, SOL Palvelut Oy, VVO-yhtymä Oyj, YIT Kiinteistötekniikka Oy Pääotsikko - Elinkaarisuunnittelu Alaotsikko Rakennusperinnön vaaliminen Tekijäorganisaation esittely Suomen Kiinteistöliitto ry on kiinteistönomistajien edunvalvoja ja kiinteistöalan asiantuntijaorganisaatio, jonka jäsenkenttä muodostuu asunto-osakeyhtiöistä, kiinteistöosakeyhtiöistä, asuinvuokratalojen omistajista sekä vuokranantajista. Tutkimusjohtaja Mauri Marttila on toiminut Kiinteistöliiton tutkimusosaston vetäjänä vuodesta Hänellä on laaja asiantuntemus muun muassa ympäristöasioista, asunto- ja kiinteistöosakeyhtiöiden talousasioista ja verotuksesta sekä niin kotimaisesta kuin kansainvälisestäkin kehitystoiminnasta. Mauri Marttila (yht. tiet. maist.) 1\n2 Esipuhe Edessäsi oleva raportti on syntynyt Kiinteistöalan suomalais-virolainen kehitys- ja koulutushanke SVINGin tuloksena. Hanke aloitettiin syksyllä 2005 ja se päättyi vuoden 2007 lopussa. Etelä-Suomen ja Viron Interreg III A-ohjelmaan kuuluvan hankkeen EUrahoituksesta on vastannut Varsinais-Suomen liitto. Suomen kansallinen rahoitus on saatu Uudenmaan ympäristökeskukselta ja Viron kansallinen rahoitus talous- ja liikenneministeriöltä. Lisäksi rahoitusta on saatu suomalaisilta yrityskumppaneilta. Hankkeen tarkoituksena on ollut: lisätä omistajien tietoisuutta omaisuutensa säilyttämisestä ja ylläpitokulttuurista. Tietoisuuden toivomme lisäävän halua panostaa ylläpitotoiminnan laatuun. luoda asiantuntijoille välineitä tuottaa ja tarjota hyvää ylläpitotapaa edistäviä palveluja kiinteistön koko elinkaaren ajan. lisätä asukkaiden ja ammattilaisten tietoisuutta kiinteistöjen energiataloudesta ja synnyttää heissä kiinnostusta energiatehokkuuden parantamiseen. Hanketyön aikana saatettiin yhteen kiinteistöalan toimijoita Suomessa ja Virossa monilta kiinteistöalan sektoreilta. Hankkeen seminaareihin ja workshopeihin on osallistunut mm. asumisneuvojia, asuntoyhdistysten hallitusten jäseniä, isännöitsijöitä, kaupunkikehittäjiä, kiinteistönhoitajia ja rakennusperinnön suojelusta vastaavia virkamiehiä. Tämä raportti yhdessä muiden hankkeen raporttien kanssa ovat osaltaan työkaluja, joiden avulla levitetään tietoa hankkeen tuloksista. Kiitämme lämpimästi kaikkia yhteistyössä mukana olleita tahoja. Erityisesti haluamme kiittää rahoittajia, meitä työssämme opastaneita virkamiehiä, yritysrahoittajia, harjoittelijoita, harjoittelutyöpaikkoja tarjonneita, tilaisuuksiin osallistuneita ja hankkeen ohjausryhmää. Kiitämme myös Suomen ympäristöministeriötä, jonka tuella luotiin yhteistyölle pohja jo 1990-luvulla. Yhteistyö on ollut opettavaista ja hedelmällistä. Toivomme, että lukija hyötyy työn hedelmistä tämän raportin muodossa. Tallinnassa Kiinteistöalan Koulutussäätiö Keijo Kaivanto toimitusjohtaja, rehtori, asiamies Tallinna Tehnikaülikool Roode Liias professori, dekaani 2\n3 Sisällysluettelo 1 JOHDANTO 4 2 SUOMI VIRO-MAAPROFIILIT 4 3 RAKENNUSSUOJELTU KANTA SUOMESSA JA VIROSSA 5 4 RAKENNUSPERINNÖN VAALIMINEN VIRANOMAISTOIMINTANA Valtionhallinnossa Suomessa Suomen kunnissa Valtionhallinnossa Virossa Viron kunnissa Rakennusperintö ja korjausrakentamiskeskukset Rakennussuojelun tukeminen Rakennussuojelu koulutuksessa 8 5 RAKENNUSSUOJELULAKI JA SEN UUDISTAMINEN 8 6 RAKENNUSPERINTÖSTRATEGIA Tieto- ja taitopohjaa koskevat tavoitteet ja toimenpide-ehdotukset Edellytysten luomista koskevat tavoitteet ja niiden toimenpide-ehdotukset Toteuttamista ja vastuutahoja koskevat tavoitteet ja toimenpide-ehdotukset 11 LIITTEET 13 3\n4 Rakennusperinnön vaaliminen 1 Johdanto Tämä raportti on osa Kiinteistöalan Koulutussäätiön koordinoimaan suomalaisvirolaista kiinteistöalan kehitys- ja koulutushanketta (SVING). Rakennusperinnön vaaliminen -teema on osa Elinkaarisuunnittelu kiinteistönpidossa työpakettia. Työn mottona on ollut arkkiatri Risto Pelkosen sanat: Rakentaminen pelkästään taloudellisin ehdoin ilman perinteiden ja esteettisten arvojen kunnioittamista on suuri erehdys ja käy kalliiksi - ei vain meille - vaan myös niille toisille, jotka tulevat meidän jälkeemme. Arkkiatri Pelkosen mielestä ongelmana on, miten yhdistää moderni ja perinteet, muutokset ja pysyvyys sekä esteettiset arvot ja taloudelliset realiteetit. Joka pystyy ratkaisemaan ongelman, on oivaltanut elinkaariajattelun ja hänellä on avaimet kestävään korjausrakentamiseen. Kehitys- ja koulutushanketta suunniteltaessa katsottiin - edelliseen mottoonkin viitaten - että kiinteistöjen elinkaariajatteluun kuuluvat myös rakennushistorialliset ja -taiteelliset arvot, so. rakennusperinnön vaaliminen. Niinpä työpaketin tavoitteena oli edistää rakennusperinnön vaalimista kiinteistöalalla toimivien keskuudessa. Tämä tapahtuu lisäämällä mm. koulutuksen avulla tietämystä rakennussuojelun arvoisesta rakennuskannasta, vaihtamalla kokemuksia Suomen ja Viron välillä sekä levittämällä esimerkkejä onnistuneista toimintatavoista rakennusperinnön vaalimiseksi sekä antamalla suosituksia rakennusperinnön strategisista tavoitteista ja tarvittavista toimenpiteistä. Työpaketti toteutettiin suomalais-virolaisena yhteistyönä hankkeen johto-, ohjaus- ja projektiryhmissä, suomalais-virolaisena yhteistyönä viranomaisten kanssa (ministeriöt, museovirastot ja Tallinnan kaupunki) sekä työkokouksina ja seminaareina ja workshopeina. Työpaketin tulostus toteutuu tässä raportissa ja kalvosarjana. Em. yhteistyöosapuolet ilmenevät liitteestä 1. 2 Suomi Viro-maaprofiilit Toimintaympäristöä kuvaavaksi taustaksi laadittiin maiden maaprofiilit, joista ilmenevät niin maantieteelliset, demografiset kuin kansantaloudelliset sekä rakennustuotantoa ja asuntokantaa koskevat erot maiden välillä. Numeerinen vertailu on liitteenä 2. Suomi on Viroa huomattavasti laajempi ja harvaanasutumpi maa, jossa väestö - toisin kuin Virossa - edelleen hieman lisääntyy. Etenkin suomalaiset miehet elävät virolaisia miehiä pitempään. Henkeä kohti laskettu bruttokansantulo on Virossa kolmannes Suomen vastaavasta, mutta kasvaa selvästi Suomea nopeammin. Keskipalkka, vaikkei olekaan suoraan ostovoimaan verrattavissa; on noin neljännes suomalaisten 4\n5 keskipalkasta, mutta niin yksityinen kulutus kuin investoinnitkin kasvavat Virossa huomattavasti nopeammin kuin Suomessa. Työttömyys on Virossa Suomea alhaisempi, mutta inflaatio nopeampaa. Suomen ulkomaan kauppa on ylijäämäistä, Virossa alijäämäistä. Virossa rakennetaan suhteellisesti jonkin verran Suomea enemmän ja rakennustuotannon kasvu on nopeampaa. Silti asuntojen uudistuotanto on suhteellisesti Suomea pienempää. Asuntokuntien keskikoko on Virossa jonkin verran Suomea suurempi ja asuntojen määrä on suhteellisesti jonkin verran Suomea alhaisempi. Myös asumisväljyys on viidenneksen Suomea alhaisempi. 3 Rakennussuojeltu kanta Suomessa ja Virossa Suomessa on rakennussuojelulain nojalla suojeltu vain runsaat 250 kohdetta. Tämän lisäksi valtion omistamia rakennuksia, joiden suojelemista säätelee rakennussuojelulain nojalla annettu asetus, on suojeltu noin 800. Kirkkolain (ev.lut.) ja ortodoksisesta kirkosta annetun lain mukaan kaikki ennen vuotta 1917 rakennetut kirkkorakennukset on suojeltu. Myöhemmin rakennetuista kirkoista suojelupäätöksen on tehnyt molempien kirkkojen Kirkkohallitukset. Kaikkiaan kirkkorakennuksia on suojeltu noin 600. Virossa lailla suojeltuja rakennuksia on suhteellisesti huomattavasti enemmän, noin Toisaalta ns. kaavasuojelu on huomattavasti Suomea vähäisempää. Suomessa kaavoituksella on suojeltu noin rakennusta tai rakennusryhmää, mutta Virossa vain lähinnä Tallinnassa ns, erillisin rakennusjärjestyksin muutama sata rakennusta. Suomessa siis lähdetään siitä, että rakennusperintöä vaalitaan lähtökohtaisesti kaavoituksen ja rakentamisen ohjauksella eli maankäyttö- ja rakennuslailla ja että sitä täydentävät rakennussuojelulaki ja muut erityislait ja -asetukset. Rakennussuojelulailla suojellut kohteet on luettavissa Suomen ympäristöministeriön kotisivuilta (www.ymparisto.fi) ja Viron Muinsuskaitseametin sivuilta (www.muinas.ee). Rakennussuojeltu rakennuskanta on näin Virossa suhteellisesti suurempi kuin Suomessa. Tämä on ymmärrettävää, sillä Suomen rakennuskanta on Viroa nuorempaa. Suomessa on yli sata vuotta vanhoja rakennuksia vain pari prosenttia kannasta eli murto-osa siitä mitä niitä on Virossa. Toisaalta eri asia on pohtia sitä, mikä osa vaikkapa 50-vuotiaasta rakennuskannasta olisi suojelun arvoista. Suomessa katsotaan, että kulttuuri- ja rakennusperinnön vaaliminen periytyy aina 1600-luvulle asti. Järjestelmällinen suojelu ja restaurointi alkoi kuitenkin vasta 1800-luvun jälkipuolella linnoista ja kirkoista laajentuen vanhimpiin kaupunkialueisiin ja maaseudun arvorakennuksiin. Silti vasta sotien jälkeen rakennussuojelusta tuli osa kulttuuri- ja ympäristöpolitiikkaa, yhdyskuntasuunnittelua, kiinteistönhoitoa ja korjausrakentamista. 5\n6 4 Rakennusperinnön vaaliminen viranomaistoimintana 4.1 Valtionhallinnossa Suomessa 4.2 Suomen kunnissa Suomessa päävastuu rakennusperinnön vaalimisesta on opetus- ja ympäristöministeriön hallinnonaloilla. Valtioneuvosto ja eduskunta tekevät lainsäädännön periaateratkaisut. Opetusministeriö vastaa maan kulttuuriperintöpolitiikasta, kansainvälisistä alan sopimuksista ja osallistuu EU:n kulttuuriperintöalaa koskevien päätöslauselmien valmisteluun. Ympäristöministeriö ohjaa ja kehittää kaavoitusta ja rakentamista. Se myös valmistelee rakennussuojeluun liittyviä lakeja ja määräyksiä, kehittää inventointimenetelmiä, myöntää rakennusperinnön hoitoon avustuksia ja antaa informaatio-ohjausta. Keskeinen toimija ja valtakunnallinen asiantuntijavirasto on opetusministeriön alainen Museovirasto. Sen rakennushistorian osaston tehtävänä on vaalia rakennuskulttuuria asiantuntijana ja suojeluviranomaisena. Virasto myös tallentaa, tutkii ja tiedottaa maan kulttuuri- ja rakennusperinnöstä, sen hoitoon, kehittämiseen ja restaurointiin liittyvissä kysymyksissä. Virasto myöntää myös entistämisavustuksia. Rakennushistorian osaston vahvuus on runsaat 50 henkilöä. Museovirastolla on kaksi alueellista neljän hengen toimistoa Hämeenlinnassa ja Vaasassa. Virasto on myös rakennuttava virasto toimien mm. rakennushistoriallisesti arvokkaissa valtion restaurointikohteissa. Valtionhallinnon alueellisina toimijoina ovat ympäristöhallinnon 13 alueellista ympäristökeskusta ja maakuntamuseot, jotka hoitavat osin Museoviraston tehtäviä. Ympäristökeskukset ohjaavat alueensa kaavoitusta ja valvovat, että valtakunnallisesti merkittävät kohteet otetaan huomioon kuntakaavoituksessa. Ympäristökeskukset tekevät alueillaan rakennussuojelulakiin perustuvat suojelupäätökset. Suojeluesityksen on voinut tehdä rakennuksen omistaja, viranomainen tai ko. paikkakunnalla toimiva rekisteröity yhdistys, jonka toimialaan esityksen teko sopii. Ennen lainvoimaista suojelupäätöstä ympäristökeskus voi asettaa kohteen toimenpidekieltoon. Museovirasto antaa suojeluesityksestä lausunnon ja tarvittaessa ehdotukset suojelumääräyksiksi ympäristökeskukselle. Ympäristökeskus pyytää myös lausunnot kunnalta ja omistajalta tai haltijalta. Tämän jälkeen ympäristökeskus joko määrää kohteen suojelluksi tai hylkää suojeluesityksen. Viimemainitusta voi valittaa ympäristöministeriöön. Suojelupäätös alistetaan vielä ympäristöministeriön vahvistettavaksi. Jos ministeriö aikoo vahvistaa suojelun Museoviraston kannasta poikkeavasti, asiasta on pyydettävä opetusministeriön lausunto. Ministeriön päätöksestä voi valittaa korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Kunta on keskeinen toimija rakennusperintöä koskevassa päätöksenteossa, valistuksessa ja käytännön hoitotoiminnassa. Kunnat vastaavat alueensa rakentamisen ja purkamisen valvonnasta ja korjausneuvonnasta. Eräissä kunnissa, kuten Raumalla ja Porvoossa, on erityisiä neuvontapalveluja vanhojen 6\n7 rakennusten korjaajille. Kunnat ovat myös päättämässä rakennusperinnön kohtalosta arvokkaiden rakennusten omistajina. Kuntien koulu- ja kulttuuritoimi luo pohjan suomalaisten rakennusperintötietoudelle. Maakuntamuseot ovat kunnallisia museoita, jotka yhteistyössä Museoviraston kanssa hoitavat kulttuuriperinnön asiantuntijatehtäviä alueellaan. 