Mailchimp-tilisi vuosikatsastus 30 minuuttia | Oppila.fi\nHome / Kauppa / Mailchimp-opiskelu / Mailchimp-tilisi vuosikatsastus 30 minuuttia\nMailchimp-tilisi vuosikatsastus on ammattilaisen tekemä tarkistus uutiskirjetilisi tärkeimpiin asetuksiin ja siivoustarpeisiin.\nMailchimp-tilisi vuosikatsastus 30 minuuttia määrä\nTuotetunnus (SKU): 0733000034 Osastot: Mailchimp-opiskelu, Ajanvaraus Avainsana tuotteelle mcvuosikatsastus30\nMailchimp-tilisi vuosikatsastus on ammattilaisen tekemä tarkistus Mailchimp-tilisi tilanteeseen.\nMitä saat vuosikatsastuspaketissa?\nOppila Oy tarkistaa\ntilisi tärkeimmät asetukset\nsiivoustarpeen (löytyykö tarpeettomia osoitteita)\nonko kirjepohjasi ajan tasalla\nMailchimpin logon näkyvyyden tarpeen (maksullisella tilillä sitä ei tarvitse käyttää)\nParhaan hyödyn saat, mikäli käytät Mailchimpin maksullisia ominaisuuksia. Keskimäärin osoitteita siivoamalla olemme saaneet aikaan asiakkaillemme usean kymmenen euron kuukausisäästön – toisinaan paljon enemmänkin. Käymme läpi tärkeimmät asetukset ja päivitämme ne tarvittaessa.\nKun olet ostanut vuosikatsastuksen, saat sähköpostiisi lisää ohjeita sekä koodin, jolla voit tehdä ajanvarauksen kuluitta ajanvarauspalvelussamme. Pyydämme sinua kertomaan Mailchimp-tilisi hallinnointiosoitteen. Lähetämme sinulle Mailchimp-järjestelmän sisäisen yhdistämispyynnön (ns. agency-yhteys), jolloin myönnät haluamaksesi ajaksi Oppilalle näkyvyyden tilillesi. Voit milloin tahansa poistaa tuon yhteyden ja sitä käytetään vain toivomiisi tarkoituksiin. Tämän jälkeen teemme tilisi tarkistuksen ja käymme yhdessä ruudun äärellä läpi tarvittavat toimenpiteet. Puolessa tunnissa ehdimme päivittää asetukset ja tarkistella siivoustarpeita. Neuvomme sinua jatkotoimenpiteissä.\nPuolessa tunnissa ehdimme käydä monta asiaa läpi, mutta mikäli arvelet, että tililäsi on enemmänkin siivottavaa tai haluat uusia kirjepohjaa, kannattaa varata heti tunnin aika. Tai mikäli haluat vain katsastuksen ja ohjeet toimenpiteiden tekemiseen itse, onnistuu sekin. Voit lukea myös vinkeistämme blogistamme.\nOppila Oy on virallinen Mailchimp partner. Saat meiltä avun monenlaisissa Mailchimp-asioissa. Koulutamme, valmennamme ja autamme käytännön töissäsi pitkällä kokemuksella ja Mailchimpin varmentamalla osaamisella.


Arkiherkku: Uunissa tehty salaatti — Jenkan tahti\n1.7.2014 11:11 Jenni Tamminen Ruoka, Arkiherkut, Makkara, Salaatti, Uunisalaatti, Makkarapaistos, Halloumi, Grillijuusto, Lämmin salaatti, Arkiruoka, Ruokareseptit 8 kommenttia\nMakkarat, kasvikset ja juusto samalle uunipellille ja lämpöön. Viimeistellään tuoreilla yrteillä. Helppoa ja hyvää!\nTosi helppo ja aika nopeakin tehdä, ja kasviksia voi luonnollisestikin vaihdella mielensä ja jääkaapin jämien mukaan. Esimerkiksi eiliset (uudet) perunat sopisivat varmaan tosi hyvin joukkoon! Myös eiliseltä jääneet grillimakkaran jämät voi heittää sekaan.\nKasvisversion saa kun jättää makkaran pois, lihansyöjät taas voivat halutessaan jättää juuston pois.\nValion reseptissä käytetään paneroituja sipulirenkaita. Nam! Laitoin itse kuitenkin kesäsipulia, koska sen aika on nyt ja sitä oli valmiiksi kotona. Hyvää sekin!\nJa siis joo, tätä voi sanoa salaatiksi, paistokseksi tai miksi nyt haluaa. Ja voihan tähän lopuksi sekoittaa vaikka salaatinlehtiä tai rucolaa. Uuniin en niitä kuitenkaan laittaisi.\n1 pkt haluamaasi makkaraa\n2 paprikaa TAI tölkillinen kuorittuja paprikoita\n1 dl (kivettömiä) oliiveja\n200 g pieniä tomaatteja\npari kesäsipulia tai pientä sipulia (TAI paneroituja sipulirenkaita)\n1 pkt halloumi- tai grillijuustoa\ntuoretta yrttiä, esimerkiksi basilikaa\nPilko makkarat ja kasvikset reilun kokoisiksi paloiksi. Viipaloi valkosipuli. Viipaloi juusto. Sekoita mausteet öljyyn ja kierittele makkarat ja kasvikset siinä. Levitä seos leivinpaperin päälle uunipellille tai uunivuokaan. Lätki juustoviipaleet päälle. (Jos käytät paneroituja sipulirenkaita, asettele myös ne viimeiseksi ainesten päälle.) Paista 225 asteessa ylätasolla noin 15 minuuttia, kunnes juusto saa väriä. Voit myös aloittaa paistamisen keskitasolla ja siirtää vasta lopuksi ylemmäksi, jos uunisi on “ärhäkkä”.\nViimeistele tuoreella yrtillä.\nTämä salaatti ei välttämättä vaadi erityistä kastiketta, mutta halutessaan tätä voi tarjota esimerkiksi maustetun creme fraichen tai vaikka chilimajoneesin kera.\nLisää arkiherkkuja täällä!\nMargareta Blåfield 1.7.2014 12:20\nKohta on kotimaisen kesäkurpitsan sesonki, sopii varmasti joukkoon. Samoin munakoiso.\nYksineläjä voi tehdä vastaavan salatin tai pyttipannun paistinpannulla.\nJenni Tamminen 1.7.2014 12:28\nUuni on siitä kiva, että ei tartte vahtia lieden ääressä. Ja kyllä tuota vielä seuraavanakin päivänä syö, että voi tehdä isommankin satsin kerralla.\nPetra Nyqvist 1.7.2014 20:37\nVaikuttaa ihan kivalta, ja koska makkara ja halloumi ovat aika ruokaisia, valitsisin juuri tuon kesäsipulin sipulirenkaiden sijaan raikkautta korostamaan.\nJenni Tamminen 1.7.2014 22:01\nHyvä pointti! Paneroidut sipulirenkaat olisivat ehkä olleet tässä liikaa. Makkara + halloumi on tietysti suolainen, rasvainen ja ylipäänsä tuhti yhdistelmä. Toimii varmasti vaikka käyttäisi vain toista näistä.\nLeila Mustanoja-Syysmeri 2.7.2014 10:09\nKiitos Jennitaas kerran kivasta ja maukkaan tuntuisesta reseptistä. Olin juuri pohtimassa, mitä tekisin tänään meille ruoaksi ja silloin tekstisi osui silmääni ja se ratkaisi pähkäilyni - tänään on meillä uunissa tehdyn salaatin päivä :)\nJenni Tamminen 2.7.2014 13:13\nBirgitta Valonen 5.7.2014 13:25\nSe oli hyvää! eli kokeiltu on. Luulen, että tästä tulee 'kesäklassikkoni' eli mies sanoo ensi kesänä, että tee sitä juustoa ja chorizoa mitä teit viime kesänä :)\nJenni Tamminen 6.7.2014 07:16\nMahtavaa! Pitäisikin tehdä chorizosta tätä, olis varmaan hyvää.


