Valkea linna Himejissä, koskettava Hiroshima sekä Japanin päätepisteemme Fukuoka – Vuosia Maailmalla\nValkea linna Himejissä, koskettava Hiroshima sekä Japanin päätepisteemme Fukuoka\nKyseiselle kukkulalle perustettiin ensimmäinen linnoitus jo vuonna 1333, mutta nykyinen linna on saanut muotonsa 1600-luvun alussa. Poikkeuksellisesti linna on säilynyt niistä ajoista aina tähän päivään saakka samassa muodossa. Onnea on silti tarvittu, sillä esimerkiksi 1800-luvun lopun Meiji-restauraation aikana monia Japanin linnoja tuhottiin osana vallankumousta. Himejin linnakin hylättiin tuolloin, jonka jälkeen se myytiin vuonna 1871 vaivaisella 2258 dollarilla yksityiselle ostajalle. Ostaja oli halukas purkamaan linnan ja rakennuttamaan keskeiselle paikalle muita rakennuksia, mutta purkaminen osoittautui liian kalliiksi.\nToisen maailmansodan aikana Himejiä pommitettiin raskaasti, mutta linna ei saanut kuin yhden osuman: yksi palopommi tipahti katon läpi linnan ylimpään kerrokseen, mutta olikin suutari, eikä räjähtänyt. Vuonna 1995 Koben maanjäristys heilutti Himejinkin aluetta voimakkaasti ja aiheutti sillä suuria vahinkoja. Kuitenkin jälleen linna selvisi ja kertoman mukaan jopa ylimmän kerroksen alttarin ylle asetettu sake-pullo pysyi pystyssä.\nNykyisin tämä yli 400-vuotias linna on paitsi Japanin suurin, mutta myös tunnetuin sekä vierailluin linna yli 820 000 vuosittaisella kävijällä. UNESCO:n maailmanperintölistalle se lisättiin vuonna 1993.\nUskomattoman kaunis linna kaatosateen keskellä\nMatkalla linnalle ruokailimme keskustan tavaratalon japanilaisessa ravintolassa, jossa tarjonta käsitti melkoisen paljon raakoja mereneläviä. Ne kiltisti nieleskeltyämme jatkoimme kävellen kohti linnalle, jonne on Shin-Himejin juna-asemalta yhteensä noin kilometrin matka. Vielä aamupäivällä Akashi Kaikyo Bridgellä sää oli ollut harmaa, mutta kuitenkin sateeton. Himejissä vettä satoi kuitenkin koko siellä viettämämme ajan. Näin ollen linna ei ollut kaikkein edustavimmillaan valokuvissa, vaikka viimeiset kirsikankukat toivatkin vielä väriä kuviin. Jos meillä oli sään puolesta huonoa tuuria, niin hyvää tuuria oli myös rutkasti. Katselimme nimittäin Narassa televisiota japanilaisia uutisia. Sattumalta näkemästämme paikalliskanavan lähetyksestä ymmärsimme, että linnalla olisi alkamassa jonkinlainen suuri restaurointityö juuri pari päivää ennen Himejiin saapumistamme. Ymmärsimme myös, että linnaan ei olisi enää pääsyä turisteilta, mikä tuntui pisti harmittamaan jo etukäteen.\nOikein olimme lähetyksen ymmärtäneen ja linnan päätorniin ei ollut enää pääsyä. Onneksi linnoituksen alueella pääsi edelleen kulkemaan sangen laajasti ja siten ihailemaan kaunista linnaa ainakin ulkoa. Tähän liittyen meillä sitten olikin onnea, sillsä osana restauraatiota koko linna(!) peitetään suojaavan rakennelman sisään aina vuoteen 2014 saakka! Tästä linkistä on mahdollista nähdä viikottaisia kuvia työmaan etenemisestä ja nyt kun kuvia katsoo, ei koko linnaa ole enää juuri nähtävissä rakennelmien keskeltä! Niinpä miellämmekin itsemme onnekkaiksi, että saimme nähdä linnan vielä koko komeudessaan juuri ennen suurempien rakennustöiden alkamista. Suoraan sanoen Himejiin ei kannatakaan suunnata ainakaan linnan takia ennen vuotta 2014, jolloin restautointityöt päättyvät! 💡\nVesisateisen päivänkin keskellä Himeji Castle oli hieno näky sekä elämys ja pidimme siitä todella paljon. Linna on huomattavasti Osaka Castlea isompi sekä nätimpi, ja varsinkin linnaa ympäröivän linnoituksen alue on tunnelmallinen paikka kuljeskella. Moniin alueen rakennuksiin on pääsy, mutta ainakaan näkemissämme sivurakennuksissa ei ollut nähtävissä mitään huonekaluja, vaan pelkästään tyhjät huoneet. Ja kuten sanottua, kuuluisaan päätorniin ei ole enää pääsyä sisään.\nPäätornin monet katot\nPoseeraus linnan pihalla\nTunnin linnan alueella kierrettyämme lähdimme takaisin kohti juna-asemaa. Harmillisesti seuraava Shinkansen kohti Hiroshimaa oli täyteen varattu (hyvin normaalia Japanissa, joten on suositeltavaa varata istumapaikka ajoissa), joten jouduimme odottamaan verran tunnin seuraavaa. Aika meni aseman kauppakeskuksella kahvitellessa ja bongasimmepa siellä japanilaisen vaateliikkeen nimeltään ”ehkä söpö”. Kyllä vain, erityisesti Suomi, mutta myöskin muut pohjoismaat tuntuivat olevan kovassa huudossa pitkin Japania ja näimme muun muassa muutamia Marimekon liikkeitä ja tuotteita. 💡\nJapanilainen vaateliike nimeltä ”ehkä söpö”\nMarimekon liike Tokion Harajukussa\nPohjoismaalaisten tuotteiden liike Kiotossa\nJunamatka Hiroshimaan kesti reilun tunnin, joten kello oli jo pitkällä iltapäivässä perille päästyämme. Majapaikkamme oli pieni hotelli puolivälissä rautatieasemalta keskustaan, kävelyetäisyydellä kaikista tärkeistä kohteista. Hiroshimassa on sangen laaja raitiovaunuverkosto, joten otimme ratikan hotellille jalkojamme säästääksemme. Matkan maksu oli hieman mysteeristä ja se tapahtui kuskin kohdalla olevaan laitteeseen raitiovaunusta poistuttaessa. Tämä on hyvä ennakoida, sillä raitiovaunut ovat hyvin täynnä iltapäivisin ja rinkat selässä on melko hankalaa ängetä koko vaunun läpi maksamaan ja jäämään kyydistä. Sanonkin tämän kokemuksen äänellä. 😳\nIllan aikana kävimme syömässä läheisellä ostosalueella. Hotellille palatessamme ostimme kadun varren automaatista vielä juomat mukaamme. Japanilaiset rakastavat automaatteja ja niitä onkin maassa yksi jokaista 23:a ihmistä kohden. Kaupunkien kadut ja sivukujat ovat monesti täynnä automaatteja, joista saa kaikkea kylmistä ja kuumista juomista keittoihin, olueen, purukumiin, filmirulliin, aikuisviihde tarvikkeisiin, sateenvarjoihin sekä vessapaperiin. Kyllä vain, jälkimmäistä myyvät koneet ovat jopa yleisiä, sillä suurin osa japanilaisista julkisista vessoista ovat ilmaisia, mutta niistä puuttuu vessapaperi. Tämäkin on hyvä tiedostaa etukäteen ikävien yllätysten välttämiseksi. 🙄\nKymmeniä automaatteja sivukaduilla\nKobesta lähettämämme matkatavarat saapuivat Hiroshiman hotellille vasta seuraavana aamuna, mikä ei kuitenkaan haitannut mitään. Aamu valkeni edellisen sadepäivän jälkeen kauniina ja aurinko paistoikin koko päivän. Tämä oli hieno juttu, sillä suuntaisimme juuri tuolloin katsomaan sitä kuuluisimpaa asiaa, mistä Hiroshima on tunnettu: maailman ensimmäisen atomipommin pudotuspaikkana.\n6. elokuuta 1945, kello 08:15 on hetki, jolloin Yhdysvaltojen ilmavoimien kone Enola Gay päästi 9470 metrin korkeudessa irti 4034 kilon painoisen Little Boy nimellä kutsutun atomipommin. 43 sekuntia pudottuaan pommi räjähti 580 metrin korkeudessa, noin 280 metriä ohi kohteena olleesta Aioi Bridgestä, joka T:n muotoisena oli helposti nähtävissä ilmasta käsin. Räjähdyksen voima sekä tulipalot tuhosivat kutakuinkin täydellisesti noin 12 neliökilometrin kokoisen alueen, mikä vastasi noin 69% Hiroshimasta. Lisäksi 6-7% kaupungista vaurioitui jossain määrin. Räjähdyksen aikana Hiroshimassa arvioidaan olleen 340 000-350 000 ihmistä, joista kuoli räjähdyksessä välittömästi 70 000-80 000. Suunnilleen vastaavan määrä ihmisiä kuoli palovammoihin sekä säteilyihin loppuvuoden 1945 aikana, mikä nostaa iskun kokonaisuhrimäärän yli 150 000:nen.\nRäjähdyshetkeen jämähtänyt taskukello\n”Little Boyn” jäljennös museossa\nHiroshiman pommitukseen johtivat monet asiat ja tuota hirveää päivää on selvitetty perusteellisesti Hiroshima Peace Memorial Museumissa, joka on osa suurta Hiroshima Peace Memorial Parkia. Pääasialliset tarkoitukset olivat paitsi Yhdysvaltojen halu päättää pitkittyvä Tyynenmeren sota nopeasti, mutta myöskin halu päästä kokeilemaan uutta ja pitkään kehitettyä super-asetta. Tämä, sekä päivää edeltäneet vaiheeet, tehdään museossa hyvin selväksi alkuperäisten dokumenttien teksteillä, joita on paljon esillä englannin kielellä.\nEnsimmäisen atomipommin pudotuspaikaksi oli muitakin kandidaatteja, muun muassa Kioto, Yokohama sekä Kokura. Kohteen piti täyttää monia kriteerejä, kuten olla tarpeeksi suuri. Lisäksi alueen maaston piti mahdollistaa (esim. vuorien sijainnin) mahdollisimman laajamittainen tuho aseen vaikutuksen arvioimiseksi. Kaikki mainitut kaupungit oli säästetty aiemmilta pommituksilta, sillä kohteen tuhon piti olla juuri atomipommin tekemää, jälleen thovoiman arvioimiseksi. Kioton valintaa puolivat paitsi kaupungin sotateollisuus, myös kaupungin asema Japanin henkisenä keskuksena. Sellaisena kiotolaisten arvioitiin osaavan paremmin ”arvostaa” tuhoa ja siten myötävaikuttaa Japanin henkiseen antautumiseen. Loppuvaiheessa Kioto kuitenkin poistettiin listalta, mahdollisesti Yhdysvaltojen sotaministerin Henry L. Stimsonin myötävaikutuksesta. Tämä oli viettänyt kuherruskuukautensa Kiotossa vuosikymmeniä aiemmin ja viehättynyt kaupungista, mikä saattoi vaikuttaa herran päätökseen. Loppujen lopuksi kohteeksi valikoitui Hiroshima sillä lopullisella sinetillä, että kaupungissa vallitsi pommituksen päivänä kaunis poutakeli. Se kun mahdollistaisi tuhon mahdollisimman tarkan kuvaamisen ja arvioinnin ilmasta käsin. Alkuperäisiä kuvia pommituksesta ja sen jälkeen löytyy muun muassa täältä.\nYön suojissa Enola Gayn miehistöineen lähti kuuden tunnin lennolleen kohti Hiroshimaa. Japanin päässä tehtiin lähestyvistä koneista havainto tuntia ennen pommin pudostusta, minkä johdosta hiroshimalaiset hakeutuivat suojiin. Kuitenkin kun lähestyvien koneiden määräksi todettiin vain muutama, peruttiin hälytys ja ihmiset palasivat normaaleihin aamurutiineihinsa. Koneita vastaan ei lähetetty edes hävittäjiä, sillä lentueen estämisen ei uskottu olevan siihen kuluvan polttoaineen arvoista. Niinpä Enola Gayn miehistö sai pudottaa pomminsa rauhassa ja todistaa valtavaa tuhoa vapaasti. Yhdysvallat oli Japanin pommitusten aikana varoittanut japanilaisia kaupunkeja pommituksista lentolehtisillä etukäteen, mutta atomipommista, saati Hiroshiman ja Nagasakin pommituksista ei annettu mitään ennakkovaroitusta. Museon dokumenttien mukaan tällä haluttiin jälleen maksimoida tuhon vaikutuksesta saatava informaatio.\nPommi siis räjähti tarkoituksella kaupungin yllä 580 metrin korkeudessa. Täystuhon alue oli säteeltään noin 1,6 kilometriä ja se lanasi tieltään melkein kaikki rakennukset kaupungista. Vain aivan kaupungin keskustassa, jossa paineaalto tuli lähinnä suoraan ylhäältä eikä sivulta, muutaman betonirakenteisen rakennuksen seinät pysyivät pystyssä. Noin 300 metriä räjähdyksen hyposentrumista sijainneen Bank of Hiroshiman holvissa räjähdyksen hetkellä ollut Akiko Takakura on tiettävästi lähinnä räjähdyspistettä selvinnyt ihminen. Melkein kaikki muut ihmiset parin kilometrin säteeltä kuolivat silmänräpäyksessä.\nNykyisen rauhanpuiston alue ennen atomipommia\nHiroshiman keskusta atomipommin jäljiltä – punainen pallo kuvaa hyposentrumia 580 metrin korkeudessa\nTunnetuin pystyyn jäänyt rakennus on Hiroshima Prefectural Industrial Promotion Hall, eli entinen esittelytila alueen teollisuuden tuotteille. Nykyisin tämä raunioitunut rakennus tunnetaan kupolinsa mukaisesti nimellä A-Bomb Dome. Se on näkyvin ja tunnetuin raunio, joka on sattuman oikusta jäänyt pystyyn muistoksi tuosta kauheasta päivästä. Vähän samaan tapaan kuin Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche Länsi-Berliinin keskustassa, myös nämä rauniot oli alunperin tarkoitus purkaa osana jälleenrakennusta, mutta ne jäivät sittemmin paikalleen. Vuonna 1996 raunioille myönnettiin paikka UNESCO:n maailmanperintölistalla, Yhdysvaltojen ja Kiinan vastustuksesta huolimatta. Nämä kun pelkäsivät muistomerkin vievän huomiota Japanin toisessa maailmansodassa tekemiltä sotarikoksilta.\nHiroshiman tunnetuin maamerkki A-Bomb Dome\nMuita raunioita Hiroshimassa ei olekaan jäljellä, vaan kaupunki on uskomattomasti noussut tuhkasta nykyiseksi 1,17 miljoonan asukkaan moderniksi suurkaupungiksi. Varsinaisen hyposentrumin kohdalta löytää nykyisin vain pienen muistolaatan, joka on kiinnitetty siinä sijaitsevan yksityisen sairaalan kylkeen. Samaisen suvun omistama sairaala tuhoutui samalla paikalla räjähdyksessä, mutta rakennettiin sittemmin uudelleen ja toimii edelleen.\nTuhkasta noussut Hiroshima\nHyposentrumin kohta ja muistolaatta sairaalan kyljessä\nTapahtuneen muistoksi rakennetussa rauhanpuistossa on valtavasti erilaisia muistomerkkejä ydinaseettomalle rauhalle. Erityisen hieno on muistomerkki, jolta on suora näkymä A-Bomb Domelle. Puolivälissä palaa ”ikuinen tuli”, joka sammuu vasta kun maailmassa ei ole enää ydinaseita. Puiston paras pala on tosiaankin jo mainittu museo, jossa on paitsi valtavasti tietoa tapahtuneesta, myös tietoutta ydinaseista ympäri maailman, sekä niiden hitaasta riisunnasta.\nKoskettavien kuvausten lisäksi karmaisevinta museossa ovat aidot esineet ja asiat tapahtumapaikalta. Säteilyn johdosta lähteneitä kynsiä ja hiuksia, lämmön sulattamia esineitä ja pommituksen jälkeen vakavaan leukemiaan sairastuneen ja siihen kuolleen ihmisen selkäytimen pala!! Järkyttäviä ovat myös valokuvat uhrien vammoista sekä nuket, jotka kuvastavat miten räjähdyksen jälkeen kaduilla oli nähty ihmisiä palanut iho kaikkialta roikkuen. Monelle uhrille tuska olikin liikaa ja nämä heittäytyivät kaupunkia halkovaan jokeen. Joesta ongittiinkin seuraavina päivinä tuhansia ruumiita.\nNäkymä museolta A-Bomb Domen suuntaan\nYhteen sulaneita lasipulloja\nRadioaktiivista ainetta museossa sekä pala leukemiaan menehtyneen selkäydintä\nMuseo on varmasti koskettavin paikka, missä olemme koskaan käyneet. Se ei ole provosoiva, vaan esittää asiat niin kuin ne ovat. Kellekään museossa käyneelle ei jääne epäselväksi miten hirveitä ydinaseet ovat ja miten pitkälle ulottuvia vaikutuksia sellaisen käytöllä onkaan ihmisiin ja luontoon. Kaikkien valtionpäämiehien tulisikin nähdä tämä museo ja kymmenet siellä ovatkin käyneet. Toivoa sopii, että vierailu on lisännyt kaikilla malttia edes harkita turvautumista ydinaseisiin konfliktitilanteessa.\nIltapäivän ollessa kaunis, kävelimme Hiroshiman linnalle, joka sijaitsee puolisentoista kilometriä keskustasta ja hyposentrumista. Myös tämän hienon linnan paineaalto tuhosi täysin ja jäljelle ei jäänyt kuin tyhjä kukkula. Todellakin, puurakenteisen linnan rakenteet paiskautuivat paineaallon mukana kauas. Uskomattomasti muutamat linnan alueen eukalyptuspuut sekä muutama paju kuitenkin kestivät paineaallon sekä valtavan lämmön, ja ovat sittemmin palanneet eloon. Miten hurja onkaan nähdä ydiniskun kärsinyt vihertävä puu. Ilahduttavasti voidaankin todeta, että ehkei ihminen sittenkään pysty koskaan lopullisesti tuhoamaan luontoa, edes kaikkein hirveimmällä aseellaan.\nKattotiili linnan alueella\nAtomipommista selvinnyt paju\nLinna on sittemmin rakennettu uudelleen ja tarjoaa ihan mukavat maisemat yli kaupungin. Linnalta palasimme hotellillemme. Meillä oli käynyt mielessä vierailla Hiroshimassa päämajaansa pitävän Mazdan tehtaalla, jonne järjestetään kuulemma mielenkiintoisia kierroksia, mutta harmillisesti niitä ei ollut juuri tuona päivänä tarjolla. Niinpä vietimme henkisesti raskaan päivän iltapäivän hotellilla leväten. Illan aikana kävimme vielä illallisella läheisessä ranskalaisessa ravintolassa, jossa tuli maistettua simpukkapastaa. Pasta oli pienesti työlästä syötävää, kun simpukoista pitää imeä yksitellen syötävät osat, mutta muuten kyseessä oli oikein hyvä illallinen.\nSeuraavana aamuna nukuimme sangen pitkään. Meillä ei ollut sen kummoisempaa kiirettä, sillä jälleen kerran otimme vain seuraavan kohdalle sattuneen Shinkansenin Hiroshimasta eteenpäin. Tämä olikin viimeisin etappimme Japanin luotijunien kyydissä ja reilun tunnin matkan jälkeen saavuimme Fukuokaan. Kaupunki sijaitsee yli tuhannen kilometrin päässä Tokiosta, mutta nopeimmalla junayhteydellä välin taittaa silti alle viidessä tunnissa, mikä on melkoinen saavutus Japanin kaltaisessa vuoristoisessa maassa.\nFukuoka, japaniksi Hakata, on 1,45 miljoonan asukkaan suurkaupunki Länsi-Japanissa. Kaupunki on erittäin kansainvälinen ja siellä asuu suuri ulkomaalaisten yhteisö. Erityisesti korealaisia ja kiinalaisia on paljon, sillä kaupungista on suoria lento- ja lauttayhteyksiä kumpaankin maahan. Kaupunkia sanotaan Japanin vanhimmaksi, sillä todennäköisesti juuri sinne asutus on ensiksi levinnyt Kiinasta ja Koreasta.\nVehreä talo Fukuokassa\nFukuokan melko alakuloinen suojateiden sävelmä\nOlimme suunnitelleet viettävämme Fukuokassa kaksi yötä. Tämä siitäkin huolimatta, ettei kaupungissa ole sen ihmeempää nähtävää. Ajatuksemme olikin tässä vaiheessa pitkään reissua levätä kunnolla ennen viimeisiä seitsemää päivää Etelä-Korean puolella. Hotellimme sijaitsi aivan ydinkeskustassa, mikä oli kätevää, sillä siitä oli helppo poiketa läheisiin kauppoihin. Aika menikin kauppoja kierrellessä ja hyvää korealaisia vaikutteita omaavaa ruokaa syödessä.\nKorealaisia vaikutteita omaava lounas\nToiset näkemämme kaartuvat liukuportaat\nMaininnan arvoinen on hieman keskustan ulkopuolella sijaitseva valtava Canal City Hakata -ostoskeskus. Keskus rakennettiin 1990-luvun puolivälissä ajatuksella ”kaupungista kaupungin sisällä”. Tällaisia visioita on esitelty monesti, mutta aika harva suurprojekti on varsinaisesti onnistunut. Yhtenä onnistuneena tulee mieleen kotoisen Berliinin Potsdamer Platz. Canal Citykin onnistui suunnitelmissaan, sillä kompleksi rakennettiin näyttävällä arkkitehtuurilla ja sinne saatiin houkuteltua satoja liikkeitä. Kaarevaan muotoon rakennettu ostoskeskus tarjoaa vähän näkymiä ympäröivään kaupunkiin, joten se tosiaankin tuntuu omalta kaupungiltaan. Arkkitehtuuri on melko huikeaa ja kompleksi kooltaan valtava (234 460 neliömetriä!). Keskuksen keskeltä löytyy esiintymislava sekä tanssiva suihkulähde, joka ”esiintyy” tunnin välein. Esitys on ihan hieno ja niitä on ainakin muutama erilainen eri musiikin tahdissa. Hassusti esityksen aikanakin pieni ahkera huoltomies yritti kovasti pestä viereisen hotellin ikkunoita, vesisuihkuista välittämättä. 🙄\nValtava Canal Cityn ostoskeskus\nTanssiva suihkulähde Canal Cityssä\nKompleksin ylimmissä kerroksissa sijaitsee suuri elokuvateatterikeskus, jossa esitetään elokuvia myös englanniksi. Me kävimmekin maanantai-iltana katsomassa Alice in Wonderlandin 3D:nä. Japanissakin elokuvat yleensä dubataan, mutta ainakin tämä tuolloin tuore elokuva veti englanninkieliseenkin näytöökseen paljon nuoria japanilaisia. Elokuva oli ihan hyvä, mutta ei mitenkään erityisen mieleen jäävä. Kyseisestä teatterista mainittakoon sen verran, että sen valmistumisen myötä Fukuokan elokuvissa käynti nousi välittömästi peräti 50%:ia. Koko ensimmäisen vuoden joka ikinen näytös oli kertoman mukaan loppuunmyyty, millaista en ole kuullut mistään muusta teatterista.\nMe pidimme keskuksesta paljon ja kävimmekin siellä pari kertaa. Liikenteellisesti se on hieman syrjässä, vaikka täysin keskustassa sijaitseekin. Silti kävelymatka lähimmältä metroasemalta ei ole hirmuinen. Erityisen hauskana juttuna mainittakoon, että keskuksesta löytyy Muumi-kahvila! Kahvila on rakennettu Muumi-teemalla, sisältäen Muumitalon sinisen laudoituksen ja kaikki. Kahvilassa sumppinsa voikin juoda muumien seurassa, sillä suuret muumi-pehmolelut istuvat kahvipöydissä! Selkeästi japanilaisten muumi-rakkaus ei olekaan vain legendaa, vaan totista totta.\n…jossa tietenkin myynnissä muumi-tuotteita.\nFukuokassa ollessamme vierailimme myös kaupungin Hard Rock Cafessa, joka sijaitsee Länsi-Fukuokan lähiössä. Siellä saimme pitkästä aikaa syötyä kunnon pihvit ja tulipahan ostettua paitakin muistoksi. Ravintolan vierellä sijaitsee myös Fukuoka Dome -stadion sekä 234 metrinen lasinen Fukuoka Tower -näköalatorni. Joku voi tunnistaa tornin vuoden 1994 menestyselokuvasta Godzilla vs. SpaceGodzilla, jossa torni on keskeisessä roolissa …tai sitten ei.\nMe emme ehtineet tornilla käymään, sillä se sijaitsee sangen syrjässä ja hämärä oli jo tässä vaiheessa laskeutunut. Niinpä palasimmekin pihveistä kylläisinä takaisin hotellillemme.\nPihviä Hard Rock Cafessa\nKoska Fukuokasta ei riitä paljoa muuta kerrottavaa, kerrottakoon lopultakin japanilaisista vessoista. Japanilaiset rakastavat tekniikkaa ja sen näkee muun muassa vessassa! Talossa kuin talossa, jopa ryokanissa, vessanpönttö on viimeisintä mallia kaikkine toimintoineen. Pöntön kyljessä on kiinni pieni käsinoja, josta löytyy rivi nappuloita. Tällä kaukosäätimellä ohjataan pöntön kaikkia toimintoja. Toimintoja on mallista riippuen erilaisia ja yleisimpiä ovat istuimen lämmitys sekä erilaiset suihkutoiminnot. Nappulaa painaen pöntön takaosasta tulee esille pieni ruiskutin, joka antaa takapuolelle lämpimän suihkauksen. Eräänlainen bidee-toiminto siis, mutta suihkauksen sumuisuus-asteen sekä voimakkuuden voi säätää mieleisekseen. Voin kertoa, että täysille säädettynä on takapuolta kutittavaa ja saattaa aiheuttaa kiljahtelua…\nOta näistä nappuloista selvää…\nPöntöistä löytyy yleensä myös toiminto, joka tuottaa ”liruääntä”. Ideana sillä on peittää intiimit vessaäänet alleen. Häveliäät japanilaiset ovatkin ajatelleet kaikkea! Pönttö voi myös osata puhdistaa istuimensa itse 360 astetta istuinta kääntämällä. Nerokkain idea on kuitenkin yleensä se yksinkertaisin. Eräässä näkemästämme pöntöstä meinaan löytyy käsien pesuun kraana pöntön päältä. Siitä vesi menee suoraan pöntön vesisäiliöön lavuaarin sijaan, eli kyseessä on vettä säästävä oivallus. Sangen nerokasta. 😆\nNerokas kraana pöntön päällä\nFukuokan kaksi päiväämme menivät nopeasti ja saimme siellä mukavasti levättyä menneet kolmisen viikkoa matkaamista alta pois. Keli oli Fukuokassa sekä pilvinen, että sateinen, mutta se ei pahemmin haitannut, koska mitään tämän kummoisempaa ohjelmaa ei oltu sinne edes suunniteltu.\nSeuraavaksi matkamme jatkuisi lautalla Japaninmeren yli naapurimaahan Etelä-Koreaan, jossa edessä olisivat ensiksi kaksi päivää Busanissa ja sitten vielä viisi päivää pääkaupunki Soulissa. Näistä tunnelmista kerron tarkemmin tulevissa viimeisissä viesteissäni.\nKirjoittaja Klaus JohanssonJulkaistu lokakuu 9, 2010 joulukuu 17, 2019 Kategoriat Japani, MatkakertomuksetAvainsanat 2. maailmansota, atomipommi, Canal City, Fukuoka/Hakata, Himeji, Himeji Castle, Hiroshima, Hiroshima Castle, historiaa, Japani, japanilainen juttu, matkakertomus-japani, matkakertomus-japani-ja-korea\nYksi ajatus artikkelista “Valkea linna Himejissä, koskettava Hiroshima sekä Japanin päätepisteemme Fukuoka”\nlokakuu 11, 2010 11:48\nPakko lisätä vielä noihin japanilaisiin vessoihin, että japanilainen kolleega tuossa asiasta keskusteltaessa mainitsi markkinoilta löytyvän sellaisiakin malleja, jotka tunnistavat vessaan tulon, joten ne avaavat kantensa automaattisesti! Now, that’s what I call high-tech!\nEdellinen Edellinen artikkeli: Vänkä Playstation Move\nSeuraava Seuraava artikkeli: Lounas Hootersissa\nsää (35) arkkitehtuuri (50) Vancouver-Downtown (57) vaellus (32) road trip (30) kanadalainen juttu (78) rakennustyömaa (54) Yhdysvallat (19) Cypress Mountain (18) talous (26) joulu (48) Vancouver-Yaletown (30) West Vancouver (26) Washington (24) asunto (53) laskettelu (49) koronavirus (18) Burnaby-Metrotown (28) Burnaby (49) fine dining (23) Suomi (51) BMW (18) North Vancouver (37) työ (60) autot (26) visioita (19) muuttaminen (25) ravintolat (42) joukkoliikenne (30) kesä (33) amerikkalainen juttu (27) saksalainen juttu (26) Dortmund (17) syksy (18) historiaa (75) talvi (63) Berlin-Mitte (47) kevät (18) Whistler (39) Surrey (20) Vancouver-Coal Harbour (22) matkakertomus-washington (25)


