Ennakossa NBA 2K18 – vihdoinkin täysin vapaana parketilla / Artikkelit / www.pelaajalehti.com\nEnnakossa NBA 2K18 – vihdoinkin täysin vapaana parketilla\n12.09.2017 // Kirjoittanut: Jarkko Fräntilä\nTekijä: Visual Concepts Julkaisija: 2K\nAlustat: PS4, Xbox One, Switch, PS3, Xbox 360, pc Julkaisu: 15.9.2017 (Switch 17.10.2017)\nVihdoinkin täysin vapaana parketilla\nNBA 2K18 -peli ilmestyy kauppojen hyllyille 15. syyskuuta. Pääsimme testaamaan peliä ennakkoon pari viikkoa ennen julkaisua. Lauri Markkasen ansiosta NBA-hype kasvaa myös Suomessa, mutta miten tuleva pelisarjan osa muuttaa hyväksi havaittua konseptia?\n– Meillä on ongelma. Meidän on päästävä eroon ennakkoasenteista, kertoo pelin tuottaja Rob Jones puoliksi tosissaan.\n– Pelisarjamme ystävät ovat sitä mieltä, että joka toinen vuosi on NBA 2K:lla välivuosi. Nyt uskallan väittää, ettei näin todellakaan tänä vuonna ole.\nMuutaman tunnin testisession perusteilla Rob on oikeassa. Syitä tähän on monia. Tänä vuonna pelaaminen keskittyy valtavalle Neighborhood-alueelle, joka on käytännössä pelaajien ikioma kohtaamispaikka. Alueella on muita pelaajia, joiden kanssa voi mittelöidä vaikkapa huvipuistoista tuttujen koriskisojen parissa. Alueelta löytyy myös tietovisaa, vaatekauppoja, tatuointiliikkeitä, kuntosaleja ja partureita. Kuntosaleilla voi treenata MyCareer-pelaajansa kykypisteitä paremmaksi, kun taas muualla lähinnä kulutetaan pelin omaa virtuaalivaluuttaa. Tekemistä riittää aina katukoriskisoista keräilykorttien vaihteluun.Suurimmat muutoksensa NBA 2K18 on kokenut kuitenkin parketilla.\n– Viime vuonna pelaajan ohjastamien koripalloilijoiden liikkeet olivat animaatiopohjaisia. Käytännössä tämä tarkoitti sitä, että esimerkiksi pick and roll -hyökkäyksen tehdessään palloilija lähti aina suorittamaan näppäinyhdistelmän jälkeen tiettyä animaatiosarjaa. Tunnustan ihan suoraan, ettei se toiminut. Se teki pelaamisesta tökkivää eikä tarpeeksi sulavaa, Rob Jones tunnustaa suoraselkäisesti.\n"Tänä vuonna yhtä paljon vihatun kuin rakastetun tarinatilan pitäisi olla sellainen, että pelaajan päätöksillä on konkreettisia vaikutuksia hänen uraansa."\nTänä vuonna pelaajien liikkuminen parketilla on vapaata. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että yksi yhtä vastaan -tilanteessa pelaaja voi keskeyttää liikesarjansa, mikäli kikka on menossa pieleen. Tämä on valtava uudistus, jonka merkitystä ei voi painottaa liikaa. Pelaaminen on vapaampaa kuin ennen, ja siinä on aivan uudenlainen flow-tila, kuten Rob Jones asian ilmaisi.\nMyös pelin tekoäly on kirjoitettu täysin uusiksi. Otetaanpa käytännön esimerkki. Viime vuonna yksi yhtä vastaan -tilanteissa puolustus lähti tuplaamaan hyökkääjää ainoastaan erikoistilanteissa ja niin, että tuplauksen näki jo kaukaa. Nyt puolustajat osaavat lukea tilannetta huomattavasti realistisemmin. Mikäli kentän kulmassa kolmosviivan takana on vapaana pelaaja, joka ei osaa heitellä kolmosia, tekoäly jättää tälle enemmän tilaa. Sen sijaan tekoäly osaa liikkua lähemmäs palloa hallitsevaa pelaajaa, mikäli tämä on tunnettu siitä, että ajaa usein korille. Kun Russell Westbrook lähtee kohti koria, hänen ympärillään on parhaimmillaan kolme pelaajaa estämässä hänen aikeitaan.\nTämä jättää toki tilaa muille hyökkäyspelaajille. Kaikki OKC:n otteita viime vuonna katsoneet kuitenkin tietävät, että Westbrookin korilleajot pois kitkemällä tapetaan OKC:n hyökkäyspeli lähes täysin, sillä joukkue ei saa koriin kolmosia edes vapaista paikoista.\nToinen tärkeä uudistus on pelin MyCareer-pelitilan kykyattribuuttien selkeyttäminen. Nyt pelaaja näkee välittömästi, mitkä kehitettävät kykyattribuutit ovat hänen pelipaikallaan tärkeitä. Tämä on pieni uudistus, mutta selkeyttää pelaajan kehittämistä huomattavasti.\nMyCareer-pelitilan pitäisi tänä vuonna olla interaktiivisempi kuin ennen. Aiempina vuosina pelaajaa on kuljetettu lähinnä tarinan mukana. Tänä vuonna yhtä paljon vihatun kuin rakastetun tarinatilan pitäisi olla sellainen, että pelaajan päätöksillä on konkreettisia vaikutuksia hänen uraansa.\nKaiken kaikkiaan NBA 2K18 oli kenttätapahtumien sulavuuden suhteen aivan eri tasolla kuin viime vuonna. Tämä tietää hyvää pelin lopullista julkaisua ajatellen.\nNBA 2K18 ilmestyy PS4:lle, Xbox Onelle, PS3:lle, Xbox 360:lle ja pc:lle 15. syyskuuta. Nintendo Switch -versio ilmestyy 17.10.2017.\nEnsifiilistelyssä Metroid: Samus Returns – Nintendo-klassikon odotettu paluu\nEnnakossa Marvel vs. Capcom: Infinite – turboahdettua mätkintää\nTällainen on NHL 18 – katsauksessa uudenlaisen jääkiekon airut


1e 10e Pelirahaa Kokea - Nettikasinot ilman Rekisteröitymistä\nUudet nettikasinot: Missä minun pitäisi pelata? Tutkimusosasto ja toimitushenkilöstö päivittävät jatkuvasti uusien kasinoiden luetteloita, jotta voimme antaa sinulle täydellisen, yksityiskohtaisen ja ajantasaisen luettelon uusimmista nettikasinoista, jotka ovat avanneet viimeisen 12 kuukauden aikana. Tässä on tarkistuslista keskeisistä aloista, jotka on täytettävä 1e 10e Pelirahaa asianmukaisesti: Lisenssi: Sinun tulisi aina harkita vain uusia nettikasinoita, jotka ovat saaneet todellisen pelilisenssin toimiakseen sen jälkeen, kun olet läpäisyt tiukat turvallisuustestit.\nKasinopelien osalta Mercury on hitaasti mutta varmasti mukauttanut suosittua kolikkopelitarjontaansa yhteensopivuuteen iGaming-alustojen kanssa. Näissä kasinopeleissä on virheetön HD-grafiikka, ja ne kaikki perustuvat uusimpaan 1e 10e Pelirahaa Flash- ja HTML5-teknologiaan. Joten jos pelaat yhtä Merkurin kasinopeleistä verkossa tietokoneellasi, iOS:lläsi tai Android-laitteellasi, saat saman kasinokokemuksen kuin pelikirjastossa Jotkut tämän kasinon suosituimmista kolikkopeleistä\nJos olet nettikasinoharrastaja, olet todella innoissasi siitä, että Playtechin kaltainen kasinoammattilainen pyörittää tänään uusia kasinoita. Jännitys on ymmärrettävää: uudet kasinot tarkoittavat uusia tapahtumapaikkoja, uusia pelejä, tarjouksia ja tietenkin innovaatioita. Jos esimerkiksi pelasit playtech-pohjainen kasino, joka julkaistiin vuonna 2012, olet erittäin utelias vierailemaan uudella Playtech-kasinolla, koska se tarjoaa rajattomat mahdollisuudet pelikokemukseesi. Lue lisää mielenkiintoisia yksityiskohtia nyt: uusin kasino ilman tiliä elokuu 2021.