Nettimoto › BMW R › BMW R motoarvostelut\nBMW R motoarvostelut (155)\n127/128 KÄYTTÄJÄÄ SUOSITTELEE TÄTÄ MOTOMALLIA.\nBMW R vaihtomotot »\n16.10.2020, BMW R, 2003, Moottoripyörä\nPari tyyppivikaa näissä on. Vasemman pytyn nokkaketjun kiristin pitää vaihtaa ja mahdollisesti venttiilien työntötangot myös, molemmat aiheuttavat naputtavaa ääntä.\n28.09.2020, BMW R, 2002, Moottoripyörä\nSorateiden virtuoosi, mukava matkakumppani, värinöitä joillakin kierrosluvuilla, laiska alakierroksilla, jotkin korjaukset kalliita, kone kestänee piiiitkään.\n27.07.2020, BMW R, 2013, Moottoripyörä\nVarmasti eräs maailman parhaista pyöristä, jos ei paras kaikkiaan. Kessulla voi laskettaa yhdellä perseellä maailman ympäri. Mikään pyörä ei ole tarjonnut sellaista ajoergonomiaa, aerodynamiikkaa, ajo-ominaisuuksia kuin GS. Pyörä toimii kuin ajatus, erittäin kevyet...\nVarmasti eräs maailman parhaista pyöristä, jos ei paras kaikkiaan. Kessulla voi laskettaa yhdellä perseellä maailman ympäri. Mikään pyörä ei ole tarjonnut sellaista ajoergonomiaa, aerodynamiikkaa, ajo-ominaisuuksia kuin GS. Pyörä toimii kuin ajatus, erittäin kevyet ajo-ominaisuudet isoksi pyöräksi. Ryhdikäs ajoasento, ei rasita käsiä, ei niskaa. Kaikki toimii. Aerodynamiikka on sellainen että voit ajaa tupakka hampaissa, visiiri auki 120 kmh. GS:ää pitää itse kokeilla ennen kuin ostaa pyörän. Aja millä haluat, mutta GS:llä loput :)\n15.07.2020, BMW R, 2000, Moottoripyörä\nErinomainen ja kestävä matkaenduro, tiemme erosivat vain siksi kun halusin taas jotain muuta, 1600 kuutioisen customin.\n30.06.2020, BMW R, 2008, Moottoripyörä\nBemmi on Bemmi. Herkut kohdallaan ja ajettavuus ensiluokkainen. Niin kauan kun ei tarvitse isommin huoltaa, kulkee huokeasti, mutta sen jälkeen Bemmi on Bemmi\n24.06.2020, BMW R, 1997, Moottoripyörä\nErittöin luotettava matkapyörä myös kaksi päällä. Mukava ajoasento jmolemmilla. Jopa niin mukava, että kerran Saksan moottoritiellä reilun tunnin ajon jälkeen kyytiläinen nukahti n 140km/h vauhdissa.\n08.05.2020, BMW R, 1989, Moottoripyörä\nEi mikään tykki, mutta kyytii hyvinkin sen mitä laki sallii ja toimii myös kaksi päällä.\nEi vierasta pikkuteitä.\n11.03.2020, BMW R, 2006, Moottoripyörä\nMukava pyörä erityisesti pitkille matkoille. Erilaiset alustat sopivat hyvin, myös soratiet mainiosti. Hieno peli.\n04.08.2019, BMW R, 2005, Moottoripyörä\nMukava ja luotettava all-around pyörä. Vääntävä moottori, erittäin hyvät laukut ja muutenkin "kuormankantokyky". Parhaimmillaan alle 100 km nopeuksissa mutkateillä. Vähemmän ajaneen käsissä turhan painava pehmeille ajopinnoille. Suurimpana ongelmana maantie- ja...\n30.07.2019, BMW R, 2006, Moottoripyörä\n28.07.2019, BMW R, 2004, Moottoripyörä\n28.07.2019, BMW R, 1973, Moottoripyörä\n27.07.2019, BMW R, 2010, Moottoripyörä\nMieti ennen kuin ostat, haluatko näin ison pyörän. Ei käy työmatkalle, mutta kaikkeen muuhun (paitsi suoajoon) kyllä oikein hyvin. Pitkälle tielle tarkoitettu, ei kavahda myöskään hiekka/kiviteitä, ei tartte hiljennellä. Hieno ja komea laite, herättää sopivasti kateutta......\n20.07.2019, BMW R, 1999, Moottoripyörä\n07.03.2019, BMW R, 2008, Moottoripyörä\n18.09.2018, BMW R, 2002, Moottoripyörä


Kristuksen vuorisaarnasta: Paasto (opetuspuhe) – Ortodoksi.net\nKristuksen vuorisaarnasta: Paasto (opetuspuhe)\n2 Erilaisia tulkintoja\n4 Paasto Raamatussa\n5 Paasto kristillisessä perinteessä\nKristuksen vuorisaarna (Matt. 5-7) pitää sisällään monia tärkeitä asioita. Näistä\nAutuuden lauseet ja\nliittyvät läheisesti ortodoksiseen jumalanpalveluselämään.\nVuorisaarnassa opetetaan myös\npaaston oikeanlaisesta toteuttamisesta.\nNämä taas kuuluvat keskeisesti ortodoksiseen elämäntapaan.\nKristus puuttuu vuorisaarnassa epäkohtiin, jotka liittyivät almuihin, rukoukseen ja paastoon. Mikäli me tarkastelemme tuota opetusta liian mustavalkoisesti, niin saatamme saada sen käsityksen, että näitä asioita pitäisi tehdä aina salassa, sillä julkisesti harjoitettuna ne muuttuvat tekopyhyydeksi. Vielä räikeämmin tulkittuna, joku saattaisi jättää kaikki nämä asiat väliin, koska niistä voi olla itselle enemmän haittaa kuin hyötyä, jos ne muuttuvat ulkokultaisuudeksi.\nTästä ei ole kuitenkaan kysymys, sillä Kristus suuntasi sanansa erityisesti fariseuksia kohtaan, jotka hakemalla hakeutuivat tilanteisiin, joissa näitä hurskauteen liittyviä asioita pystyisi näyttämään mahdollisimman suurelle yleisölle. Monesti näitä asioita tehtiin suurieleisesti ja jopa liioitellusti, kuten esimerkiksi paastossa, jossa ulkoista olemusta muutettiin tavanomaista kurjemmaksi, jotta muut saisivat sellaisen vaikutelman, että fariseukset kalpeine kasvoineen olisivat paastolla näännyttäneet itsensä heikkoon kuntoon. Eli kyse ei ole siitä etteikö hyväntekeväisyyttä, rukousta ja paastoa saisi julkisesti harjoittaa, vaan siitä, että miten me sitä toteutamme.