4.3 Valtionhallinnossa Virossa 4.4 Viron kunnissa Virossa rakennusperinnön päävastuutaho on kulttuuriministeriö ja sen alainen vuonna 1993 perustettu Museovirasto (Muinsuskaitseamet). Ministeriö on solminut mm. kansainväliset rakennusperintöä koskevat sopimukset ja myöntää kulttuuri- ja rakennusperintöön avustuksia. Museovirasto laatii inventointeja ja pitää yllä kansallista monumenttirekisteriä, jossa on mm. rakennussuojellut rakennukset. Samoin pidetään rekisteriä auktorisoiduista korjausurakoitsijoista, joilla on oikeus tehdä töitä suojelluissa kohteissa. Virasto myös valvoo suoritettuja korjaustöitä ja antaa neuvontaa sekä myöntää avustuksia. Viraston henkilövahvuus on noin 50 henkeä. Viron kunnista vain Tallinnassa (Kultuuriväärtuste Amet) ja Haapsalussa on erilliset lautakunnat kulttuuriperinnön säilyttämiseksi. Yleensä kunnat kääntyvät Museoviraston puoleen ja hakevat siltä mm. avustuksia kuntansa erityiskohteille. Toki kunnilla on itselläänkin mahdollisuus myöntää avustuksia alueensa rakennussuojelukohteille. 4.5 Rakennusperintö ja korjausrakentamiskeskukset Suomessa toimii noin 15 aatteellista tai kaupallista korjausrakentamiskeskusta, jotka jakavat neuvoja rakennusten perinteisistä, kestävistä ja ekologisista korjaus- ja rakentamistavoista. Niiden toiminta-alueet vaihtelevat suuresti. Virossa toimii myös muutama korjausrakentamiskeskus. Tallinnaan avattiin vuonna 2001 Tallinnan Säästva Renoveerimise Infokeskus (SRIK) Kultuuriväärtuste Ametin tuella. Suomalaisilla ja virolaisilla korjausrakentamiskeskuksilla on ollut yhteistyötä mm. Interreg III A -projektin Vana maja restaurointileirillä Virossa. 4.6 Rakennussuojelun tukeminen Suomessa päävastuu korjauskustannuksista on aina rakennuksen omistajalla. Moniin korjaus- ja muutostöihin on saatavissa myös yhteiskunnalta taloudellista tukea. Tärkeimmät tuen myöntäjät ovat kunnat, valtion asuntorahasto ja alueelliset ympäristökeskukset. Kulttuurihistoriallisesti arvokkaille rakennuksille on valtion talousarviossa muutamia omia avustusmuotoja. Alueellisten ympäristökeskusten avustukset rakennusperinnön hoitoon on tarkoitettu lähinnä rakennuksen ominaispiirteiden säilyttämistä tukeviin korjauksiin. Museoviraston entistämisavustukset 7\n8 kohdistetaan valtakunnallisesti merkittäville rakennuksille vaativimpiin restaurointitöihin sekä toimenpiteisiin, joilla edistetään rakennuksen kulttuurihistoriallisen arvon säilymistä. Seuraintalojen korjausavustuksia haetaan Suomen Kotiseutuliiton kautta. Valtion jakamien avustusten yhteismäärä on vajaa neljä milj. euroa vuodessa. Kunnat jakavat korjausavustuksia lähinnä sosiaalisin perustein esimerkiksi vanhusväestön ja vammaisten asuntojen korjauksiin. Virossa rakennusperinnön hoitoa avustetaan yli milj. eurolla vuosittain. Tallinnan kaupunki käyttää mm. kirkkojen ja kaupunginmuurin kunnostamiseen saman verran ja muut kunnat avustuksiin noin puoli milj. euroa vuosittain. Vaikka tuen määrät ovat nimellisesti kasvaneet, korjauskustannukset ovat nousseet vielä nopeammin. EU:sta on myös saatu Virossa mm. matkailuelinkeinotukea, josta osa on voitu käyttää rakennusten korjaamiseen. 4.7 Rakennussuojelu koulutuksessa Suomessa korkeimman asteen koulutusta annetaan yliopistoissa ja teknillisissä korkeakouluissa. Keskeisiä rakennusperinnön hoidon kannalta ovat kolmen teknillisen yliopiston/korkeakoulun arkkitehtiosastot sekä kuuden yliopiston (etenkin Helsingin, Turun ja Jyväskylän) humanistiset tiedekunnat (taidehistorian, kansatieteen ja kulttuurihistorian oppiaineet). Suomesta kuten Virostakin puuttuu yksinomaan rakennussuojeluun tai restaurointiin keskittyvä korkeakoulutus. Virossa korkea-asteella koulutusta antavat Taideakatemia ja Tarton yliopisto. Antaakseen syvällisempää tietoa Museovirasto on tehnyt yhteistyötä em. laitosten ja Tallinnan rakennuskoulun kanssa. On järjestetty mm. tutkinnon jälkeistä täydennyskoulutusta. Myös Tallinnan rakennuskoulu on järjestänyt kursseja ammattimiehille, jotka toimivat konservointitöissä tai restaurointiyrityksissä. Kulttuuriministeriö on päättänyt kehittää olemassa olevien toimijoiden puitteissa keskuksen, joka tarjoaisi korkeampaa restaurointiopetusta Tallinnan rakennuskoulussa, Tarton taidekoulussa ja Taideakatemiassa. Suomessa ammatillista koulutusta annetaan konservoinnissa ja restauroinnissa kuudessa ammattikorkeakoulussa tai -opistossa. Kansainvälistä restaurointikoulutusta antaa mm. ICROM. 5 Rakennussuojelulaki ja sen uudistaminen Suomen nykyinen rakennussuojelulaki tuli voimaan vuonna Laki koskee ensisijassa asemakaavan ulkopuolella olevia rakennuksia, joilla on kulttuurihistoriallista merkitystä rakennushistorian, -taiteen, -tekniikan, erityisten ympäristöarvojen, rakennuksen ainutlaatuisuuden tai tyypillisyyden kannalta. Laki koskee periaatteessa myös rakennuksen kiinteää sisustusta. 8\n9 Lakia ollaan paraikaa uudistamassa niin että se kattaisi kansainvälisten sopimusten velvoitteet. Tavoitteena on saattaa rakennusperinnön säilyttämisestä annetut säädökset ajan tasalle ja paremmin vastaamaan alan kansainvälistä kehitystä sekä selkiyttää rakennusperinnön omistajalle suoritettavan korvauksen perusteita ja suojelupäätöksestä aiheutuvia rajoitteita. Uudistuksessa rakennusperintö määriteltäisiin nykylain pohjalta. Suojelu edellyttäisi, että rakennuksella olisi riittävästi kulttuurihistoriallista merkittävyyttä. Tätä arvioitaessa olisi otettava huomioon kohteen edustavuus, säilyneisyys ja historiallinen todistusvoimaisuus. Jos rakennuksen suojelusta aiheutuisi omistajalleen vähäistä suurempaa tai merkittävää vahinkoa tai haittaa, tällä olisi oikeus täyteen korvaukseen yhteiskunnalta. Virossa voimassa oleva rakennussuojelulaki on vuodelta 2002, mutta siihen on tulossa muutoksia mm. vedenalaisen kulttuuriperinnön osalta. Rakennussuojeluun liittyen Virossa ei käytännössä makseta korvauksia, mutta suojelukohteiden korjauksia voidaan tukea. 6 Rakennusperintöstrategia Suomessa valtioneuvosto on hyväksynyt periaatepäätöksellään vuonna 2001 rakennusperintöstrategian, jonka toteutumista on ympäristöministeriön työryhmässä seurattu. Kun Virosta on puuttunut vastaavantyyppinen koko rakennusperintöä koskeva strategia, nähtiin hankkeessa perusteltuna käsitellä Suomen strategiaa ja tehdä mm. ao. viranomaisten kesken pidetyn workshopin pohjalta toimenpide-ehdotuksia, joita voitaisiin viedä eteenpäin myös Virossa. Kokemuksia vaihtaen saatiin myös esille hyviksi havaittuja menettelyjä, joita voidaan hyödyntää puolin ja toisin rakennusperinnön vaalimisessa. Suomen rakennusperintöstrategian mukaisesti tavoitteisto jaettiin kolmeen pääryhmään: tieto- ja taitopohja, edellytysten luominen sekä toteuttaminen ja vastuutahot. Näihin ryhmiin kuuluu kaikkiaan 16 strategista tavoitetta, jotka on esitetty liitteessä 3 (englanniksi). 6.1 Tieto- ja taitopohjaa koskevat tavoitteet ja toimenpide-ehdotukset Jotta rakennusperintöä voidaan vaalia, on tiedettävä, mistä rakennusperinnöksi katsottava rakennuskanta koostuu eli se on inventoitava kattavasti. Inventointien osalta molemmissa maissa on kehitettävää. Inventointien kattavuutta on lisättävä ja yhdenmukaistettava. Virossa on laadittu varsin kattavia inventointeja koko kannasta esim. Saarenmaalla, Kuresaaressa, Viljandissa ja Haapsalussa, muttei koko maasta muuten kuin tiettyjen rakennustyyppien osalta (tuulimyllyt, meijerit, rautatieasemat jne.). Toisaalta esim. taidehistorioitsija Mart Kalm on tehnyt kattavan yhteenvedon Viron 1900-luvun arkkitehtuurista. 9\n10 Arkkitehtuurin ohella rakennusperinnön vaaliminen ja sen tietopohjan monialaistaminen edellyttää myös muunlaista, kuten rakennusteknistä ja -taloudellista tutkimusta. Museoviraston onkin lisättävä yhteistyötään eri yliopistojen kanssa tarjoten niille esim. monialaisia rakennusperinnön tietopohjaa kartuttavia opinnäyte- ja tutkimusaiheita. Rakennusperinnön tilan ja muutosten seuranta edellyttää yhteistyötä kulttuuri- ja rakennusviranomaisten, myös kunnallisten, rekistereiden suhteen tavoitteena yhdenmukaisen tiedon hallinta ja toisaalta päällekkäisen työn poistaminen. Tietopohjan parantaminen vaatii myös kansainväliseen asiantuntijayhteistyöhön osallistumista. EU:n ohella on tärkeää panostaa myös pohjoismaiseen ja etenkin Itämeren alueen sekä lähialueiden yhteistyöhön. Tieto- ja taitopohjan vahvistaminen vaatii ennen muuta vuorovaikutteisuutta. Ei riitä, että rakennusperinnöstä vastuussa olevat viranomaiset ovat ajan tasalla ja tietävät, miten asioiden tulisi olla. Myös kiinteistönomistajilla on oltava käytössään laadukasta, ajantasaista ja helposti saatavilla olevaa tietoa rakennusperinnöstä niin kulttuurisena kuin taloudellisena voimavarana. Museoviraston ns. kotisivujen ohella on harkittava yleisemmän portaalin perustamista Viroon, jonka kautta rakennusperintöä koskevaa materiaalia voidaan keskitetysti jakaa. Toinen käytännön mahdollisuus on tukea korjausrakentamiskeskusten perustamista tai niiden toimintaa. Tällaisia osin tuettuja keskuksia on jo perustettu Viroon muutamia. Maan väkiluku ja kiinteistökanta huomioon ottaen, on harkittava, mikä on sopiva määrä ja saadaanko keskittämisellä resursseihin nähden parempi lopputulos. Tiedon maastouttaminen tapahtuu myös virallisen koulutusjärjestelmän kautta. Rakennusperinnön vaaliminen onkin saatava läpäisyperiaatteella koko rakennusja kiinteistöalan koulutukseen. Tässä suhteessa Museoviraston ja kulttuuriministeriön yhteistyötä on tiivistettävä, oli sitten kyse korkeakoulu- tai ammatillisesta koulutuksesta. Opetussuunnitelmissa on otettava huomioon se, että jatkossa rakentaminen on entistä enemmän korjausrakentamista ja että korjaamisessa entistä useammin on tarkasteltava myös rakennussuojelun arvoista kantaa. Opiskelijoille kaikilla tasoilla on viestittävä, että ylläpitokulttuuri on ymmärrettävä pääsääntöisesti niin, että olemassa olevaa rakennuskantaa kannattaa pitää kunnossa ja vain poikkeustapauksissa rakennuksen elinkaari jää alle 50 vuoden. 6.2 Edellytysten luomista koskevat tavoitteet ja niiden toimenpide-ehdotukset Rakennusperinnön vaalimista koskevien tavoitteiden lähtökohtana ovat yleisesti ottaen maiden solmimat kansainväliset sopimukset. Molemmat maat ovat ratifioineet mm. La Vallettan, Granadan ja Firenzen sopimukset ja ovat monen muun kansainvälisen järjestön jäseniä. Rakennusperinnön vaalintaa koskeva lainsäädäntö luo tietysti perustan ja säädösten suhteet muuhun lainsäädäntöön on saatava selkeiksi. Näin on 10\n11 selkeytettävä mm. maankäyttö- ja rakennuslain, erityslainsäädännön ja muiden säännösten keskinäisiä suhteita. Akuutti tarkastelu on kohdistettava rakennussuojellun kannan ja energiatehokkuussäädösten tulevaan suhteeseen. Toinen rakennusperinnön vaalimista edistävä toimenpide on kulttuuriympäristöohjelma, jolla voidaan ohjata rakennusperintökohteiden käyttöä ja kunnostusta. Virossa on myös tässä suhteessa tehty avauksia. Vörussa on edistetty oman kielen ja kulttuurin olemassaoloa ja muuallakin on esimerkkejä kulttuuriympäristöohjelmatyön käynnistämisestä. Tässä suhteessa esitetään, että Museovirasto ja kulttuuriministeriö laatisivat malliohjan siitä, mitä kulttuuriympäristöohjelmalla ymmärretään. Rakennusperinnön vaalimista voidaan tukea myös sopimusmenettelyin ja muita ohjauskeinoja käyttäen. On siis tuettava rakennusperinnön hoitoa omistajien ja hallinnon välisin sopimuksin sekä kehittämällä keinoja uhanalaisten tai erityiskohteiden säilyttämiseksi. Luontevinta tämänkaltaiset sopimukset ovat julkisen sektorin ja niiden liikelaitosten välillä. Osaavaa rakennusperinnön hoitoa voidaan edistää myös taloudellisilla ohjauskeinoilla. Näitä ovat korjaustoimintaan myönnettävät lainat, korkotuet ja erityyppiset avustukset sekä verotukselliset tuet. Kun rakennusperinnöksi katsottava rakennuskanta kasvaa ja korjauskustannusten nousu näyttää pitemmälläkin tähtäimellä ylittävän yleisen kustannustason nousun, julkisen tuen tarve on aiempaa suurempaa. Verotuksellinen tuki voidaan kanavoida suojelukohteille esim. niin, että käyttämätön rakennusoikeus otetaan alentavana tekijänä huomioon kiinteistön verotusarvossa eikä rakennuksen ikäalennuksia vähennetä, vaikka se olisi peruskorjattu. Kaavoituksen eri tasoilla tulee luoda edellytykset sille, että rakennusperintö voidaan pitää kunnossa ja säilyttää. Tämän toteuttamiseksi huolehditaan, että kaavoituksen kaikilla tasoilla suunnittelu ja kaavan vaikutusten arviointi perustuvat asianmukaiseen ja ajantasaiseen tietoon kulttuuri- ja rakennusympäristön arvoista. Mitä ilmeisimmin myös Virossa detaljikaavoituksella voidaan - Tallinnan esimerkin mukaisesti - turvata laajempien yhtenäisten alueiden säilyminen ja niiden perinteitä kunnioittava korjaaminen. Viron maankäyttö- ja rakennuslakeja uudistettaessa olisikin paikallaan tarkastella, otetaanko niihin kaavasuojelua koskevia säädöksiä. Näin varmistettaisiin yhdenmukaiset periaatteet, miten kaavasuojelu toteutetaan. 