Keskeneräiset: lokakuuta 2017\nLähettänyt Keskeneräiset klo 7.59 2 kommenttia:\nLähettänyt Keskeneräiset klo 8.24 Ei kommentteja:\nPari viime päivää on mennyt niin kevyesti, ettei tosikaan. Luminen maa ja ei tilsakumeja ja vain takakengissä kantahokit. Sain eilen illalla asennettua eteen kantahokit myös, pesun, kaivamisen ja putsauksen jälkeen. Viimeinen hokki vaatikin käsivoimia, Tuikku kärsivällisesti pönötti paikallaan. Tosin viimeisen väännön yhteydessä oli jo kärsimättömyyttä ilmassa. Kävimme eilen vain kävelyllä taluttaen. Takapolvi on ollut hyvä, parempaan päin. Eilen vielä laseroin sen ja katsotaan, miltä näyttää. Maanantaina kengitys, kuusi hokkia + tilsat. Ja kaviot ovat kasvaneet.\nPihattotarhassa on kaksi hiekkakasaa ja hevoset ovat näiden kasojen päällä aikaansa viettäneet. En ole vielä kertaakaan päässyt todistamaan, kuullut kylläkin niiden kasojen päällä olleen ja toivonut niin kovin todisteita näistä tilanteista. Parina päivänä olenkin päässyt juuri sopivasti paikalle ja eilen tulikin "Hole in One" -tilanne ja sain ikuistettua pojat kukkulan kuninkaina.\nTänään olisikin meillä Tuikun kannalta uusi jännittävä päivä. Maneesiin pääsemme ratsastamaan ja sinne mennään yhdessä tallinpitäjän kanssa, hän omallaan ja minä omallaan. Kaksi suomenhevosruunikkoa, toinen ori ja omani ruuna. Toinen taitava ja toinen puskis (minä ja Tuikku). Jokainen on yksityistunnilla. En jännitä, mutta mielenkiinnolla odotan, mitä päivä tarjoaa, saanko sellaisia ohjeita, mitä pystyn näillä taidoilla hyödyntämään. Yleensähän sitä ohjatusti meneekin hyvin, mutta sitten se yksin meno, välillä vähän sinnepäin. Tosin olen viimeisen vuoden aikana huomannut, että istuntani on vakautunut, keskivartalon lihakset jo paremmin käytössä ja ei vain pelkkää teoriaa vaan olen osannut ikään kuin luetun, koetun ja kokeilun kautta löytää keskivartalon lihasten käytön ja saanut vakautta istuntaan. Vielä olisi paljon parannettavaa, mutta kehitys näkyy tasaisuutena ja tunnen, miten Tuikku ei kulje selkä notkolla, mutta vielä haluaisin takajalat enemmän alle. Siinäpä sitä pulmaa.\nOlen päässyt FB-sivuilla vanhojen talojen ryhmään, sinne linkkasi tallilainen. Mielenkiintoinen sivu. Jaetaan kuvia vanhoista rakennuksista, niiden kunnostusprojekteja jne. Olemme etsineet sitä omaa jo monta vuotta, yhdestä kävin jo henkilökohtaisesti omistajalle tarjousta esittämässä, mutta paikka meni jälkipolville. Sijainniltaan loistava. Ja nyt seuraillut pari viime vuotta, tuleekohan niille hevosia, hiekka- ja sorakasaa löytyy. Paikassa on ollut ravihevosia aikanaan, mutta siitä on jo niin monta vuotta. Laitumet sijaitsevat Hanko-Hyvinkää tien vieressä. Pari paikkaa on ollut läheltäpiti -tilanteita, mutta aina on ollut syy (ei sopiva nuorten kannalta, opiskelut yms.). Nyt on sitten hyvinkin todennäköistä, että rahoittaja on YT-neuvotteluissa lähtijänä. Ja ikää on juuri se, mikä jää työmarkkinoiden ulkopuolelle. Asiantuntemusta, osaamista, taitoa ja kokemusta riittää. Ollut valmistumisesta lähtien samassa työpaikassa. Ja samalla olisi kiinnostava kohde tarjolla, mikä vastaisi niitä odotuksia, mitä paikalta haluaisin. Ei luxusta, mutta vanhaa ja hyvin pidettyä. Mutta asiakkailta kuulleena maanomistajat eivät pidä hevosista ja tienkäytössä on tullut ongelmia. Ja tässä ympäristössä niitä hevosia riittää, ravi- ja ratsutalleja. Ei kannata hankkia tilaa kyselemättä, miten naapurit suhtautuvat hevosiin. Käy niin kuin talvella selvisi, että omistaja oli hankkinut vanhan rintamiestalon, vienyt hevosensa ostamalleen tilalle ja maanomistaja ei antanutkaan teillään ratsastaa ja hevoset oli vietävä pois.\nPidän tilastoinnista ja laskemisesta, tosin kirjanpito on se, mitä viimeiseen asti välttelen. Aina jää viime tippaan ja joskus vähän myöhäänkin. Blogin pitämisessä löytyy myös tilastoja, näkee käyttäjiä, missä sivuilla liikkuvat, kuinka paljon aikaa käyttävät, käyttävätkö älypuhelinta, tietokonetta tms. laitetta. Näkee ahkerimmat käyttäjät, mieltymykset jne. Näkee myös käyttäjien sijainnit jne. Omat sivuni ovat puskailijan, eivät kovinkaan vaihtelevat, eivät tarjoa uusia ideoita tai emme tee Tuikun kanssa vaikeita juttuja, me vain puskailemme maastossa. Siltikin löytyy käyttäjä, joka selvästikin on kiinnostunut, erityisen kiinnostunut siitä, mitä teemme. Ja tämä näkyy ajankäyttönä, kaikki sivut on kahlattu huolellisesti läpi ja alussa oli älypuhelin käytössä, nyt on siirrytty näytön taakse. Käyttäjätilastoista näen, ettei ns. seuraajia ole juurikaan, on satunnaista kävijää, säännöllistä kävijää, jotka silloin tällöin vierailevat sivuilla. Mutta sitten joukosta erottuu yksi käyttäjä, joka vierailee sivuilla päivittäin monta kertaa 😩, joka päivä. Huh!\nTuikulla oli tiistai vapaa, muutoin olemme maastoilleet, melko kevyitä lenkkejä, pehmeillä osuuksilla ravattu ja laukkaakin kokeiltu. Emme ole törmänneet ensimmäisen pimeälenkin jälkeen metsästäjiin, mutta Iivarintietä olen vältellyt. Lokakuu väistyy pian ja se on ollut suhteellisen lämmin ja märkä. Mutta ei ole meidän menoa haitannut eikä eilinenkään. Tuuli oli jo aika kova, mutta siltikin töiden jälkeen suuntasin maastoon, heijastinloimi hevosella minulla liivi. Järvikin aaltoili ja laineet hieman pärskivät tien reunoihin, mikä vähän sai Tuikun valpastumaan. Rauhalantie ravattiin, ylämäki mentiin käynnissä ja kun pääsimme niittytielle, menimme niillä osuuksilla ravia, missä pystyi. Tällä kertaa vähän toiveissa hiota. Teimme peuransyöttölenkin x 2 laukaten ylämäen ja tästä käännyimme laukassa oikealle. Tuikku pystyy hyvin hidastamaan laukkaa ja katsomaan, miten ja mihin jalkansa asettaa. Vaikka emme kentällä juuri työskentele. Siitäkin taas aikaa. Olemme maastossa harjoitelleet peruutuksia ja nyt vähän jo asetuksia, jälkimmäiset hukassa meiltä täysin. Syynä näihin "harjoituksiin" on viikonlopun parin päivän maneesitunnit. On ensimmäinen kerta Tuikulle kun se seinien sisälle pääsee ratsastamaan. Saa nähdä, miten vireä on ja meneekö ensimmäinen vartti kipitellessä. Eikä näilläkään tunneilla ole tarkoitus raskasta kouluvääntöä, sen puitteissa, mitä Tuikun kanssa kykenee tekemään ja hyviä ohjeita maastoon haluaisin, millä voisin itse ratsastajana auttaa parantamaan takaosan käyttöä juurikin huomioiden oikean takapolven. Opettajana meillä on Tarja Teräväinen. Saas nähdä nauretaanko meidät pihalle, no ei.