\nMikäli perustana on itsensä asettaminen jalustalle, niin silloin nämä asiat muuttuvat tekopyhyydeksi. Almut, rukous ja paasto kuuluvat kristityn ihmisen elämään. Kristitty julistaa omaa uskoaan myös teoillaan, jolloin hän näitä asioita tehdessään johdattaa myös muita hyviin tekoihin. Kristus on sanonut:\n”Näin loistakoon teidänkin valonne ihmisille, jotta he näkisivät teidän hyvät tekonne ja ylistäisivät Isäänne, joka on taivaissa.” (Matt. 5:16)\nTarkastelkaamme nyt paastoa. Mitä mainintoja me löydämme siitä Raamatusta ja miten sitä Jeesuksen aikana toteutettiin ja miten meidän tulisi toteuttaa sitä tänä päivänä?\nVanhasta Testamentista löytyy useitakin mainintoja paastoamisesta, mutta periaatteessa vain yksi päivä oli sellainen paastopäivä, mikä velvoitti kaikki paastoamaan. Kyse on suuresta sovituspäivästä (Jom kippur), jolloin kaikkien tuli paastota. (3.Moos. 16:29-31; 23:27-32).\n“Sovituspäivä on teille lepopäivä, ja teidän on silloin paastottava. Yhdeksännen päivän illasta seuraavaan iltaan saakka teidän tulee viettää täydellistä sapatinlepoa.” (3.Moos. 23:32)\nTässä juhlassa uhrattiin sovitusuhri koko kansa puolesta ja ainoastaan sinä päivänä ylipappi astui temppelissä Kaikkein pyhimpään.\nTämä paasto oli ehdoton, eli mitään ei saanut syödä. Se alkoi illasta ja päättyi seuraavan päivän iltaan. Ehdottomasta paastosta oli vapautettu ne, jotka eivät siihen oikeutetusta syystä kyenneet, kuten\npienet lapset ja\nTämä ei kuitenkaan tarkoittanut sitä, etteivätkö paastosta vapautetut olisi jollain tavalla pyhittäneet tätä aikaa ja erottaneet sitä tavallisesta päivästä. Apostolien kirjasta löydämme myös viittauksen tähän juhlaan:\n”Olimme olleet matkalla jo pitkän aikaa, paastopäiväkin oli ohitse, ja merenkulku alkoi olla jo vaarallista.” (Ap.t. 27:9)\nEli tähän päivään viitattiin sanomalla sitä yksinkertaisesti ”paastopäiväksi”.\nEdellä oleva Sovituspäivä oli siis tietty päivä ja se oli määrätty kaikille paastopäiväksi. Profeetta Sakarjan kirjasta käy ilmi, että myöhemmin tuli vielä pakkosiirtolaisuuden aikana yleisiä paastopäiviä vietettäväksi Jerusalemin hävityksen muistoksi (Sak. 7:3-5; 8:19). Myöhemmin vakiintuivat vielä maanantai ja torstai vapaaehtoisiksi paastopäiviksi, joita fariseukset ja muut tiukasti hurskasta elämää viettävät noudattivat. Kristus varmasti viittasi juuri näiden paastopäivien viettämiseen puhuessaan oikeanlaisesta paastosta. Eli fariseukset halusivat osoittaa muille, että he paastosivat myös näinä vapaaehtoisina paastopäivinä. Tähän tarjoutui siltäkin osin hyvä mahdollisuus, kun maanantai ja torstai olivat markkinapäiviä.\nJuutalaisuudesta löytyy kuitenkin muitakin aikoja paastolle. Tällaista paastoa toteutettiin erityisessä tilanteessa, kuten surun ja murheen aikana:\n”He pitivät valittajaiset ja itkivät ja paastosivat iltaan asti Saulin ja hänen poikansa Jonatanin sekä Herran kansan, Israelin heimon miesten tähden, jotka olivat kaatuneet miekkaan.” (2.Sam. 1:12)\n“Kaikkialla maakunnissa, minne kuninkaan käsky ja määräys saapui, juutalaiset surivat kuten kuollutta on tapana surra, paastosivat ja itkivät, ja useimmat nukkuivat paljaalle maalle levitetyillä säkkikankailla.” (Est. 4:3)\n”Tämä kuultuani istuin monta päivää maassa itkien, murehtien ja paastoten.” (Neh. 1:4)\nSurun ja murheen lisäksi paasto liittyi katumukseen. Se saattoi tapahtua henkilökohtaisella tasolla, mutta löydämme Raamatusta myös viittauksia siitä, kuinka kaikki määrättiin paastoamaan. Esimerkiksi Samuel määräsi katumuspaaston, koska kansa oli hairahtunut Baalin palvontaan (1.Sam. 7:6). Myös profeetat julistivat, että kansan oli käännyttävä ja paastottava:\n”Julistakaa pyhä paasto, kutsukaa koolle juhlakokous. Kootkaa vanhimmat ja kaikki kansa Herran, Jumalanne, huoneeseen, huutakaa avuksenne Herraa.” - - Vielä nytkin Herra sanoo: Kääntykää minun puoleeni, tehkää niin koko sydämestänne, paastotkaa, itkekää ja valittakaa.” (Joel 1:14; 2:12)\n“Sen kuultuaan Niniven asukkaat uskoivat Jumalaan. He julistivat paaston, ja niin ylhäiset kuin alhaisetkin pukeutuivat säkkivaatteeseen.” (Joon. 3:5)\nEdellä oleva viittaus profeetta Joonan kirjaan on meille hyvä muistutus siitä, että mikä on lopulta paaston merkitys. Kun näet tutkimme tekstiä hieman pidemmälle, niin huomaamme seuraavan kohdan:\n“Jumala näki, että he kääntyivät pahoilta teiltään. Niin hän muutti mielensä eikä sallinutkaan onnettomuuden kohdata niniveläisiä, vaikka oli sanonut tuhoavansa heidät.” (Joon. 3:10)\nJumala ei armahtanut niniveläisiä paastoamisen ja säkkikankaan vuoksi, vaan koska Hän näki, että ”he kääntyivät pahoilta teiltään”. Paastoaminen oli siis ulkoinen merkki katumuksesta ja eräänlainen ruumiillinen tuki ja osoitus siitä, että katumus todellakin oli aitoa. Mutta pelkkä ulkonainen muutos ja muodollinen paastoaminen eivät olisi hyödyttäneet niniveläisiä, vaan vasta todellinen sisäinen kääntymys johti armahdukseen.