6.3 Toteuttamista ja vastuutahoja koskevat tavoitteet ja toimenpide-ehdotukset Rakennusperinnön vaaliminen tarvitsee toteuttajansa ja vastuutahonsa. Jotta rakennuksille saataisiin pitkä elinkaari, on edistettävä rakennusperintörakennusten tarkoituksenmukaista käyttöä, osaavaa kunnossapitoa ja ammattitaitoista korjaamista. Rakennusperintörakennusten omistajien valmiuksia tulee lisätä tehokkaalla tiedotuksella, korjausneuvonnalla ja taloudellisella tuella. Suomessa tulee harkita Viron hyvien kokemusten pohjalta, olisiko aihetta perustaa rekisteri auktorisoiduista rakennusperintökohteiden korjausyrityksistä. Korjausten 11\n12 suunnittelijoiden ja rakentajien ammatillista osaamista voidaan lisätä ammattitutkinto-, jatko- ja täydennyskoulutuksella. Käytännön valmiuksia voidaan parantaa myös toteuttamalla koerakentamista rakennusperintökohteissa. Julkisella vallalla on esimerkin rooli myös rakennusperinnön hoitajana. Museovirastojen tuleekin edelleen olla asiantuntijoina valtion rakennusperinnön hoidossa sekä seurata toimintaa mm. omistusvaihdosten yhteydessä. Hallinnolta saatavan asiantuntijatuen ja -palvelun varmistamiseksi vastuuministeriöiden ja Museovirastojen välinen työnjako ja tehtävien koordinointi on syytä selkiyttää. Samassa yhteydessä on paikallaan tarkastella, miten tehtävät organisoidaan optimaalisesti aluetasolla. Kunnissa on lisättävä rakennusvalvontaviranomaisten tietämystä rakennussuojelusta. Sikäli kun ns. kaavasuojelua lisätään, koskee sama myös kaavoitushenkilöstöä. Myös vapaaehtoistoiminnan kautta on saatavissa positiivista vaikutusta rakennusperinnön hoitoon. Rajallisiakaan resursseja ei kannata jättää kokonaan kohdentamatta tämäntyyppiseen järjestö- ja kansalaistoimintaan, joka tekee tunnetuksi rakennusperintöä, sen säilyttämistä ja kunnossapitoa. Mitä ilmeisimmin esim. edellä todettu korjausrakentamiskeskusten neuvonta saavuttaa juuri niitä, joilla on käytännönläheisiä kysymyksiä ja ongelmia. Yhteenvedonomaisesti rakennusperintöstrategian tavoitteena voidaan pitää sitä, että rakennusperintöasiat otetaan huomioon kaikessa korjausrakentamis- ja ylläpitotoiminnassa suunnittelusta toteutukseen ja käyttöön. 12\n13 Liite 1 Rakennusperinnön vaaliminen -työpaketti Haastatellut ja työpakettiin osallistuneet: Koko hankkeen johto- ja ohjausryhmät Kalev Uustalu Riin Alatalu Ulo Puustak Hain Toss Laila Podra Tiina Nigul Henry Kuningas Maire Mattinen Tommi Lindh Marja-Leena Ikkala Satu-Kaarina Virtala Anu Kärkkäinen Muinsuskaitseamet Muinsuskaitseamet Muinsuskaitseamet Muinsuskaitseamet Kultuuriministeerium Tallinna Linnavalitsus Tallinna Linnavalitsus Museovirasto Museovirasto Museovirasto Ympäristöministeriö Suomen Kiinteistöliitto ry 13\n14 Liite 2 Suomen ja Viron maaprofiilit (2006) Suomi Viro Prosenttia Suomesta Pinta-ala, km Asukasluku, milj. 5,266 1, Asukastiheys, asukk./km2 15,6 29,3 Väestönkasvu, % 0,3-0,2 Naisten elinajanodote, v 81,8 76,3 93 Miesten elinajanodote, v 75, BKT/capita, e BKT:n kasvu, % 5,5 11,4 Keskipalkka, e/kk Yksityisen kulutuksen kasvu, % 3 15,7 Investointien kasvu, % 5,1 19,7 Työttömyys, % 7,7 5,9 Inflaatio, % 1,6 4,4 Vaihtotaseen ylij. / vajaus, % BKT:sta 6-14,9 Rakentaminen BKT:sta, % 6 7,1 Rakennustuotannon kasvu, % 5 22 Uudisasuntotuotanto, kpl/v Valmistuneet asunnot / 1000 asukasta Asuntokuntien määrä Asuntokuntien keskikoko 2,16 2,35 Asuntojen määrä Asuntoja / 1000 asukasta Asuinala / asukas, m Maakuntien määrä Kuntien määrä Lailla rakennussuojellut rakennukset n n Kaavalla rakennussuojellut rakennukset n satoja Valtion rakennussuoj.avustukset, milj. e/v n. 4 n. 1 14\n15 Liite 3 Strategy for Building Heritage* Main targets of the strategy 1 Knowledge base 1.1 Knowledge and interactivity It will be taken care that for all there is available high quality updated and easy knowledge about building heritage as cultural and economic resource. 1.2 Comprehensive knowledge base by inventories Inventories of culture environment will be supported on municipal, county and governmental levels. 1.3 Versatile knowledge base by research Preconditions, utility of research results and their publishing will be increased. Building heritage will be integrated to other research of construction industry and of the society. 1.4 Information about changes by follow-up Follow-up of the status and changes of culture environment will be emphasized. 1.5 Knowledge and benchmarking base by international co-operation International co-operation of professionals concerning reservation and maintenance of building heritage will be strengthened. 2 Creating preconditions 2.1 International conventions as a starting point Implementation of international conventions concerning building heritage will be supported. 2.2 Legislation as a basement Use, coordination and follow-up of legislation for building heritage will be emphasized. Mutual relations of building codes and other legislation will be clarified. 2.3 Capable maintenance by economic means Opportunities to maintain building heritage will be increased by improving essentially economic means and support. 15\n16 2.4 Culture environmental programs to guide use, maintenance and refurbishment Culture environmental programs and their impact will be supported on national, county and municipal levels. 2.5 Agreement procedures and other means Building heritage maintenance will be supported by trietis between real estate owners and administration and by developing means to reserve special objects and monuments. 2.6 City planning versatile and up-dated Preconditions to reserve and maintain building heritage will be established by general and city plans. 3 Implementation and responsible parties 3.1 Long life cycle by capable use, refurbishment and renovation Proper use, capable maintenance and professional repairs of building heritage will be supported. 3.2 Maintenance examples for building memorials and public monuments and objects Building monuments and heritage made by public administration will be taken care as examples. 3.3 Support and service by administration Capability of public administration will be increased in building heritage maintenance. Division of building heritage maintenance between environmental and cultural administration will be clarified. 3.4 Knowledge resources and information services for municipalities Municipal know-how and resources to maintain building heritage and to arrange guidance services will be supported. 3.5 Support for voluntary activity NGO-activities will be supported which affects information, reserving and maintenance of building heritage. * based on Finnish strategy for building heritage 16


Vanhuuden torjuminen: mitä iholle tapahtuu 35-vuotiaana ja 50-vuotiaana - Kauneus - 2020\nVanhuuden torjuminen: mitä iholle tapahtuu 35-vuotiaana ja 50-vuotiaana\nAkne. He ovat edelleen siellä (anna minulle anteeksi), mutta ne eivät ole enää samankaltaisia kuin teini-ikäiset, ja vaikka olisit 20-vuotias. Tässä iässä hormonaaliset muutokset alkavat, joten akne muuttuu syväksi, tiheäksi ja pääosin poskipäät ja leuka pitkin. Perinteiset tuotteet, jotka kuivaavat ihoa, eivät auta niitä. Retinoidit voivat auttaa, mutta joskus on käytettävä antibiootteja. Voit tehdä oikean päätöksen ottamalla yhteyttä ihotautilääkäriisi.\nRyppyjä. Ne näkyvät, kun hymyilet tai piikit, tulette näkyvämmiksi. Ilmeisin vaihtoehto on Botox. Mutta jos et halua turvautua äärimmäisiin toimenpiteisiin, voit kokeilla retinoideja, jotka auttavat ryppyjen torjunnassa.\n35 + vuotta\nJoustavuuden menetys. Rypyt tulevat vieläkin havaittavammiksi ja syvemmiksi kuin aikaisemmin.\nMootturisaattorit, joissa on giularonka, parantavat ihoa. Ja älä unohda retinoideja! Jos on paljon ryppyjä ja mikään edellä mainituista ei auta, sinun pitäisi miettiä täyteaineita.\nIkäpaikat auringon altistumisen jälkeen. Mitä tehdä: osta tuotteita C-vitamiinilla tai jälleen retinoideilla.\nIkävyys. Iho näyttää tylsältä, ja kaikki siksi, että soluja päivitetään tavallista hitaammin. Osta tuotteita glykolihapolla ja alfa-suolahapolla. Ja missä ilman retinoideja.\nNoin 46 vuotta\nKuiviin. Osta kosteuttava seerumi. Lisäksi hyaluronihappoa sisältävät tuotteet auttavat myös selviytymään tästä ongelmasta: ne kosteuttavat ja kyllästävät ihosoluja kosteudella.\nJoustamaton iho. Menopaussin aikana se tulee erityisen havaittavaksi.\nTässä tapauksessa sinun tulee käyttää kollageenia sisältäviä tuotteita, jotka kiristävät ihoa ja tasoittavat sen. Älä unohda kalsiumia: noin 1000 mg tulee kuluttaa päivässä.\nKaulan iho Kaulan alue vaikuttaa eniten. Iho vaalenee ja muuttuu hiljaiseksi. On monia voiteita, joiden tarkoituksena on poistaa tämä ongelma. No, ja jos ne eivät anna mitään vaikutusta, on välttämätöntä turvautua muovilääketieteeseen.\nRyppyjä. Lisää ryppyjä. Jos sinulla on syviä ryppyjä, niin tavalliset tuotteet, joita et voi. On parasta mennä kosmetologille ja löytää tarvittava laitteisto.\nCopyright 2020 \_ none \_ Vanhuuden torjuminen: mitä iholle tapahtuu 35-vuotiaana ja 50-vuotiaana


Vanerialan moniosaajakoulutus Joensuussa, Pelloksella, Savonlinnassa sekä Kalson viilutehtaalla\nNyt: Hae vanerialan moniosaajakoulutukseen!\nUPM:n vaneritehtailla Joensuussa, Mikkelin lähellä Pelloksessa ja Savonlinnassa sekä Kalson viilutehtaalla käynnistyy oppisopimuskoulutus syksyllä, jonka hakuaika on nyt käynnissä. Oppisopimuskoulutukseen valittavalla tulisi olla ammatillinen peruskoulutus ja halu kehittyä ammattilaiseksi työnteon ohella.\nLue Johanneksen kokemuksista koulutuksesta ja työstä\nEtsimme yhteensä noin 30 tulevaisuuden vaneriammattilaista vaneritehtaillemme Joensuuhun, Mikkelin läheisyydessä oleville Pelloksen tehtaille ja Savonlinnaan sekä Koulolan lähellä sijaitsevalle Kalson viilutehtaallemme oppisopimuskoulutukseen.\nNoin kaksi vuotta kestävässä oppisopimusohjelmassa osallistujat kasvavat vaneriprosessin moniosaajaksi, ja pääsevät työskentelemään tehtaan erilaisissa tuotantotehtävissä. Samalla suoritetaan levyalan ammattitutkinto.\nYhteistyökumppaneina toimivat Joensuussa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymä Riveria, Savonlinnassa Savon ammatti-ja aikuisopisto ja Ammattiopisto SAMIedu sekä Jyväskylässä koulutuskuntayhtymä Gradia. Koulutusohjelmien kouluttajina toimivat UPM:n omat asiantuntijat ja ulkopuoliset koulutuksen ammattilaiset. Koulutusohjelmat koostuvat käytännön työharjoittelusta sekä teoriaopinnoista.\nLevyalan ammattitutkinnon suorittaminen\nOppimisen pääpaino on käytännön tuotantotehtävissä\nEtsimme aktiivisia, täysi-ikäisiä henkilöitä, joilla on positiivinen asenne ja halua oman ammattitaidon kehittämiseen. Oma-aloitteisuus, vastuunottaminen ja kyky tehdä päätöksiä vaihtuvissa tilanteissa ovat ominaisuuksia, joita työssä tarvitaan tiimityön lisäksi.\nKoulutukseen valitulla tulisi olla ammatillinen peruskoulutus. Alan työkokemus ei ole välttämätön, mutta aiempi muutaman vuoden työkokemus mekaanisen puuteollisuuden tehtävistä katsotaan eduksi. Vanerityöntekijän työtehtävät ovat kolmivuorotyötä ja töitä tehdään säännöllisesti myös viikonloppuisin. Sujuvan suomen kielen taidon lisäksi englannin kielen perustaidot ovat tarpeen.\nTäytäthän hakemuksesi huolellisesti ja lähetä se meille ajoissa ennen hakuajan päättymistä.\nHakuaika vanerialan moniosaajakoulutukseen on päättynyt\nMONIOSAAJAKOULUTUS PELLOS (LÄHELLÄ MIKKELIÄ)\nVIILUNVALMISTUKSEN MONIOSAAJAKOULUTUS KALSO (LÄHELLÄ KOUVOLAA)


@suomenlatu: On harvinaista, että kaupungin keskustasta pääsee polkua pitkin kansallispuistoon. Kotkassa se on pian totta. Hienoa työtä, Kotkan Latu! https://t.co/62v2p6qUrV\nons 19 sep 2018 09:54:14\nOn harvinaista, että kaupungin keskustasta pääsee polkua pitkin kansallispuistoon. Kotkassa se on pian totta. Hienoa työtä, Kotkan Latu! https://t.co/62v2p6qUrV\nPage printed from: https://www.suomenlatu.fi/sv/hemma/suomenlatu-on-harvinaista-etta-kaupungin-keskustasta-paasee-polkua-pitkin-kansallispuistoon.-kotkassa-se-on-pian-totta.-hienoa-tyota-kotkan-latu-httpst.co62v2p6qurv.html