\nMutta tämä tuulinen maasto meni hyvin ja päämäärään päästiinkin hyvin, vähän hiottiin. Tosin osuutensa varmasti ratsastusloimellakin, mikä on lämmin ja pitää Tuikusta huokuvan lämmön, mutta takareidet, selkä ja kaula vähän hikiset. Meillä on vielä tavoite päästä hoikemmaksi. Kyljistä pois ja lavan takaa. Onhan Tuikku laihtunut mukavasti, kylkiluut löytyy tunnustellessa juuri ja juuri, mutta vaatii vielä vähän painonpudotusta. Taannoin olinkin kaverin kanssa maastossa ja hän oli ottanut valokuvankin meistä, mistä näkyy, ettei ratsastaessa vatsa tule sivuilta enää esille ei siis ole kantava ruuna kyseessä. Joten uskottava se itsekin on, että hyvältä jo näyttää eikä näytä enää tonnikeijulta takaakaan kuvattuna. Hevosen laihduttaminen ei ole helppoa, hitaasti lähtee kilot pois, mutta miten nopeasti ne kilot sitten tulevatkaan. Liikuntaa pitää olla, jotta pysyy paino hallinnassa.\nMyräkästä tuulesta huolimatta nautin tästä maastoilusta. Siitä harmaasta säästä, kylmästä tuulesta ja puhakasta, järven vaahtopäistä. Kävimme Tuikun kanssa kylmäämässä jalat taas järvessä, seisoimme kohti tuulta ja katselin kaukana olevia vaahtopäitä. Raikas sää. Tuikku olisi jo ollut valmis kotiin, mutta tämä on niin oivallinen keino kylmätä jalat ratsastuksen jälkeen. Tälläinen myräkkä sää kun ei sada ja mennään hevosen kanssa, voi sitä vapauden tunnetta, huolien unohtamista ja kun saa kaveria rapsuttaa sään päältä ja tuntea tyytyväisyyttä molemmista. Kylmäyksen jälkeen alas ja taluttelin tallille. Luvassa lumisadetta ja etukenkiin en saanut kantahokkeja paikoilleen. Takakengissä kantahokit Tuikulla on, onneksi maanantaina kengitys. Saa nähdä, millaista talvea etelään saadaan. Onko taas samanlaista kuin viime vuonna, välillä jäistä, lunta ja sitten taas sulaa. Säät tosiaan ovat muuttuneet. Ei enää oikeita talvia. Mutta entäs jos tänä vuonna sellainen tulisikin.\nLähettänyt Keskeneräiset klo 7.01 Ei kommentteja:\nKun tekeminen käy lukemisen kannalta tylsäksi, on otsikon oltava sitäkin raflaavampi. Tuikulla oli kraniohieronta tiistaina. Sille oli tarvetta. Oikea takapolvi on turvotellut, joten oli sopiva aika pyytää Maria, Hevospalvelu Turpa'sta hoitamaan Tuikku. Maria hieroo myös samalla eli yhdistää kraniota ja hierontaa. Oikea puoli oli jumissa ja oikea takapolvi on aiheuttanut vasempaan kainaloon kireyksiä, mikä näkyy satulavyötä kiristäessä. Hoidon yhteydessä saatiin avattua kainaloa ja takaosaa, ja Tuikku näytti alun hyörimisen jälkeen nauttivan takaosan hieronnasta. Pidän Marian tyylistä hoitaa ja se näkyy myös Tuikussa. Kun hän työsti takaosaa työntäen lihaksia takaa eteen, tuli Tuikku vastaan pyöristäen ja lyhentäen selkäänsä, samalla venyttäen kaulaansa. Jos tuntui muikealta, alkoi Tuikku kuopimaan, kun hoito auttoi, alkoi alahuuli lerpattamaan ja silmät ummessa. Seuraava päivä olikin huilipäivä.\nLiukkaat pohjat, lehdet teillä, märkyys toikin mukanaan pitkään poissa pysyneen oireilun. Eikä takapolven oireilu näytä vaikuttavan Tuikun mielentilaan. Hyväntuulinen ja iloinen, ratsastaessakaan ei vastustelua, mutta turvotusta takapolvessa. Nyt on turvotus vähitellen laantunut ja liikutus ollut kevyempää ja kärryajelut saaneet vielä jäädä, jolloin ei tule vetoa takapolveen. Ravi ollut tästäkin huolimatta hyvää, samoin laukannut, pääasiassa käyntiä ja metsässä samoilua. Eilen pääsimme kaverin kanssa maastoon, tällä kertaa kaverina oli shiretamma ja Tuikku sai olla vetohevosena. Molemmille teki hyvää käyntimaasto ja kävimme metsäpolkuja pitkin tamma perässä, pieni Tuikku edellä.\nVarsan kanssa olen jonkin verran puuhastellut. Ja se on hurjan söpö, siihen kiintyy. Kun haen Tuikun, varsa haluaisi niin tulla mukaan. Sitä on vain häädettävä pois. Tänäänkin sitten ajattelin kahta kärpästä yhdellä iskulla. Maastoilun jälkeen laitoin Tuikun ulos kiinni, otin varsan ja laitoin nappulat sille pihattokarsinaan. Sehän hörisi minulle, ensimmäistä kertaa kun tulin Tuikun kanssa maastosta. Voi miten hyvältä se tuntui, sellaista hassua hörinää, ikään kuin olet minulle tuttu. Kyllä ne osaa vetää oikeasta narusta. Otin varsan, laitoin pihattokarsinaan ja siellä se söi nappulansa. Tuikun hoidin ja annoin sen omat nappulat. Tunnustelin takapolven ja liikutuksen jälkeen tuntuikin oikein hyvältä. Kun sain Tuikun hoidettua ja vietyä pihattoon. Lähdimme varsan kanssa kävelylle ja kävimme järven rannassa. Tämä on siitä jännittävää, mutta havaitsin, että se tulisi perässä jos vain itse menisin veteen. Joten huomenna ratsastuskumisaappaat jalkaan ja yritystä uudelleen. Vaikka sitä vähän jännittääkin uusi elementti, mutta näyttäisi siltä, että se esimerkin voimin tulisikin mukana.\nPari päivää sitten tein pahimman, mitä voi omalle hevoselleen tehdä. Syrjähypyn! Pihattokarsina oli varattuna ja seinässä on ruoka-astia, mistä varsa on saanut nappulansa. Joten nyt oli sitten otettava Tuikun ruoka-astia ja annettava siitä. Vein varsan ulos ja Tuikku portilla. Voiko enää pahempaa käydä omalle hevoselle kun sen silmien alla, sen omasta ruoka-astiasta annetaan ruokaa toiselle hevoselle! No paha saa palkkansa, varsa kaatoi nappulat maahan ja siihen ne sitten jäivät. Lohtu se oli tämäkin Tuikulle. Ei meille tämän kummempaa kuulu, maastoilua jatketaan edelleen. Tänäänkin käytiin uudella reitillä, missä olemme käyneet kerran aikaisemmin, Ahtialan kartanon teillä. Nyt kun on kelirikkoaika menossa, on silti tiet hyvässä kunnossa ja niittytiet nekin, märät ja liukkaat, mutta eivät muutoin kovin rikkoontuneet. Joten siltä osin näyttää hyvältä eikä moitteita ole tullut muilta tien käyttäjiltä.\nLähettänyt Keskeneräiset klo 21.17 2 kommenttia:\nTänään menimme Tuikun kanssa kävellen. Laitoin Barefootin satulan. Teimme rauhallisen, pitkän lenkin, ilman kiirehtimistä. Otin valokuvia, osa epätarkkoja, osa heilahtaneita, mutta näistä näkee niitä polkuja, missä kuljemme. Metsässä on hyvä mennä, epätasaista pohjaa. Vaikka sää on harmaa, kuraa joka paikassa, märkää, on maastoilu näissä maisemissa parasta.\nLähettänyt Keskeneräiset klo 18.09 Ei kommentteja:\nLähettänyt Keskeneräiset klo 9.30 Ei kommentteja:\nTämän syksyn ensimmäinen pimeämaasto takana. Eilen tallilla kuuden jälkeen ja Tuikku odotteli, milloin pääsee hoidettavaksi. Vettä on satanut, sitä on tosiaan tullut paljon. Tiet lainehtivat ja tietkin ovat märät. Saarelantielle on levitetty pientä soraa ja se on hyvässä kunnossa sateista huolimatta, kuiva ja tasainen. Mutta metsäteillä voi olla isoja lätäkköjä tai jopa pieni lampi jo ylitettävänä. Pohjat ovat liukkaat.