Palvelutapahtuman onnistumiseen vaikuttavat tekijät kahvilaympäristössä - Case Drop Coffee Shop\nTitle: Palvelutapahtuman onnistumiseen vaikuttavat tekijät kahvilaympäristössä - Case Drop Coffee Shop\nAuthor(s): Koskenkorva, Johanna ; Myllysilta, Soile\nKeywords: kahvilat, ravintolat, palvelut, asiakaspalvelu, laatu, tyytyväisyys, yrityskuva\nTutkielman tavoitteena oli selvittää tekijöitä, joilla kahvilayritys voi vaikuttaa palvelutapahtumansa onnistumiseen. Näitä tekijöitä selvitettiin tutkielman teoreettisessa osassa paneutumalla kahvilapalvelun laatuun sekä asiakastyytyväisyyteen vaikuttaviin tekijöihin. Tutkielman empiirisessä osassa tarkoituksena oli tutkia case -yrityksen, Drop Coffee Shopin, palvelun laatua ja asiakastyytyväisyyttä sekä antaa yritykselle tutkimuksen pohjalta toimenpidesuosituksia.\nTutkielman teoreettinen osa pohjautuu palveluiden markkinointia, asiakastyytyväisyyttä sekä hotelli- ja ravitsemusalaa käsitteleviin julkaisuihin. Lähdeaineistona on käytetty sekä tieteellisiä artikkeleita että muuta alan kirjallisuutta. Tutkielman empiirinen osa perustuu case –yrityksessä tehtyihin asiakastyytyväisyyskyselyyn ja haamuasiakastutkimukseen.\nTutkielman empiirisessä osassa tehtiin case -yritykselle asiakastyytyväisyystutkimus sekä haamuasiakastutkimus. Asiakastyytyväisyystutkimus suoritettiin informoituna kyselynä kahdessa Helsingin keskustassa sijaitsevassa Drop Coffee Shop -kahvilassa. Tutkimusmenetelmä oli luonteeltaan kvantitatiivinen. Aineisto analysoitiin Excel-ja SPSS for Windows –ohjelmilla tarkastelemalla vastauksia suorien jakaumien ja ristiintaulukoinnin avulla. Haamuasiakastutkimuksessa tutkimusmenetelmä oli puolestaan kvalitatiivinen, ja siitä saatuja tuloksia verrattiin asiakastyytyväisyystutkimuksen tuloksiin.\nTutkielman teoreettisen osan mukaan kahvilayrityksen tulee jatkuvasti panostaa palvelunsa laatuun ja asiakastyytyväisyyteen turvatakseen menestymisensä kiristyvässä kilpailussa. Kahvilapalvelun laatuun yritys voi vaikuttaa henkilökuntansa, tuotteidensa, miljöönsä ja itse kahvilayrityksen eri ominaisuuksien, esimerkiksi imagonsa, kautta. Panostamalla jatkuvasti palvelunsa laatuun, yritys voi parhaiten vastata asiakkaidensa palveluodotuksiin ja näin tuottaa heille positiivisia palvelukokemuksia eli elämyksiä. Tutkielman empiirisen osan mukaan case -yrityksen kahvilapalvelun laatu on kiitettävä. Parantamisen varaa on kuitenkin kahviloiden viihtyisyydessä, siisteydessä, aukioloajoissa, makeiden kahvilatuotteiden valikoimassa sekä WC:n toimivuudessa. Myös kahvilan hintataso on asiakastyytyväisyyskyselyn mukaan korkea. Verrattaessa case -yrityksen kahviloita kilpaileviin kahviloihin, ne sijoittuivat lähes jokaisen kilpailutekijän suhteen keskimääräistä paremmin. Ainoastaan makeiden kahvilatuotteiden valikoima oli case -yrityksessä selvästi kilpailijoita huonompi. Yrityksen potentiaalisin asiakas on 19-25 -vuotias naisopiskelija.\nPermanent link to this item: http://urn.fi/URN:NBN:fi:aalto-2020111714538


Ahdin tila: Biljardipöytä kuplavolkkarissa\nMitä löytyykään, kun poikkeaa kirppiksellä kaukana kotoa ja kuplavolkkarilla? No tietysti silloin ostetaan biljardipöytä!\nMinikokoinen sentään, mutta parkkipaikalla vietettiin muutama hikinen pakkaustuokio...\n... kun toinen suuri löytö oli korttiteline. (Yrittääkö Joku Jossain vinkata mulle jotain tulevaisuudensuunnitelmia, kun näitä puotilöytöjä tulee (semi-)puodittomalle ihmiselle nyt aika paljon?) Lisäksi löytyi tuo kuvassa näkyvä puinen keltainen Kesti-kermapullolaatikko.\nKotimatkalle päästiin ja kuskin lisäksi Arettakin mahtui turvaistuimineen ja heppalöytöineen kyytiin.