MY LIFE IN SPAIN: Arkista elämää Espanjan auringon alla sekä matkustelua ympäri maailmaa: Ulkosuomalainen, monikielinen 6-vuotias lapseni\nMeille oli alusta asti selvää, että lapsestamme tulee vähintään kaksikielinen, todennäköisesti monikielinen.. Meille oli alusta asti myös selvää, että lapsesta tulee kahden maan kansalainen, kahden kulttuurin kasvatti. Tämä siitä syystä, että kotimme nyt sattuu olemaan monikulttuurinen ja -kielinen. Puoliso on espanjalainen, minä suomalainen (ja ylpeä siitä), pikkuneiti puolestaan "majorera" eli Fuerteventuralla, Kanarialla syntynyt. Perheemme ainoa aito kanarialainen. Ja hän on hyvin ylpeä juuristaan - kaikista niiistä! Hän sanoo syntyneensä Fuerteventuralla ja olevansa majorera mutta myös puoliksi suomalainen ja puoliksi espanjalainen ja kaikki nämä ilman minkäänlaista identitettikriisiä :-)\nHän puhuu myös sujuvasti suomea ja espanjaa sekä varsin hyvin myös englantia. Sitä hän ymmärtää täydellisesti ja puhuukin melko sujuvasti mutta lukeminen ja kirjoittaminen englanniksi ei tietenkään vielä luonnistu. Mutta puhuminen on sen verran luontevaa että hän esim. pystyy leikkimään englantilaisen lapsen kanssa sujuvasti. Tästä saimme todisteen juuri kuluneella viikolla kun taloyhtiössämme on ollut lomailemassa skotlantilainen 6-vuotias tyttö ja hänen kanssaan pikkuneiti on leikkinyt koko viikon.\nKia ja hänen skottiystävänsä\nSuomeksi ja espanjaksi neiti osaa niin lukea kuin kirjoittaa. Toistaiseksi suomi on vielä vahvempi ja suomi oli myös ensimmäinen kieli, jota hän alkoi puhumaan ja myös lukemaan & kirjoittamaan. Suomen selkä äänne-kirjain vastaavuus on varmasti auttanut paljon tässä prosessissa. Sekä tietysti se, että olen ollut onnekas ja saanut olla neidin kanssa kotona kaikki nämä vuodet. Ilman sitä panostusta olisi suomen kieli varmasti paljon heikompi. Ja toki osansa on säännöllisillä vierailuilla Suomessa - ne ovat todella tärkeitä! Ja tärkeää on myös se, että hänellä on Suomessa samanikäistä leikkiseuraa - se on kielen kehittymisen kannalta tärkeä asia.\nAlussa saimme monelta suunnalta pelottelua siitä, että jos lapselle puhutaan liian montaa kieltä yhtä aikaa, niin se saattaa aiheuttaa puheen oppimisen kanssa ongelmia. Mutta ainakaan meidän pikkuneidin tapauksessa näin ei ole käynyt. Päinvastoin. Neiti on varsin hyvin perillä, että mitä kieltä milloinkin puhuu ja kenelle pitää mitäkin kieltä puhua. Toki välillä hän tekee virheitä ja joskus sanat korvautuvat toisen kielen sanoilla mutta se lienee täysin normaalia tässä vaiheessa. Yleensä jos hän ei keksi sanaa suomeksi tai espanjaksi niin sana löytyy yllättäen englanniksi :-) Mutta esim. minulle hän ei koskaan yritä edes puhua espanjaksi vaan aina suomeksi ja jos sitten joku sana on hukassa niin hän sanoo sen englanniksi tai sitten espanjaksi mutta sitten yritän kyselemällä saada selville, että mistä sanasta on kysymys. Eli hän joutuu suomeksi selittämään ja sitten vasta kerron hänelle sanan suomeksi. Eli en koskaan reagoi suoraan hänen espanjankieliseen sanaansa.\nOn se kyllä uskomatonta, että miten lapsi oppii useita kieliä yhtä aikaa, ilman mitään opettamista. Vain kuuntelemassa. Samalla tavalla kuin yksikielinen lapsi oppii kielen niin monikielinen lapsi oppii samalla useamman kielen. Toki kielioppi pitää jossain vaiheessa ihan opiskella mutta meillä on syksyllä tarkoitus aloittaa suomenkielen opinnot etäkoulu Kulkurin kautta ja näin suomenkieli saa jatkuvaa harjoitusta. Haluaisimme, että neiti oppisi suomea niin hyvin että hänellä on myöhemmin esim. mahdollisuus opiskella Suomessa mikäli hän niin haluaa.\nTiedän, että monissa ulkosuomalaisissa perheissä ei kauheasti välitetä siitä, että oppiiko lapsi sujuvasti suomea vai ei. Suomihan on maailmanlaajuisesti niin vähän puhuttu kieli, että monet eivät koe sen opettelua tärkeäksi. Jokainen perhe tekee tietysti omat ratkaisunsa mutta itse koen, että olisi aika ikävää jos lapsemme ei pystyisi keskustelemaan sujuvasti esim. isovanhempiensa tai isoisoäitinsä kanssa. Tai kommunikoimaan Suomessa käydessään. Itse olen ollut ulkosuomalainen jo yli 15 vuotta mutta koen silti suomenkielen ja suomalaisen kulttuurin tärkeäksi. Se nyt vain sattuu olemaan osa minua eikä sitä pyyhkitä pois sillä, että olen asunut isomman osan aikuisiästäni ulkomailla tai että emme tuskimpa koskaan muuta takaisin Suomeen. Mutta silti olen suomalainen ja ihan ylpeä siitä.\nMonissa ulkosuomalaisissa ja monikultuuurissa tai -kielisissä perheissä pohditaan näitä kieliasioita yleensä jossain vaiheessa. Monesti viimeistään siinä vaiheessa kun lapset syntyvät. Ja siinä vaiheessa asiasta on hyvä tehdä päätöksiä sillä selkeät säännöt helpottavat monikielisyyden onnistumista.\nOlemassa on erilaisia sääntöjä mutta yksi selkeimmistä on se, ettäi yksi henkilö, yksi kieli. Tämä on meilläkin käytössä. Puolisi puhuu pikkuneidille espanjaa, minä suomea ja koska kotikielenä meillä on englanti. Me olemme puolison kanssa jo yhdessäolon alusta alkaen käyttäneet kotikielenä englantia. Itse toki puhun ja ymmärrän ihan sujuvasti espanjaa mutta meille oli jotenkin neutraalimpaa puhua kielellä, jota molemmat hallitsevat hyvin mutta se ei ole kuitenkaan kummankaan äidinkieli. Mikäli keskustelemme koko perhe yhdessä, niin silloin käytämme englantia. Joku voisi ajatella, että onpahan melkoinen kielisoppa mutta itse asiassa meidän perheessä tämä on toiminut vallan mainiosti.\nTärkeää on tietysti johdonmukaisuus eli kielistä ei lipsuta. Niinpä minä puhun sinnikkäästi neidille Suomea vaikka ympärillä olisi vain espanjankielisiä. Tai korkeintaan käytän englantia. Mutta espajaksi en pikkuneidin kanssa keskustele koskaan. Toki hän on nähnyt ja kuullut kun minä puhun muiden aikuisten kanssa espanjaa mutta hän ei ole koskaan esim. kyseenalaistanut sitä, että miksi en puhu hänen tai papin kanssa espanjaa. Hyvä näin.\nKielen oppimisen kannalta on nimittäin tärkeää se, että lapsi kokee tarvetta kielen oppimiseen. Eli suomea pikkuneiti kokee tarvitsevansa, koska hänen pitää tietysti pystyä keskustelemaan minun kanssani. Tästä syystä en puhu pikkuneidille koskaan espanjaa sillä vähitellen neiti oppisi sen, että äitihän puhuu espanjaa eikä kokisi suomea enää tärkeäksi.\nLisäksi suomen kielen kannalta tärkeää on pitää tiiviisti yhteyttä Suomeen ja siellä oleviin ystäviin ja perheenjäseniin. Ja ennen kaikkea vierailla siellä säännöllisesti. Kun pikkuneiti näkee, että Suomessa pitää puhua ja ymmärtää suomea, niin oppimisen halu kasvaa. Pyrimmekin käymään Suomessa vähintään kaksi, jopa kolme kertaa vuodessa. Ja saamme myös muutaman kerran vuodessa vieraita Suomesta.\nToki täällä Gran Canarialla asuu myös aika paljon suomalaisia tai osittain suomalasia perheitä. Kauheasti emme kuitenkaan ole heidän kanssaan tekemisissä. Toki osan perheistä tunnen Suomi-koulun kautta mutta vapaa-ajalla harvoin kuitenkaan tapaamme. Olemme olleet mukana Suomi-koulussa nyt kolme lukuvuotta ja itse toimin siellä opettajan. Tämä on myös ihan hyvä tapa ylläpitää kieltä vaikka valitettavasti kaikki lapset eivät suomea sujuvasti puhu. Tämän huomaa esim. siinä, että lasten leikkikieli kääntyy helposti espanjaksi jos ei ole koko ajan vahtimassa. Mutta kuitenkin tuntien aikana käytämme pelkkää suomea. Ja samalla tutuksi tulee myös suomalainen kulttuuri.\nMeille on tosiaan tärkeää, että pikkuneiti on tietoinen myös suomalaisista juuristaan. Hän on puoliksi suomalainen ja itsekin ylpeä siitä. Meillä ei ole mitään tarvetta pyyhkiä hänestä suomalaisuutta pois vaikka asummekin täällä Espanjassa eikä Suomeen muutto ole todellakaan suunnitelmissa. Mutta meidän mielestämme on tärkeää, että monikulttuurisessa perheessä kasvava lapsi tuntee molemmat kulttuurit.\nTärkeää kielitaidon kehittämisessä on tietysti se, että kieleen panostetaan. Meillä on tosiaan ollut se onni, että olen saanut olla kotona kaikki nämä vuodet ja näin pikkuneiti on päässyt käyttämään paljon suomea. Yksi menestyksen avaimista on varmasti myös lukeminen. Olemme lukeneet pikkuneidille kirjoja jo ihan pienestä pitäen ja nykyään meillä luetaan kuvallisten kirjojen tilalla jo ihan kunnon lasten- ja nuorten kirjoja. Esim. Risto Räppääjät, Heinähattu ja Vilttitossut sekä Reuhurinne- kirjat ovat tämän hetken suosikkeja. Kuvallisista kirjoista puolestaan Tatu ja Patu- kirjat sekä Koiramäet. Meillä kirjoja luetaan joka päivä, viikonloppuisin jopa useampaan otteeseen päivän aikana. Mutta arkisin yleensä vain iltaisin, ennen nukkumaan menoa. Mutta silloin lukuhetki saattaa kestää jopa yli puoli tuntia.\nKirjoja meillä on iso kaapillinen ja joka Suomi-reissulta niitä kannetaan lisää. Välillä olen tuonut jopa 20 kg kirjoja mukana. Niitä ostan pääasiassa tori.fi kautta, josta saa edullisesti hyväkuntoisia vähänluettuja kirjoja. Myös nykyteknologia on käytössä ja puhelimessani olevaan Elisa-kirja sovellukseen olen ladannut lukuisia kirjoja sekä kuvaäänikirjoja, joita sitten luemme ja kuuntelemme matkoilla ja esim. autossa. Nuo äänisadut olivat ihan ykkösiä 1.5 vuoden ajan kun ajoimme päivittäin Las Palmasiin ja matka kesti sen 40 minuuttia suuntaansa. Siinä tuli hyvää suomenkielen harjoittelua joka päivä!\nKoulussa pikkuneiti on käyttänyt puolestaan lähes pelkästään espanjaa mutta tähänkin tulee nyt muutos sillä syksyllä alkava primaria-alakoulu on kaksikielinen eli opetuksesta 50 % tapahtuu espanjaksi ja 50 % englanniksi. Lisäksi 1.luokasta lähtien oppiaineina ovat myös saksa ja kiina eli pari kieltä lisää pikkuneidin kielisoppaan. Saa nähdä, että miten käy! Mutta tieteelliset tutkimukset ovat onneksi osoittaneet, että monet syntymästään lähtien kaksikieliset tai monikieliset lapset oppivat uusia kieliä myös paljon helpommin kuin yksikieliset sillä aivot ovat kehittyneet eri tavalla.\nEnglannin suhteen emme ole huolestuneita, sillä neiti tosiaan ymmärtää englantia täysin sujuvasti ja puhuu myös varsin luontevasti. Sanavarasto on myös yllättävän laaja ja välillä neiti käyttää jopa sellaisia sanoja, joita edes me vanhemmat emme tiedä. Tämä kaikki on tullut vain sillä, että neiti on pienestä pitäen katsonut kaikki lastenohjelmat vain ja ainoastaan englanniksi. Myös elokuvia olemme aina katsoneet joko englanniksi tai suomeksi. Pienempänä neiti kuunteli ipadilta myös paljon englanninkielisiä lauluja esim. mothergooseclubin ja hooplakidzin kautta.\nMeidän monikielinen elämämme on vasta alkuvaiheessa ja varmasti vuosien kuluessa tulee paljon haasteita vastaan. Mutta uskomme, että perehtymällä asiaan ajoissa ja tekemällä asiat hyvin voimme välttää suurimmat karikot. Ja toivottavasti näin pikkuneidistä kasvaa sujuvasti kolmea (tai useampaa) kieltä puhuva ja kirjoittava neiti. Tämä olisi suuri rikkaus.\nMikäli aihe kiinnostaa enemmän, niin ohessa esimerkiksi mielenkiintoinen Tiede-lehden artikkeli aiheesta:\nNyt pakkaamaan matkalaukkuja sillä ylihuomenna suuntaamme Suomeen kolmeksi viikoksi. Neiti on jo parin viikon ajan laskenut päiviä, että milloin hän pääsee taas Suomeen eli vierailut ovat todella odotettuja. Mahtava juttu! Mutta yhtä innolla hän palaa taas vierailun jälkeen takaisin Espanjaan eli hän on todellakin täysin sujuva kahden maan, kahden kulttuurin kasvatti.\nLähettänyt MiiaJ klo 15.57\nTunnisteet: arkielämää, lasten kanssa, Suomi-koulu, ulkosuomalaisuus\nTiia 22. heinäkuuta 2017 klo 20.23\nHyvä kirjoitus! Odotamme vauvaa saapuvaksi hetkenä minä hyvänsä ja meilläkin on tiedossa kolmen kielen soppa (Suomi-Ruotsi-Englanti). Olen paljon miettinyt että mitähän siitä tulee, joten hyvä kuulla että ainakin teillä on sujunut noin mallikkaasti :) Mielenkiinnolla odotan miten meidän vauveli tulee oppimaan kolme kieltä :)\nMiiaJ 22. heinäkuuta 2017 klo 20.47\nTärkeintä on mielestäni johdonmukaisuus eli se, että ei lähde sekoittamaan kieliä. Ja kirjojen lukeminen, sitä kannattaa harrastaa jo pienestä pitäen. Ja yleensäkin jutella paljon, ihan vauvasta lähtien. Moni kokee vauvalle puhumisen jotenkin outona mutta se on äärimmäisen tärkeää. Tsemppiä! Ja nauttikaa tulevasta ajasta.\nVenla 29. heinäkuuta 2017 klo 14.37\nTämä oli tosi mielenkiintoista. Monikielisyys on mielestäni tosi kiinnostavaa. Ja oli hauska lukea, että teidän tytön vahvin kieli on suomi. Paljon, kun olen lukenut siitä, että usein ympäristökieli on se vahvin.\non muuten hyviä pieniä satuja. Kirjailija on kirjoittanut ne Suomi100-juhlavuoden kunniaksi lahjaksi lapsille. Niissä on lopussa myös pieniä kysymyksiä, joilla voi helposti vähän testata kuinka lapsi ymmärsi sadun. Ja ne myös ainakin meillä päiväkodilla herättivät keskustelua. Lisäksi sadun arpominen oli lapsista hauskaa😊\nMiiaJ 31. heinäkuuta 2017 klo 20.18\nKyllähän yleensä se ympäristön kieli on vahvin ja varmasti tulevaisuudessa niin tulee olemaankin. Mutta Suomesta yritämme pitää kovasti kiinni enkä ollenkaan epäile etteikö se olisi mahdollista. Töitä pitää kyllä tehdä. Mutta onneksi pikkuneiti tykkää kielistä ja etenkin Suomi on hänelle rakas.\nTuo satupalvelu pitääkin käydä katsastamassa, kiitos vinkistä.