\nTuikulla oli maanantai vapaa ja mietinkin, miltä meno vaikuttaa. Koska parin ratsastuskerran jälkeen vaikutti kulmikkaalta ja haluttomalta, vaikka innostuikin laukkaosuuksista. Vastassa oli pirteä hevonen ja kun sadevarustelu oli saatu tehtyä, satula selkään ja menoksi. Oli Tuikku rauhallinen, vielä sen verran valoisaa, ettei hämäräksikään voinut sanoa, mutta siinä matkatessa alkoi hämärtymään enemmän ja enemmän. Rauhalan mäessä laitoin jo otsalampun päälle ja se sai Tuikun säikähtämään, yhtäkkinen valo ilman etukäteisvaroitusta. Olimme jo menneet ravia Saarelantieltä lähtien ja nyt vaikuttikin hyvältä. Kulki mukavasti ja liikkui hyvin, ravasimme mäkeä ylös ja siirryimme yläosan tuntumassa käyntiin. Niittytiellä odottikin iso lampi ylitettäväksi, sitä vähän epäröitiin, sillä olihan se tutkittava, ettei lampeen voi hukkua jos se onkin riittävän syvä Tuikulle. Aina parempi varmistaa.\nNiittytiellä kuivemmilla osuuksilla menimme ravia, reipasta vauhtia. Ilta hämärtyi, alkoi olemaankin pimeän ja hämärän välillä. Lähdimme Iivarintien lenkille. Mietin, ettei enää tähän aikaan ja näin pimeällä ole enää metsämiehiä. Erehdyin. Tosin metsämiesten talon kohdalla ei ollut ainuttakaan autoa, mutta Iivarintietä kulkiessa olikin yksi auto kääntyvän niittytien päässä. Todennäköisesti sienestäjä, ei voi olla metsästäjä. Ravasimme suurimmaksi osaksi ja lätäköiden välistä Tuikku kulki mielellään. Iivarintien lopussa olikin auto, takakontti avoinna ja siellä jo yksi saalis, joten totesin, että metsästäjät ovat paikalla. Ja koirat. Siinä pohdin kaikki mahdolliset vaihtoehdot jalkoihin ilmaantuvista koirista ja näin pimeällä miten Tuikku reakoisi. Kävimme siis tien risteyksessä kääntymässä ja palasimme takaisinpäin. Auton kohdalla alkoi sitten aseet paukkumaan. Metsästäjät olivat lammella, mikä on tämän tien puskien takana noin 200 metrin päässä. Kyllähän Tuikku säpsähti, mutta pysyi muuten siinä alla ja toki tunsin, että se jännittyi kuten eläin, mikä on valmiudessa, mutta tekee, mitä pyydetään. Ihmettelin vain, miten metsästäjät näkevät saaliinsa kun oli jo pimeää. Ja ammuntaa tuli, me kävelimme ripein askelin lammen ohi, annoin luvan laukata ja ei pakoreaktiota, mutta reippaasti liikuttiin. Hyvä laukkaosuus Iivarintiellä ja kun saavuimme mäkeen niin pistettiinkin hanaa lisää ja mentiin lujaa aivan mäen päälle saakka, vauhtia olisi riittänyt pidemmällekin. Ja toki pimeys, paukunta sai Tuikkuunkin lisäboostia ja olisihan se liikkunut ravissa. Mentiin käynnissä kun tuli Lohjansaaren tien ylitys. Kotimatka sujui reippaasti, Rauhalan mäki reippaasti alas. Ja mäen jälkeen laukalle, Saarelantiellä reipasta ravia, sillalta käyntiä ja taas raviin. Autokin tuli vastaan. Me olimme liikkuva heijastin, olimme molemmat varustautuneet näkyvästi.\nTallille päästyämme Tuikku sai ruokansa ja oli niin kovin tyytyväinen. Tämä kerta oli sellainen extrapositiivinen, missä erityisesti huomasi, kuinka tyytyväinen Tuikku oli omaan suoritukseensa. Se huokui sitä koko matkan. Säännöllinen liikunta on hyvä, paikat pysyvät vetreinä ja pidemmän tauon jälkeen huomaa, että jäykkyyttä tulee, mutta kun päästään taas rytmiin kiinni, toimii hevonenkin hyvin. Kehuin jo alkumatkasta ja silittelin korvista ja päästä kun suoritti hyvin. Mutta parasta oli se, että liikkui mukavasti ja ravi olikin letkeää. Yllättävintä oli se, että aseiden paukunta ei tehnyt sen suurempaa vaikutusta kuin hätkähdys ja kuunteli ympäristöään, vaikka Tuikku ääniherkkä onkin. Siltikin se selvästi kuunteli, mitä saa tehdä.\nLähettänyt Keskeneräiset klo 6.56 4 kommenttia:\nViime viikolla menimme Tuikun kanssa kärryillä keskiviikon ja torstain. Tiistai oli vapaa samoin perjantai. Valmistauduimme lauantain kisoihin kevyemmin. Kisoihin lähti mukaan tyttärieni lisäksi Jari ja hän oli huoltajana kisoissa. Tyttäret saivat viettää keskenään vapaata ja viettivätkin sen suurimmaksi osaksi kisapaikan kahviossa.\nMyönnän jännittäneeni kisoja perjantai-iltana. Minulla oli töitä myöhään ja valmistautuminen saikin sitten jäädä lauantaiaamuun. Kisoissa oli matkana 18 km ja 27 km seuraluokassa ja alueluokassa kisamatkoja taisi olla kolme. Me osallistuimme 18 km reitille. Osallistujia oli 3 kpl meidän luokassa ja tuttu piensuokki oli myös samassa sarjassa kuin Liesjärvelläkin. Heräsin jo aikaisin ja lähdimme Jarin kanssa klo 6 aikoihin tallille. Minulla oli muistilista, jotta muistaisin kaiken oleellisen. Vielä oli pimeää ja laitoin pihattoon muille hevosille heinää, jotta pysyvät rauhallisena kun näkevät kuitenkin, että paikalle tullaan ja näin vältetään levotonta laumaa. Tuikku tuli mielellään, puunasin pikaisesti jalat, laitoin suojat ja loimen. Siitä sitten kohti traileria ja kyytiin. Matkamme alkoi koh\nti Pusulan Keräkankareen hiihtokeskusta, minkä maisemissa reitit olivat. Matkan varrella haimme tyttäret kyytiin.\nKisapaikalle saavuimme hyvissä ajoin vähän ennen reittiselostusta, mikä oli 8.15. Tuikku sai vielä jäädä traileriin odottamaan purkua. Reitti vaikutta suht mukavalta ja reittiselostuksen mukaan luottavaisin mielin. Kävimme purkamassa Tuikun. Se tuntui olevan kovin pöhinöissä ympäristöstä kun ympäriltä kuului muiden hevosten tervehdintää. Sekin otti alussa kierroksia kun totutusti taluttelin kisaympäristössä, jotta suurimmat pörinät jää pois. Ja jäiväthän ne. Lähtötarkastuksessa otettiin sykkeet ja tällä kertaa eläinlääkäri oli erityisen tarkka, tutki ympäri hevosen. Ei mikään pintapuolinen tarkastus ja toki annoin palautetta, miten huolellisesti suoritti tehtävänsä. Juoksutuksessa tehtiinkin pari kierrosta. Tuikkuhan levittää ravissa jalkansa ja oikea takajalka kiertää liikkeessä. Tällä kertaa pohja oli kovempi ja alamäkeen viettävä, missä tulee myös jarrutusta. Edellisessä kisapaikassa olimme hiekkapohjaisella ratsastuskentällä. Sielläkin huomautettiin levitetyistä jaloista ravissa, mikä on ilmeisen tyypillistä ravureille. Tällä kertaa katsottiin takajalan kiertoa. Saimme luvan lähteä matkaan, lähtösyke tällä kertaa alhaisempi kuin viimeksi 42, vaikka alussa tuntuikin pöhisevän enemmän.\nMeidän ryhmässä lähti kuumana käyvä lämppäri ja halusin taktikoida siten, ettemme lähtisi samaan aikaan vaan antaisimme etumatkaa lämppärille. Ja näin teimme. Lähtö oli rauhallinen ja mitkä pohjat. Pehmeää metsätietä, välillä hiekkasantaa, niittypohjaa. Siis aivan mahtavat pohjat laukkaamiselle. Aluksi toki lähdimme liikkeelle käynnissä ja ruunakaveri edellä. Siirryimme raviin ja välillä laukkaan. Reitillä oli asfalttitienylityksiä ja olimme vielä hyvässä ajassa liikkeellä. Keskituntivauhti oli yli 10 km/h. Joten ei siis kiirettä, ettemmekö ehtisi hyvin maaliin. En ottanut karttaa mukaani taskuun, minulla oli sports tracker päällä. Ja meidän tuli seurata opasteita ja Jeppe-nauhoja. Tällöin tietäisimme olevamme oikealla reitillä.