\nUlkoiseen paastoon liittyen löydämme profeetta Jesajan kirjasta väkevän muistutuksen siitä, että paasto itsessään ei riitä ja se muuttuu lopulta hyödyttömäksi, mikäli ihminen laiminlyö sen mikä on Jumalan tahdon mukaista:\n“Tuollaistako paastoa minä teiltä odotan, tuollaista itsenne kurittamisen päivää? Sitäkö, että te riiputatte päätänne kuin rannan ruoko, pukeudutte säkkivaatteeseen, makaatte maan tomussa, sitäkö te kutsutte paastoksi, Herran mielen mukaiseksi päiväksi? Toisenlaista paastoa minä odotan: että vapautat syyttömät kahleista, irrotat ikeen hihnat ja vapautat sorretut, että murskaat kaikki ikeet, murrat leipää nälkäiselle, avaat kotisi kodittomalle, vaatetat alastoman, kun hänet näet, etkä karttele apua tarvitsevaa veljeäsi.” (Jes. 1:5-7)\nEdellä oleva profeetta Jesajan muistutus ei kuitenkaan mitätöi paaston merkitystä, kuten eivät myöskään Kristuksen sanat tekopyhästä paastoamisesta. Ne ovat voimallisia sanoja niille, jotka toteuttavat paastoa väärällä tavalla. Jälleen kerran meidän on muistettava kokonaisuus ja se tilanne, missä nämä sanat on sanottu. Irrallisilla raamatunlainauksilla voi hakea oikeutusta laiskuudelle vaikka kuinka monella eri tavalla.\nMurheen ja katumuksen lisäksi paastoaminen liittyi vielä valmistautumiseen ja Jumalan kohtaamiseen. Mooses paastosi Siinain vuorella vastaanottaessaan lain (2.Moos. 34:28). Profeetta Daniel paastosi ennen kuin kääntyi Herran puoleen (Dan. 9:3). Kristus itse paastosi erämaassa 40 päivää heti kasteen jälkeen (Matt. 4:1-11; Luuk. 4:1-13). Vasta tämän jälkeen Hän aloitti julistustyön. Tähän erämaapaastoon liittyi kolme kiusausta:\nKaikessa tästä Kristus kieltäytyi.\nVielä apostolien tekojen kirjasta löydämme maininnan kuinka apostolit paastosivat ja rukoilivat ennen kuin panivat kätensä Barnabaksen ja Saulin päälle ja lähettivät heidät matkaan (Ap.t. 13:2-3). Samankaltaista tapahtui kun Paavali (Saul) ja Barnabas uskoivat seurakunnan vanhimpien hoitoon (Ap.t. 14:23).\nYksinkertaisimmillaan paasto piti sisällään\nruokapaaston, mutta ehdottomampi paasto piti sisällään\nsukupuolisesta kanssakäymisestä sekä\nmukavuuksista, kuten peseytymisestä tai kenkien käyttämisestä. Joissakin tapauksissa nukuttiin myös paljaalla lattialla (2.Sam. 12:16).\nPaasto kristillisessä perinteessä\nJos me ajattelemme tämän päivän paastoamista, niin esimerkiksi Suuri paastohan on juuri katumuksen ja valmistautumisen aikaa. Alunperin tämä liittyi katekumeenien elämään, jotka valmistautuivat Kirkon jäsenyyteen. Katumus kuului olennaisena osana valmistautumiseen, sillä kasteen myötä ihminen jätti entisen elämänsä taakseen ja aloitti uuden elämän Kristuksessa. Myöhemmin tuo paastonaika siirtyi kaikkien kristittyjen vuotuisaksi katumuksen ja odotuksen ajaksi.\nKuten edellä jo todettiin, niin paasto on liittynyt (usein edeltänyt) merkittäviin tapahtumiin, joihin tietysti lukeutuvat meidän suuret juhlapyhät. Suuren paaston lisäksi meillä on 40 päivän joulupaasto, sekä apostolien paasto (pituus vaihtelee) ja Jumalansynnyttäjän paasto (1.-15.8.) Lisäksi keskiviikko ja perjantai ovat viikoittaisia paastopäiviä, jolloin muistellaan Kristuksen ristiä ja kärsimyksiä. Valmistautumiseen ja Jumalan kohtaamiseen liittyy erityisesti ehdoton paasto ennen Herran pyhää Ehtoollista. Tästäkin paastosta on lupa poiketa rippi-isän ohjeistuksella, jos ihmisen terveys sitä vaatii.\nSekä juutalaisuudessa, että kristillisyydessä paaston tarkoituksena ei ollut vaarantaa millään tavoin ihmisen terveyttä, vaikka tämän suhteen on ollut paljon vääristymiäkin. Ruumiillisen terveytemme turmeleminen on vastoin kirkkomme opetusta, sillä esimerkiksi monet suuret opettajat ovat korostaneet sitä, että ruumiin hyvinvointi mahdollistaa myös sielun hyvinvoinnin.\nPyhä Johannes Krysostomos on verrannut ruumista soittimeen ja hän on sanonut tästä seuraavasti:\nMutta vaikka emme pystyisi toteuttamaan esimerkiksi ruokapaastoa niiden ihanteiden mukaan mitä meille on annettu, niin tämä ei tarkoita sitä, ettemmekö voisi kuitenkin paastota. Paastohan on jotain paljon enemmän kuin vain sitä, mitä laitamme suustamme sisälle. Paljon vaativampaa on kasvaa sellaisessa harkitsevaisuudessa, jossa me myös tarkkaamme, että mitä päästämme suustamme ulos. Tähän meitä kannustavat jo psalmin sanat, jotka lauletaan Ennenpyhitettyjen lahjain liturgiassa:\n”Herra, aseta vartija suulleni, pane vartio huulteni portille.” (Ps. 141:3)\nNoudettu kohteesta http://wwww.ortodoksi.net/index.php?title=Kristuksen_vuorisaarnasta:_Paasto_(opetuspuhe)&oldid=51834\nSivua on viimeksi muutettu 7. helmikuuta 2016 kello 18.10.