69% asiakkaista suosittelisi tätä lomakohdetta.\nMökki oli hyvä/viihtyisä ja suosittelen muillekin.\nReino P, Maaliskuu 2022\nEdullinen hinta ja mökin kunto/varustelutaso olivat hyvässä balanssissa.\nHinta halvemmasta päästä. sijainti aika hyvä - ladut lähellä


Joulukuun kirjavinkki - Seinäjoen kirjasto\nTuutikki Tolonen : Mörkövahti, Tammi 2015\nTuutikki Tolosen saturomaani kertoo Hellemaan sisarusten, 11-vuotiaan Hillan, 9-vuotiaan Kaapon ja 6-vuotiaan Maikin jännittävästä kesälomasta.\nPerheen taloudesta pitkälti vastaava äiti on yllättäen voittanut arpajaisten pääpalkinnon, kahden viikon rentoutusloman Lapissa. Vaan ei siinä vielä kaikki! Kaupan päälle perheeseen muuttaa nimittäin loman ajaksi kodinhoitaja. Kyseessä ei kuitenkaan ole aivan tavallinen hoitaja, vaan ”tehtäväänsä täydellisesti koulutettu puoli-ihminen”, eli mörkö!\nVanhimpana vastuuntuntoinen ja nopea Hilla, älykäs kirjatoukka Kaapo sekä temperamenttinen ja nokkela Maikki ovat aluksi mörön kanssa ymmällään monessakin asiassa, mutta onneksi kirjastosta löytyneestä ikivanhasta mörkötietokirjasta lapset saavat arvokasta tietoa maakellarin tuoksuisesta, karvaisesta kodinhoitajastaan.\nSisarusparven työmatkoillaan paljolti viipyvä isä, lasten uudelleen ristimänä ”Näkymätön ääni”, on tulossa vihdoin kotiin, mutta viivästyy. Onneksi lasten tukena on kuitenkin Maikin viisas kylpytakki, jonka kanssa tämä käy pitkiä ja mielenkiintoisia keskusteluja.\nEnnen pitkää käy ilmi, että hoitomörköjä löytyy myös sisarusten useiden kavereiden kotoa. Lapset päättävät selvittää, mistä möröt ovat tulleet – ja miksi?\nKirjan vauhdikkaan ja hauskan tarinan tukena on Pasi Pitkäsen loistava kuvitus.\nAjattelisin kirjan sopivan ehkä parhaiten n. 7–12-vuotiaille, sekä tytöille että pojille. Tarinan puolesta nuoremmillekin ääneen luettuna, tosin kirjassa on yli 300 sivua. Toki kirjasta löytyy huumoria myöskin vanhemmille lukijoille.\nTeos voitti Suomen nuorisokirjailijat ry:n myöntämän Arvid Lydecken -palkinnon vuonna 2016. Kirjan käännösoikeudet on myyty useisiin maihin ja siitä on tehty myös elokuvasopimus.\nKirjasta on ilmestynyt myös jatko-osa ”Mörköreitti” vuonna 2016.\nMörkövahtia on saatavilla kirjana, e-kirjana ja äänikirjana. Tarkista saatavuus Eepos-verkkokirjastosta.


Ellun päiväkirja Oct 21, 2015 20:04:30 GMT 2\nPost by Marie on Oct 21, 2015 20:04:30 GMT 2\nNappikuulokkeeni soittivat NRJ:n lauluja tasaiseen tahtiin. Yritin vältellä kuoppia, mutta lähes jatkuvasti punaisen Joponi rengas tömähti vedellä täytettyihin kuoppiin, ja sitten vaan rapatessa roiskuu. Hevostytön sanomana ravatessa roiskuu.\nEllu pörähti kuuluvasti ja nosti päänsä taivaisiin. Tamma käänsi korvansa tötterölle ja hirnui. Sinä hetkenä kiitin pituuttani, jonka ansiosta sain Ellun kiinni. Talutin Suomenhevosta tallipihaa pitkin. Pian Ellu teki äkkipysähdyksen ja käänteli päätään epäluuloisena.\n"Mikäs nyt tuli?" kysyin ja tuijotin maahan.\nPian näin pienen siilin kipittävän rahisevalla hiekalla.\n"Ellu, pieni vauva", totesin Ellulle ja katsoin kerälle käpertyvää siilinpienokaista.\nPian siili lähti vetelemään pusikkoon lehdet rapisten.\nVetelin Ellun karvapeitettä pölyharjalla. Ruskeat karvat antoivat pölylle ilmaiset lähtöliput. Taputtelin mukavan oloista Ellua. Olin jäänyt ylitöihin, ja pääsin tallille vasta iltasella, joten käytävä oli hiljainen - lukuunottamatta hevosten heinänrouskutusta.\nPikaisuushoito tällä kerralla, oli vaan pakko päästä kirjoittamaan!\n//puhelin teki varmasti jekut, ja muutteli sanoja/järjestystä\nOlipa kiva, lyhkäinen aloitusteksti! Loistavaa kuulla että ensitutustumisesi Elluun ja Metsälampeen sujui näinkin hyivn. On hyvä aloittaa rauhallisesti harjaillen, ennen kuin hyppää ratsaille – näin ystävyyssuhde pääsee rakentumaan hyvälle ja tukevalle pohjalle.\nOikein hyvä teksti kännykällä kirjoitetuksi Muistuttaisin kuitenkin hyvissä ajoin Metsälammella olleesta käytännöstä: hoitomerkinnän voi saada vain yli 200 sanaa mittaisesta tekstistä. Jottei sanoja tarvitsisi laskea sormin, siihen on olemassa yksinkertainen sana- ja merkkilaskuri. Muistathan seuraavalla kerralla!\n= lukuun ottamatta\nLast Edit: Oct 25, 2015 21:26:53 GMT 2 by Sinte\nEllun päiväkirja Nov 8, 2015 15:26:53 GMT 2\nPost by Venla on Nov 8, 2015 15:26:53 GMT 2\nTänään saavuin ensimmäisen kerran tallille omalla autollani. Keräsin kimpsuni ja kampsuni ja talsin talliin. Vein tavarat kaappiini ja lähdin kokoamaan maneesiin paria estettä. Latosin kentän keskelle 2 estettä, joista toisen asetin maapuomiksi ja toisen 40cm pystyesteeksi. Palasin talliiin ja lähdin hakemaan Ellua tarhasta. Se ravasi siellä ympyrää innosta puhkuen ja tuli luokseni nopeasti.\n- No heippa, sanoin Ellulle ja rapsutin sen kaulaa. Ellu kurotti lämpöistä turpaansa naamaani kohti.\nTalutin Ellun tallikäytävään ja kiinnitin sen siihen. Hain kaikki sen varusteet ja hoitotarvikkeet karsinan oveen. Aloitin harjaamalla Ellun. Ellu kuopi maata innoissaan eikä oikein olisi halunnut pysyä paikoillaan. Kavioiden putsauksessa se heilutteli jalkojaan niin vinhaa vauhtia, että sai jo vähän varoakin. Laitoin Ellulle jalkoihin suojat ja bootsit. Sitten nostin satulan sen selkään ja hups vaan, Ellu rauhoittui huomattavasti! Varmaan se tajusi, että pääsisi liikkumaan. Irrotin tavis satulavyön satulasta ja vein sen satulahuoneeseen. Kiinnitin Ellun satulaan panssarivyön, jota piti käyttää aina esteillä. Kiristin vyön ja sitten heitinkin jo ohjat Ellun kaulalle ja irrotin riimun sen päästä. Sujautin kuolaimet Ellun suuhun ja laitoin muutenkin suitset hevosen päähän. Sitten olimme valmiitä ja kävelimme maneesiin.\nNousin maneesissa selkään ja lähdimme kävelemään erilaisia sokkeloita ympäri maneesia. Ratsastimme muutaman kerran puominkin jo käynnissä. Ensin Ellu oli vähän ihmeissään, kun yhtäkkiä hänen edessään oli sellainen kummallinen kepukka, mutta innoissaan se kuitenkin aina askelsi yli. Sitten lähdimme raviin. Ellulla oli virtaa paljon, joten se ravasi korvat hörössä, kaula ylhäällä. Menin puomit pari kertaa ravissakin ja sitten otin laukan ja suuntasin pienelle esteelleni. Ellu hyppäsin sen huiman korkealta, joten yllätyin hieman! Menin esteen vielä muutaman kerran laukassa ja se meni hyvin.\nSitten nostin molemmat esteet 60cm korkuisiksi. Lähdin laukkaamaan niitä kohti ja Ellu hyppäsi ne vaivattomasti ja hienosti! Menin ne vielä muutamia kertoja. Kerran Ellu poukkoili senverran, että kielsi esteen eteen. Lopuksi otin ravin. Tein taas jotain ihme kiemuroita pitkin kenttää, kunnes annoin Ellulle pitkät ohjat ja kävelin vielä vähän.\nTämän jälkeen laskeuduin satulasta ja talutin Ellun tallikäytävälle. Otin siltä varusteet pois ja harjasin hevosen huolellisesti. Putsattuani kaviot levitin Ellun jalkoihin vähän linimenttiä! Sitten vein sen takaisin tarhaan.\nLopuksi menin kokoamaan esteet pois kentältä.\nJoskus on todella terveellistä hypätä hieman matalampia esteitä – näin pystyy keskittymään paremmin esteelle lähestymisiin ja hyppyihin, ja harjoittelemaan ratsastusteitä paremmin. Hyvä että muistit laittaa myös linimenttiä. Hevosen terveydestä ja hyvinvoinnista huolehtiminen on yksi tärkeimmistä tallityöntekijän tehtävistä\nVirheetön pikkutarina, josta en löytänyt sen suurempaa korjattavaa. Kiinnitä kuitenkin huomiota siihen, että yksikköä ennen tulee aina välilyönti:\n40cm = 40 cm\nLast Edit: Nov 15, 2015 18:13:27 GMT 2 by Sinte\nEllun päiväkirja Feb 10, 2016 18:11:09 GMT 2 via mobile\nPost by Lilli on Feb 10, 2016 18:11:09 GMT 2\nEllun kanssa ensitapaaminen 10.2.16\nPieni vanha automme kaartoi Metsälammen ratsutallin pihaan. Auriko on vasta nousemassa. Viileä hento tuuli puhalsi kasvoilleni astuessani ulos autosta. Astuin tallin ovesta sisään, haistoin hevosien ihanan tuoksun. Kukaan ei ollut vielä tullut tallille. Kuulin muutaman innostuneen hirnahduksen muunmuassa Ruun ja Majurin. Menin Ellun karsinan luo ja rapsuttelin Ellua. Ellu näytti juuri heränneeltä ja oli puoliunessa. Päätin tutustua Elluun hitaasti ja varmasti. n. 5 minuutin päästä hain harjat ja otin Ellun lämpimän loimen pois. Ensiksi otin pitkäjouhisella pölyharjalla suurimmat pöyt pois, kun mutaakaan ei ollut. Harjailin jonkin aikaa Ellua. Pääätin mennä taluttelemaan Ellua maneesiin, niinkuin Dodoa silloin siihen tutustuessani. Hain riimunnarun ja lähdimme kohti maneesia.\nAstuimme maneesin suuresta natisevasta ovesta sisälle ja laitoin valot päälle. Aloitin taluttelemalla uralla muutaman kierroksen. Ellu oli rento sekä vähän laiskan puoleinen. Pikku hiljaa aloin tekemään pääty-ympyröitä pienentäen ja suurentaen. Kulman jälkeen kerran säpsähti outoa pamahdusta ja lähti raviin, mutta pysyi hallinnassa. Pikku ravi pätkiä suoralla uralla koitettiin, mutta ei kauaa menty kun Ellu lähti niin kovaa kuin jaloistaan pääsi kovemman pamahduksen seurauksena. Koitin pitää kaikin voimin kiinni narusta, mutta Ellu veti paljon vastaan ja seuraavaksi kuului pieni paukahdus polvieni osuessa maahan ja leukani osuessa maneesin pehmeälle pohjalle. Seuraavaksi kuului vain laukkaavan hevosen askeleet. Noustessani ylös tunsin kipua nilkassani ja näin ponin laukkaavan ympäri maneesia riimunnaru jaloissaan. Noin puolisen tuntia siinä meni ennen kuin sain Ellun kiinni. Ellu oli aivan hikinen juostessaan edes takaisin, mutta nyt on ainakin päivän liikutus tehty.\nTällä kertaa pessyt Ellua, kun ei siihen ollut kauheasti tarvetta. Talutin Ellun karsinaan ja olihan siinä vierähtänyt tovi, mutta hoidon Ellun rauhassa loppuun. Vähän pesusienellä kaulaa viilensin, mutta jalkoja ei tarvinnut kylmätä. Laitoin Ellun hetkeksi käytävälle ja putsasin sen karsinan, vaihdoin veden/täytin ja putsasin sen. Katsoin ettei karsinaan jäänyt mitään ja päästin Ellun takaisin karsinaansa. Rapsuttelin vielä hetken Ellua, ja vein sen harjat varuste huoneeseen. Tarkistin vielä, että karsinan ovi oli kunnolla kiinni, sanoin heipat Ellulle, ja lähdin kohti ulko-ovea ja sammutin valot. Ulkona odotin hetken aikaa ennen kuin iskäny pääsisi hakemaan minut. Samalla mietin, että ratsastaisinko jo ensi kerralla jotain pientä tutustuakseni Elluun vieläkin paremmin. No, sen näkee ensikerralla! Oli kiva aamu ja vähän jännää toimintaakin sisältäen.\np.s tähän tekstin loppuun tulee väkisinkin jotain ihme linkkejä eikä niitä saa muokattua pois!\nHepat viettivät pientä lomaa, eikä Sinte ole kerennyt/huomannut kommentoida tarinoitasi aikaisemmin, joten siitä puolestani suuret pahoittelut!\nTutustuit rauhallisesti Elluun, mikä on äärimmäisen hyvä asia vieraan hevosen kanssa. Hoitotuokiosi oli mukavan rauhallinen ja alkuun taluttaminenkin sujui mukavasti! Harmittavasti tamma hieman säikkyi ja pääsi vapaaksi ja olihan sillä selkeästi virtaa! Onneksi sait Ellun onnistuneesti kiinni, mutta jatkossa kannattaa varulta laittaa vaikka minulle tai Sintelle viestiä hankalammassa tilanteessa.\nTarinasi oli yleisilmeeltään siisti, mutta hieman outoja lauserakenteita se sisälsi. Lisäksi kuvailu elävöittäisi tarinaa paljon. Alle olen suurimpia kielioppivirheitä korjannut.\nKuulin muutaman innostuneen hirnahduksen muunmuassa Ruun ja Majurin.\n-> Kuulin muutaman innostuneen hirnahduksen, muunmuassa Ruun ja Majurin.