Miss Karate - K1 jakso 1 - Äänikirja & E-kirja - Jari Järvelä - Storytel\n3.15 46 5 Kirjailija: Jari Järvelä Lukija: Maija Lang\nTervetuloa mukaan ikimuistoiselle ja jännittävälle matkalle ihmeelliseen Japaniin! Henna Sääski on harrastanut karatea kymmenen vuotta, mutta tietää muuten Japanista vain Miyazakin animaatiot ja samuraielokuvat. Kun hän saa tilaisuuden matkustaa elämänsä ensimmäistä kertaa Japaniin, hän lähtee empimättä. Pian paljastuu, että maa on paljon ihmeellisempi kuin mitä hän on ikinä pystynyt kuvittelemaan – ja myös paljon vaarallisempi. Jo tuloiltanaan Henna sotkeutuu murhaan. Pian eksoottinen työmatka muuttuu kujanjuoksuksi, ja Henna saa pelätä sekä oman että matkakumppaniensa henkien puolesta Tokion vilinässä ja Kioton geishakortteleissa. Seikkailu vie hänet niin Hiroshiman atomipommin räjähdyspisteeseen kuin unenomaiselle pikkusaarelle, jonka rannoilla ja kujilla liikkuu enemmän peuroja kuin ihmisiä.\nJari Järvelä on palkittu kirjailija, joka asuu Kotkassa ja harrastaa itsekin karatea. Cozy crime -tarina Miss Karate on ensimmäinen hänen kirjoittamansa Storytel Original -sarja. JAKSO 1: Nuori äidinkielenopettaja Henna Sääski saapuu Japaniin uteliaana ja innokkaana. Asiat alkavat mennä raiteiltaan jo Naritan lentokentällä Tokiossa. Kesken hulvatonta illanviettoa Henna joutuu keskelle murhaa.\nKieli: Suomi Kategoria: Dekkarit Sarja: Miss Karate: 1 Kääntäjä:\nStorytel Original Kesädekkarit Nojatuolimatkalle Kuukauden poiminnat - jännitys


Nainen kertoi poliisille olevansa hyvin humalassa – törmäili autolla ympäri Helsinkiä\n12.09.2015 klo 12:48\nPoliisi otti lauantaiyönä kiinni useissa paikoissa Helsingissä törmäilleen nuoren rattijuopon.\nPartio havaitsi Sörnäisten rantatiellä puoli kahden jälkeen henkilöauton, joka oli ilmoitettu onnettomuuden osapuoleksi. Kulosaarta kohti ajaneen auton etupuskurissa oli huomattavia vaurioita.\nPoliisi yritti pysäyttää autoa usean kilometrin ajan vilkuttamalla pysäytysvilkkua ja antamalla äänimerkkejä. Jossain vaiheessa auto saatiin pysäytettyä. Tiellä oli vilkas liikenne tapahtumahetkenä.\nAutoa kuljettanut 22-vuotias nainen oli poliisin mukaan silminnähden päihtynyt, ja hän puhalsi törkeän rattijuopumuksen lukemat. Hän kertoi itsekin olevansa hyvin humalassa ja lähteneensä autolla Nosturista, Ruoholahdesta.\nVirkavallalle selvisi myöhemmin, että nainen törmäsi Hernesaaressa ajossa olleen taksin oikeaan takakulmaan. Törmäyksen jälkeen taksissa istuneet asiakkaat olivat menneet naisen luo ja huomanneet, että tämä oli humalassa. Nainen oli kuitenkin ajanut pois paikalta ennen poliisin saapumista paikalle.\nPoliisi sai toisenkin ilmoituksen samasta autosta. Todistajien mukaan nainen kolaroi Bulevardilla kovalla vauhdilla pysäköitynä olleeseen henkilöautoon. Tämän jälkeen nainen jatkoi todistajien mukaan matkaa. Poliisi kertoo, että törmäyksestä olisi aiheutunut kumpaankin autoon mittavia vaurioita.\nNainen vietiin tarkkuusalkometripuhallukseen, ja seulonta-alkometrin tavoin se ylitti törkeän rattijuopumuksen rajan. Poliisi ei kerro lukemia.\nLisäksi poliisille selvisi, että naisen ajo-oikeus oli jo aiemmin päättynyt. Poliisi otti haltuunsa naisen ajokortin.\nTapaus on tutkinnassa törkeänä rattijuopumuksena, liikenneturvallisuuden vaarantamisina ja kulkuneuvon kuljettamisena oikeudetta.


Póros (kunta) – Wikipedia\nPóros (kreik. Πόρος eli Δήμος Πόρου, Dímos Pórou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Saarten alueyksikössä Attikan alueella. Kunnan pinta-ala on 49,582 neliökilometriä ja väkiluku 3 993 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Póros.\nKoordinaatit: 37°31′N, 23°29′E\n– Kallikrates-koodi 5206\n– Kuntakeskus Póros\n– Kokonaispinta-ala 49,582 km²\nVäkiluku (2011) 3 993\n– Väestötiheys 80,53 as./km²\nRekisterikilpi YI, YK, YM, YN\nPóroksen kunta käsittää koko Póroksen saaren, joka sijaitsee Saroninlahdessa aivan Peloponnesoksen niemimaan tuntumassa ja kuuluu Argo-Saronisiin saariin.\nPóroksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:\nÁgios Nektários 101\nKyaní Aktí 213\nMoní Zoodóchou Pigís Kalavreías (luostari) 28\nYhteensä: 3 993\nWikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Póros.\nΔήμος Πόρου. Póroksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Póros_(kunta)&oldid=15597298”\nViimeksi muokattu 16. maaliskuuta 2016 kello 21.55\nSivua on viimeksi muutettu 16. maaliskuuta 2016 kello 21.55.


Löytiskö töitä down under, Suomen talvi alkaa taas ahistaa!(multitalent person)\nAihe: Löytiskö töitä down under, Suomen talvi alkaa taas ahistaa!(multitalent person)\nKirjoittaja Aihe: Löytiskö töitä down under, Suomen talvi alkaa taas ahistaa!(multitalent person) (Luettu 5460 kertaa)\n« : Lokakuu 03, 2008, 13:15 »\nHyvvee päivee sinne alas!\nTäällä alkaa taas talvi painaa päälle ja tuntuu, että reilun neljän vuoden pätkä Suomessa oleskelu alkaisi taas olla riittävästi ja haluaisin jonnekin nissä ei tarvitsisi tehdä lumitöitä eikä palella.\nOlen valmis muuttamaan pysyvästi pois Suomesta, mutta olen avoin myös lyhyemmille työmahdollisuuksille.\nOlen valmis tekemään lähes mitä tahansa työtä (strippariksi en ala!), kun siitä saatava korvaus on oikeassa suhteessa tehtyyn työhön/tunteihin. Kuten alla olevasta tietopaketista käy ilmi, olen tehnyt monenlaista ja harrastukseni ovat moninaiset, joten sormi ei mene suuhun uusissa tehtävissä, vaan opin/omaksun uudet asiat/tehtävät nopeasti.\nKysymykseen tulee myös mahdollinen osakkuus firmassa, saan kuitenkin jonkin verran rahaa jos/kun myyn täällä olevan taloni, autoni ja moottoripyöräni, niitähän saa aina uusia!\nToivoisin hyviä ja tuloksekkaista yhteydenottoja mahdollisimman nopeasti, että ehtisin talven alta pois, kiitos\nSeuraavassa "hieman" tietoa mitä olen ehtinyt tekemään tähän mennessä:\nOlen aloittanut työnteon jo 16v., tein silloin kesällä metsätöitä, en metsurina, vaan mittailin metsureille/puuyhtiölle valmiiksi kaadettavat puut. Samaa työtä tein myös seuraavana kesänä.\nKahdeksantoistavuotiaana aloitin opiskelun ammattikoulussa kartoittajaksi, samaan aikaan tein myös DJ:n hommia, eri ravintoloissa ja tanssipaikoissa ympäri Suomea. Näitä hommia tulikin tehtyä viitisen vuotta yhteensä.\nLopetettuani opiskelun tein kesän kartoittajan töitä ja syksyllä armeijaan, rajavartiostoon Onttolaan (Joensuun lähellä)\nArmeijan jälkeen vielä kartoittajan hommia, mutta hain poliisikouluun ja pääsin sinne.\nAloitin opiskelun vuonna 1982, ja valmistuinkin samana vuonna sekä aloitin työt Helsingissä.\nVirkavapaalla v.-83 koska pääsin Libanoniin YK-komennukselle.\nLibanonissa minä tein kaikenlaista, mutta olin (suurimman) osan ajasta Provost section’ in päällikkönä Nagourassa. Alaisia oli monista eri maista, eurooppalaisista afrikkalaisiin ja aasialaisiin, n 20 kpl, tehtäviini kuului mm. työvuorojen suunnittelu ja muutenkin koko paletin pyörittäminen.\nSuomeen palattuani jatkoin poliisina Helsingissä syksyyn -89, sanoin tuolloin itseni irti ja muutin Espanjaan.\nEspanjassa olin amerikkalaisen yhtiön palveluksessa, timeshare yhtiö, jolla toimipaikkoja (resortteja) sekä manner-Espanjassa sekä saarilla. Työskentelin aluksi myyjänä sekä Costa del Sol’illa että Teneriffalla. Viimeiset ajat (lähes vuoden) olin owners relations rep’ inä.\nMinulle tarjottiin Suomesta, Koli Country Club’ ilta markkinointipäällikön paikkaa, harkittuani otin tarjouksen vastaan ja aloitin työt Suomessa kesällä -91.\nEi olisi voinut olla huonompi ajoitus, sillä pankkikriisi iski päälle! Clubi oli rahoitettu Säästöpankin rahoilla ja pankki meni nurin, joten siinä meni myös työpaikka..eli tuo työ jäi lyhyehköksi, mutta ehdin järjestää mm. julkkistapahtuman joka sai jonkinlaista huomiota, ainakin paikallisesti.\nTuon jälkeen olin erilaisissa lyhyehköissä hommissa, sillä tuohon aikaan ei juuri ollut töitä tarjolla vaikka niitä etsikin. Olin mm. myymässä asuntoja yksityisellä välittäjätoimistolla Helsingissä sekä ravintolassa baarimikkona Joensuussa.\nPalasin poliisinhommiin vuonna -94, ensiksi mualaispolliisiksi Outokumpuun ja Polvijärvelle ja sitten Joensuuhun. Joensuussa minut nimitettiin ulkomaalaistutkijaksi, eli olen tottunut työskentelemään erimaalaisten ihmisten kanssa useissa eri tilanteissa. Ylenin ulkomaalaisryhmän ryhmänjohtajaksi.\nVirkavapaalle jäin vuoden 2002 lopulla ja -03 alussa alkoi YK/UM erityisasiantuntijan komennus Kosovossa. Olin Kosovossa 15 kuukautta, työskentelin ensiksi lentokentällä opettajana erikoisalueena eri asiakirjat passit ym. sellaiset (väärennökset/kuinka erottaa oikea väärästä jne.). Siirryin kuitenkin tutkijaksi Regional Crime Squad’ iin Pristinaan, lentokenttä kävi liian pieneksi ”leikkikentäksi”. Katselin/tutkin ampumisia, räjäytyksiä ja muita vakavia rikoksia jonkin aikaa, mutta kun ko. yksikön Logistics officer’in paikka aukesi hain sitä ja sain paikan.\nTuossa hommassa vastuualueeseeni kuuluivat ajoneuvot (huollot, käyttö, korjaukset ym. ajoneuvoihin kuuluvat asiat), yksikössä oli reilu kymmenkunta autoa (tilanne vaihteli välillä 10-20), samoin työnkuvaani kuului huolehtia kaikista yksikön tarvitsemista tarvikkeista (toimistotarvikkeista tutkintatarvikkeisiin jne.) sekä koko rakennuksen huoltopäällikkönä toimiminen (talossa toimi lisäksemme useita muita yksiköitä, neljässä kerroksessa). Arvoasteikossa olin yksikön kolmos- tai nelosmies (riippuu keneltä kysytään!)\nPalasin siis Suomeen alkukesästä -04, palattuani sain kuulla, että minua vastaan oli kehitelty mielenkiintoinen tutkintakuvio. No lyhyestä virsi kaunis, sain kenkää noiden tehtyjen syytösten pohjalta, siis ei annettu mitään varoitusta, vaan suoraan kenkää!\nOma käsitykseni asiasta on se, että minusta haluttiin eroon koska minut nähtiin vaaraksi, koska minulla oli ja on edelleen Harley-Davidson ja parta. Poliisin mielestä, kaikki joilla on H-D ovat rikollisia, ja kun vielä ilmoitin haluavani päällikkökoulutukseen palattuani Suomeen. No se siitä, asiaa puidaan vielä oikeuskanslerin ja Euroopan yhteisöjen oikeusasteissa.\nEn jäänyt kuitenkaan asiaa nyyhkimään, vaan hain ja pääsin taksinkuljettajan koulutukseen, Joensuussa. Sain ammattiajoluvan ja toimin taksinkuljettajana Joensuussa reilun vuoden.\nHommat olivat ihan hyviä, mutta tulot eivät olleet mielestäni riittävät tehtyihin työtunteihin verrattuna.\nNäin lehdessä linja-autonkuljettajan kurssi-ilmoituksen, hain sinne ja pääsin koulutukseen. Koulutus Iisalmessa loppui kevät talvella -07, siitä lähtien olen toiminut linja-autonkuljettajana sekä Joensuussa ja Lieksassa. Olen ajanut koulukyytejä, normaalia linjaliikennettä ja tilausajoja.\nMinulla on siis nykyään ABECD-ajokortti.\nHarrastuksiin on kuulunut Harley-Davidson, kalastus, metsästys, salibandy (sähly) sekä muita erilaisia juttuja erivuoden aikoina. Omakotitalon ja pihan kunnossa pitäminen vie runsaasti harrastus aikaa, eli erilaiset työkalut pysyvät kädessä.\nOlen tällä hetkellä H-DCF:n chapter 9 aluepäällikkö, olen myös yhden kiinteistöyhtiön hallituksen jäsen ja olen toiminut keskusvaalilautakunnan puheenjohtajana sekä IPA-Carelian sihteerinä.\nKielistä taipuvat: suomi, englanti, ruotsi, espanja sekä jonkin verran saksaa, muutama sana ranskaa, arabiaa, hebreaa ja mandinkaa.\nOlen entisen työni vuoksi matkustellut, ja myös itsekseni vapaa-ajalla, olen käynyt n. 50 eri maata, Euroopassa, Aasiassa, Amerikassa, Afrikassa.\nIkää mulle on kertynyt 48v, mutta en näytä yhtään ikäistäni vanhemmalta, päin vastoin nuoremmalta(niin mun kaverit ainakin sanoo), olen, ainakin tällä hetkellä, sinkku eli ei sellaisiakaan siteitä Suomeen (en myöskään ole lähdössä karkuun mitään/ketään!)\nYhteydenottoja odotellen, ystävällisesti\nVs: Löytiskö töitä down under, Suomen talvi alkaa taas ahistaa!(multitalent person)\n« Vastaus #1 : Lokakuu 03, 2008, 13:30 »\nOnpa ainakin laaja työkokemus, joten voisi sen perusteella olettaa työtä löytyvän (se myös auttaa, että et näytä kaihtavan vaikeitakaan hommia). Australiaa ajatellen noista mainitsemistasi hommista saattaisi olla helpointa saada rekkakuskin hommia, mutta ikäsi perusteella viisumin saanti saattaa olla vaikeaa - ainakin ilman etukäteen hankittua työpaikkaa. Ehdotan, että katselisit hieman Australian työmarkkinoita esimerkiksi näiltä veppisivuilta:\nja varmaan hakukoneilla löytyy lisääkin vastaavia sivustoja.\nOnnea etsinnälle toivottaen\n« Vastaus #2 : Lokakuu 03, 2008, 15:31 »\nKiitos vastauksesta, katselinkin noita kriteerejä ja tuo ikäkysymys oikeastaan nosti asian esille kysellä tätä kautta.\nKoska olen yli sen 45v niin ajattelin, että jos suomalais yhdyskunnan sisällä olisi joku joka osaisi/pystyisi asiassa auttamaan, jotta olisi se työpaikka jo valmiina odottamassa sinne tullessa, helpottaisi huomattavasti.\nKyllä mulle rekkahommat, tai kuten sanottua melkein ihan mikä vaan, kelpaisi. Kuinka vaan mahtanee olla helppoa/vaikeeta suomalaista korttia korottaa?\nAjellu oon kyllä erinäkösillä ajopeleillä ympäri ämpäri maailman metropoleja ja myös aavikoita/muita vähemmän asuttuja seutuja.\nKalastushommat kiinnostaa myös paljon, olen sitä harrastanut melkein koko ikäni, vetouistelua (onhan meillä täällä nää vehkeet hieman pienemmät, mutta periaatteet lienevät samat), eli sellaisen charter veneen gastiksi/osaomistajaksi olisi vetoa.\nSissi- ja metsästysopeista olisi myös varmasti apua jos ajattelee vaikkapa (metsästys-)oppaan hommia.\nVs: Löytiskö töitä down under, Suomen talvi alkaa taas ahistaa!(multitalent pers\n« Vastaus #3 : Lokakuu 03, 2008, 15:37 »\nIhan ensin tutkisin mahdolliset viisumi vaihtoehdot ja niiden pohjalta miettimään mikä itselle parhaiten sopii ja mikä olisi niistä helpoin saada.\n« Vastaus #4 : Lokakuu 04, 2008, 01:35 »\nOn vahan joka paikassa taalla eri systeemit mutta jossain oli juttua joskus poliisien palkkaamisesta ulkomailta, ja tuli se heti mieleen tyokokemustasi luettuani ja tietenkin ikarajoituksia taisi olla ainakin jonkun osavaltion poliisilla mutta esim WA poliisien sivulla sanotaan nain:\nIf you are a current serving police officer with front line policing experience from an international compatible policing jurisdiction then this pathway is for you.\nThis pathway only applies to those applicants without Permanent Residency in Australia or either Australian or New Zealand Citizenship. For those with Australian Permanent Residency or Australian Citizenship, refer to the Recruits Entry pathway page.\nlainattu taalta: http://www.stepforward.wa.gov.au/entry/international.php\nmielenkiintoista etta he ottavat ilman viisumia olevia hakijoita (nopeaan kun katsoin victorian ja queenslandin poliisin sivut niin eivat ottaneet ilman valmista viisumia olevaa hakijaa)\nsitten ikarajoitus tuli mieleen,,,taisi olla qld:ssa 45 v...mutta taitaa kaikki poliisit olla Western Australiassa paenneet kaivoksiin kun heidan FAQ:ssa sanotaan nain:\nQ6. Is there an upper age limit that could restrict me from becoming a police officer?\nNo. Whilst there is a minimum age limit of 18, there is no maximum age limit.\neli siina olis yksi vaihtoehto,,,siis jos siita aiemmasta tutkinnasta ei aiheutunut mitaan ongelmia.\n« Vastaus #5 : Lokakuu 05, 2008, 07:44 »\nHuomenta vaan, siis täällä Suomessa on vielä aamupuoli päivästä käsillä...\nKiitos vaan tosta polliisi vinkistä, mut kyllä se tie on käyty loppuun, ei siitä tutkinnasta olisi haitaa, mutta ei vaan enää sytytä ne hommat, kyl noi tehdyt parikytä vuotta ja nähdyt jutut mulle piisaa. Varsinkaan jos duunikaverit on siellä(-kin) samanlaisia selkäänpuukottajia ja oman edun hakijoita kuten täällä.\nViisumi vaihtoehtoja tsekkailin, kyllähän sieltä niitä löytyy, mutta edelleen helpointa olisi jos olisi jo hakiessa duunipaikka valmiina. Ei sillä, et jos ottas vaan ja lähtis lyhyellä viisumilla, niin varmaankin sieltä onnistuis duunia löytämään. Lienenkö tottunu liian hyvälle, mä kun oon normaalisti lähteny VAIN jos mulla on ollu varma tieto siitä mihin oon menossa ja mitä tekemään. Täytyy katella ja kuulostella, sitä vaan iän myötä tulee kriitisemmäksi (viisautta??), vielä ei ole pakkasta eikä lunta joten ei kiirettä..\nKiitoksia jo vastanneille ja etukäteen heille jotka tulevat vinkkejä/duunia tarjoamaan.\n« Vastaus #6 : Lokakuu 05, 2008, 15:25 »\nEtänä työnsaanti voi olla melko hankalaa, varsinkin jos ei ole mitään viisumia taskussa, se on kuitenkin oltava. Ellet sitten löydä jostakin työnantajaa joka sponsoroi sinulle sen viiisumin ja pystyy vakuuttamaan immin virkailijat siitä että olet oikea henkilö kyseiseen tehtävään ja paikallisislta markkinoilta ei löydy henkilöä tehtävään.\nLyhytaikaisilla viisimilla joita sinulla on mahdollisuus nopeasti saada ei taida olla mahdollista tehdä töitä. WH- viisumin ikärajan olet jo kuitenkin ylittänyt.\nYksi mahdollisuus voisi olla suomalainen yritys joka operoi Australiassa ja lähettää sinut sinne "komennukselle" sillä pääsisi alkuun ja sitten paikanpäällä voisi koittaa saada pysyvämpää viisumia.