\nOlimme ylittäneet asfalttitien. Päädyimme hiekkatielle. Tämä jatkui noin kilometrin verran ja siitä käännyimme vasemmalle. Oikealla lehmien laitumet kauempana. Olimme edelleenkin oikealla reitillä. Saavuimme T-risteykseen, nuoli oikealle mutta vastapäätä tietä vähän vasemmalla nauhoja ja siellähän oli Jeppe-nauha. Kaverikin kyseli, tänne suuntaan ja minä totesin, että kyllä. Nuoli oikealle on 27 km:n reitti. Luottavaisin mielin eteenpäin. Hiekkatietä, matkalla metsätraktori puita kaatamassa. Hyvin meni ohitukset. Tulimme asfalttitielle, ylitys ja kohti metsäpolkuja. Laukkaa tietysti välillä, ravia ja hyvillä mielin jatkoimme eteenpäin, kunnes... saavuimme kisa-alueelle! Tässä vaiheessa heräsi epäilys, ettemme voi olla oikealla reitillä. Ja kyselemään, etsimään karttaa ja tuomarin sekä toimihenkilön kanssa sitten katsoimme, missä olemme menneet väärin. Juuri siinä T-risteyksessä! Tässä vaiheessa mietin, kannattaako jatkaa matkaa. Edessä olisi 18 km. Olimme taivaltaneet jo 10 km vajaassa tunnissa. Ja meidän tulisi ehtiä jos hyväksytyn tuloksen saisimme 1 h 15 min. Se tietää sitä, että on mentävä reippaasti. Mietin, miten Tuikku jaksaa, kestääkö sen kunto.\nNiin lähdimme takaisin, mistä tultiin, mutta teimme pienen fiban. Tällä kertaa suunnistajana kaveri ja sanoinkin, että olemme tekemässä mutkaa sports trackerin mukaan, mutta epäilin olevani itsekin väärässä. Päädyimme kuitenkin asfalttitielle, palasimme sitä tietä pitkin, mistä tulimme ja nyt saavuimme takaisin T-risteykseen, jatkoimme tästä eteenpäin suoraan. Olimme liikkeessä koko ajan joko ravissa tai laukassa. Onneksi tien keskusta oli pehmeää ja oikealla oli lehmälaidun, missä kohden Tuikku pukitti, sai vähän vipinää kaukana olevista lehmistä. Matka tuntui pitkältä, väsyttävältä, turhauttavalta ja hevoset ravissa tai laukassa. Hikisinä ja töitä tehtiin. Mietin vain, eikö tämä koskaan lopu. Jatkoimme matkaamme, tulimme risteykseen. Tästä oikealle asfalttitien reunaa pitkin, pehmeällä pientareella ravia, ravia ja ravia. Tämä silmukkalenkki ei ollutkaan niin lyhyt kuin odotin. Kun olimme tulossa tätä silmukkaa jo toisesta suunnasta, tulikin kauempana pitkämatkalaisia. Näihin Tuikku reakoi hieman virtaa lisäten, kipinää ottaen. Nyt olimme takaisin siinä risteyksessä, mistä lähdimme oikealle asfalttitien piennarta pitkin. Nyt takaisin hiekkatielle. Koko ajan ravia. Ja kun pääsimme siihen kohtaan, missä keskusta on pehmeää, nostimme laukan. Tuikku edellä, kaveri perässä ja pitkämatkalaiset saavuttivat meidät ja tämä sai Tuikkuun lisää vauhtia. Nyt menimmekin 35 km/h tuntivauhtia keskimäärin. Tulimme lehmien laitumien kohdalle. T-risteyksessä edellä olikin isompi joukko kisaajia tulossa toisesta ryhmästä, meidän iso, laukalla ja ravilla oleva hevosmäärä sai pari-kolme hevosta reagoimaan ja yksi peruutteli pellolle, toinen peruutti tietä pitkin, kolmas ympyrällä. Pari tuli hevoseltaan alas taluttamaan. Me yritimme saada hevosia hiljentämään, mutta takaa tulevat taas saivat Tuikun pysymään ravissa. Vauhtia saatiin hiljennettyä. Vastaantulevien ohitus meni hyvin ja pitkämatkalaiset pääsivät ohittamaan meidät turvallisesti.\nOlimme Tuikun kanssa viimeisinä, pysyttelimme pääjoukon perässä. Nostin laukan, sillä tämä tuntui olevan helpompi meille molemmille. Menimme edelle välillä vaihdellen järjestystä, kunnes asfalttitien lähestyessä pitkämatkalaiset olivat edellä Tuikku perässä, kaverimme jääneenä. Hidastelin asfalttitiellä Tuikkua, jotta kaveri saisi meidät kiinni. Nyt pääsimme pehmeille teille ja annoimme mennä. Tuikku väsyneenä, minä myös. Tuikku oli niin hikinen. Menimme pitkämatkalaisen perässä, välillä jääneenä, välillä ottaen kiinni. Heille loppureitti oli pidempi. Me saavuimme maalialueelle ja viimeinen rutistus. Viimeiset puristukset Tuikusta ja reippaasti etenimme maalilinjan lähelle, kunnes Tuikku totesi, että se on siinä, ennen maalilinjaa! Minun oli vain saatava hevonen yli linjan ja siinä vaiheessa kaveri meni edelle ja Tuikku perässä. Ensimmäiset sanani oli, että eksyimme. Me menimme 28 km ja tämä oli todella pitkä maasto meille molemmille. Keskituntivauhtimme oli 12 km/h koko matkalta. Ja tuo viimeinen etappi eli aikaa vastaan ratsastus, oli keskivauhtimme 18 km 14 km/h. Kova aika meille. Ja ylitimme sallitun ajan 5 minuutilla. Loppujen lopuksi saimme hylyn.\nLopputarkastukseen, väsyneinä. Jari oli sitä ennen talutellut Tuikkua loimi yllään. Tuikku oli niin hikinen ja niin oli kaverikin. Minä olin väsynyt. Otti voimille. Eläinlääkäritarkastuksessa en sitten ollut uskoa, että Tuikulla on kova kunto. Eläinlääkäri suoritti jälleen kerran tarkastuksen huolellisesti ja sanoi, että hevonen on hyvässä kunnossa, vitaalitulosten perusteella Tuikku voisi tehdä saman lenkin uudestaan. Palautuminen oli ollut niin hienoa. Ja sanoi, että Tuikku on hyvässä kunnossa oleva hevonen. Minä olin hämmästynyt, yritin epäselvästi kertoa, ettei se kyllä jaksaisi enää mennä, on väsynyt. Ja että sillä on ollut hyvä kunto ennen klinikkakäyntiä, pienellä laitolla ravikisoihin se kuntonsa puolesta olisi voinut mennä, mutta nykyisin ei niin hyvä kunto, mutta tähän tilanteeseen nähden toki hyväkuntoinen se on. Olin ällistynyt suorastaan hämmästynyt ja samalla tietysti omistajana ylpeä. Olen tehnyt jotain oikein. Toisaalta tämä matka oli liian pitkä siihen nähden, mitä olemme harjoitelleet, vaikka sillä hyvä kunto onkin. Ottaen huomioon vielä senkin, että kunnon puolesta se kestäisi toisen mokoman reitin, mutta takaosa ei antaisi myöten. Rajansa on tiedettävä ja tämä matka meni tämän rajan yli. Loppujuoksutukset ja hyväksytyn tuloksen sai tarkastuksesta. Videolta näkyy, miten takajalka kiertyy liikkeessä ennen ja jälkeen kisareitin sekä Jarin editoimassa videossa kun saavumme maalialueelle, miten korkealle se nostaakaan etujalkojaan. Oikean takajalan kiertyminen ravissa on ollut aina, enemmän ja vähemmän. Pehmeällä pohjalla kiertoliike näkyy kavion pyörähtämisenä ulospäin. Hokkikenkäaika on siinä mielessä ikävä, että se sitoo taas kiertoliikkeen ja aiheuttaa tätä kautta jumituksia lihaksiin.