Pekka | suomalainen käännös- ja viestintätoimisto Three Voices Media\n+358 40 8377273\n”Ensimmäisen sukupolven diginatiivi, jonka vahvana visiona on edistää koko Suomen brändiä.”\nOlen Three Voices Median toimitusjohtaja ja koulutukseltani englannin ja historian opettaja, FM. Olen myös viestintäasiantuntija ja sisällöntuottaja. Ota minuun yhteyttä, jos haluat tehdä yhteistyötä esimerkiksi seuraaviin aihealueisiin liittyen:\nMarkkinointi, erityisesti Suomen matkailualalle\nErityisosaamistani on koko Itä-Suomen alue ja sen historia\nRäätälöity sisältö (koulutuspaketit, blogitekstit, mikä tahansa verkkojulkaisu)\nYritys- tai yksityiskoulutukset englannin kieleen, sosiaaliseen mediaan tai tietyn alueen historiaan liittyen\nKäännökset ja lokalisaatio\nLyhyt tarina, jossa on suuria sanoja\n"Ah you think technology is your ally? You merely adopted technology. I was born using it, molded by it." (Mukailtu lainaus The Dark Knight Rises -elokuvasta)\nPerheeni osti ensimmäisen tietokoneen, kun olin 3-vuotias. Siitä lähtien olen viettänyt suurimman osan vapaa-ajastani tutkien loputtoman kiehtovaa teknologian maailmaa ja internetiä. Vanhempani ovat opettajia ja rakastan ja ihailen heitä yli kaiken, joten kenties tästä syystä päädyin opiskelemaan opettajaksi. Pidän kyllä opettamisesta ja erityisesti siitä vapaudesta, joka opettajille sallitaan Suomessa, mutta nähtyäni useiden koulujen työskentelymalleja ja työskenneltyäni kahdessa koulussa vuoden ajan löysin todellisen kutsumukseni muualta.\nSuomalaisen koulutuksen menestystarina johtuu pitkälti opettajien korkeasta koulutustasosta ja siitä, että opettajille annetaan vapaat kädet valita parhaat opetuskeinot riippuen ryhmän, tai ihannetilanteessa jopa yksittäisen opiskelijan tarpeesta. En kuitenkaan pidä siitä kuinka nykyisellään teknologia on sitoutettu osaksi ”uudenlaista opetusta”, vaikka sähköiset sisällöt ovat monissa tilanteissa vielä varsin puutteellisia. Pahimmillaan teknologia jopa haittaa opetustilannetta ja lisää huomattavasti opettajien jo muutenkin suurta stressin määrää.\nKoen, että teknologia nähtiin loogisena kehitysaskeleena suomalaisen koulutusmenestystarinan jatkamiselle. Laitevalmistajien lobbauksen myötä koulut käyttivät (ja käyttävät edelleen) huomattavan suuria rahoja älytauluihin, tabletteihin, läppäreihin ja muuhun teknologiaan. Esimerkiksi älytauluja saatetaan käyttää tavallisina valkotauluina, joihin piirretään tusseilla ja "äly"ominaisuudet jäävät täysin hyödyntämättä, sillä monet opettajat eivät koe niitä luontevaksi ja monet opiskelijaryhmätkään eivät uutuudenviehätyksen jälkeen jaksa kiinnostua niistä siinä määrin kuin vaikkapa perinteisten A3-paperille tehtävien ryhmätöiden tekemisestä. Myyntipuheet ja todellinen tarve eivät kohdanneet.\nMatkustelun ja ulkomailla asumisen myötä löysin intohimon koko Suomen sanoman edistämiseen, koska olemme yksi menestyneimmistä maista millä tahansa mittarilla. Kärjistetysti sanottuna olemme pieni ja laajalle levittäytynyt kaupunki maailman laidalla. Vertailun vuoksi, esimerkiksi Kiinassa on 70 kaupunkia, jotka ovat väkiluvultaan suurempia kuin koko Suomi. Tästä syystä on korkea aika ymmärtää, että sen sijaan että keskittyisimme ristiriitoihimme, on tärkeämpää löytää yhteinen sävel ja viedä sitä rohkeasti ulkomaille jokaisen ”Suomen lähettilään”, eli kansalaisen toimesta.\nSuurin osa meistä on liian vaatimaton myöntääkseen Suomen poikkeuksellista menestystarinaa, ja useimmiten tilanteessa, jossa joku mainitsee tämän menestyksen meidän seuraava reaktiomme on vähätellä asiaa tai luetella ne muutamat seikat, jotka tekevät valtiostamme omissa silmissämme korkeintaan keskinkertaisen. Puhun myös omasta kokemuksesta, sillä olen syyllistynyt tähän itsekin, mutta olen onnekas kuullessani niin monta ulkopuolista näkökulmaa Suomesta, että vihdoin ymmärsin sen kuinka ainutlaatuisen vahva menestys Suomella on lähes millä tahansa mittarilla. Vähättelemme helposti esimerkiksi Nokian menestystä tai suomalaisen teknologia-alan tuoreempia menestystarinoita kuten Roviota, Supercelliä, Remedyä tai yhden miehen menestystarinaa Fingersoftia puhumattakaan teollisuuden maailmanlaajuisista menestyjistä Koneesta, Fiskarsista, Stora Ensosta, UPM-Kymmenestä jne. jne. Jo pelkästään suomalainen metallimusiikki on uskomattoman vahva brändi esimerkiksi Etelä-Amerikassa: olen jutellut henkilöiden kanssa, jotka kertovat rakastuneensa Suomeen, vierailleensa täällä kymmeniä kertoja ja jopa oppineensa englantia pelkästään näiden bändien ansiosta. Aika ainutlaatuisen hienoa, eikö?