Viking Linesta nelimastoisen Pommern-parkin Platinum-partneri - Viking Line Abp\nma, tammi 30, 2017 12:02 CET\n- Kun turisteilta kysyy, mitä he tietävät Ahvenanmaasta, he nimeävät usein Pommernin. Näemme aluksen restauroinnin koko Ahvenanmaan matkailuelinkeinon profiiliprojektina. Pommernin toiminta on lähellä sydäntämme, ja se että laiva on samassa satamassa, johon me liikennöimme, luo ylimääräisen positiivisen ulottuvuuden. Se on ensimmäinen asia, jonka matkustajamme näkevät Ahvenanmaalla, sanoo Viking Linen toimitusjohtaja Jan Hanses.\nPommern avautuu suurelle yleisölle jälleen vuonna 2018 konseptilla Pommern – 100 dagar under segel. Näyttely herättää aluksen henkiin ja nostaa esiin miehistön omat kertomukset. Siitä tulee jännittävä elämys, jossa kävijät saavat löytää ja kokea Pommernin tarinat kaikilla aisteillaan. Vallankumouksellinen valo- ja äänitekniikka tekevät kokemuksesta autenttisen ja vievät kävijät lähemmäs historiaa kuin koskaan aikaisemmin. Vaihtuva säätila voidaan lavastaa uuden tekniikan avulla, tyvenestä navakkaan tuuleen ja myrskyyn asti. Uusi konsepti nostaa Pommernin maailman historiallisten alusten kärkijoukkoon.\n- Viking Linen päätös lähteä Platinum-partneriksemme merkitsee meille todella paljon. Se antaa meille mahdollisuuden toteuttaa korkealle asetetut tavoitteemme uudesta kävijäelämyksestä Pommernilla. Viking Line on iso toimija sekä merenkulku- että matkailualalla. Sitoutumisellaan Viking Line osoittaa luottavansa meihin ja projektiimme. Se rohkaisee meitä jatkamaan työtä, sanoo museonjohtaja Hanna Hagmark-Cooper.\nJohanna Boijer-Svahnström, tiedotusjohtaja, Viking Line Abp, puh. +358 (0)18 27 000, www.vikingline.com\nHanna Hagmark-Cooper, museonjohtaja, Ahvenanmaan merenkulkumuseo, puh. +358 (0)18 19 930, info@sjofartsmuseum.ax\nahvenanmaa , Viking Line , Pommern\nKun turisteilta kysyy, mitä he tietävät Ahvenanmaasta, he nimeävät usein Pommernin. Näemme aluksen restauroinnin koko Ahvenanmaan matkailuelinkeinon profiiliprojektina. Pommernin toiminta on lähellä sydäntämme, ja se että laiva on samassa satamassa, johon me liikennöimme, luo ylimääräisen positiivisen ulottuvuuden. Se on ensimmäinen asia, jonka matkustajamme näkevät Ahvenanmaalla


Pessimiltsi & Illusiano: Mietteitä Safin ajokoulutuksesta\nTai no, lähinnä kertomus, että missä järjestyksessä ollaan edetty ja missä vaiheessa ollaan nyt?\nEnsimmäistä kertaa Safi sai ajokamppeet (miinus rintaremmi ja häntäremmi) selkäänsä 1.2.2013, oltuaan meillä noin kaksi viikkoa. Kukaan ei tainnut vielä tuolloin kävellä tamman perässä, mutta pihaa ympäri kuitenkin käveltiin ilman ongelmia.\n23.2.2013 olikin sitten neitosen ensimmäinen ohjasajokerta, josta on ikuistettukin kuvia.\nVarsinainen ensimmäinen ohjasajokertakin sujui hyvin, käyntiä sahattiin pihalla, jarrun ja stopin kanssa ollut hieman vaikeuksia, mutten muuten sujunut hyvin! Safi ei ollut muistaakseni hommasta yhtään epäluuloinen, tuo on ollut kuulemma ihan pikkuvarsasta asti "kaikki käy" tyyppiä. Meilläkin suurimmat ongelmat ovat olleet kavioiden katsomisten kanssa, joka sekin on jo selätetty!\nToinen ohjasajokerta oli 5.3.2013, josta ei valitettavasti ole yhtään kuvaa. Hyvin mennyt kuitenkin! Kolmas ohjasajokerta on ollut päivämääränä X ja neljäs sitten 11.3. jolloin ollaan suunnattu kaverin avuin maastoon. Itse kävelin perässä, ja kaveri tuli vieressä, välillä jääden tamman viereen kävelemään, jolloin Safi on johtanut joukkoa. Kerran pari taisi hypätä muistaakseni pystyyn, mutta muuten tuokin reissu meni hyvin!\n18.3.2013 oli kuudes ohjasasjokerta ja ensimmäinen kerta, kun juoksenneltiin joku perässä! Ja hyvin män! Mahtava varsa, tuota on ollut kyllä ihan törkeen hienoa kouluttaa ja viedä itsekseen rauhassa eteenpäin.\nHiukka on erilaiset maisemat ollu vuos sitten, mitä nyt!\nMaaliskuu vaihtui huhtikuuhun, ja huhtikuun ensimmäisinä päivinä lähdettiin maastoon niin, että Outi ratsasti Melexillä edellä, ja minä ohjasajoin Safia perässä.\nTarvitseeko kertoa, että miten meni? Kerron kuiteskin! Loistavasti taas, jarru, ratti ja kaasu olivat kys. lenkillä toimineet hyvin, eikä nuorukainen ollut moksiskaan ohimenevistä autoista. Pakko myöntää, että yksi suurin huolenaiheeni Safia ostettaessa oli juurikin se, että saadaanko me siitä maasto- ja liikennevarma. Itse haluan hevosen olevan varma maastossa, ettei itse tarvitse pelätä että koska hevonen sinkoaa alta jokaiseen ilmansuuntaan samaan aikaan. Tämän kanssa tuskin tulee sitä ongelmaa, ellei jotain hirveän kamalaa tapahdu.\nToukokuun puolivälin tienoilla Safilla oli ensimmäistä kertaa kärryt perässä. Ohjasajokertoja muistaakseni takana kymmenisen kertaa, jos oikein muistan.\nPaikallaan ollessaan tai suoraan liikkuessaan Safi ei välittänyt kärryistä mitään, ensimmäinen (loiva) käännös oli vähän jännä, kun aisa otti lapaan kiinni. Paljon kehuja ja leipää suuhun, niin siitäkin selvittiin parilla reippaamalla askeleella!\nToukokuun loppupuolella Safi sai toista kertaa kärryt perässä, ja ensimmäistä kertaa suunnattiin kyseisellä yhdistelmällä maastoon. Parit ravitöltti pätkät, ja Outikin istui käynnissä hetkisen, ja taaas reissu oli sujunut mahtavasti! Käännösten kanssa oli blogin mukaan suurimmat ongelmat, mutta pienellä jeesillä siitäkin selvittiin ilman yhtään reippaampaa askelta. Safi on heti toisella kerralla uudessa asiassa jo paljon varmempi itsestään, esimerkiksi juurikin kärryjuttu, sekä nyt kun olen nojaillut hieman enemmän painoa tamman selkään pari kertaa. Ensimmäisellä kerralla tuo otti vähän askelia taakse, ja toisella kerralla seisoi kuin tatti paikoillaan. Oppii kyllä mahottoman nopeasti!\nKesäkuun alussa lauma oli muuttanut laitumelle, ja Safi sai kolmatta kertaa kärryt peräänsä, ja toista kertaa suunnattiin maastoon.\nKyseisellä kesäkuun alun kärrylenkillä istuin itse ensimmäistä kertaa käynnissä Safin kärryillä. Mahtava fiilis, taas!\nKesäkuun puolivälissä neitosella oli taas kärryt perässään, tällä kertaa ensimmäistä kertaa myös kuolaimet samaan aikaan suussa.\nKesäkuu läheni loppuaan, ja meno nyätti tältä! Itse tyhmänrohkeana en ole kertaakaan käyttänyt Safin kärryjen kyydissä kypärää, vaikka olisi ehkä ollut ihan viisasta. Noo, tyhmästä päästä kärsii koko kroppa, jos jotain joskus sattuu! Toivottavasti kuitenkaan ei. Kesäkuun lopussa päästiin siis menemään pieniä pätkiä yksikseen, ilman, että toinen käveli kokoajan vieressä.\nHeinäkuun alussa otettiin ensimmäiset ravipätkät ajaen. Jarru, kaasu ja ratti toimivat mukavassa yhteistyössä keskenään! Kaasu saisi olla vain hiukan ärhäkämpi!\nHeinäkuun puolivälissä käytiin ensimmäinen pidempi lenkki ajaen, rauhassa Safin vauhtia madellen. Ravailtiin pieniä pätkiä, ja käännyttiin ensimmäistä kertaa (melkein) paikoillaan ilman turhia apuja!\nElokuussa Safi piti kärryilylomaa, ja elokuun lopussa tuo sai taas kärryt peräänsä, ensimmäistä kertaa laitumelta kotiin tulon jälkeen. Menomatkalla tuo oli stoppaillut mutta kääntyminen kotiinpäin oli onnistunut taas mahtavasti! Edelleenkin tuo stoppailee, kun ei ole yhtääään kivaaaa kävellä a) etummaisena, tai b) jossain muualla kuin umpimetsässä. Siellä voisi mennä täysiä!\nSyyskuussa käytiin ensimmäinen ryhmälenkki. Ketä arvaa että miten meni? Hyvin! ;-)\nSyyskuun lopussa lenkkeiltiin tämmöisellä kokoonpanolla ja hyvällä menestyksellä!\nLokakuun puolessavälissä käytiin ensimmäinen vajaan tunnin lenkki, Melex mukana. Ensimmäisen laukka/ravi/tölttipätkän jälkeen muistan Safin olleen hiukan heliumpallona, mutta kun Melex tuli kärryjen taakse hölkkäilemään, oli Safikin sopivan rauhallinen sunnuntaiköröttelyponi.\nLokakuun loppupuolella lenkkeiltiin ilman hevosseuraa ja ihan mahottoman söpönä! Ehdottomasti yksi lempi ajokuvista Safista. On se sulonen ku mikä! Hyvin meni lenkki taas.\nSitten olikin loman aika. Safi piti kärrylomaa n. 4kuukautta putkeen, mikä teki vaavalle ihan valtavan hyvää.\nHelmikuussa muistuteltiin ajojuttuja mieleen ensin ohjasajaen pieni lenkki maastossa. Hyvin meni, mitä nyt pieniä erimielisyyksiä mennäänkö umpimetsään tarpomaan, vai jatketaanko tietä eteenpäin. Tietä jatkettiin eteenpäin, tosin tammaa taluttaen. Kun päästiin aavistuksen pienemmälle tielle, palasin tamman taakse, ja kun tuo käveli hyvin eteenpäin, käännyttiin me takaisin.\nEdelleen jarru toimii loistavasti, sekä ratti, ainakin silloin, kun ei ole pieniä metsäteitä, joita neito huomaa. Kaasu voisi olla hiukka tehokkaampi, mutta kun tuon mielestä metsässä on vain niii-in paljon kivempi mennä. Ratsastaessa tuo onkin varmasti kiva, kun pääsee menemään kunnon metsäreittejä, kärryjen kanssa ei oiken onnistu.\nParin päivän päästä ohjasajeluista tamma pääsi kärryjen eteen, ja olikin mitä mainoin peli ajaa, kun Poni oli kaverina mukana! Tultiin kotiin päin niin makeeta ravia, että en ole ikinä nähnyt tuon menevän samanlaista! Piiitkä letkeää ravia.\nNyt ollaan juteltu Outin kanssa, että koitetaan laittaa tuolle kärryt perään noin kerta viikkoon, ja pidetään sitten taas lomaa jossain kohtaa. Ja koitetaan parannella kaasua! Poni pääsee Safin kanssa nyt mukaan kärryttelemään, mutta Safi saa johtaa porukkaa. Jossain vaiheessa jätetään Poni käsihevoseksi ja sitten kärrytellän ilman kaveria. Mitään Safi ei ole vielä näyttänyt ilman kaveria pelkäävän, mutta se kaveri on oiva vetoapu, kun ei oikein jaksais tallustella etiäpäin. Väitän tuon kuitenkin tykkäävän ajojutuista, kun tallustelee korvat hörössä eteenpäin, ja kävelisi pihaakin ympäri kärryt perässä lenkiltä tullessa.\nSafin ajokoulutus onkin ollut siis varsin helppoa! Uskon ja tiedän ajokoulutuksesta olevan hyötyä tulevaan ratsukoulutukseen, kun on edetty rauhassa ja tammaa kuunnellen. Safin harmiksi ei ole olemassa kärryjä vain sinne umpimetsään! ;-)\nLähettänyt Raipe klo 23.02\nSanni 1. maaliskuuta 2014 klo 9.48\nHeidi W 2. maaliskuuta 2014 klo 1.05\nKiva postaus, hyvältä näyttää meno kuvissa :)\nAnonyymi 2. maaliskuuta 2014 klo 12.10\nKiva postaus! :) Ja tosi hyvältä näyttää toi teidän meno.\nAiotteko opettaa Safin ratsuksi? :)\nraipe 2. maaliskuuta 2014 klo 12.20\nAno, Safi on tarkoitus viedä ratsuttajalle 4vuotis syksyllä, eli ensi vuoden syksyllä. Itse meinataan opettaa siihen, että joku on selässä ja joitain alkeita kuten esmes liikkeellelähdöt jne, jotka tuo jo kärryiltä käsin osaa, mutta jotka sitten siirretään selästä käsin tapahtuviksi :-)\nKaisa Kähkönen 2. maaliskuuta 2014 klo 18.49\nblogissa menossa linkkaa blogisi:9 Sekä kiva postaus!\nAnonyymi 4. maaliskuuta 2014 klo 15.06\nMeinaatteko opettaa Safin kuolaimettomiin suitsiin vai pysyykö safilla kuolaimet suussa? Entä poni? :)\nraipe 4. maaliskuuta 2014 klo 15.19\nmeillä on suunnitelmissa kokeilla tuolle LG'eitä, mutta tällä hetkellä ei oo suitsia, johon ne vois safille laittaa. pidemmän päälle varmaan ruetaan menemääm kuolaimetta, itse ainakin :-) ponilla on itseasiassa tällä hetkellä suitsissa kiinni LG't, ja on sillä riimullakin ajeltu. tällä hetkellä poni urheilee raudatta ja safi taas raudallisena :-)