\nAjatukset sekavina palasimme kotiin. Tuikun loppuhuolto tallilla ja hyvillä mielin se pääsi takaisin kavereiden luokse. Sunnuntaina kävin taluttelemassa ja takasissa oli turvotusta, ei lämpöä. Kävimme kävelyn lopussa järvessä seisomassa, tämän jälkeen linimentit jalkoihin, kävelyn aikana olivat turvotukset laskeneet. Meille riittää Tuikun kanssa lyhyemmät matkat. Hoidin myös laserilla takapolven ja takajalkojen vuohiset. Lihaksisto oli ihmeen hyvä, Tuikulla ei ole ollut kireyksiä takapuolen lihaksissa eikä lautasilla ja ne ovat olleetkin hyvät. Kireyksiä on ollut enemmänkin lannerangassa vasemmalla puolella, mutta kokonaisuuteen nähden sunnuntain ja maanantain kävelytyksessä ihmeen hyvältä Tuikku vaikutti. Pirteä. Sunnuntainakin oli vastassa portilla, utelias ja reipas. Tänäänkin, ikään kuin aina valmis palvelukseen. Mitä nyt tehdään. Minä taas olen kuin jyrän alle jäänyt, selkä, lonkka, reidet ja pohkeet. Kipeät ja kävelen kuin vanha mummo. Otti koville. Tuikulla on nyt vapaata perjantaihin asti. Lauantaina sitten ratsastamaan. Saa palautua rauhassa. Mutta siitä ei kyllä näy merkkiäkään lauantain rasituksesta. Pirteä Tuikku, eloisa ja virtaisa. Tänäänkin lauma riehakoi pellolla.\nSunnuntaiksi olisi ollut Hevosten biomekaniikkaluento Nurmijärvellä. Se jouduttiin peruuttamaan, mutta uuden ajankohdan myötä odotan tätä luentoa mielenkiinnolla. Koskaan ei ole liian myöhäistä oppia uutta tai vahvistaa jo opittua.\nLähettänyt Keskeneräiset klo 19.51 2 kommenttia:


Wired Selfie Stick mixed color Tekniikka - Gadgetit Asiakaspalvelu\nTämä tuote ei oikeastaan vaadi mitään ylimääräisiä esitelyjä?Kaikki tietävät kuinka tärkeää on saada hyvä kuva kavereista tai heino ranta taustalla? Joskus ei yksinkertaisesti ole ketään kuka voisi ottaa kuvan teistä. Juuri silloin on selfiekeppi hyvä olemassa.Tämän teleskooppivarren voi vetää 51cm pituiseksi ja taitettuna se on ainoastaan 14cm pitkä - joten se on erittäin helppo pitää mukana.Selfietikun päässä on johto, joka liitetään puhelimen kuulokepaikkaan (3,5mm). Sitten kuvia ottamaan!Useita raikkaita värejä.Toimitetaan satunnaisesti valituissa väreissä!\nSelfie-teleskooppitikku51 cm ulosvedettynäYhdistetään 3,5 mm kaapelilla\nSuositut tarvikkeet Info Tämä tuote ei oikeastaan vaadi mitään ylimääräisiä esitelyjä?Kaikki tietävät kuinka tärkeää on saada hyvä kuva kavereista tai heino ranta taustalla? Joskus ei yksinkertaisesti ole ketään kuka voisi ottaa kuvan teistä. Juuri silloin on selfiekeppi hyvä olemassa.Tämän teleskooppivarren voi vetää 51cm pituiseksi ja taitettuna se on ainoastaan 14cm pitkä - joten se on erittäin helppo pitää mukana.Selfietikun päässä on johto, joka liitetään puhelimen kuulokepaikkaan (3,5mm). Sitten kuvia ottamaan!Useita raikkaita värejä.Toimitetaan satunnaisesti valituissa väreissä!\nKäytä matkapuhelintaOttamatta käsineitä käsistä!\nFun snaps, 10 kpl/pkt\nHeitä Fun snaps maahan ja saa aikaan pieni räjähdys. Saatavana myös 1p.\nStealth hiilikuitunuoli 30''


hiuskarvan varassa - Selviytymisohjelmat - Suomi24 Keskustelut\nkova jätkä Bear Grylls on\nkyllä se bearin kuvausryhmä on reilusti kovempaa porukkaa! tekevät kaikki samat asiat kameravarusteiden kanssa.. se et syö kaikkee sontaa ja paskaa ei mulla kuulu kovuuden mittariin, enemmänkin et joutas hoitoon ku alkaa sontaa syödä\nNiin. Se on paras ohjelma! ☆☆\nIhan täysi pelle koko mies. Ihan perusääntöjä esim. älä syö kuolleita eläimiä, tämä jannu se vetelee puuman jätöksiä ja leijonan jätöksiä savannilla. Ei mitään oikeaa armeijakoulutusta vaan on aivan tavallinen reservissä seikkailua harrastanut hönö.\nKoko maailman ammattilaiset nauravat tälle pellelle.


Sundt Construction, Inc.: teksasilaisen Fort Worth -kaupungin West 7th Street Bridge\nEnnen rakennustyön alkua tämä suuri yhdysvaltalainen rakennusyhtiö etsii ja ratkaisee ongelmia 3D-rakennusmallien avulla. Huolellinen tietomallinnussuunnittelu auttoi Sundtia valmistautumaan aiempaa paremmin rakennustyöhön.\n"Virtuaaliseen rakennussuunnitteluun tarkoitettujen Autodeskin tietomallinnusratkaisujen ansiosta voimme aiempaa paremmin visualisoida rakennusaikataulua ja analysoida asennusjärjestyksen ja muiden rakentamiseen liittyvien päätösten vaikutuksia. Suunnittelijoilla on aiempaa tarkempi kuva rakennusaikataulusta ja siitä, mitä aikataulussa pysyminen edellyttää."\n– Eric Cylwik, mallinnussuunnittelija, Sundt Construction, Inc.\nSundt Construction -asiakastarina\nConsigli Construction Co., Inc.: valmis projekti ennen määräajan täyttymistä\nConsigli Construction Co. sai asuinrakennuksen rakennustyön valmiiksi hyvissä ajoin Autodeskin tietomallinnusratkaisujen ansiosta. 3D-läpikävelyt ja älykkäät mallit mahdollistivat sen, että koko työryhmä sai tehtyä projektin vianmäärityksen ja muokkauksen etukäteen.\n"Tietomallinnusprosessi tarjosi meille merkittävää lisäarvoa. Veimme projektin loppuun aikataulussa ja puolet budjetoitua hintaa halvemmalla. Tietomallinnus mahdollisti tämän estämällä viivästyksiä ja kalliita ongelmia."\n– Howard Hobbs, projektipäällikkö, Consigli Construction Co., Inc.\nConsigli Construction -asiakastarina\nHoar Construction: nopeita projekteja ja yhteistyötä\nMerkittävän lastensairaalan laajennuksen aikana Hoar Construction onnistui tekemään yhteistyötä koko tiimin kesken, nopeuttamaan projektin kulkua ja eliminoimaan epäolennaisia resursseja Revit- ja Navisworks Manage -ohjelmistojen avulla.\n"Tietomallinnus ja Autodesk Building Design Suite -tuotepaketti ovat vaikuttaneet merkittävästi työhömme. Tuotepaketti tarjosi tietomallinnustyökalut, joiden avulla koordinoimme projektia, vähensimme jätettä ja teimme yhteistyötä suunnittelutiimin kanssa."\n– Aaron Wright, tietomallinnusjohtaja, Hoar Construction\nHoar Construction -asiakastarina\nMaineGeneral Medical Center: terveydenhuollon rakennusten rakentamisen virtaviivaistamista\nMaineGeneral Medical Center käyttää Autodeskin tietomallinnusratkaisuja kaikkiin mahdollisiin käyttötarkoituksiin terveyden huollon rakennusten suunnittelusta niiden elinkaaren hallintaan.\n"Etsimme tietomallinnusratkaisua, jotta pystyisimme mallintamaan projektin, ohjaamaan ja hallitsemaan sitä koko rakennusvaiheen ajan ja sitten siirtämään sen rakennuksen elinkaareen."\n– Adam P. Troidl, rakennuspäällikkö, MaineGeneral Medical Center\nVideo (3:30 min)