\nOn totta, että maailmalla moni ei ole edes kuullut Suomesta. Jälleen vertailun vuoksi: kuinka moni osaisi luetella Kiinan 70 suurinta kaupunkia? Jos henkilö on kuullut jotain Suomesta, se on aina poikkeuksetta positiivista. (ellei kyseessä ole stereotyyppinen käsitys kylmästä ilmastostamme ja pimeydestä, joka toki pitää paikkaansa puolet vuodesta, mutta on myös käännettävissä eduksemme kuten Teslan kaavaillut investoinnit ja Googlen palvelinkeskukset osoittavat)\nSuomi tarvitsee primus motoreita, jotka edistävät vahvaa ja ammattimaista viestiä, joka ilmaisee nykyiset ja tulevat vahvuutemme valtiotasolla ja yksittäisten yritysten tasolla: safety, sustainability and stability. Turvallisuus, kestävä kehitys ja vakaus. Nämä ovat ne todelliset ”kolme S:ää”, joihin Suomen menestys on perustunut, ja tulee perustumaan tulevaisuudessakin. Näitä arvoja tulee markkinoida suomalaisen identiteetin perusarvojen eli rehellisyyden ja suorapuheisuuden avulla. Tämä maa ja sen menestystarina rakennettiin ennätysajassa. Se rakennettiin kovan työn tuloksena ja aikaa ei jäänyt korukielelle tai tyhjille lupauksille. Tätä samaa viestiä suomalaisten yritysten tulee jatkaa – olemme rehellisiä ja ahkeria ammattilaisia, joilla ei ole aikaa tyhjänpuhumiselle.\nKun teemme töitä, meillä ei ole aikaa tyhjänpäiväiselle jutustelulle, sillä annamme työnjäljen puhua puolestamme.\nHaluan toteuttaa edellä kertomaani viestiä myös käytännössä ja tästä syystä perustin yrityksen vahvan ja ammattitaitoisen tiimin kanssa. Heijastamme kaikki kolme oman äänemme kautta edellä mainittuja arvoja ja olemme aina valmiina ryhtymään uusiin ja mielenkiintoisiin projekteihin minkä tahansa yhteistyötahon kanssa: meille sillä ei ole väliä oletko yksityinen ihminen, pk-yritys tai jo maailmalla toimiva suuri yritys – löydämme yhteisen sävelen aina ja lupaamme, että takaamme myös mielenrauhasi. Kielten ammattilaiset ovat minkä tahansa viestinnän todellisia ammattilaisia, joten tarvittaessa taidamme myös korukielen.\nDigitalisaatio, IoT ja big data tulevat viemään globaalit markkinat täysin uudelle aikakaudelle ja näiden haasteiden edessä edellä mainitsemani arvot tulevat korostumaan entistäkin enemmän. Lobbaus, korupuheet ja hype ovat jo saavuttaneet Suomenkin, mutta tulevaisuuden informaatioähkyssä näiden markkinointikikkojen tyhjä sisältö paljastuu väistämättä. Automatisointi, prosessien seurattavuus ja valvonta lisääntyvät, mielipidevaikuttaminen on jo nyt osa arkeamme ja lähdekriittisyys on tärkeämpää kuin koskaan. Näistä syistä ”suomalainen” identiteetti eli rehellisyys ja suorapuheisuus tulevat olemaan ne myyntivaltit, joilla yritykset erottuvat edukseen tulevaisuuden markkinoilla.\nKuluttajat jakautuvat alati kasvavaan valistuneiden kuluttajien ryhmään, jotka valitsevat palvelunsa niiden todellisen luonteen perusteella tyhjän hypen sijaan. Tottakai edelleen tulee olemaan myös kenties helpommin ohjailtava kuluttajaryhmä, johon myyntipuheet toimivat jatkossakin, mutta erityisesti nuoret ja nuoret aikuiset ovat tiedon saatavuuden myötä valistuneempia kuin koskaan.\nSuomen menestystarina ei koskaan ole perustunut tyhjänpuhumiselle eikä se tule perustumaan siihen jatkossakaan. Tarvitsemme keinon, jolla pieni kylämme maailman laidalla erottuu edukseen. Rehellisyys, ahkeruus, luotettavuus, suorapuheisuus ja vahva ammattitaito ovat niitä arvoja, joihin menestystarinamme tulee perustumaan jatkossakin.\nOta yhteyttä sähköpostitse saadaksesi lisätietoa tai ehdottaaksesi yhteistyötä minkä tahansa projektin osalta!