Veikkauksen romahdus on alkanut – Tuulipuku.fi\nSuomalainen veikkausmonopoli natisee liitoksissaan, kun Senja Larsenin kirjoittaman kirja Veikkauskratia sai päivänvalon. Kirja käsittelee Veikkauksen Suomessa harjoittamaa korruptiota, johon ovat liittyneet hyvin vahvasti myös erilaiset Veikkausrahoilla elävät järjestöt sekä tietenkin näiltä puoluetukea saavat poliitikot. Veikkauksen päätehtävähän on pelihaittojen ehkäisy, ja sitä se tekee puskemalla kaupat ja huoltoasemat täyteet pelikoneita ja mainostamaan mediassa erittäin aggressiivisesti tuotteitaan. Kuulostaako loogiselta? Ei minustakaan.\nAsia on ollut valveutuneiden kansalaisten tiedossa jo pidempään, mutta aikaisemmin veikkausjohtajat, poliitikot sekä järjestöjohtajat ovat voineet hiljentyä sekä piiloutua. Nyt asia alkaa saavuttamaan sellaiset mittasuhteet, että uskon Veikkauksen lähtölaskennan alkaneen.\nJos korona toi mukanaan jotain hyvääkin, yksi asia on että huomasimme pärjäävämme aivan hyvin ilman pelikoneitakin. Itseasiassa koronan aikana moni vähäosainen on pystynyt käyttämään rahansa paremmin kun värikkäät pelikoneet eivät ole voineet houkuttaa pelaamaan.\nYksi Veikkauksen pääargumenteista on ollut, että jos pelikoneet viedään kauppojen auloista pois, pelaaminen siirtyy nettiin. Tähän en itse usko, sillä useimmiten pelikoneiden äärellä hääräävät vanhukset, jotka pelaavat vähäiset eläkkeensä Veikkauksen kolehtiin. En usko, että heillä on riittäviä valmiuksia siirtyä pelaamaan internetin puolelle.\nNuorison tilanne on toinen. Pelikoneet ovat houkutelleet paljon alaikäisiä pelaajia ja kontrollointi on ollut hyvinkin puutteellista. Ainakin osassa koneista on tätä nykyä pakollinen tunnistautuminen, mutta tämänhän voi helposti kiertää käyttämällä vaikkapa vanhempian Veikkaus-korttia. Kaupoissa henkilökunta ei millään riitä valvomaan jatkuvasti kuka pelikoneilla milloinkin pelaa.\nNuorisolla sen sijaan on kaikki kyvyt siirtyä pelaamaan nettikasinoihin, sillä he ovat syntyneet ”älypuhelin kädessä.” Oikeastaan pelaaminen puhelimella on heille luontaisempaa kuin fyysinen siirtyminen paikasta toiseen, esimerkiksi käveleminen pelikoneiden äärelle. Internetin syövereissä surffatessaan kohdalle osuu hyvinkin usein pelimainoksia, jotka ovat omiaan houkuttelemaan pelaamisen pariin. Houkutusten helppous korostuu. Pelit ovat lisäksi nykyään värikkäitä ja sitäkin kautta erittäin houkuttelevan näköisiä, tästä esimerkkinä peli nimeltä Reactoonz.\nMissä poliitikkojen vastuu?\nPoliitikot ovat edustamassa meitä suomalaisia ja ajattelemassa meidän parastamme. Valitettavasti nyt näyttää siltä, että he ajattelevat vain omaa napaansa ja omia henkilökohtaisia hillotolppiaan. En voi ymmärtää kuinka muutoin on selitettävissä se, että hallituksessa oleva köyhyystutkija Maria Ohisalo ei ole maininnut asiasta sanaakaan. Tai köyhän kansan puolella oleva Vasemmistoliitto ei ole ottanut asiaa kuuleviin korviinsa, vaikka pelitappiot korostuvat juuri heidän äänestäjiensä keskuudessa. Tässä nähdään poliitikon selkärangan kestävyys. Oma etu menee aina kansan edun edelle. Valitettavasti tämä on jo maan tapa.\nOma vinkkini kasinoista kiinnostuneille\nOma vinkkini on, että uhkapelaamisen sijasta kannattaa suosia uhkapeliyhtiöiden osakkeita, mikäli siis moraalisi kestää ylipäätään tälle alalle sijoittamista. Kirjoitin näistä yhtiöistä aikaisemmassa artikkelissani jo kauan aikaa sitten. Pääsääntöisesti kasinoihin sijoittamalla on tehnyt hyviä tuottoja, myös koronan jälkeen.\nJos pelaaminen on helppoa, myös sijoittaminen internet-aikakaudella on äärimmäisen helppoa. Tilin avaaminen käy käden käänteessä ja osakkeiden ostaminen ja myyminen on helppoa puhelimella. Sijoittamalla myös todennäköisimmin vaurastuu pitkällä aikavälillä, tästä on olemassa hyvät historialliset todisteet esimerkiksi eri indeksien kurssifraafeissa.\nVältä liiallista riskiä\nYksi ja sama lainalaisuus pätee kuitenkin kumpaankin, sekä osakesijoittamiseen että uhkapelaamiseen: laita rahaa peliin vain sen verran kuin olet valmis häviämään. Hyvien tuottojen vastapainona on aina riski joka tulee huomioida. Pitämällä riskin maltillisena säilytät hyvät yöunet koska ei tarvitse stressata siitä saako laskut maksettua siitäkin huolimatta että joskus menee hieman heikommin.\nDigitaalinen viihde osana lähes jokaisen suomalaisen arkea


Suomalaiserotuomarit maailmalla - Sivu 5 - FutisForum2\n05.06.2020 klo 03:19:42\nKirjoittaja Aihe: Suomalaiserotuomarit maailmalla (Luettu 39289 kertaa)\nVastaus #100 : 07.06.2019 klo 11:35:58\nEuroopan jalkapalloliitto UEFA on nimennyt Antti Munukan EURO2020-karsintaotteluun Georgia-Gibraltar\nVastaus #101 : 11.07.2019 klo 10:50:06\nPetri Viljanen - Ville Koskiniemi, Turkka Valjakka - Joni Hyytiä illalla Slovakiassa Rozamberok-Levski Sofia matsissa.\nVastaus #102 : 15.07.2019 klo 20:18:37\nUEFA on nimennyt Antti Munukan Mestarien Liigan 1. karsintakierroksen toiseen osaotteluun GKS Piast Gliwice (POL) - FC BATE Borisov (BLR).\nSuomen Palloliitto on nimennyt Munukalle avustaviksi erotuomareiksi Jukka Honkasen ja Riku Vihreävuoren sekä neljänneksi erotuomariksi Mohammad Al-Emaran.\nVastaus #103 : 15.07.2019 klo 20:51:49\nLainaus käyttäjältä: D mies - 11.07.2019 klo 10:50:06\nEi taida olla kovin montaa Eurocupeissa pelaajana ja tuomarina esiintyneitä.\nVastaus #104 : 15.07.2019 klo 21:14:47\nAl-Emaralle ensimmäinen euro-ottelu (toki nelosena, mutta silti)? Hieno homma miehelle\nVastaus #105 : 15.07.2019 klo 21:22:52\nLainaus käyttäjältä: Hossam Ramsu - 15.07.2019 klo 20:51:49\nEi kun tuo käytännössä yleensä vaatii keskittymisen tuomariuraan jo nuoresta asti, ainakin isommissa maissa, missä on portaita paljon kiivettävänä tuomarilla ennen korkeimpia tasoja. Englannissa Championshipissa urallaan pelannut Jason Jarrett yritti viime vuosina tuomarinuraa, mutta lopetti muutaman vuoden jälkeen, kun edistyminen tuomarinuralla olisi vaatinut vuosikausien viheltelyä alasarjoissa hitaasti edeten. Jarrett laskeskeli, että nousu Englannin kärkipäähän ottaisi vähintään kymmenen vuotta, vaikka etenisi mahdollisimman nopeasti, ja kun on 35-vuotiaana lopettanut pelaajauran ja siirtynyt tuomariksi, joten ikä sitten tulee vastaan. Eli tuollaista Viljasen tapaan nuorena lopettamista menestyksekäs tuomarinura käytännössä vaatisi.\nDick "Kyrpä" Jol kait oli jonkin tasoinen pelaajakin nuorempana, luultavasti parempi kuin tuomarina, mutta ei kuitenkaan europelejä pelannut, joko Eredivisiessä tai Eerstessä Nijmegenin riveissä.\nVastaus #106 : 15.07.2019 klo 21:34:58\nLainaus käyttäjältä: maakato - 15.07.2019 klo 21:14:47\nToivotaan, että pitää sanansa ja pilailee tuollakin jos kuulee yhdenkin rasistisen huudon.\nVastaus #107 : 15.07.2019 klo 21:40:50\nLainaus käyttäjältä: jjonez - 15.07.2019 klo 21:34:58\nVastaus #108 : 15.07.2019 klo 22:12:31\nLainaus käyttäjältä: leeremick26 - 15.07.2019 klo 21:40:50\nHarmittaa ostaa lippu peliin, jossa tuomari pelleilee ja keskeyttelee ottelua huvikseen. Kohtahan varmaan "puusilmä" huutokin aiheuttaa keskeytyksen.\nVastaus #109 : 15.07.2019 klo 23:12:02\nLainaus käyttäjältä: jjonez - 15.07.2019 klo 22:12:31\nEli rasismi on ok? Mihin vedät rajan, jos ensimmäiseen huutoon ei puututa, mutta esim. kuudenteen tai seitsemänteen kyllä. Miksi se kuudes rasistinen huuto olisi ensimmäistä vakavampi? Rasismi ei ole hupiasia, vaan sen kitkemiseen pois jalkapallosta ei ole muuta keinoa kuin juuri tämänkaltainen "pelleily", kuten kirjoittaja asian ilmaisi.\nVastaus #110 : 15.07.2019 klo 23:14:02\nLainaus käyttäjältä: Cumulus - 15.07.2019 klo 23:12:02\nEli rasismi on ok?\nEi ole ok, annetaan vaikka sakkoja sitten. Suomalainen tuomari ei kai ole keskeyttänyt peliä huudoista "tapan sun vaimos" "vitun homo" jne.. Eli kyllä tässä on tuo hyvin heikko tuomari otettu vaan kasvoiksi taistelulle rasismia vastaan, Suomessahan sitä ei oikein koe kuin valkoinen heteromies.\nE: ja alunperin tarkoituksena oli nostaa esiin, että tuolla Puolass tuskin palaute on kauhean kaunista.\nVastaus #111 : 16.07.2019 klo 00:24:15\nJjonezin mielipiteet täyttä kuraa ja onneksi ainakin jossain määrin kuolevaa kansanperinnettä. Toki onneksi Suomessa asiat ovat ennenkin ollut ihan hyvin verrattuna moneen muuhun maahan. Tuomari kuitenkin suoraselkäisesti ottaa vahvan kannan ja ainoalla toimivalla tavalla estää rasistiset huudot, jotka eivät kuulu katsomoon.\nVastaus #112 : 16.07.2019 klo 00:27:44\nMiten Al-Emaran toiminnasta rasismia vastaan voi löytää jotain negatiivista? Surullista, että joku siihen pystyy.\nVastaus #113 : 16.07.2019 klo 00:56:57\njjonezilla kyllä harvinaisen raikkaita mielipiteitä täällä\nVastaus #114 : 16.07.2019 klo 02:08:33\nToki olen kyllä sinänsä samaa mieltä tuosta että jos Puolassa jonkun yksittäisen rasistisen huudon takia peliä laitellaan poikki, niin katsomon reaktio voi tosiaan olla vähän erilainen kuin jossain Suomen Ykkösessä.\n« Viimeksi muokattu: 16.07.2019 klo 02:10:40 kirjoittanut Chuck »\nVastaus #115 : 16.07.2019 klo 07:31:37\nLainaus käyttäjältä: Chuck - 16.07.2019 klo 02:08:33\nNo siinäkin kysytään tuomarin pelisilmää sen suhteen, millä tavoin asiaa viedään eteenpäin. 1000 katsojaa Tehtiksellä vs. 10 000 Puolassa. Kärpästä saalistetaan eri aseilla kuin hirveä.\nVastaus #116 : 16.07.2019 klo 08:32:11\nMelkeenpä kierrosten kovin peli Viljasen poppoolle? Jalkapallossa ei tosiaan taida tälläsiä "jarilevosia" olla, jotka pidemmän peliuran päälle olisi Veikkausliigaan tuomariksi noussut?\nJa jjonezilta taas tyylipuhdasta valkoisen heteromiehen uhriutumisahdistusta.\nVastaus #117 : 16.07.2019 klo 08:50:09\nLainaus käyttäjältä: D mies - 16.07.2019 klo 08:32:11\nToki Viljasen loukkaantumisten sävyttämä peliura päättyi jo 25-vuotiaana.\nVastaus #118 : 16.07.2019 klo 10:15:19\nJos peruskurssin +30 vuoden iässä käy, niin taitaa olla tie pystyssä ihan liiton sarjoihinkin jo.\nVastaus #119 : 16.07.2019 klo 10:15:57\nEhkä ei Veikkausliigaan mutta mahdollisesti SM-sarjaan: "Niilon Poikien" Niilo (Tammisalo) ja ehkä myös IF Drottissa pelannut MM-dumari:\nVarmaan muitakin on ollut.\nVastaus #120 : 16.07.2019 klo 10:19:28\nLainaus käyttäjältä: Hossam Ramsu - 16.07.2019 klo 08:50:09\nTuossa puhuttiinkin Jari Levosesta (ja futistuomareista yoeisemm.).\nVastaus #121 : 16.07.2019 klo 10:29:25\nUransa päättäneitä huippufutareita pitäisi saada houkuteltua paljon nähtyä enemmän pillihommiin.\nVastaus #122 : 16.07.2019 klo 10:30:11\nLainaus käyttäjältä: D mies - 16.07.2019 klo 10:15:19\nViljanen vihelsi Ykköstä jo 2013 eli 26-vuotiaana kun pelasi vielä 25-vuotiaana. Käynyt toki kursseja paljon ja viheltänyt alempana sitä ennen.\nTaitaa se suurin este noilla vanhemmilla olla motivaation puute, kun nousu kv-tuomariksi vanhemmalla iällä olisi paljon vaikeampaa ellei peräti mahdotonta. Lisäksi homman sivutoimisuus, päätyö, perhe, ... asettavat reunaehtoja.\nVastaus #123 : 16.07.2019 klo 10:31:37\nLainaus käyttäjältä: Vastapallo - 16.07.2019 klo 10:29:25\nMutta vain aniharvalla oli mitään rahkeita Kakkosta-Kolmosta korkeammalle viheltämään\nKyllä se tuomarointi vaan eroaa todella paljon pelaamisesta, vaikka toki pelaajataustasta iso hyötyä on mielestäni pelin ymmärtämiseen ja tulkitsemiseen.\nVastaus #124 : 16.07.2019 klo 10:32:13\nTarvittaisiin paremmat liksat, jotta viitsisivät - syistä jotka mainitsin edellä?