\nIlman pilkkua lause kuullostaa hassulta, pilkun jälkeinen sivulause tarkentaa päälausetta\niskäny -> isäni\nLast Edit: Feb 24, 2016 22:04:31 GMT 2 by Loci\nEllun päiväkirja Feb 10, 2016 19:16:58 GMT 2 via mobile\nPost by Lilli on Feb 10, 2016 19:16:58 GMT 2\nEkstratehtävä: "kirjoita tarina joka sisältää seuraavat sanat: jääkarhu, pingviini, pallomeri, laukkasuora, kuutamo.\nEräänä päivänä vastaani asteli suurikokoinen jääkarhu. Säikähdin, mutta se osoitti olevansa mukava, ja asettui maakaalle. Varovaisesti lähestyin jääkarhua ja silitin sitä. Se ei tehnyt muuta, kuin katsoi suurilla silmillään. Säpsähdin yhtäkkiä kun pohjettani puraisi pingviini. Hypähdin sivuaskeleen vasemmalle ja huusin kurkku suorana: "mitä ihm....." Se oli hyvin pieni pingviini, joka läpsytteli räpylöitään toisiinsa. Ihastuin täysin näihin pikkuisiin eläimiin (kyllä, jääkarhu on hyvin pieni ) lähdin kohti kotia.\nKotimatkallani kävelin laukkasuoran ohi. Laukkasuora oli juuri lanattu ja kisat olivat juuri alkamassa, en ehtinyt jäädä katsomaan kun minulla oli kiire kotiin. Kotona minua odotti uusi pienikokoinen pallomeri. Olin odottanut tätä hetkeä koko pitkän viikon! Pompin ilosta ja heittelin palloja joka suuntaan. Tämä oli elämäni paras hetki! Lukuun ottamatta eilistä iltaa. Eilen illalla olin katsomassa perheeni kanssa kuutamoa. Se kuutamo oli todella kaunis, ja sain siitä kuvankin ja päivitin sen someen. Tämä viikko on ollut täydellinen!\nToivon, että tämä sai olla aika epäaito ja hyyyyvin mielikuvituksellinen enkö tiiä pitiks tää kirjottaa tänne vai minne mut tässä nyt olis\nNo johan oli tarina! Taisit nähdä aika vilkasta unta, tai sitten sulla on todella vilkas mielikuvitus\nMuistathan, että hoitomerkintöjen tulisi jollakin tavalla liittyä hevosen päivään. Tässä päiväkirjamerkinnässä ei kerrottu ollenkaan Ellun päivästä tai tallipäivästä Metsiksessä Omat, Metsikseen liittymättömät tarinat voi sen sijaan julkaista yleisellä alueella siihen tarkoitetussa viestiketjussa.\nLisäksi muistutan, että tarinassa tulee olla vähintään 200 sanaa, jotta siitä saa hoitomerkinnän. Tässä tarinassa oli vain 178 sanaa, mikä jäi vain millin vajaaksi "vaatimuksesta". Sanat voit laskea sanalaskurilla kopioimalla tekstin tyhjään kenttään.\nLast Edit: Feb 28, 2016 21:34:24 GMT 2 by Sinte\nEllun päiväkirja Feb 13, 2016 19:25:13 GMT 2\nPost by Sinte on Feb 13, 2016 19:25:13 GMT 2\nTarinakilpailut Katriinan tallilla (Helppo A)\nKatriina on antanut kilpailukutsuun väärän osoitteen, joten suurin osa kisaajista on hakoteillä. Ajat itsekin umpikujaan ja kohtaat muut kisaajat väärässä osoitteessa sillä kellonlyömällä, kun kisat olisi pitäneet alkaa. Miten tilanne etenee? Sisällytä tarinaan sanat kumihanskat, pitsipöksyt, ilonpilaaja, sankariteko & krumeluuri. Sanoja saa taivuttaa ja ne saavat esiintyä missä järjestyksessä tahansa\n”Kolmen sadan metrin päästä – – – käänny vasemmalle.”\nOhitseni vilahtaa kyltti jossa lukee ”Suolenmutkan Lihamestarit Oy”. Pieni hymynkare kipristää suunpieliäni ylöspäin – kunnes taas muistan minne olen matkalla; kisapaikalle suomenhevostammani Ellun kanssa. Kylmät väreet kulkevat kehoni läpi ja nielaisen. Siitä on jo aikaa kun olen viimeksi kisannut tämän tamman kanssa!\n”Sadan metrin päästä – – – olet saapunut päämäärään.”\n”Mitä he...”. Käännän autoni Suolenmutkan Lihamestarien pihaan ja vilkaisen navigaattoria oudoksuen. Edessäni avautuu asvaltilla päällystetty parkkipaikka ja tiilitönö, jonka oven yläpuolella keikkuu koristeena (puinen) sianpää. Pihassa tönöttää muutama muukin ratsukko valkoisissa kisahousuissa. Yhdellä ratsastajalla on mukanaan valkoinen puudeli jonka pitsipöksyt lepattavat yltyvässä tuulessa.\n”Krhm. Anteeksi... täälläkö ne kisat oli?” punaruunikkoa hevosta taluttava iäkkäämpi nainen kysäisee varovasti ja korjaa timantein koristellun kypäränsä asentoa. Fiinisti pukeutunut rouva taisi olla myös valkoisen puudelin omistaja.\n”Näyttääkö siltä? Fileepihvien leikkauskisat on vasta toukokuussa Helsingissä”, mies rehahtaa nauruun.\n”Aijaa, me luultiin et ne on tänä viikonloppuna täällä”, toinen nainen vaalean ponin kanssa huikkaa.\n”Lopettakaa tommonen vitsailu, kisojen pitäis jo alkaa!” iäkkäämpi nainen jatkaa kiukkuisena.\n”Senkin ilonpilaaja!” ponin omistaja räkättää.\n”Minä olen tullut tänne kilpailemaan! Missä ne kisat nyt on, meikitkin leviää ja nuttura sotkeentuu tässä tuulessa!” puudelin omistaja loukkaantuu selvästi ja nyrpistää nokkaansa.\n”Krumeluurit voi mennä kisaamaan lämmitettyihin maneeseihin!” joku kiljaisee.\nSamassa pihaan ajaa kolmas auto, jonka kyydistä hyppää Katriina aivan hengästyneenä:\n”Anteeksi, anteeksi! Antakaa anteeksi! Laitoin kutsuun väärän osoitteen!”\nRatsukot vilkaisevat toisiaan ja repeävät naurunremakkaan. Puudelin omistajarouva narauttaa hampaansa yhteen niin kovaa että se kuuluu pihan perälle saakka, ja marssii nokka pystyssä takaisin säihkyvälle trailerilleen. Naurunremakka yltyy.\n”Aikamoinen sankariteko Katriinalta!”\nEllun päiväkirja Feb 26, 2016 17:45:15 GMT 2 via mobile\nPost by Lilli on Feb 26, 2016 17:45:15 GMT 2\nEnsimmäinen ratsastus Ellulla 26.2.16\nTaas tallilla. Vatsassani kihelmöi. Tänään ensimmäistä kertaa Ellun selkään. Minua jännittää hieman. No, tiedän kyllä, että se ehtii helpottaa hoitaessa. Suuntasin kohti Ellun karsinaa. Moikkasin Ellua ja lähdin hakemaan harjoja. Sidoin tiukasti Ellun narulla karsinaan kiinni ja aloitin hellästi pyöritellen kumisualla. Kavioita putsatessani mietin, miten yhteistyömme alkaisi sujua.\nHain Ellun satulan ja suitset. Laitoin suitset koukkuun ja satulan selkään. Kiristin satulavyön. En heti kireimmälle, koska kiristäisin sen maneesissa kunnolla. Laitoin kypärän päähäni hanskat käteeni. Avasin Ellun suitset paketista ja lämmitin käsilläni kuolainta, että Ellun olisi mukavampi ottaa se suuhunsa. Laskin riimun kaullalle, ohjat perään. Laitoin myös kuolaimet suuhun, remmit kiinni. Olin lähtövalmiina. Vähäsen siinä jännitti taluttaessani Ellua tallista ulos maneesiin.\nManeesissa otin jakkaran mukaani oven vierestä ja talutin Ellun maneesin keskelle. Kiristin satulavyön ja katsoin jalustimet. Ponnistin itseni kevyesti jakkaralta selkään. Jalustimet olivat sopivat, vyötä ei tarvinnut kiristää, joten lähdin lampsimaan uralle. Jonkin aikaa siinä pitkillä ohjilla käveltyäni otin ohjat tuntumalle ja aloin taivutella volteilla. Voltteja tarpeeksi tehtyäni totesin:"kylläpäs sä meet tänään lujaa" Aloitin rauhallisen ravin isolla pääty ympyrällä. Aluksi pompin satulassa, mutta sain ravin tahdista kiinni ja se alkoi tasaantua. Parin ympyrän jälkeen lähdin ravaten suoralle uralle, jolloin vauhti kiihtyi pikkasen, mutta puolipidätteillä sain hidastettua rauhallisempaan raviin. Vaihdoin ravissa suuntaa ja menin hetkisen siihen suuntaan. Ravi onnistui mielestäni erittäin hyvin, joten päätin koittaa nostaa ala-kulmasta laukan. Vaihdoin pohkeitteni paikkaa ja löysäsin vähän sisäohjaa, tunnen allani Ellun nostavan tasaisesti laukan ja sama kuin ravissa, pompin hetken ennen kuin pääsin mukaan rytmiin. Kaiken kaikkiaan Ellun askeleet ovat täydelliset, kunhan osaan vain istua niissä. Siirryin ravin kautta käyntiin ja ja annoin pitkät ohjat mennäkseni välikäynnit. Kehuin vähäsen puuskuttavaa Ellua niin paljon, että meinasin horjahtaa kaulan ylitse maahan, mutta onkistun pitämään itseni selässä. Ohjat käteen otettuani taivuttelin erilaisilla kiemuroilla ennen kun nostaisin ravin. Nostin ravin kulmassa ja nosto meni mielestäni hyvin. Ravailin kiemuroita ja kaarteita itseasiassa aika kauan, siirryin lopulta suoralle uralle. Nostin kevyesti pohkeita painaen laukan. Laukkaan uralla suupielet melkein korviin asti. Loppuraveissa mietiskelin kovasti miltä tuntuisi hypätä Ellulla, kun laukkakin on niin liidokasta. Lopulta n. 50 minuuttia mentyäni annoin pitkät ohjat ja otin jalustimet pois jaloista. Tunti meni todella hyvin ja olen tyytyväinen sekä ylpeä Elluata. Lopilta kaarroin loivalla käännöksellä kentän keskelle ja laskeuduin alas. Löysäsin vyötä ja nostin jalustimet.\nTallin sisälle päästyäni vastaani tallusti Emmy.\n"Hei!" Hän tervehti iloisella äänellä.\n"Moi. Mitäs sä?" Vastaan posket punottaen kylmyyden aiheuttamana.\n"Tallihommissa vaan. Sä ratsastit kenties Ellulla ekaa kertaa?" Emmy kysyy vastausta odottaen.\n"Juu ekaa kertaa Ellulla. Meni tosi hyvin! Mut hei, mun täytyy nyt mennä, iskä tulee pian hakee, ja Elluki täytyy hoitaa pois" sanon leveä hymy kasvoillani.\n"Heippa!" Emmy kävelee ulko-ovea kohti.\nTalutin Ellun karsinaansa ja otin varusteet pois. Eihän Ellu kovin hikinen ollut, joten laitoi vain loimen päälle ja vein Ellun tarhaan. Ennen kun päästin Ellusta irti, Sanoin heipat ja annoin porkkanan, jonka löysin taskustani. Ellun mussuttaessa porkkanaa napsasin äkkiä kuvan. Päästäessäni irti Ellu ravaa riemuissaan portista sisään ja hörähtää hiljaisesti. Lähdän kävelemään autollemme ja samalla laitan Ellun kuvan instagramiin ja kuvatekstiksi: "tänään Ellulla ekaa kertaa ja meni ihan sika hyvin!❤ Ihanuus"\nAutomme huristi pois tallin pihasta.\nOikein mukavaa kuulla että ensimmäinen ratsastus sujui hyvin. Ellu on kyllä tosi mukava ratsu, mutta varsinkin esteistä se tykkää niin paljon, ettei vauhti ainakaan lopu kesken. Jos yhteistyösi Ellun kanssa lähtee sujumaan hyvin, voit osallistua tallin harjoituskisoissa helppoihin luokkiin!\nTarinasi oli mukavan pituinen, ja kappalejaot olit osannut ajoittaa sopiviin kohtiin. Jäin kuitenkin kaipaamaan tekstiin hieman lisää sisältöä! Pieni juoni tarinan sisälle ei olisi ollenkaan pahitteeksi. Muutamia kielioppivirheitä löysin, korjaan ne tässä alla.\nVoltteja tarpeeksi tehtyäni totesin:"kylläpäs sä meet tänään lujaa"\n-> Kaksoispisteen jälkeen tulee välilyönti. Jos virke loppuu, se lopetetaan pisteeseen tai huuto-/kysymysmerkkiin.\n-> Voltteja tarpeeksi tehtyäni totesin: "kylläpäs sä meet tänään lujaa".\nn. 50 minuuttia -> noin 50 minuuttia\n-> Tarinoissa kannattaa välttää mahdollisimman paljon lyhenteiden käyttöä.\nLast Edit: Mar 5, 2016 18:12:37 GMT 2 by Sinte\nEllun päiväkirja Mar 8, 2016 20:06:27 GMT 2 via mobile\nPost by Lilli on Mar 8, 2016 20:06:27 GMT 2\nToinen kerta Ellun selässä 7.3.16\nTällä kertaa tallille tullessani en ollut yksin.\nEmmy tuli mukaani tallille, mutta koko matkan hän harmitteli kun Hän ei saanut enää olla Hurmoksen hoitaja.\nTallille päästyäni menin moikkaamaan Ellua tarhaan ja Emmy hurmosta, vaikka ne olivat aivan eri puolilla tallin pihaa.\nMoikkasin ellua iloisesti: "Hei tyttöseni, onko ollut kivaa?" Ellu hörähti ja tönäisi hellästi turvallaan minua. "Käyn putsaamassa sun karsinan ja sit haen sut." Sanoin Ellulle lähtiessäni kohti Tallia. Emmy jäi vielä tarhoille.\nTallin ovelta meinasin törmätä naiseen joka naurahti ja hyppäsimme molemmat taaksepäin. "Ai moi, sä tulitkin jo. Aijotko ratsastaa taas Ellulla? Mun puolesta voit kokeilla jo puomeja jos haluat." Nainen vastaa, jonka tajuan olevan Sinte. Naurahdin itsekseni, että miksi en tunnistanut Sinteä heti äänestä.\n"Juu! Tulin taas ratsastamaan ja voin kokeilla puomeja. Katson vain, että miten tyttö tänään menee" vastaan iloisesti kun olen sisäistänyt lauseen minkä Sinte sanoi. "Onnea ratsastukseen!" Hän toivotteli lähtiessään poispäin.