sightseen Archives - Travel\nSeptember 13, 2016 TaruLeave a comment\nElokuun viimeinen päivä vietettiin Hollywoodin Universal Studiolla. Ajoimme hotellilta studiolle vajaa puolessa tunnissa ja aamupäivästä ruuhkaa oli vähän, mutta pääsimme motarilla ajamaan carpool-kaistalla (kaista, jossa saa ajaa vain, jos autossa on 2+ henkilöä). Ohitimme siis pienimmätkin ruuhkan poikaset. Studiolle oli helppo ajaa ja opasteet oli hyviä. Pysäköinti on tietysti maksullista, mutta porteille asti oli aikaa…\nPäivä, jolloin ei pitänyt kävellä\nOctober 5, 2012 July 15, 2016 TaruLeave a comment\nNew Yorkissa tulee käveltyä paljon, myös niinä päivinä, jolloin ei pitäisi. Koska omat jalat eivät olleet tottuneet pitkiin kävelyihin, päätettiin pitää yksi rento päivä, jolloin ei käveltäisi niin paljon. Päätettiin katsastaa Battery Park, joka sijaitsee aivan Manhattanin eteläkärjessä. Oli hiukan pilvinen päivä ja oli tullut vettä. Näkymiä Jersey Cityn puolelle. Battery Parkiin on varmasti mukavat…


Iso Numero kaksinkertaisti myyjien ansaitsemat tulot – Inspiraatio\nIso Numero kaksinkertaisti myyjien ansaitsemat tulot\nIso Numero on yhteiskunnallinen yritys, joka tarjoaa tulojen mahdollisuuksia vähäosaisille ihmisille. Toimintamme lippulaiva on kaduilla myytävä Iso Numero -lehti, jonka kansihinnasta myyjä pitää puolet itsellään. Kaikki lehden omat tuotot sijoitetaan Ison Numeron kestävään kehittämiseen ja myyjien tueksi.\nLehden liiketoimintaa kehitettiin voimakkaasti vuonna 2018, ja kehitysohjelman tuloksena muun muassa kaksinkertaistettiin Ison Numeron myyjien vuoden mittaan ansaitsemat tulot. Kasvun taustalla on pitkäjänteinen suunnitelma sekä vuosi sitten toteutettu menestyksekäs joukkorahoituskampanja.\nVuonna 2018 Iso Numero saavutti seuraavaa:\nyhteensä myyjät ansaitsivat yli 175 000 euroa tuloja – summa on yli kaksi kertaa niin suuri kuin edellisvuonna\nkukin myyjä on yksilö ja tekee töitä tarpeidensa mukaisesti – myyjät myyvät kuukausittain 2–350 lehteä\njoukkorahoituskampanjan avulla kiihdytimme julkaisutahtia – Iso Numero ilmestyi 10 kertaa vuonna 2018\njulkaisutoiminnan itsenäinen liikevaihto oli noin 150 000 euroa – yhteensä lehtiä myytiin yli 32 000 kappaletta\nsuosituimmista painoksista täytyi ottaa lisäpainos – näihin kuuluivat muun muassa vuoden ensimmäinen lehti, jonka kannessa oli Helsingin pormestari Jan Vapaavuori, sekä kesänumero, jonka kannessa oli kirjailija Saara Turunen\n“Näimme vuoden aikana hurjaa kasvua, joka ei olisi mahdollista ilman lukijoita, tukijoita ja työlleen omistautuneita myyjiä”, sanoo sanoo toimitusjohtaja Janne Hukka.\n“Iso Numero perustettiin vuonna 2011, kun kerjäläisiä ilmestyi ensimmäistä kertaa pääkaupunkiseudun kaduille. Teimme silloin kertaluontoisen lehden myötätunnon osoituksena. Nyt yhdeksän vuotta myöhemmin meillä on oikea työyhteisö, kuukausittain ilmestyvä lehti ja todetusti toimiva tapa tehdä kaupungeista parempia kaikille. Kun iso osa myyjistämme kuuluu Euroopan syrjityimpiin vähemmistöihin, niin kyseessä on aivan huikean hieno asia”, Hukka jatkaa.\nIsoa Numeroa julkaisee Isot Tekijät ry., joka on lehden tekijöiden ja kulttuurilehtien kattojärjestö Kultti ry:n perustama yhdistys. Kultti ry. toimi Ison Numeron kustantajana elokuuhun 2018 saakka. Syynä kustantajanvaihdokselle oli toiminnan volyymin kasvu. Lehden operatiivisesta toiminnasta vastaa kaksi kokopäiväistä ja 3–4 osa-aikaista työntekijää.\nLehden missio on tarjota työmahdollisuuksia ja vuoden 2019 aikana tässä työssä keskitytään entistä konkreettisemmin lisäämään myös myyjien taitoja.\nkielikoulutusta yhteistyössä Helsingin Diakonissalaitoksen kanssa – kielikoulutuksen laajentamisesta on alustavasti sovittu Helsingin uuden keskuskirjasto Oodin kanssa\nmyyjille räätälöidyn myyntikoulutuksen toteuttaminen yhteistyössä Et May. -palvelusuunnittelutoimiston kanssa – koulutus tähtää siihen siihen, että jokaisella myyjällä on parhaat mahdolliset eväät luoda positiivisia kohtaamisia asiakkaiden kanssa\nSamalla Iso Numero jalkautuu kevään aikana markkinoimaan lehteä potentiaalisille uusille myyjille, kuten suomalaisille, maahanmuuttajille ja muille haavoittuvaisessa asemassa eläville henkilöille, jotka tarvitsevat tuloja. Vuonna 2019 lehti ilmestyy joka kuun ensimmäinen keskiviikko.\nPosted by kerttuvali / February 27, 2019


Munakoiso-kesäkurpitsalasagne ja paprikapesto - MTVuutiset.fi\nkasvisruoka kesäkurpitsa lasagne munakoisoa paprika paprikapesto pesto\nLifestyle > Sivumaku Julkaistu 06.09.2012 08:26\nLasagne tarkoittaa useimmille jauhelihaa, valkoista kastiketta ja lasagnelevyjä. Sen voi tehdä kuitenkin likimain mistä vain. Kasvisversiolle ei vannoutunut lihansyöjäkään varmasti nyrpistä nenäänsä maistettuaan. Onpa yksi kasvislasagne vauhdittanut oman parisuhteenikin muodostumista.\nTässä jälleen yksi tapa hyödyntää kesäkurpitsasatoa. Munakoisolla ja kesäkurpitsalla täytetty lasagne on tuhti, mutta kevyellä tavalla. Paprikapesto antaa kokonaisuuteen oivaa lisävivahdetta. Perusidea on syntynyt mainiosta Marko KoskisenPassione-kirjasta, mutta olen muokannut jossain määrin ainesosasuhteita ja lisännyt makua. Kannattaa tehdä paprikapesto ensin, koska siinä käytetään uunin grillivastuksia.\nPS. Muista äänestää suosikkiruokablogiasi Glorian Blog Awardseilla!\n6 hlölle 2 munakoisoa\n2 keskikokoista kesäkurpitsaa tai 3 pientä\nkourallinen revittyjä basilikanlehtiä\n1 annos béchamel-kastiketta\n1 annos tomaattikastiketta (ohje alla)\nRipottele suolaa munakoiso- ja kesäkurpitsaviipaleiden päälle. Anna itkettyä 2o min. Laita uuni lämpiämään 200 asteeseen. Pyyhi neste ja suola pinnalta pois. Paista hetki kuumalla pannulla tai laita puoleksi tunniksi 200-asteiseen uuniin (paistaminen on rasvaisempi, mutta parempi). Ota esiin vuoka ja lado kerroksittain munakoisoa, kesäkurpitsaa, lasagnelevyjä, tomaattikastiketta, béchamel-kastiketta, parmesaania ja basilikaa. Lado päällimmäiseksi lasagnelevyjä ja mozzarellaa. Laita uuniin 35-40 minuutiksi tai kunnes pinta on saanut herkullista väriä. Anna vetäytyä muutama minuutti ja nauti.\n2 valkosipulinkynsi, hienonnettuna\n2-3 timjaminoksaa, lehdet nypittyinä\n3 rkl basilikanlehtiä, hienonnettuna\nKuumenna pannu tai kattila. Lorauta hiukan oliiviöljyä. Kuullota hetki sipulia ja valkosipulia. Kippaa mukaan tomaattimurska, chili, hunaja, suolaa ja pippuria. Hauduta puolisen tuntia. Maista ja mausta tarvittaessa lisää. Sekoita mukaan basilika ja timjami.\nHalkaise paprikat. Grillaa niitä grillivastusten alla, kunnes ne ovat liki kokonaan mustia. Ota ne uunista ja laita muovipussiin höyrystymään. Näin saat kuorittua ne helpommin. Kuori paprikat. Soseuta ne. Lisää joukkoon parmesaania ja pinjansiemeniä ja soseuta. Kaada mukaan oliiviöljyä ja sekoita. Mausta suolalla ja pippurilla.