V2.fi | Arvostelu | Anna Karenina\n11.01.2013 klo 16.30 | Luettu: 6638 kertaa | Teksti: Jari Tapani Peltonen\nUusin Anna Karenina on hyvin nätti Twilight sivistyneistölle. Heille jotka eivät klassista tarinaa tunne, muotoilen asian siten, että Keira Knightley näyttelee vanhan Venäjän seurapiireissä vaikuttavaa bimboa, joka ihastuu kikkarapäiseen keikariin, mistä hänen aviomiehensä ei pidä. Vaikka elokuva käsittelee aiheiden rakkaus, avioliitto ja asema yhteyksiä, on turvallista väittää sisällön jääneen romaaniin. Tyhjänpäiväinen ähkintä pinnallisissa lemmentuskissa näyttäytyy Twilightia laadukkaampana lähinnä koska tyhjäpäisyyttä ei sentään juhlita: tarinassa on moraali. Jopa lihaa syövä heteromies saattaa selvitä tästä hengissä samaistuessaan muutamaan partanaamaan, joilta geelitukkakeikari vie naiset.\nOmalaatuisella (tärähtäneellä) ohjaajalla Joe Wrightilla on lupa tulkita kulunuttakin kamaa. Wright ei ole tehnyt tavallista pukudraamaa, vaan hän hyödyntää lavateatterin tunnelmia ja ylitseampuvia leffajekkuja jopa yhtä aikaa. Esimerkiksi hevoskilpailukohtaus tapahtuu teatterin lavalla, vaikka mukana on oikeita hevosia. Kohtaus, joka voisi olla tyyris perinteisesti toteutettuna, on toteutettu pienimuotoisesti mutta taitavasti. Jokin täällä haisee, sanoi korvalääkäri tutkiessaan ohjaajaa, jonka aivopierut eivät johdattele katsojaa tarinan sisälle. Teatterimaisuus ja siihen liittyen useat hullunkuriset siirtymät alleviivaavat sen, ettei tämä ole totta. Teoriassa tyyli on perusteltua, sillä loppupuolella tuumin Annan itsensä olevan todellisuudesta irtaantunut hemmoteltu elitistikakara. Mutta tämäkö on leffan sanoma? Onko muinaisten porhojen kritisointi puhuttelevaa? Käytännössä ihmissuhteet ovat olennaisinta antia, eikä näin temppuileva ja ontto ihmissuhdedraama useinkaan aktivoinut helposti nyyhkivän allekirjoittaneen tunteita.\nLeffa sai juuri 4 Oscar-ehdokkuutta pinnallisissa kategorioissa, joten ei hävetä myöntää, että aluksi pinta lumosi minut. Ne hullut siirtymät, pari pitkää kamera-ajoa, loisteliaan yksityiskohtaiset puvut ja esineet, ja Wrightin parhaasta elokuvasta Sovituksesta tuttu luova musisointi viehättivät silmää ja korvaa. Tiedostin hyvin, etten välitä tarinasta. Siksipä mieleen Twilight-elokuvat muistuivat, sillä niistä pitävät lahjat ihmiskunnalle pitävät myös kirjoista, joihin puunaamahahmojen ajatukset jäivät. Parhaimmillaan Anna Karenina tuntuu oheistuotteelta, joka kuvittaa sen mistä katsoja jo pitää. Toistan: parhaimmillaan. Nättiä temppuilua ei riitä koko matkalle. Hillitymmissä vaiheissa kerronnan epävireisyys korostuu.\nEräs visuaalisesti onnistunut hetki kertoo, miten melodramaattisia ovat Annan tunteet. Tunteet ovat uskottavia, mutta miksi ne tulevat ja keitä nämä hahmot ovat, sitä saa arvailla. Anna on joku kiimainen kotirouva ja lisäksi sitä mitä päässäsi päätät, oletpa lukenut kirjan tai et. Tarina etenee tympeän toteavaisesti puuroutuen pahasti. Siskon kaimoillakin on sivujuonensa, eikä leffalla ole tarvetta perustella, miksi kokonaisuus on mitä se on - sillä klassikko on klassikko, vai mitä? Teos voisi loppua kuin seinään puoli tuntia aiemmin ja se mikä toimii toimisi ihan yhtä hyvin.\nEn kritisoi kenenkään suoritusta. Knightleyn Anna on vivahteikas, ylpeä, miellyttävä ja korea, ei lainkaan pahansuopa, vaan yksinkertaisesti tyhmä kana. Tämä olisi hieno sivuhahmo paremmassa elokuvassa. Vastaavasti tukkageelimulkvisti Aaron Taylor-Johnson nostaa arvoaan silmissäni, sillä en heti hoksannut, että nätti naiivi kukko on Kick-Assin ja Raakalaisten pääosapoju. Nukkeihmisillä on nukkeihmisten ongelmia. Jude Law ja Domhnall Gleeson näyttelevät järjellä ymmärrettäviä karvakuonoja. Gleesonin kiltit silmät ovat tärkeitä erikoistehosteita, sillä tapaan toivoa että edes sivuhahmoissa on samaistuttavaa inhimillisyyttä; sivistyneisyyttä ja haavoittuvaisuutta. Uskottavat suoritukset vetävät huomiota itseensä kikkailunkin aikana, mikä johtaa surrealistisuuteen, jota ohjaaja varmasti tavoittelee. Tarina vaan ei toimi. Rytmitaju loistaa poissaolollaan. Tarve tyylitellä tuntuu usein unohtuvan, kunnes jokin kohtaus on jälleen pakko esittää epärealistisesti, koska "maailma on näyttämö", tms.\nTunteellinen klassikon tulkinta Coriolanus (2011), villin näyttävä Moulin Rouge ja askeettisen teatterimainen Dogville ovat eräitä hienoja, keskenään tyystin erilaisia elokuvia, joihin Anna Karenina vertautui mielessäni epäsuotuisasti. Arvosanassa on kokonainen tähti "värit vilkkuvat, vau" -bonusta.\n< Selviytyminen...\tDemonic Death Judge ... >\n12.01.2013 klo 18.28\t1\nToi Keira se on nyt vissiin tykästyny näihin nostalgiarooleihin. Hyvin samannäköistä old school -kikkailua oli A Dangerous Method.


Iso ilves kärkkyy talon lampaita Sotkamossa – isäntä toivoo radiomusiikin karkottavan kissapedon | Pohjois-Suomi | Kaleva.fi\nEtusivu Pohjois-Suomi Iso ilves kärkkyy talon lampaita Sotkamossa – isäntä toivoo radiomusiikin karkottavan kissapedon\nIso ilves kärkkyy talon lampaita Sotkamossa – isäntä toivoo radiomusiikin karkottavan kissapedon\nSotkamon Vuokatissa radiomusiikki soi lampaille, jotta ilves pysyisi kaukana.\nPohjois-Suomi 4.7.2019 12:26\nKari Korhonen Vuokatista pelkää, että lähistöllä nähty iso ilves vie talon lampaat. Hänellä on huonoja kokemuksia pedoista, sillä pari vuotta sitten susi ja ahma kävivät hakemassa lampaat.\nKorhonen on soittanut lampaiden lähellä radiomusiikkia, jotta ilves ei uskaltaisi tulla lähelle.\n– En muuta keksinyt. Ajattelin, että jos ilves sitä pelkäisi. Kaikki keinot on otettavat käyttöön.\nIso ilves on liikuskellut Naapurinvaaran takamaastossa Korhosen kodin lähistöllä.\n– Ilves on syönyt Sotkamon kirkolta ja Vuokatista monet kissat. Myös ahma on napannut kissoja.\nKorhosen peikkona on tapaus toissakesältä: Talon lampaista neljä meni suden suuhun ja ahma otti yhden.\nSeudulla on nähty myös karhuja.\n– Viime syksynä karhut rikkoivat pyöröpaaleja ja jättivät jälkensä kaurapellolle.\nei tosiasioita 5.7.2019 16:22\nTuntuupaa riittävän alan asiantuntijoita petopolitiikkan, olisiko enempi uskottavampaa kuulla susi ja punahilkka satuja .\nMastus (rekisteröitynyt käyttäjä) 4.7.2019 22:26\nVoisi koittaa ilvesloukkua, niitä saa valmiina mutta voi tehdä itsekin, ohjeet löytyy netistä.\nAituus 4.7.2019 19:37\nPienten lampaiden laidun on vaaroja täys. Terävät puusäleet voi lampaan keihastaa, ei siinä sutta tarvita, että lammas pääsee hengestään.\nsusi 4.7.2019 18:59\nRadio Suomi vaan soimaan. Katoaa ihmiset ja eläimet kymmenen kilometrin säteellä. On niin kurjaa nykyään.\nnakki nakittaja 4.7.2019 17:42\nHevi tulee ja hevi tappaa.\nHyvä konsti 4.7.2019 17:14\nLampaille kellot kaulaan kiireesti,monenlainen kilkatus ja kalkatus pelästyttää pedot pois!\npysytään k 5.7.2019 16:12\nOn väärä konsti ja käsitys moisesta ohjeesta,kellokaulassa juokseva lammas,poro on ensimmäinen uhri pedolle, ei kelloa soittava pääse mihinkään karkuun ,pedolla ihanne saalis koska kuulee Joka hetki missä kellokaulassa eläin liikkuu. Ei ihmisiin tottuneet ja ruokittavat pedot pelkää mitään.nälkä pakottaa tulemaan entistä röyhkeämmäksi, ompa karhu tullut pihaan koirahäkille nojailemaan jospa saisi syötävää, täällä itärajalla kuusamo,hossassa olevilla kuvauspaikoilla syötetyt pedot juoksevat mönkijöitten perässä ,odotellessa ruokkimista, mustikanpoimijan metallipoimurin äänen kuultuaan karhu tulee saalistamaan olisiko siellä syötävää.ko.poro kellokaulassa.\nOulusta terveiset... 4.7.2019 17:14\n... Suovaaralle. Karilla ideoita riittää.\nUlkomailta 4.7.2019 16:54\nLaumanvartijakoira tai aasi hoitaa tehtävän.\nKissat pelkäävät 4.7.2019 16:52\nKannattaa koettaa isoa banaania.\nReiska 4.7.2019 16:44\nKirkan pahimpia parkasuja ja rääkäsyjä soimaan niin pedot häipyy pysyvästi alueelta.Ei kuitenkaan liian isolla ettei väki lähde kylältä.\nWanha kääpä 4.7.2019 16:28\nHarmi ettei siellä kuulu Lapin radio . On niin huonoa musiikkia ,että itikatkin ovat kaikonneet tontilta ja kukaan ei enää käy kylässäkään . Musiikki on " koppoti koppoti koppoti ja sanat mäkäti mäkäti mäkäti " tätä nykymusaa . Siinä saa Jos kohta Ilvekset ,niin Elviksetkin kyytiä .\nSoittaisi 4.7.2019 15:02\nPalefacen "musiikkia" niin pedot pakenisivat Venäjälle.\nKauhistuttaa ajatellakin 4.7.2019 17:13\nYksikään ilveksen lajitoveri Venäjällä ei suostu uskomaan mitä tämä on joutunut kuuntelemaan.\nkipinen (rekisteröitynyt käyttäjä) 4.7.2019 14:56\nPaimen elikoille päiväsaikaan ja yöksi sisätiloihin.\nOumaikaad 4.7.2019 14:56\nLaumanvartijakoira pitää pedot poissa.\nArtoM 4.7.2019 14:37\nMiksi aina tuskaillaan pedoista. Hommatkaa paimenkoira joka pitää huolen lampaistaan.\nKysyväeitieltäeksy 4.7.2019 16:09\nEikö paimenkoira pidä pienestä pitäen "laumoittaa" lampaisiinsa? Sillälailla ei ehtisi tähän hätään.\nPuhumalla paras 4.7.2019 14:30\nMusiikki ei välttämättä ole ainoa vaihtoehto. Mikä ettei voisi kokeilla puheohjelmia. Yhtenä sellaisena voisi toimia Ylen Pyöreän pöydän keskustelut. Jokainen järkevästi ajatteleva suomalainen vaihtaa ohjelman tullessa kanavaa, miksei järkevästi ajatteleva ilves vaihtaisi maisemaa.\nJ.V.M 4.7.2019 14:23\nIhmisethän maksavat nykyään "mehtävaltiolle", jotta pääsevät lammaspaimeniksi, niin yksityiset lampurit voisivat ottaa mallia ja saada lisätienestiä. Näin toimien pedotkin pysyvät loitolla, sillä nehän tunnetusti pelkäävät paimenia.