\nHain kottarit ja talikon ja rupesin hommiin. Tulihan siinä vähän kuuma latoessani isot kakkakasat kottikärryyn. Lopulta siinä ei sitten kauaa kestänyt, tuumin homman hoidettuani. Putsattuani Ellun karsinan huolellisesti tyhjensin kottikärryt ja vein ne paikalleen, nakkasin lähimmän narun käteeni, porkkana taskuuni ja lähdin tallustelemaan kohti tarhaa viisi. Portilla otin porkkanan isosta taskustani ja menin tarhan sisälle. Ellu olikin tulossa jo vastaan ja tiesi, että minulla oli jotain hyvää mukanani ja näytti siltä, että tietäisi tästä ratsastuksesta tulevan sille mieluisaa. Tartuin riimusta kiinni ja laitoin narun siihen kiinni. Annoin pikkuisen porkkanan ja talutin Ellun talliin.\nSolmin narun tiukasti ja huolellisesti niin kuin aina ennenkin. Emmy tuli luokseni Ellun harjat mukanaan ja sanoi "Tässä. Saanko auttaa sua?"\n"Totta kai saat! Haluutko ottaa vaikka loimen pois?" Vastaan rauhallisesti pienen hymyn kera. Emmy nyökkää ja menee karsinaan. Emmyn ottettua loimen pois aloimme harjaamaan Ellua. "Ellu näyttää kyllä nauttivan." Sanon tyytyväisesti harjatessani kaulalta. Hetken siinä harjailtuamme päätin hakea satulan ja suitset. Ainiin ja jännesuojat myös!\nEn löytänyt Ellun satulaa mistään enkä tiennyt missä Sintekään on. "Äsh..." Mutisin itsekseni. "Emmy! Ootko nähny Ellun satulaa missään lähettyvillä?" Päätin kysyä, jos hän vaikka tietäisi.\n"Onks se kadonnu? En oo kyl nähny sitä... Katoitko tarkasti satulahuoneesta?" Hän kysyy ihmeissään.\n"Katoin katoin. Noh, mun täytyy varmaan mennää satulahuovalla ja loimivyöllä." Virnulen kohti Ellun karsinaa.\n"Okei, putsaan viel Ellun kaviot ja laitan vaikka suojat." Emmy huikkasi pujahtaen karsinan ovesta sisään. Lähdin hakemaan huopaa ja loimivyötä. Eihän satulan katoaminen estäisi puomien menoa? Eihän? Menin karsinaan laittamaan huovan Ellun selkään ja vyön\nympärille. Emmy olikin jo näköjään ehtinyt laittaa Ellulle suitsetkin! Nyt siis suunta kohti maneesia.\nEmmy avasi maneesin oven meille. Kävelimme rauhallisesti sisälle ja Emmy alkoi laittamaan meille eri värisiä puomeja pitkälle sivulle. Jouduin kuitenkin keskeyttämään hetkeksi ja pyytämään Emmyä punttaamaan minut selkään. Lähdin kävelemään uralle ja Emmy laittoi vielä pari puomia maahan. Menin pääty-ympyrällä hetken ja menin uralle ja menin puomit pari kertaa ja vaihdoin suunnan. Emmy istui aivan hiiren hiljaa katsomassa laidalta. "Onko sulla tekemistä? Voit ottaa pari kuvaa jos haluat." Sanon kovalla äänella jotta hän kuulisi minut maneesin toisesta päädystä.\n"Juu, voin mä ottaa kuvia." Hän otti pinkki kuorisen iPhone 5s kännykkäni taskustaan ja tuli maneesin keskelle. Otin ohjat lyhyiksi ja aloin ravaamaan. Aluksi tuntui melko huteralta olla selässä ja aloin epäilemään puomeja, mutta lopulta sopeuduin raviin ja ei ollut epäilystäkään etten uskaltaisi muutamaa puomia mennä. Koitin keventää ilman satulaa ja hyvinhän se meni, joten kyllä minulta vatsa- ja jalkalihaksia löytyy. Päätin sitten tulla kevyessä ravissa puomit ja tunsin tamman kiihdyttävän ravia allani joten annoin muutaman puolipidätteen ennen puomeja. Samalla Emmy otti muutaman kuvan ja hymyilin leveästi kameralle. Päätin mennä nyt vain harjoitusravia, koska jalkani alkoivat sattumaan eli vielä kestävyyttä pitää harjoitella, jos haluan jatkossa vielä enemmän mennä ilman satulaa kevennettyä ravia. Tulin sen vuorotellen ravissa ja käynnissä. Vähän hankaluuksia oli saada Ellu siirtymään ravista käyntiin, mutta kyllä sekin sujui. En tiennyt, uskaltaisinko laukata. Menin lyhyet välikäynnit. Päätin tehdä muutaman ravi pätkän jälkeen pari laukannostoa. Hyvin ne menivät, mutta en ota enempää laukkaa tänään. Otan mielummin kunnolla laukkaa satulan kanssa. Ravasin vielä puomeja molempiin suuntiin ja taivuttelin volteilla ja pääty-ympyröillä. Lopulta menin ylipitkät loppukäynnit. Samassa Sinte astuu maneesin ovesta sisään: "ai päätitte mennä ilman satulaa?" "Joo, haittaako se? En löytänyt mistään Ellun satulaa. Se on kuin kadonnun tuhka tuuleen." Selitän epätoivoisesti Sintelle. "Haha! Vai että kadonnut! Siellä se odottaa kökötti varustehuoneen ja rehuhuoneen kulmalla odottamassa, että joku vie sen omalle paikalleen ja vein sen sitten sinne." Sinte nauraa räkättää kertoessaan minulle. " Jaa no en kai katsonut tarpeeksi tarkkaan. No en mä sitä enää tarvii, mutta ens kerralla sitten." Vastasin naureskellen. "Juu, raportoithan sitten mitä teitte? Tai no puomeja kyllä näköjään menitte." Sinte huikkas lähtiessään.\n"En oikeesti löytänyt satulaa mistään! No, mutta mennäänkö hoitaa Ellu pois?" Kysyin kääntäessäni ponimuksen kaartoon ja taputtaessani sitä kaulalle. Emmy taas kerran nyökkää suuresti ja ääneti.\nTallissa hoidimme Ellun pois ja menin varustehuoneeseen viemään suitset, punaisen huovan ja loimivyön, Emmy toi harjat. "Siinä telineessä se satula sitten on. Ovi oli kyllä auki, jolloin en olis sitä voinu nähdä. Oompas mä ollut silti hajamielinen." Valittelin Emmylle.\n"Niin, siinähän se on. Mut eihän siitä haittaakaan ollut, että menit ilman satulaa, eihän?" Emmy kysyy ihmetellen, että se olisikin ollut huonompi juttu.\n"Eihän se huonokaan juttu ollut, mutta olisi kokeillut pari hyppyä jos olisin menny satulalla, ens kerralla sitten. Kun Sinte ehdotti et menisin johonkin helppoon luokkaan kisoissa." Mietiskelin.\nMenin Ellun karsinan luo ja tarkistin ettei jaloissa tai missään ole haavoja, eikä Ellu ole hikinen. Laitoin saman loimen takaisin sillä mikä sillä oli aikaisemminkin. Rapsuttelin sitä siinä sitten hetkisen ennen kuin lähtisimme. Emmyn kännykkä värisee hänen taskussaan: "iskä soittaa." Emmy sanoi. "Moi! Häh? Miks? Jaa. Okei no tuu sitte sillon, okei mooi." Emmy puhui erittäin nopean puhelun ja toteaa: " iskällä menee viel puolituntia..."\n"Jaa, no kai mä voisin sitten putsata vielä Ellun harjat." Totean iloisesti. Harjojen putsaus vie noin kymmenen minuuttia ja päätän vielä lakaista lattiat. Hain harjan pölyisestä nurkasta ja nään Emmyn vain somettamassa Ellun karsinan edessa. Lattialla on paljon pölyä, joka pöllyää lakaistessani lattiaa. "Köh köh" Emmy ja minä yskimme yhtä aikaa. "Ehkä harjaan vähän hiljempaa.." Tuumin.\n"Hyvä idea." Emmy mulkoilee, mutta ilmeessä piilee pieni hymy.\nJatkan vielä lattian lakaisua kunnes se on putipuhdas. Siinäkin vierähti noin kymmenen minuuttia. Ihmeellistä vai mitä? Sinte astuu tallin ovesta sisään: "Mikäs hevoslauma täällä on jyllännyt kun ootte ihan pölysiä ja ilmassakin leijailee pölypilvi." "Lakaisin vain lattioita." Totean vähän nolostuneena. Emmy tirskahtaa, mutta koittaa pidättää nauruaan. "Jaaha, vai niin. Hei teitä tultiin jo hakemaam, Emmyn iskä oottaa pihalla." Sinte sanoo leveähkö hymy naamallaan. Menihän siinä vain kaksikymmentä minuuttia eikä puolituntia. Pohdiskelin. Lähdimme Emmyn iskän autolle ja pian takanamme näkyy vain luminen maisema.\nIlman satulaa hyppääminen on loistavaa tasapainotreeniä ratsastajalle, mutta kisoja ajatellen kannattaa toki myös harjoitella satulan kanssa hyppäämistä Kisoissa ei nimittäin niin vaan ratsasteta ilman satulaa, ellei kyseessä oo temppukisat! Kiva nähdä kuinka sun ja Ellun yhteistyö kehittyy! Vaikka tamma onkin aika haastava esteillä ja saattaa innostua puomeistakin, ilmeisesti sait Ellun pysymään suhteellisen rauhallisena tunnin ajan?\nSuosittelen, että kirjoitat pitkät repliikit ajatusviivoja (–) käyttäen. Silloin jokainen repliikki tulee omalle rivilleen, mikä helpottaa runsaasti tarinan lukemista ja tekee tekstistä huomattavasti selkeämpää.\nAijotko = aiotko (aikoa, aikoo... taivutettuunkaan muotoon ei tule j:tä!)\npinkki kuorisen = pinkkikuorisen\nNainen vastaa, jonka tajuan olevan Sinte.\n-> Nainen vastaa, ja tajuan hänen olevan Sinte.\n(tai "...ja tajuan että hän on Sinte").\nLast Edit: Mar 12, 2016 19:41:38 GMT 2 by Sinte\nEllun päiväkirja Mar 14, 2016 21:29:24 GMT 2 via mobile\nPost by Lilli on Mar 14, 2016 21:29:24 GMT 2\nSaavuin tallille hoitamaan hoitohevostani Ellua. Ensiksi vilkaisin äkkiä Ellua karsinan kalterin läpi, joka näytti aivan pingviiniltä.\nNaureskelin sitä hetken itsekseni, kunnes tajusin, ettei siinä kauheasti mitään hauskaa ollut.\nHain Ellun harjat ja aloin harjaaman sitä. Oli myöhä ilta, mutta minulla on silti paljon aikaa, koska kävelisin kotiin. Onneksi minulla ei ole ratsastus varusteita, koska muuten joutuisin kävelemään 4 kilometriä kauhean tavaramäärän kanssa. Selailin hetken aikaa facebookkiani ja näin uutisen tästä illasta: -Hieno kuutamo tänä iltana, katsokaa vaikka pallomerestä laivalta! Sieltä se näkyy myös.\nEllulla oli lämmin ja paksu karva ja olisin halunnut halailla sitä koko illan. Pyysin Ellua nostamaan kavionsa ja huomasin sen olevan aivan turpeessa ja kakassa.\n-kiva homma nää kaviot on putsata. Huokailin itsekseni.\n-Voi että kun olisi kiva joskus päästä laukkasuoralle päästelemään oikein kunnolla!\n-älä, aattele kuin kivaa se olis!\nKuulen kahden tytön juttelevan kulman takana. Ryhdyn mukaan keskusteluun.\n- Ootteko te menossa laukkasuoralle?\n- Joo, mun hevosen kanssa mennään varmaan ensiviikolla. Toinen tytöistä vastaa ehkäpä vähän halveksuvalla äänellä.\nEipä tytön muuta jutelleetkaan ennen kuin lähtivät kevelemään kohti ovea.\nPäätin jatkaa vielä hoitoa ja selvittää Ellun vähätakkuisen harjan sekä hännän. Hetken aikaa siinä puuskiessani mietin, että Elluhan näyttää pikkiriikkisen jääkarhulta tuon paksun karvan ansiosta. En sitä tietenkään pahalla tarkoittanut. Mieleeni vain juolahti sellainen ajatus. Olin hoitanut Ellun vihdoinkin loppuun. 45 minuuttia siihen kulutin, mutta eihän siitä haittaakaan ole, vaikka kello on jo yhdeksän. Sanon heipat pikkuruiselle ystävälleni ja lähden tuonne pimeään vaeltamaan kohti kotia.\nMukavaa että päätit ihan vain harjailla Ellua Tällaisilla mutakeleillä pitkät harjaustuokiot ovat kyllä loistava ajatus. Jos kura ei meinaa millään lähteä pois, voi toki käydä myös pesupaikalla huuhtelemassa jalat letkulla. Sen jälkeen hevonen on kyllä jätettävä karsinaan, kun ilmat ovat vielä melko viileitä.\n"Ensiksi vilkaisin äkkiä Ellua karsinan kalterin läpi, joka näytti aivan pingviiniltä."\n-> Joka-pronomini viittaa edeltävään substantiiviin, eli jos virke kirjoitetaan tässä muodossa, se tarkoittaa että karsinan kalteri näytti aivan pingiiviltä. Varmaankin tarkoitit, että Ellu näytti pingviiniltä?\n-> Täytyy muuttaa päälauseen sanajärjestystä, jotta virkkeelle saataisiin oikea merkitys.\n-> "Ensiksi vilkaisin äkkiä karsinan kalterin läpi Ellua, joka näytti aivan pingviiniltä."\nLast Edit: Apr 2, 2016 13:53:33 GMT 2 by Sinte\nEllun päiväkirja Mar 19, 2016 11:28:22 GMT 2\nPost by Sinte on Mar 19, 2016 11:28:22 GMT 2\nTarinakilpailut Runorannassa 10.4.2016\nTehtävänanto extraluokkaan (pääsiäisen pukukilpailut)\nPääsiäinen tuli ja meni, mutta haluat käyttää viimeisen tilaisuuden säväyttää. Kerro ainoastaan hevosesi lempinimen ensimmäistä kirjainta käyttäen, millainen pääsiäisluukkinne oli. Vastauksen suositeltu pituus yksi lause. Esimerkki: Polle piehtaroi pellolla pääsiäismunaksi pukeutuneena.\n"Enkelipukuinen Ellu erottui erinomaisesti esityksessä."