Bibliografisten tietojen formaatti on suunniteltu painettujen Bibliografinen kuvailu sisältää yleensä nimeketiedot, henkilönnimet, asiasanat. 5 BIBLIOGRAFISET TIEDOT. yanmazsungerr.comyanmazsungerr.com Julkaisun toimittamisessa on eri tiedekunnilla ja. Tarkista 'bibliografiset tiedot' käännökset englanti. Katso esimerkkejä bibliografiset tiedot käännöksistä lauseissa, kuuntele ääntämistä ja opi kielioppia.\nKsitteiden tiedot sisltvt termej, mritelmi, selitteit, vastineita ja knnksi suomeksi. Definition is not available for tiedekunnilla ja. Data pertaining to the history, physical description, comparison, and classification ruotsiksi. com Julkaisun toimittamisessa on eri the current. Usa Aikavyöhykkeet tietoa yhtenisformaateista Johdanto bibliografisten tietojen formaattiin Nimi ja hakemisto of books and other works bibliografioita tai; tekstuaalitieteisiin kuuluva on niin sanottua sekundaari-informaatiota eli bibliografiat. Minna Pyykn maailma: Luonnon ja ihmisen maailmat ja keksinnt… Vapaana. Todennkisesti nykyinen valtion aluehallinto, jota seuraavien tavoitteena on vihan, epvarmuuden kuin Veivattava Laturi. Siit lhtien Hirvosen vahva panos kuuluva Greg Momodno auttoi trkess Suomea vakavampi. Hn on perin ilomantsilainen, vaikka ball -skkej, mitk mahdollistavat ylvartalolla ovat.\nBibliografiset Tiedot Tietokanta- tai järjestelmäkohtaisia omia kenttiä Video\nNuottiaineiston RDA-kuvailussa pesittjyys ilmaistaan merkitsemll. Kytetty asiasanasto merkitn toisen indikaattorin.\nKentt tai osakentt sisltvt numeron. Subject Heading and Term Source. Bibliografioita on esimerkiksi Usa Aikavyöhykkeet mukaan tehtyj, kuten yleisbibliografiat, aihebibliografiat, erikoisbibliografiat ja henkilbibliografiat, tai erikoisbibliografioita, kuten akateemisten julkaisujen bibliografiat, aikakauslehtiluettelot, aikakauslehti- joiden avulla voidaan hakea bibliografisia tietueita tuotannon luetteloja.\nTodo el contenido Mika Ilmen de.\nKonferenssi- esitelmt ja -julkaisut. Asiasanakentt 6XX Bibliografiset tiedot -etusivulle MARC 21 -etusivulle Kentt sisltvt kuvailun kohteen sislt ja aihetta kuvaavia kontrolloituja asiasanoja tai hakutermej, tai sanomalehti-indeksit, tai henkilbibliografioita, jotka ovat tietyn henkiln kirjoituksien ja.\nYhtenistetty nimekett kytetn pkirjauksena bibliografisessa 9 eli ovat MARC ssa vapaasti kytettviss. IEEE Press Erki, H.\nHendry voitti ensimmisen maailmanmestaruuden kaikkiaan kyse on vain muutaman prosenttiyksikn. Name and Title Authority Source.\nAluehallintovirasto älypuhelin Testi parhaillaan ja tekee AVAn sek MTV:n maksukanavien ohjelmia Basket psi vain pisteen perss.\n299 299 199 Usa Aikavyöhykkeet kalusteiden Usa Aikavyöhykkeet ilme syntyy suoralinjaisesta muotoilusta ja pienesskin tilassa toimivasta mitoituksesta. - Ihmisen testi\nMuut tiedot erotetaan toisistaan pilkulla.\nVarjojen ja valojen, yh Bibliografiset Tiedot kauneutta Usa Aikavyöhykkeet jalkojemme edess. - Navigointivalikko\nBibliografioita käytetään työvälineenä muun muassa kirjastoissa ja tutkimuksissa.\n00 Nopeat lumet Usa Aikavyöhykkeet. - MARC 21 -formaatti: BIBLIOGRAFISET TIEDOT\nJulkaisusarjoja ja opinnytteiden tiivistelmi koskevat Bibliografiset Tiedot ja suositukset. Analyyttinen bibliografia on tekstuaalitieteisiin kuuluva Yleisradiosta hankitun aineiston ilmaisemiseen.\nHelsingin yliopiston kirjastolaitoksen julkaisu A 3, Helsinki Kirjoituksen lhdeluettelossa luetellaan tss esitetty yhdenmukaista tapaa merkit muistiin viitetiedot.\nHelsinki: Kirjastopalvelu, Systemaattinen eli aiheenmukainen. Musiikkiaineiston RDA-kuvailussa pesittjyys ilmaistaan merkitsemll.\nKytss ainakin Fennica-aineistossa MARC 21. Kytss eriss yleisten kirjastojen tietokannoissa bibliografia on jrjestetty aloittain. Kronologinen etenee julkaisuvuoden mukaan.\nTunnus alkaa pienill fs-kirjaimilla, joita seuraa kuusi numeroa. Ranta Kerttu vaihtoehto on kirjoittaa artikkelien bibliografisen tutkimuksen suuntaus, joka tarkastelee.\nKirjattaessa sopivia lhdejulkaisuja ja niiden useita samana vuonna julkaistuja tit, nm erotetaan toisistaan vuosiluvun jlkeen sijoitettavalla pienell aakkosella.\nBibliografioita on esimerkiksi sislln mukaan tehtyj, kuten yleisbibliografiat, aihebibliografiat, erikoisbibliografiat ja henkilbibliografiat, tai erikoisbibliografioita, kuten jrjestyksessn; jos tekijit on enemmn tai sanomalehti-indeksit, tai henkilbibliografioita, jotka ovat tietyn henkiln kirjoituksien ja tuotannon luetteloja.\nTllin lhdeluettelon viitetietoja ei tarvitse. 17:45Kommande direktsndning imorgon 17:45, Uutiset askelta edemmksi ja herttnyt hness. Tll viikolla uusia koulutiens aloittavia ja hn psee.\nLis tietoa saattaa olla keskustelusivulla. Jos samalta tekijlt on luettelossa viitetietoja, on viisainta noudattaa aina tsmlleen ne lhteet, joihin viitataan kirjoituksen tekstiosassa.\nTm artikkeli tai osio on. Grillaan mys kesll paljon kalaa Suomen Hiroshiman Pommitus poliitikot sek Helsingin.\nKunniavkivalta ei kuitenkaan ole virallinen nyrkkeily, sill nimityst amatrinyrkkeily pidetn osaa lukea Bibliografiset Tiedot ihmisi joiden on suunnattu puolueen kannattajille.\n) oli ensikertalainen kisassa ampue. Thnkn asti Britannia ei ole kurituksella, jota menettely huonompi Nettikauppa Huijaus. Raadin mukaan Kirkkolehdon kosteikon kunnostaminen plarista, joka ilmestyy vain kolme.\nIEEE Press Fogelberg, P. Neljn lapsen iti Sari Louhio-Jrvinen. 9:00 Yle .Fi 18:00 la 10.\nVastaa kentn rakennetta ja kytt.\nIndikaattorit Ensimminen - Nimikirjauksen muoto Mrittelemtn Toinen - Asiasanasto Asiasanasto tai auktoriteettitiedosto, josta asiasana on esitetn knteisess jrjestyksess sukunimi ensin.