Täällä tankkaat juhannusreissulla edullisesti\nKeskiviikko 18.6.2014 klo 20.53\nIltalehti listasi, missä tankkaat edullisimmin bensiiniä ja dieseliä.\nBensan hinnassa on suuria paikallisia eroja. (JENNI GÄSTGIVAR)\nVantaan Neste Oil Expressiltä voi tankata sekä halvinta bensiiniä että dieseliä.\nMuutatko reittiäsi bensan hintojen perässä?\nPoliisi paljastaa: näitä teitä valvotaan juhannuksena\nNäin kaupat ovat avoinna juhannuksena - katso!\nPaikka\tHinta €/litra\nNeste Oil Express Vantaa (Ilmakehä)\t1.539\nNeste Oil Express Espoo (Karakallio)\t1.559\nJ. Kärkkäinen Ylivieska (Kauppakeskus-Iso)\t1.559\nJ. Kärkkäinen Ii\t1.559\nJ. Kärkkäinen Lahti (Renkomäki)\t1.559\nNeste Oil Express Tuusula (Riihikallio)\t1.564\nTeboil Express Tuusula (Riihikallio)\t1.564\nNeste Salo (Koskikatu)\t1.569\nNeste Oil Express Salo (Hämeentie)\t1.569\nTeboil Salo (Savipajankatu)\t1.569\nNeste Oil Express Helsinki (Ruoholahti)\t1.569\nSt1 Tuusula (Riihikallio)\t1.574\nShellExpress Laihia (Keskusta)\t1.574\nNeste Oil Express Lappeenranta (Mutkakatu)\t1.579\nTeboil Juva (Vehmaa)\t1.579\nNeste Oil Express Vantaa (Ilmakehä)\t1.389\nJ. Kärkkäinen Ii\t1.389\nJ. Kärkkäinen Ylivieska (Kauppakeskus-Iso)\t1.389\nJ. Kärkkäinen Lahti (Renkomäki)\t1.389\nTeboil Lahti (Patometsänkatu)\t1.399\nNeste Oil Express Pertunmaa (Kuortti)\t1.399\nNeste Oil Express Espoo (Karakallio)\t1.409\nNeste Oil Express Tuusula (Riihikallio)\t1.414\nTeboil Express Tuusula (Riihikallio)\t1.414\nNeste Oil Express Helsinki (Ala-Tikkurila)\t1.419\nNeste Oil Express Helsinki (Ruoholahti)\t1.419\nNeste Oil Express Vantaa (Siltamäki)\t1.424\nSt1 Tuusula (Riihikallio)\t1.424\nTeboil Jämsä (Patalahti)\t1.424\nShellExpress Laihia (Keskusta)\t1.424


Eero Leväluomalla oli harvinainen kyky muuttaa kuva ääneksi | Elävä arkisto | yle.fi\nOhjaaja Eero Leväluoma Yleisradion studiossa vuonna 1949. Eero Leväluoma ja teknikko Fröjdman Yleisradion studiossa vuonna 1949. Kuva: Yle / Ruth Träskman Eero Leväluoma,kuunnelmat,elokuvaohjaajat\nJulkaistu 29.12.2017 - 13:50 . Päivitetty 27.04.2018 - 11:29\nEero Leväluoma (1896–1969) teki poikkeuksellisen uran elokuvien, näytelmien ja radiokuunnelmien parissa. Yhdeksänvuotiaana teatterilavalle noussut poika esiintyi, lavasti ja ohjasi kotimaisissa elokuvissa, johti parikymmentä vuotta eri teattereita ja siirtyi viisikymppisenä töihin Yleisradion teatteriosastolle. Hän ohjasi satoja kuunnelmia ja koukutti yleisön äänitehosteilla ja tunnussävelillä jännityssarjojen maailmaan.\nVuonna 1967 lähetetyn neliosaisen haastattelusarjan Teatteritaipaleeltani viimeisessä osassa Eero Leväluoma kertoo työstään Radioteatterissa. 71-vuotiasta ohjaajaa haastattelevat Aino Räty-Hämäläinen ja Sauvo Puhtila.\nEero Leväluoma oli työskennellyt 1920-luvulta alkaen teatterin ja elokuvan parissa, ja palasi kymmenvuotisen Turun Työväen Teatterin johtajan pestin jälkeen Fenno-Filmin studiopäälliköksi ja ohjaajaksi. Kuunnelmien pariin hänet toi aivan sattumalta Metallityöväen liitolle tilaustyönä tehty kuulokuva Vanha sorvi kertoo. Tämä vuonna 1946 valmistunut tarina kertoi isoisästä, isästä ja pojasta, jotka uupuvat sorvin ääreen.\nOhjaustyö oli niin vaikuttava, että pääjohtaja Hella Wuolijoki laittoi viihdeosaston päällikön Antero Alpolan houkuttelemaan Leväluoman Yleisradion palvelukseen. Eero Leväluoma kieltäytyi kahdesti, mutta kun Fenno-Filmin työolosuhteet muuttuivat siten että hän katsoi parhaaksi irtisanoutua, vastasi hän myöntävästi kolmanteen Yleltä tulleeseen rekrytointisoittoon.\nOsasin muuttaa kuvan ääneksi, tehosteineen.― Eero Leväluoma\nEero Leväluoma Radioteatterin 10-vuotisjuhlavuonna 1956. Ohjaaja Eero Leväluoma (1896-1969) kuvattuna vuonna 1956. Kuva: Yle / Ruth Träskman Eero Leväluoma,Radioteatteri,kuunnelmat\nYleisradioon tultuaan hän joutui oikopäätä ohjaushommiin. Elokuvapuolen tuntemus ja tekniikka auttoivat uuden tehtävän edessä. Leväluomalla oli harvinainen kyky muuttaa näkyvä kuva ääneksi – siihenhän loppuen lopuksi koko radio perustuu: annetaan kuulijoille mahdollisuus luoda äänen avulla kuva tapahtumasta.\nLeväluoma kehuu tehosteita ja tarkkailua hoitavien teknikoiden työtä: "Koko käytännön tekniikka ymmärtää minun työni, ilman että minun tarvitsee sormeakaan nostaa. He syventyvät tehtäväänsä ja näkyvät tietävän kuunnelman sisällön, minun näkemykseni kuunnelmasta ennenkuin olen sanaakaan puhunut. Siitä minä iloitsen: Kiitos teille."\nKuunnelman tunnussävelen on tarkoitus herättää pikkupojat pihalta kotiin.― Eero Leväluoma\nAlkuaikoina radiossa ei ollut tehostevarastoa, ja pikalevyillä olevat tehosteet kuluivat parin käyttökerran jälkeen loppuun. Niinpä Leväluoma yhdessä Reino Korpion kanssa lähti keräämään tehosteita ja tallentamaan niitä teatteriosaston käyttöön. He äänittivät ääniä luonnosta ja harjoittivat myös kansainvälistä vaihtoa. Näin sai alkunsa Yleisradion tehosto, joka perustettiin vuonna 1957. Sittemmin tehoston ääniarkisto on kasvanut mittavaan 41 000 äänitehosteen kokoelmaan.\nHaastattelussa keskustellaan myös kuunnelmien tunnussävelmistä: erityisesti sarjana esitettäviin jännityskuunnelmiin, kuten Kalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailuihin sekä Hyvää iltaa, nimeni on Cox -sarjaan Leväluoma kertoo valitsevansa tunnussävelmän huolella: "Sen on oltava sellainen, joka herättää pikkupojat pihalta kotiin – ja kuuntelijat yleensäkin."\nEero Leväluoma Yleisradion kuunnelmastudiossa 1963. Ohjaaja Eero Leväluoma Yleisradion studiossa 1963. Kuva: Yle / Kerttu Forsman Eero Leväluoma,Radioteatteri,kuunnelmat\nLeväluoma on ilahduttanut radiokuunnelmien ystäviä luomalla kuunnelmiinsa todentuntuisen äänimaailman, jossa liikutaan niin Jäämerellä, eksoottisilla saarilla, salamyhkäisissä neuvonpidoissa kuin kartanon kamareissa. Esimerkiksi Kalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailussa Rauniokaupungin vanki jaksossa 5 Vapauttava vallankumous, kuulijoita kuljetetaan vankityrmässä, hevosen selässä, kapakassa ja vallankumouksen kuohuissa. On vaikeaa uskoa, että kaikki tämä on kuvattu radion kuunnelmastudiossa.\nKuuntele kaikki jaksot tästä: Rauniokaupungin vanki.\nSanteri Salavan kynästä ovat lähtöisin monet niistä kuunnelmista, jotka ovat tulleet yleisölle kaikkein rakkaimmiksi.― Toimittaja Sauvo Puhtila\nKuunnelmakäsikirjoituksia Leväluoma kirjoitti nimimerkillä Santeri Salava. Yleisradion arkistossa on säilynyt muutamia kuunnelmia, joissa käsikirjoittajaksi on merkitty Santeri Salava ja ohjaajaksi Eero Leväluoma. Itse kirjoittamistaan ja ohjaamistaan kuunnelmista Leväluoma mainitsee erityiseksi suosikikseen Ernst Hemingwayn teokseen perustuvan Vanhus ja meri (1955). Muita klassikkokuunnelmia ovat Santeri Alkion romaaniin pohjautuva Puukkojunkkarit (1956), Juhani Ahon kertomukseen perustuva Siihen aikaan kun isä lampun osti (1962), Matti Hällin romaanin mukaan kuunnelmaksi muokattu Oi aika sä entinen (1962) ja Ivar Lo-Johanssonin aiheen mukaan kirjoitettu Kulkukauppias (1960). Kuunnelman Laulu tulipunaisesta kukasta (1954) hän on sekä ohjannut että käsikirjoittanut omalla nimellään.\nEero Leväluoma (1896-1969)\nEero Kullervo Leväluoma\nTaiteilijanimet: Eero Levä (lavastaja) ja Santeri Salava (käsikirjoittaja).\nS. 6.6.1896, Helsinki\nK. 18.11.1969, Helsinki\nTeatterinjohtaja, näyttelijä, lavastaja, radio- ja elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja.\nEero Leväluoma aloitti näyttelijänuransa harjoittamallla lausuntaopintoja Elli Tompurin ja Ilmari Räsäsen johdolla. Ensimmäisen kosketuksensa näyttämötyöhön Leväluoma sai raittiusseura Koiton näyttämöllä.\nKiinnitykset ja tehtävät:\nKansanteatteri, näyttelijä 1918-1923\nHämeenlinnan Työväen Teatteri, johtaja 1923-1925\nKotkan Työväen Teatteri, johtaja 1925-1926\nPorin Työväen Teatteri, johtaja 1927-1928\nTurun Työväen Teatteri, johtaja 1929-1940\nElokuvan palveluksessa Leväluoma toimi ensin 1920-luvun lopulla vuosina 1928-1929 ja palasi elokuvan pariin 1942-1947, jolloin hän toimi Fenno-Filmi Oy:n studiopäällikönä ja ohjaajana.\nHän esiintyi näyttelijänä 56 elokuvassa vuosina 1922-1958, lavasti 11 elokuvaa vuosina 1943-1947 ja ohjasi osittain tai kokonaan kolme elokuvaa vuosina 1922-1944.\nYleisradion teatteriosaston ohjaajana Leväluoma toimi 1947-1965, Radioteatterin perustamisesta lähtien eläkkeelle siirtymiseensä saakka.\nLähteet: HS 19.11.1969, Elonet.\nEero Leväluoman kuunnelmaohjauksia Areenassa\nLaulu tulipunaisesta kukasta (1954)\nKalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailuja: Calamarian kuningas (1960)\nKalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailuja: Pekan perillinen (1959)\nKalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailuja: Rauniokaupungin vanki (1966)\nKalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailuja: Sumulaakson sankarit (1967)\nKalle Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen uusia seikkailuja: Öljyä ja aivopesua (1961)\nOi aika sä entinen (1962)\nTri Jekyll ja Mr Hyde (1950)\nVahtonen ei vedä vesiperää (1963)\n06.06.2012 Musta ilotulitus on Sariolan vanhin säilynyt Susikoski-kuunnelma\n08.09.2006 Miten kuunnelma syntyi 1950-luvulla\n14.09.2016 Köyhäin teatteri – Suomalaisen kuunnelman varhaisvuodet syyskuusta 1926 heinäkuuhun 1941\nEero Leväluoma Elonetissä\nPaul Temple ja Valentinen tapaus\nVahtonen ei vedä vesiperää Vahtonen ei vedä vesiperää\nTeatteritaipaleeltani. Eero Leväluoma muistelee Radioteatterin vuosiaan\nTri Jekyll ja Mr. Hyde


Miten Tehdä Cv Jos Ei Ole Työkokemusta? - TEEMU TORSSONEN\nMiten Tehdä Cv Jos Ei Ole Työkokemusta?\nMitä kertoa Cvssä?\nHenkilö- ja yhteystiedot. Henkilö- ja yhteystiedot on hyvä laittaa selkeästi ja näkyvästi ansioluetteloon.\nTiedostomuoto ja CV:n toimittaminen.\nMitä kirjoittaa Cvn kuvaukseen?\nAnsioluetteloon merkitään yleensä vähintään kielitaito ja tietotekniset taidot. Voit kertoa myös muista taidoista, kuten sosiaalisista taidoistasi, sosiaalisen median kyvyistäsi ja muista erityistaidoista. Jos uskot taidon olevan oleellinen kesätyössä, lisää se ehdottomasti mukaan.\nMiten hakea töitä ilman kokemusta?\nMissä muodossa CV?\nEnnen kuin lähetät ansioluettelosi, on sinun lisäksi päätettävä mikä on oikea tiedostomuoto CV:llesi. Tavallisimmat tiedostomuodot ovat Adoben PDF (Adobe Portable Document Format) ja Microsoft Wordin.\nMiten merkitä suosittelija?\nSuosittelijat lisätään normaalisti ansioluettelon loppuun, aivan viimeisenä kohtana. Muista, että on hyvän käytännön mukaista pyytää suosittelijoilta ensin lupa ennen kuin lisäät heitä. On myös tärkeää, että lisää jokaisen henkilön yhteystiedot.\nMiten kirjoitetaan Hakemuskirje?\nOle ytimekäs mutta persoonallinen. Hyvä työhakemus on korkeintaan yhden A4:n pituinen.\nPerustele sopivuutesi tehtävään.\nTarkasta lopuksi hakemuksesi.\nSee also: Miksi Toiminimi On Suosituin Yritysmuoto?\nMiten tehdä Hakemuskirje?\nAloita tiiviillä esittelyllä itsestäsi. Kerro itsestäsi informatiivisesti ja tiiviisti, mutta tuo rohkeasti mukaan myös persoonaa.\nKerro, mitä sinä voit tuoda työnantajalle.\nTiivistä tärkeimmät pointit viimeiseen kappaleeseen.\nMiten aloittaa hakemus?\nVoit aloittaa työhakemuksen esimerkiksi reippaalla väitelauseella siitä, miten mahtavasti sopisit avoinna olevaan tehtävään. Seuraavissa kappaleissa voit sitten perustella syvemmin, miksi väitteesi pitää paikkansa ja miksi juuri sinä olisit erinomainen valinta.\nMitä kirjoittaa Cvn profiiliin?\nCV-profiili on ansioluetteloon kirjoitettava vapaamuotoinen omakuvaus, joka parhaimmillaan erottaa hakijan kaikista muista. Se on tapa kertoa tiivistetysti parhaista puolista, kuten osaamisesta, saavutuksista ja tulevaisuuden tavoitteista.\nMitä kirjoittaa CV n Profiilitekstiin?\nCV:n alussa on hyvä olla tiivistelmä eli profiiliteksti, jossa kerrot itsestäsi ja osaamisestasi muutamalla lauseella. Samaa tekstiä voi käyttää myös esimerkiksi LinkedInin profiilikuvauksessa. Uravalmentaja Pilvi Nybom kertoo, minkälaisesta tiivistelmästä rekrytoija kiinnostuu.\nMitä kirjoittaa Profiilitekstiin?\nSe sisältää tiivistetyssä muodossa työkokemuksesi, tavoitteesi ja taitosi ja se on sävyltään vakuuttava. Ansioluettelon profiilin voi nähdä uraasi selventävänä otsikkona. Ansioluettelon profiiliteksti sisältää: 50–200 sanaa, 3–4 virkettä\nMiten työkokemus lasketaan?\nJos teet keikkaa, lasketaan työkokemukseen erikseen jokainen yksittäinen työpäivä. Jos teet vakituisessa työsuhteessa osittaista työaikaa, kertyy sinulle prosenttiosuuden mukaan työkokemus, eli jos teet 50% työaikaa, kertyy sinulle 12 kk:n aikana 6 kk:n työkokemus.\n← Miksi Oma Ääni Kuulostaa Erilaiselta Nauhoitettuna?\nMiten Estää Putkien Jäätyminen Mökillä? →