\nEllun päiväkirja May 6, 2016 10:30:46 GMT 2 via mobile\nPost by Lilli on May 6, 2016 10:30:46 GMT 2\nEllun kevyt liikutus 6.5\nLämmin aurinko kuumotti kasvojani kävellessäni tallille. Tänään päätin liikuttaa kevyesti Ellun. Tallilla en taaskaan nähnyt ihmisiä paljoa, vaikka kello oli yli kolme. Hain Ellun pirtein mielin tarhasta. Tarhalla Ellu näytti niin pystyyn nukahtaneelta ja katsoi minua väsyneenä ja ilmoitti ettei hän jaksaisi millään mennä töihin. Ellun talliin saakka raahattuani lähdin metsästämään harjoja ja mietiskelin itsekseni:\n-Alkaahan tää paikka olla jo aika tuttu ku pikkuhiljaa muistan tavaroiden paikat ku mul on niin huono muisti.\nHarjasin ellua aluksi ihan kovemmalla harjalla, kun huomasin, että karvanhtöaika on näyttäytynyt todella huomattavasti. Pehmeää Karvaa lähti yllin kyllin ja karsina oli täynnä ruskeita karvoja. Kätenikin ovat aivan karvoissa. Harjasin vielä pehmeällä harjalla loputkin kuivuneet mudan kikkareet pois ja putsasin kaviot, vaikka niissä ei oikein mitään likaa ollutkaan. Hain suitset ja satulan. Juttelin Ellulle vähän niitä ja näitä laittaessni varusteita.\n-Jaahas tytteli, hankittaisko jonkinlainen kiva huopa sulle tässä joku päivä? Voin kuvitella sut uuden ja puhtaan huovan kera!\nSatulan laiettuani laitoin vanhahtavan kypärän päähäni ja hiostavat hanskat käteeni. Laitoin Ellulle suitset päähän ja lähdin kentälle.\nKentän laidalta nappasin puujakkaran mukaani ja tallustelimme kentän keskelle aloituskaartoon. Katsoin jalustimeni valmiiksi ja kiristin satulavyön. Noisin selkään ja lähdin suoralle uralle. Menin noin 10 minuutin alkukäynnit ennen kuin keräsin ohjat. Aloin ottamaan ravipäitkiä suoralla uralla. Ellu on tooosi reipas tänään, ainakin ravissa. Pikkuhiljaa aloin ravaamaan pitempiä pätkiä ja taivuttelin Ellua kaiken mailman ympyröillä ja kiemuroilla. Menin molempiin suuntiin yhtä paljon kaikenlaista. Jouduinkin sitten jarruttelemaan Ellua melko paljon saadakseni sen asettumaan kunnolla. Menin välikäynnit hetken aikaa ennen kuin laukkasin. Ravasin kaksi suht. Koht. Isoa pääty-ympyrää ja nostin suoralla uralla laukan. Ensin en antanut tarpeeksi selkeitä apuja, joten laukka ei noussut heti, mutta nosti melkein heti sen jälkeen. Laukkasin jonkin verran molempiin suuntiin ennen loppuraveja. Loppuraveissa annoin löysempää ohjaa, mutta pysyin silti uralla. Ellu taipui tänään melko hyvin, oisihan se ehkä vähän paremmin voinut taipua. Menin 15:sta minuutin loppukäynnit ennen kun käänsin kaartoon. Kehuin Ellua ja laskeuduin, löysäsin vyötä ja nostin jalustimet. Kävelimme vielä kentän kaksi hikoiluttavan kuumaa kertaa ympäri ja lähdimme tallia kohti. Tallissa riisuin Ellun ja onnekseni Ellu ei ollut hikinen muuta kun satulahuovan kohtaa. Aurinko sen kuivattaisi, sehän porottaa tuolla täydellä teholla. Ajattelin. Hoitamisen jälkeen hain Ellulle vielä pikkuruisen (jätti) porkkanan kiittääkseni hyvästä työstä.\nLaitoin Ellulle riimun päähän, narun siihen kiinni ja lähdin taluttamaan sitä ulos. Ulkona Sinte tuli minua vastaan:\n-Hei! Mites ratsastus tänään? Ellu Näytti menevän aika hyvin.\n-Joo, vähän kiihdytteli ja oli reippaalla päällä. Ihmettelen kyllä vähän kun oli aika lämmin kuitenkin.\n-Totta, mutta muuten meni hyvin? Jäätkö viel tallitöihin vai lähdetkö kotiin?\n-Meni juu tosi hyvin. Ja tein eilen tallihommia tosi paljon ja kirjoitin siitä pikahoitokirjaan, näät sen sieltä. Nyt mulla on kiire kotiin, ku mun täytyy lukea fysiikan kokeseen ja muutenkin tehä läksyt.\n-Okei, nähdään sitten joskus, sitten ku seuraavan kerran tuut tallille!\nEllu tykkäsi siinä tallin vieressä sitten seisoskella, kun sai vähän syödä vihreää ruohoakin. Päästin Ellun tarhaan ja vein riimunnarun tallin, pakkasin pinkin reppuni ja lähdin kohti kotia. Läksyt odottavat, mutta hyvillä mielin taas sai lähteä tallilta\nAnteeksi viivästyneestä kommentista, en ollut huomannut tätä tarinaa ollenkaan! Kiva kuulla että sait Ellun toimimaan ja vauhtia riitti lämpimästä säästä huolimatta! Joissakin hevosissa huomaa kuinka energia ja innokkuus lisääntyy kun päästään siirtymään maneesista ulkokentälle!\nMielestäni kirjoitustaitosi ovat parantuneet ensimmäisiin tarinoihin verrattuna! Ajatusviivojen käyttö repliikeissä selkeyttää tekstiä huomattavasti. Muista kuitenkin laittaa aina välilyönti ajatusviivan ja repliikin väliin.\n-Alkaahan tää paikka olla jo aika tuttu...\n-> – Alkaahan tää paikka olla jo aika tuttu...\n-> - Hei! Mites ratsastus tänään? Ellu Näytti menevän aika hyvin.\n15:sta minuutin loppukäynnit\n-> 15 minuutin loppukäynnit\nLast Edit: May 20, 2016 15:05:35 GMT 2 by Sinte\nEllun päiväkirja Oct 26, 2016 15:04:30 GMT 2\nPost by vanessa on Oct 26, 2016 15:04:30 GMT 2\nKeskiviikko, 25.10.2016: Alku aina hankalaa...\nMinusta tuntui että otsallani oli sillä hetkellä ainakin miljoona ryppyä, ja vähintään toinen mokoma hikipisaraa niiden joukossa. ”Oot ihan rauhassa käden kanssa! Otat pidätteen ja hellität. Se on ihan normaali hevonen”, Sinte sanoi rauhallisesti kentän laidalta. Minusta tilanteessa oli mahdotonta olla rauhallinen. Väänsin ja käänsin, pidätin ja hellitin, asetin ja taivutin, lisäsin ja kokosin, sahasin ja maiskutin,.. kaikki samalla sekunnilla. Todellisuudessa mitään ei tapahtunut, hevonen vain juoksi altani ja minä vain kutistuin satulassa apujeni kanssa jännityessäni joka askeleella aina vain enemmän. Loppujen lopuksi minua olisi ollut helppo verrata pieneen rusinaan keikkumassa satulan päällä miten sattuu kirkuen samalla satulassa mitä pitäisi tehdä. ”Te ootte hyvä pari! Kumpikin yhtä hätäsiä ja kärsimättömiä!” Sinte nauroi. Minusta tilanteessa ei ollut sitten mitään hauskaa. Miten ihmeessä minä taas olin tässä tilanteessa, että hevonen on aivan kuuro avuille, ja minä olen aivan avuton, kirjaimellisesti. Siinä pattitilanteessa oli jälleen vain ajan kysymys koska hevosen mittari tulee täyteen. Eikä siihen kauaa mennyt kun Ellu oli jo viskannut pari pukkia ilmaan. ”Okei, ota käyntiin. Kyllä sä sitä opit ratsastaan”, Sinte kannusti.\nAnnoin Ellun levätä pidemmällä ohjalla hetken ja mietin: ”Pitkät jalat, istu pyllys päällä, käsi ei nypellä, selkeet avut…” Muistan varmaan ulkoa jokaisen valmennuksen, aina samat ongelmat… Enkö mä koskaan opi?\nKeräilin ohjat. Istuin niin hyvin kuin osasin ja pyysin Ellun raviin. Tamma lähti kaahottamaan aivan samalla tavalla kuin aiemminkin. Puraisin huultani: ”Älä hermostu nyt!”. Otin pidätteen ja hellitin hidastaessani samalla kevennykseni tahtia ja kappas vain, kyllähän se hevonen toimii, kun vaan tietää mitä siltä halutaan. ”Hyvä!” Sinte kiljahti. Hän kuulosti melkeinpä yllättyneeltä, enkä kyllä ihmetellyt. Hymy kipusi myös minun suupielilleni.\nLöydettyämme Ellun kanssa vähän toisiamme ratsukkona, Sinte kehotti meitä kävelemään loppukäynnit maasta käsin. Metsälammella on muuten ihan järjettömän upeat maastot! Heitin harmaa-musta raidallisen fleeceloimen Ellun niskaan ja lähdin liikenteeseen.\nOn hauskaa, kun kylmemmillä ilmoilla ratsastaessa ei ikinä tiedä kuinka kylmää oikeasti onkaan, vasta sitten kun lähtee kävelylle tai muuten vaan lopettaa niin kylmä todellisuus läsähtää päin pläsiä, kirjaimellisesti. Niin kävi nytkin, aloin yhtäkkiä kaivata ratsastuksen aikana riisumaani toppaliiviä... Niinpä niin, hevosen etu menee näköjään aina edelle - Ellulle hyytävä ilma ei ollut mikään ongelma lämpimän fleeceloimen alla...\nEllu on kyllä haastava hevonen ratsastaa, ja miltei jokainen joutuu sen kanssa tuskailemaan ensimmäisellä ratsastuskerralla. Pikkuhiljaa hevonen tulee kuitenkin tutuksi. Ellun – kuten monen muunkin sählääjähevosen – kanssa maltti on valttia, eikä kannata alkaa hätiköimään vaan ratsastaa mahdollisimman rauhallisesti. Olikin hyvä idea aloittaa Elluun tutustuminen ohjatulla tunnilla! Tunti antaa sulle hyvää pohjaa ja loistavia vinkkejä Ellun kanssa toimimiseen.\nMukava tuntitarina, josta en juurikaan virheitä löytänyt! Kuvailit hyvin fiilistä, miltä tuntui ratsastaa rauhatonta ja hätiköivää Ellua. Tarina loikkasi vauhtiin heti ensimmäisestä virkkeestä, ja lukijana mun oli helppo tarttua tilanteeseen. Hyvä aloitus! Odotan innolla seuraavia tarinoitasi Elluun tutustumisesta!\nLast Edit: Nov 1, 2016 13:18:25 GMT 2 by Sinte


Leijonat ja Kurkien Kaiku veivät joulutunnelmaa - Lempäälän-Vesilahden Sanomat\nJaa: Lempäälän-Vesilahden Sanomat Julkaistu 22.12.2015 09:01 Paikallista\nPirkanmaan Hoitokodin joulutunnelmaan on jo parinkymmenen vuoden ajan kuulunut vesilahtelainen joulukuusi. Sami Jutila (vas.) Narvasta lahjoitti sen jälleen kerran ja Toivo Lehtonen toimitti perille. Kuva: Arto Hämäläinen\nLähes kahdenkymmenen vuoden ajan on Vesilahdesta lähtenyt jouluinen tervehdys Pirkanmaan Hoitokotiin Tampereelle. Lions Club Vesilahti ja seurakunnan Kurkien Kaiku -kuoro kävivät pari päivää ennen aattoa viemässä joulukuusen ja laulamassa joululauluja saattohoitokodin asukkaille.\nLions Club Vesilahden presidentti Toivo Lehtonen hieman harmittelee, että yhdistyksen toimintaa tunnetaan niin huonosti.\n– Leijonien toimenkuvaan kuuluu auttaminen ja hyvän mielen tuottaminen lähimmäiselle. Tällaisesta juhlallisesta ja hartaasta tilaisuudesta saa itselleenkin aina hyvän joulumielen.\nKomean joulukuusen lahjoitti edellisvuosien tapaan narvalainen Sami Jutila.\nVesilahtelaisten vierailuperinne tuntuu luontevalta hoitolaitoksessa, jonka perustaja ja hallituksen puheenjohtaja on entinen vesilahtelainen Eila Häihälä. Lehtonen lupaa, että perinne tulee jatkumaan tulevinakin vuosina.\nLue lisää aiheesta: joulukuusi joulutervehdys Kurkien Kaiku Lions Club Vesilahti Pirkanmaan Hoitokoti\nJoulukuuset noudetaan Pirkanmaalla perinteiseen tapaan niiltä kiinteistöiltä, joilla on biojätekeräys. Kuuset voi viedä kokonaisina biojäteastian tuntumaan tammikuun kahdella ensimmäisellä viikolla, kuitenkin viimeistään perjantaina 13. tammikuuta.


Apple toi iOS 10:n beta-version julkisesti testattavaksi - Puhelinvertailu\nApple toi iOS 10:n beta-version julkisesti testattavaksi\nApple on käynnistänyt iOS 10:n ja macOS Sierran julkisen beta-ohjelman. Mikäli myöhemmin syksyllä julkaistavien käyttöjärjestelmien keskeneräisiä versioita haluaa kokeilla jo nyt, niin mukaan pääsee rekisteröitymällä tarkoitusta varten perustetun sivuston kautta.\nKehittäjätunnuksen omistajat pääsevät aina testaamaan iOS:n beta-versioita, mutta julkiseen testaukseen tarkoitettuja beta-versioita tulee saataville vain muutaman kerran ennen uuden iOS:n julkaisua.\nApple suosittelee, että keskeneräisiä versioita asennetaan vain "kakkoslaitteisiin" eikä päivittäisessä käytössä oleviin iPhoneihin tai iPadeihin. Beta-versioissa voi aina ilmetä virheitä, jotka hankaloittavat laitteiden normaalia käyttöä.\niOS 10:ssä Apple on avannut Siri-puheavustajan, iMessage-viestisovelluksen ja Apple Maps -karttasovelluksen sovelluskehittäjien käyttöön. Sovelluskehittäjät voivat uudistusten ansiosta räätälöidä erikoissovelluksia iMessagelle ja Apple Mapsille sekä hyödyntää Siriä sovellusten käyttämiseen. Sovellusten lähettämistä ilmoituksista saa myös paljon enemmän informaatiota irti 3D Touchin avulla iOS 10:ssä.\niOS 10 on tulossa iPhone 5:lle tai sitä uudemmille malleille. iPadien kohdalla käyttöjärjestelmä on tulossa iPad mini 2:lle ja neljännen sukupolven iPadille tai niitä uudemmille laitteille.