Termit järjestykseen – uusi terminologian alan perusteos ilmestynyt | Terminfo\nTermit järjestykseen – uusi terminologian alan perusteos ilmestynyt\nVaasan yliopiston soveltavan kielitieteen professori Anita Nuopponen ja ruotsin kielen professori Nina Pilke ovat kirjoittaneet kirjan terminologisen tutkimuksen teoriasta ja käytännöstä. Kirja julkaistiin kesällä 2010 nimellä Ordning och reda: terminologilära i teori och praktik.\nKirja käsittelee terminologista analyysiä tehokkaana tiedon analysoimis- ja jäsentämismenetelmänä eri alojen tarpeisiin. Erikoisalaviestintä asettaa kielelle erilaisia vaatimuksia kuin yleiskielinen viestintä. Erikoisaloilla hahmotetaan ja jäsennetään ammatillista todellisuutta, luodaan käsitteitä ja nimetään niitä. Teoksessa perehdytään erikoisalojen käsitteiden ja erikoisalaviestinnän asettamiin vaatimuksiin.\nNuopponen ja Pilke saivat idean kirjan kirjoittamiseen järjestäessään vuonna 2002 Vakki-symposiumin yhteydessä työpajan terminologian opettamisesta ja tutkimuksesta. Jo edellisenä kesänä he olivat pitäneet Nordterm-päivillä terminologian peruskurssin ja havainneet ilmeisen oppikirjan tarpeen. Aluksi Nuopposen ja Pilkkeen tarkoituksena oli julkaista vain Vakki-työpajan esitelmät erillisenä julkaisuna, mutta he innostuivat aiheesta ja suunnitelmat laajenivat.\nPerehdytys terminologian perusteisiin\nNyt julkaistun kirjan alkuosa muodostaa käsikirjamaisen kokonaisuuden, jossa käydään läpi terminologia-alan perusteet sekä annetaan malleja, joiden avulla kukin voi itse analysoida oman alansa käsitteistöä ja termistöä. Omat lukunsa ovat saaneet käsitteet, määritelmät, terminmuodostus, sanastoprojektin eteneminen ja sanastotyö ammattina.\nKirjassa on useita tietolaatikoita. Laatikoihin on koottu kysymyksiä, joita opiskelijat Nuopposen ja Pilkkeen kokemuksen mukaan usein esittävät, sekä stereotyyppisiä käsityksiä, jotka sitkeästi elävät terminologian alalla, mutta jotka voidaan syystä kyseenalaistaa. Koska nämä pohdinnat eivät sopineet tekstiin sellaisenaan, ne nostettiin tietolaatikoihin. Tietolaatikot tuovat tekstiin mielenkiintoista taustatietoa.\nTerminologian perusteet esitetään kirjassa hyvin perusteellisesti ja helppotajuisesti. Teoriaa havainnollistavat runsaat esimerkit. Käsitejärjestelmien kuvauksessa kirjassa keskitytään terminologian standardoiduista menetelmistä poiketen satelliittimallin käyttöön. Sanastotyön tekijät löytävät täydentävää tietoa käsitejärjestelmäkaavioiden käytöstä esimerkiksi ISO 704 Terminology – Principles and methods -standardista.\nEsimerkkejä terminologian käytännöistä\nKirjan loppuosan artikkelit antavat esimerkkejä sekä terminologisesta tutkimuksesta ja opetuksesta että käytännön sanastotyöstä. Artikkelit ovat peräisin Vakki-työpajasta, mutta niitä on muokattu tätä julkaisua varten. Artikkeleiden kirjoittajat ovat kirjan kirjoittajien lisäksi Sari Itävuori-Rinne, Riina Kosunen, Igor Kudashev, Helena Palm, Päivi Pasanen ja Inkeri Vehmas-Lehto.\nLoppuosan artikkelien tehtävä on Nuopposen ja Pilkkeen mukaan välittää esimerkkejä terminologian käytännöistä: ”Halusimme näin tarjota paitsi opiskelijoille myös alan opettajille ja tutkijoille makupaloja alan arjesta.” Opetusta ja tutkimusta ei Nuopposen ja Pilkkeen mukaan muissa terminologia-alan kirjoissa juurikaan tuoda esiin.\nKirjan lopussa on laaja terminologisen kirjallisuuden luettelo sekä lista termipankeista. Lisäksi liitteenä on luettelo erilaisista ontologisista käsitesuhteista.\nSujuvaa yhteistyötä eri puolilla Pohjoismaita\nNuopponen ja Pilke kertovat kirjoittamisprojektin olleen pitkä. Kahdeksassa vuodessa elämäntilanteet ja työtilanteet ehtivät vaihdella. Työmenetelmien vakiinnuttua valmista alkoi kuitenkin tulla.\nNuopponen ja Pilke ovat kirjoittaneet kirjan suurimmaksi osaksi yhdessä. ”Emme edes itse pysty kaikesta sanomaan, kumpi on minkäkin tekstikohdan alun perin laatinut”, he kertovat. Kumpikin on tuonut kirjaan kuitenkin oman erikoisosaamisensa: ”Anitan kädenjälki näkyy enemmän käsitejärjestelmissä ja Ninan termien kohdalla.”\nKirjaa kirjoitettiin pääasiassa Vaasan tiedekirjasto Tritonian ryhmätyöhuoneessa, jonne Nuopponen ja Pilke usein eristäytyivät työpäiväksi. Merkittävässä roolissa ovat olleet myös Termdist-verkoston kokoukset kaikissa Pohjoismaissa: ”Olemme pohtineet ja kirjoittaneet matkoilla noin neljän vuoden ajan: yhdessä vietetty aika on maksimoitu lentokentillä, lentokoneissa, hotelleissa ja jopa ravintoloissa Tukholmassa, Bergenissä, Kööpenhaminassa, Koldingissa ja Reykjavíkissa.”\nNuopponen ja Pilke kertovat kiteyttäneensä kirjaan kaiken, mitä he ovat lukeneet ja omaksuneet oman opiskelun ja jatkotutkimuksen aikana sekä opettajina ja tutkijoina. He kokevat Nordterm-yhteistyön tärkeänä käytäntöä ja teoriaa yhdistävänä foorumina. Vaikutteita he kertovat saaneensa etenkin Heidi Suonuutilta ja Heribert Pichtiltä.\nKirjan kieleksi valikoitui ruotsi, koska oppikirjan tarve konkretisoitui Pohjoismaisen terminologian verkkokurssin (Termdist) myötä. Nuopponen ja Pilke ovat molemmat väitelleet terminologiasta ruotsin kielen oppiaineessa, joten aiheesta kirjoittaminen ruotsiksi oli luontevaa.\nOn hienoa, että uusi terminologian alan perusteos on julkaistu. Alan oppikirjalle on selvästi tarvetta ja tämä teos vastaa tarpeeseen ruotsinkielisen aineiston osalta. Pohjoismaiden markkinoille suunnattu kirja on tarkoitettu laajasti niin opiskelijoille ja tutkijoille kuin myös käytännön sanastotyötä tekevillekin avuksi käsitteiden ja termien selvittelyyn.\nKirjoittajien tarkoitus on ollut kuvata terminologian teoria sellaisella tavalla, että eri kohderyhmät voivat käyttää kirjaa inspiraation lähteenä. Kirja antaa toimivia apuvälineitä, uusia näkökulmia ja malleja sekä deskriptiiviseen että normatiiviseen analyysiin. Teoria ja käytäntö nähdään kirjassa rinnakkain ja toisiaan tukevina. ”Laaja kohderyhmä on haastava, mutta toivomme, että onnistumme välittämään kirjassa jokaiselle terminologiasta kiinnostuneelle jotain”, Nuopponen ja Pilke kertovat.\nUseimmista muista terminologia-alan kirjoista poiketen kirjassa pyritään tuomaan esiin terminologisten menetelmien laaja käyttöalue. Etenkin kirjassa nostetaan esiin terminologisten menetelmien hyödyntäminen akateemisessa tutkimuksessa.\nNuopponen ja Pilke pitivät kirjan kirjoittamisesta niin paljon, että he haluavat jatkaa työtä. Heillä onkin suunnitelmissa suomenkielinen kirja, joka ei kuitenkaan olisi käännös Ordning och reda -teoksesta.\nNina Pilke (vas.) ja Anita Nuopponen\n‹ Varhaisimmat kulttuurisanat Termiharava ›