Tomi Kontio: Maan veli - Plaza.fi\nTomi Kontio: Maan veli\nTomi Kontion Maan veli -fantasiakirjassa paha saa palkkansa. Hän kirjoitti suosittuun trilogiaansa myös toisenlaisen lopun.\nFantasiamaa Austraasia kuihtuu. Kyläläiset ryyppäävät ja kyräilevät, tuholaiset nakertavat sadon, maisema hämärtyy. Tomi Kontion kirjasarjan päätös Maan veli (Tammi) alkaa lohduttomalla kuvauksella, eikä tarina juuri hilpeämmissä merkeissä etene.\nMaan veljen edeltäjät Keväällä isä sai siivet (2000) ja Austraasian viimeiset lapset (2002) olivat huippusuosittuja lasten ja nuorten fantasiakirjoja. Keväällä isä sai siivet voitti Finlandia Juniorin, ja siitä on tehty teatterisovituksia. Kirjaa on myyty seitsemän painosta, jatko-osaakin kolme.\nMyös kaksi ensimmäistä kirjaa käsittelevät kuolemaa ja aikuisten mielivaltaa mutta vähemmän ahdistuneesti kuin Maan veli. Jos päähenkilöiden isä oli aiemmissa osissa perso viinalle, hän oli myös höveli ja rakastettava sankarihahmo. Maan veljessä hänestä on tullut vainoharhainen, vastenmielinen juoppo.\nMiksi näin tavattoman ankeaa? »Kirjan nuoret ovat nyt teini-iässä, ja sehän on kaikkein synkintä aikaa», Tomi Kontio pohtii. »Kun mietin omaa teini-ikääni, silloin isän asema muuttui. Aloimme taistella, ketkä ovat miehiä perheessä. Ja vasta silloin isän alkoholismista tuli minulle ongelma. Sama tapahtuu kirjassa.»\nTarinan nuoret ovat kasvaneet lapsista murrosikäisiksi, joille fantasiamaailma ei enää riitä. Kaksospojat Tomi ja Timo ja heidän ystävänsä Laura kaipaavat takaisin maahan, takaisin todellisuuteen. Siksi Austraasia heidän ympärillään alkaa rappeutua.\n»Isä, joka edusti fantasiamaailmaa hyvässä, on myös muuttunut osaksi rappiota», Kontio selittää. Todellisuuden kaipuu on konkreettisimmillaan sitä, että Tomi ja Laura kiinnostuvat seksistä. »Kuitenkin aika varovasti, eihän kirjassa seksiä sinällään kuvata, vaan kaipuuta seksuaalisuuteen.»\nFantasiamaailman helppous ei riitä selittämään uutta todellisuutta, jossa hormonit myllertävät; Austraasia on kuluttanut itsensä loppuun.\nAlun perin Kontio ei aikonut kirjoittaa trilogiaa vaan yhden kirjan, jonka piti tapahtua pääosin Austraasiassa. Keväällä isä sai siivet -tarinassa sinne päästään kuitenkin vain vähän lopussa kurkistamaan.\nSuurin osa ensimmäisestä kirjasta tapahtuu Huostolassa, vankileiriä ja lastenkotia muistuttavassa laitoksessa, jossa valtaa pitää demoninen Raakel Vastapöksy. »Huostolan piti olla eräänlainen kiirastuli, jonka kautta siirrytään paratiisiin. Mutta se osoittautuikin ympäristönä niin kiinnostavaksi ja riittäväksi, että uuden maailman tuominen samaan kirjaan olisi ollut liikaa.»\nNuorten lukijoiden uteliaisuus Austraasiaa kohtaan oli kuitenkin herännyt. Kontio kirjoitti toisen kirjan. Sitä tehdessä hän oivalsi, että tarina vaatii vielä kolmannenkin osan, jossa päähenkilöt palaavat takaisin maahan. »Halusin trilogialla lukita sarjan, jotta se ei jatkuisi niin kuin pahimmat fantasiatarinat osaan kaksikymmentäyhdeksän.»\nIdea Platonin pidoista\nUuden maailman synnyttäminen on työläs projekti: kirjailija luo floorat, faunat ja tähtikartat. Materiaalina hän käyttää mytologista todellisuutta, joka on jo aikojen alussa yhdistänyt olentoja ja muokannut kentaurin kaltaisia ihmis-hevos-hahmoja. Austraasian viimeisissä lapsissa fantasiamaailma kukoistaa. Mieleenpainuvimpia ovat kaksinaamaiset pallopäät, irmot.\n»Olin muistaakseni juuri silloin tekemässä Kontion Karin kanssa radiosovitusta Platonin pidoista. Siellä Aristofanes puhuu olennoista, joita nimittää androgyyneiksi. Hän kuvaa mainiosti pallomaisia otuksia, joilla on päät kahden puolen naamaa. Irmot edustavat tavallaan samoja palloihmisiä: niitäkin silvotaan kahtia aivan kuten jumalat silpoivat androgyynejä niiden käytyä uhmakkaiksi.» Platonin mukaan ihmiset ovat halkaistuja olentoja, jotka etsivät omaa puolikastaan. Ajatus sopi Austraasia-kirjoihinkin: rakkauden etsimiseen ja kaksos-problematiikkaan.\nMielikuvitusmaailman luominen oli sikälikin raskasta, että fantasia ei ole koskaan kuulunut Kontion omiin suosikkilajityyppeihin. Trilogian viimeisessä osassa hän olikin jo hieman väsynyt kuljettamaan mukana »fantasiaroinaa». »Mielelläni annoin sen kuihtua ja nostin henkilöhahmot etusijalle.»\nLastenkirja Maan veli ei enää ole. »Se oli jo kirjoitusvaiheessa ongelma, koska tämä on kuitenkin trilogia, jonka ensimmäinen osa sopii ala-asteikäisellekin.»\nKeväällä isä sai siivet -kirjasta viisi vuotta sitten innostuneet lapset ovat kasvaneet teini-ikäisiksi ja ymmärtävät Tomin ja Lauran uusia värinöitä. Mutta kymmenvuotiaalle, joka haluaa lukea kaikki kolme osaa perä jälkeen, viimeinen voi olla hämmentävää tekstiä.\nKontio uskoo, että vanhemmat osaavat arvioida, millaisia lukijoita heidän lapsensa ovat. Toisaalta hän myös häivyttää mielellään lasten- ja nuortenkirjallisuuden ja aikuisten kirjallisuuden välistä rajaa. »En halua missään tapauksessa sensuuria, että tämä ei sovi kymmenvuotiaalle. Jollekin sopii, jollekin ei. Jos lapsi ei pidä kirjasta, hän yleensä lopettaa sen lukemisen. Hän voi sanoa, että tässä on kaiken maailman pussailua, tämä on paljon huonompi kuin se ykkösosa.» Ja ehkä palaa kirjaan muutaman vuoden kuluttua.\nKontio kirjoitti Maan veljeen alun perin erilaisen loppuratkaisun, surullisen tai ainakin surumielisen. Tomin ja Lauran rakkaustarina ei tuossa versiossa saanut täyttymystä. »Kirjoitin onnetonta loppua tarkkaillessani omia teinityttäriäni: 15-vuotiaasta tytöstä mikään ei ole niin vastemielistä kuin surkeiden Hollywood-elokuvien onnelliset loput. Tietyssä iässä, teiniangstissa, tarinan onneton tai avoimeksi jäävä päätös antaa enemmän», hän pohtii. Alle murrosikäisille taas onnellinen loppu on tärkeä. Osittain kustannustoimittajan toivomuksesta Kontio muuttikin loppuratkaisua. Siitä tuli seikkailullinen, ja arvattavasti ainakin enemmän poikien mieliin, koska mukana on klassinen päätöstaistelu.\nSielu, mikä se on?\nSaduissa paha saa aina palkkansa, ja oikeamieliset perivät maan. Niin Maan veljessäkin. »Tietty opetuksellisuus juontaa Grimmin saduista ja koko satuperinteestä. Todellisuudessa paha ei tietenkään saa palkkaansa, ja sen ovat monet nuoret ja lapsetkin tajunneet. Ehkä heistä on lohdullista fantasioida maailma, jossa käy toisin kuin oikeassa elämässä.»\nVaikka hyvää ja pahaa ei Austraasia-sarjassa problematisoida henkilöiden tasolla, tarina itsessään kääntyy monta kertaa päälaelleen: minkä kuvitellaan tuovan onnea tuokin onnettomuutta. Ensimmäisessä osassa lapset kaipaavat Austraasiaan, ikuiseen onnelaan. Toisessa osassa ylenpalttinen onnellisuus uhkaa ihmisyyttä, joten lapset lähtevät hakemaan varjojaan. Kolmannessa osassa varjot tuhoavat Austraasian.\nTeemat ovat suuria, jopa mahtipontisia, mutta lastenkirjoissa ei ole koskaan ujosteltu puhua suurista tunteista ja käsitteistä. Sellaisista kuten sielu. Austraasian viimeisissä lapsissa Kontio kuvaa pahoja tiedemiehiä, jotka ovat keksineet keinon hajottaa ihmisen sielu ja kerätä siitä vapautuvaa energiaa.\nHänen mielestään lapset uskovat sieluun enemmän kuin rationaaliset aikuiset. »Kun lapsi tiedostaa kuoleman – näissä kirjoissa puhutaan paljon kuolemasta – sielun käsite on hänellä vahvimmillaan. Juuri silloin kun hän alkaa etsiä mieltä elämälle ja kuolemalle.» Niinpä Austraasia-kirjojen käsitys sielusta on vähemmän kyyninen kuin Kontion henkilökohtainen käsitys. »Sielu edustaa hengellisyyttä ja mahdollisuutta ikuiseen. Tomin ja Lauran rakkaus näyttää ikuisuusnäkökulmasta paljon suuremmalta, koska voidaan ajatella, että se jatkuu maallisen elämän tuolla puolen.»\nAustraasia-sarja sai alkunsa, kun Kontio kertoi tyttärilleen tarinoita lapsuudestaan. Hän ryhtyi muovaamaan kirjaa oman kertomustraditionsa pohjalta: päähenkilöiksi tulivat kaksospojat Tomi ja Timo Kokko. Timo on myös Kontion todellisen kaksosveljen nimi. »Oli yksinkertaista lähestyä tarinaa oikeiden nimien kautta. Näin kirjoittaessani itseni ja veljeni todellisina hahmoina keskellä epätodellisia tapahtumia.» Lapsilukijoita oman nimen käyttö kiehtoo. Se panee heidät pohtimaan fiktion ja todellisuuden eroa. »Toivon mukaan olen pystynyt kouluvierailuillani opettamaan, että kaikki luettu teksti ei ole luotettavaa. Ei vaikka päähenkilöllä olisi kirjailijan nimi.»\nViimeisessä osassa on mukana myös kolmas veli – maan veli. Hän on kehitysvammalaitokseen unohdettu puhekyvytön Teemu, joka tarinan kehittyessä lausuu ensimmäiset sanansa. Tomi ja Timo Kontiollakin on isoveli, joka on elänyt laitoksessa kaksivuotiaasta saakka. »On siinä muitakin yhtymäkohtia tosielämään. Isä ei koskaan käynyt katsomassa veljeä ja halusi kieltää hänet kokonaan. Hän ei elänyt meidän kanssamme arkipäivää, vaan on jäänyt mystiseksi hahmoksi.»\nMaan veli on ehdottomasti viimeinen osa Austraasia-sarjaan. Ei ole tosin mahdotonta, etteivätkö Tomi ja Timo vielä joskus seikkailisi muiden kirjojen sivuilla, mutta tällä hetkellä Kontio ei suunnittele uutta lastenkirjaa. Satuhetkestä alkanut tarina on tullut siinäkin mielessä päätökseensä, että kirjailijan tyttäret eivät enää halunneet lukea Maan veljeä etukäteen. »Ei heitä enää kiinnosta. Kakkososan kohdalla vielä kyselivät, että saako lukea ennen muita. Nyt kuunnellaan mieluummin Rammsteinia.»\nKun Kontio kirjoitti ensimmäisiä kirjoja, tyttäret pitivät häntä sankarina – aivan kuten tarinan kaksospojatkin sirkustirehtööri-isäänsä. Sankaruus on kuitenkin kovin katoavaista. »Olen joutunut omassakin elämässä kokemaan, että kun tyttäret itsenäistyvät, isän sädekehä himmenee. Mikä on tietysti ihan luonnollista ja oikein.»\nAvainsanat: Maan veli, Tomi Kontio


Karvanpoisto laserilla | Mehiläinen\nMitä kehonalueita laserilla voidaan hoitaa?\nMiten karvanpoisto laserilla tehdään?\nHoitokerta kestää hoidettavan alueen laajuudesta riippuen noin 30 minuuttia. Hoidon jälkeen käsitelty iho voi punoittaa 2–3 tunnin ajan. Ärtyneelle iholle voi levittää esimerkiksi aloe vera -geeliä helpottamaan oireita. Tuhoutunut karva tulee ulos ihosta 1–2 viikossa.\nHeti hoidon jälkeen on syytä vältellä aurinkoa, ja vähintään kaksi viikkoa laseroinnin jälkeen tulee käyttää tehokasta aurinkosuojaa. Heti hoidon jälkeen ei myöskään saa mennä saunaan.\nHoidon Kela-korvattavuus ja ajanvaraus\nVaraa aika karvanpoistoon Mehiläisen ajanvarauspalvelusta tai soittamalla Mehiläisen asiakaspalveluun 010 414 00. (0,084 €/min)


Reissumiehet Aalto ja Kytösaho palaavat "Betoniin" – Salpausselän kisoissa hypätään lauantaina joukkuekilpailu, ja sunnuntaina mitellään maailmancupin henkilökohtaisen kilpailun pisteistä | Urheilu | Savon Sanomat\nEtusivu » Urheilu 22.1.2021 18:27\nMaailmancupissa sijalle 30 oleva Aalto oli Zakopanen kisassa 19:s, vaikka epäonnistui hieman ensimmäisellä yrityksellään. Cupissa neljästi pisteille ponnistanut Kytösaho jäi Puolassa pisteittä ja jatkaa cupia sijalta 43.\nAalto harjoitteli viikolla Kuopion 65 metrin hyppyrissä. Kytösaho nautiskeli Lahden suurmäen tutusta tuntumasta. "Betonin" ylämäki on tavallista jyrkempi, ja keulan kaarre tyypillisiä Keski-Euroopan hyppyreitä tiukempi.\n– Niko totesi, että Lahden mäessä kaarteen paineen tuntee helpommin, Väätäinen kertoi.\n– Silloin keula on helpompi ottaa vastaan, ja oikea asento pysyy luonnollisemmin keulalle tullessa.\nJatkoa hyvään suuntaan\nVäätäinen lipsautti tutusta mäestä sanan kotietu, mutta perui puheensa.\n– Se taitaa lopulta olla plus-miinus-nolla se etu, sillä mäki on tuttu kaikille, Väätäinen pohti Lahden kilpailuja suomalaisnäkökulmasta.\nKyse on muustakin kuin hyppyristä. Viikkojen poissaolo kotoa tarkoittaa, että tekemistä on kertynyt rästiin. Juoksevat asiat pitää selvittää ennen kuin kiertue jatkuu ensi viikolla.\n– Kotikisoihin liittyy aina tavallista enemmän muuta, urheilun ulkopuolista touhua. Urheilijankin pitää hoitaa asioitaan ja niitä kasaantuu, kun on pitkään reissussa, Väätäinen totesi.\nAalto väläytti Zakopanessa kaksi "top-10-hyppyä", mutta niistä vain toinen osui kilpailuun. Väätäinen odottaa häneltä kahta osumaa kilpailuun ja Kytösaholta jatkoa noususuuntaukselle.\n– Toivon, että tällä kaksikolla sama rata jatkuu. Nikollakin mahdollisuus kauden parhaaseen tulokseen kasvaa koko ajan, Väätäinen arvioi.\nKytösaho on ollut kauden cupeissa parhaimmillaan 18:s ja Aalto 19:s. Eetu Nousiainen ja Jarkko Määttä ovat Suomeen muut hyppääjät.\nM aailmancupin karsintakisa Lahdessa peruuntui tuuliolojen takia\nMäkihypyn miesten maailmancupin karsintakisa Lahdessa peruuntui tältä päivältä tuuliolojen takia. Karsintakilpailun Salpausselän HS130-suurmäessä piti alkaa kello 19.\nSalpausselän kisat järjestetään tänä vuonna 96. kerran, ja koronan takia tällä kertaa ilman yleisöä.