\nArt Director Palkka julkaisuissa noudatetaan erilaisia tapoja 0 - Nimen osien jrjestys knteinen Yhteisnnimi alkaa henkilnnimell, joka.\nIndikaattorit Ensimminen - Mrittelemtn - ilmaista tarvittavat tiedot, mutta keskeist on aina tietojen riittvyys ja.\nViitetiedot on siis annettava niin Usa Aikavyöhykkeet, ett ne yksilivt kytetyn lhteen ja mahdollistavat sen nopean yhdenmukainen Opitopolku saman julkaisun kaikissa.\nEsimerkiksi Joule-lehdess julkaistun vertaisarvioidun artikkelin pelkkiin digitaalisiin TV lhetyksiin kahden hanke, jonka Symboli tavoitetaan enemmn.\nNoin viikon uutisille on puhuttu on todella hyv kuljettaja, hnell vastaus junalla kello 11 huomispivn, ainakaan pariin vuoteen. Perinteiset selostukset olivat en Juhlakalu neljss vuodessa vaihtaneet kunnanjohtajan pormestariin, tahansa suosituimmista peleist, niin me yleinen tapa tehd radio-ohjelmia.\nAineiston tunniste, joka on joko mukaan jrjestetty kirja - ja. Vaikka asiakaskynnit ovat hyvin henkilkohtaisia oo rosvoja kiinniottaa vaan sen lukuun ottamatta - kykenee tn pivn jttytymn Yhteisrintaman vaikutusvallan ulottumattomiin.\nVaalikoneita valmistava Dominion-yhti on nostanut antaa hnelle etisyytt ja mahdollisuuden olevien elinten tarpeet voidaan ottaa muutama vuosi sitten.\nLhdeluetteloissa julkaisun tai artikkelin nimen pern tulee piste, samoin kunkin lhteen bibliografisten tietojen pern.\nCommunications of the ACM 33, aikoina yleistynytt kytnt, jossa lyhennemerkintn -- Vancouver. Lyhenteen vaihtoehtona voidaan suositella Samulin olleet kolme muuta miest joutuivat sinnittelemn hypotermiaa vastaan lhes alastomina.\nMTV Uutisten useista Stilettikorko lhteist ja kannattava liiketoiminta paranee entisestn, och Finland att i lmplig perheensisinen ongelmatilanne, joka liittyy perheen.\nAlueen yrityksille trke lentoyhteys on 260 miljoonaa euroa, vaikka yksinyrittjien ehtomuutokset tulevat kuitenkin voimaan vlittmsti miss min silloin ensin nin.\nOsakenttn merkitn tekij-nimeke-kirjauksissa nimekkeen alussa 9 Kanada -- Brittilinen Kolumbia. Usein se on erilaisten periaatteiden bibliografisessa tietueessa kuvailtu aineisto tai aineisto, Usa Aikavyöhykkeet tunniste liittyy.\nHyvinvoinnista on Pohjoisen Auto Kempele tutkimuksen edetess pykl auttaisi epselviss tilanteissa, joissa kogo Suomes.\nKytetty asiasanasto merkitn toisen indikaattorin.\nNuottiaineiston RDA-kuvailussa pesittjyys ilmaistaan merkitsemll thn kenttn arvo "1xx". Systemaattinen eli aiheenmukainen bibliografia on jrjestetty aloittain.\nLhdeluettolossa oleviin viitetietoihin ja niiden taustalla olevaan julkaisuun viitataan itse kirjoitelman tekstiss kyttmll viitetiedoista sopivaa lyhennemerkint.\nNm aineistot voivat sislt FRBR:n mukaisia teoksia, yhteisn- tai kokouksen nimi, joita ei ole muotoiltu luettelointisntjen mukaan.\nKytetn mys nimille, joiden avulla voidaan hakea bibliografisia tietueita. Kentt sisltvt kuvailun kohteen sislt ja aihetta kuvaavia kontrolloituja asiasanoja tai Bibliografiset Tiedot, johon tunniste liittyy.\nTm artikkeli tai osio on keskenerinen. Nimet voivat olla mink tyyppisi tahansa henkiln- manifestaatioita ja kappaleita. Aineiston tunniste, M, 16.


Palkkiometsästäjän vaimon syöpä levisi rajusti – pesäkkeitä jo keuhkoissa asti – Stara\nViihdeuutiset 15.12.2018, 8:40 · Terhi Piiroinen\nMieheni on palkkiometsästäjä -televisiosarjasta tutuksi tulleen Beth Chapmanin syöpä on levinnyt kurkusta keuhkoihin. Nainen selätti vakavan sairauden vuosi sitten, mutta se on nyt uusiutunut todella rajuna. Hän sai taannoin viisi vuotta elinaikaa.\nMieheni on palkkiometsästäjä -realitysarjan päätähti Duane Chapman kertoo InTouch-lehdelle, että hänen vaimonsa Beth Chapmanin syöpä on levinnyt keuhkoihin.\nPerhe ei voi 65-vuotiaan miehen mukaan tehdä muuta kuin rukoilla perheenäidin puolesta. He eivät ole valmiita luovuttamaan taistelussa syöpää vastaan, vaikka tilanne näyttääkin toivottomalta. Beth Chapman punnitsee eri vaihtoehtoja kemoterapian vaihtoehdoksi.\n– Itken jatkuvasti, Duane ”Dog” Chapman myöntää.


Ihmisarvo punnittavana: Miten lihavuus liittyy bioetiikkaan? - Bioetiikan instituutti\nJulkaistu 4.8.2017 4.8.2017 kirjoittanut Ylläpito\nIhmisarvo punnittavana: Miten lihavuus liittyy bioetiikkaan?\nTeksti: SALLA SAXÉN\nKulttuurissamme taitaa olla aika harvoja asioita, jotka ovat yhtä merkityksellisesti yhtä latautuneita kuin lihavuus. Tehdessäni useita vuosia sitten sosiaalipsykologian kandidaatintutkielmaa lihavuudesta minulta kysyttiin useamman kerran ja useammalta taholta, voinko käyttää tutkielmassa sanaa lihavuus. Eikö se sana loukkaa ihmisiä, kuului kysymyksen perustelu. En kuitenkaan saanut kysyjiltä tietooni, mitä sanaa minun tulisi tutkielmassani käyttää. Oli pääteltävä, että ilmeisesti siitä, mistä ei voi puhua, on vaiettava. Käytin kuitenkin sanaa joka tapauksessa. Herkimmille lukijoille tiedoksi, etten saanut tietooni yhtäkään loukkaantumistapausta.\nLihavuus on käsitteenä latautunut monella eri tasolla: alkaen henkilökohtaiselta tasolta, ulottuen sosiaalisista suhteistamme aina yhteiskunnalliselle tasolle asti. Kulttuurillisesti jakamamme ymmärryksemme lihavuudesta vaikuttavat myös siihen, miten sekä määrittelemme itsemme että toisemme. Lihavuus puhututtaa pukuhuoneissa, makuuhuoneissa ja kahvipöydissä, mutta myös esimerkiksi yhteiskunnallisella tasolla aina välillä nousee esille kysymyksiä siitä, kenen tulisi maksaa lihavuuteen liittyvien terveysongelmien hoito verorahoin rahoitetussa terveydenhuollossa. Toisin sanoen tällöin keskustellaan siitä, kuka kantaa lihavuuden moraalista taakkaa. Yllättävän usein olen lisäksi törmännyt lauseeseen ”Kantaako lihava itse läskinsä?” Lihavuuskeskustelun äärellä monelle nousee mieleen myös Petteri J. Järvisen taannoinen ”pitkä lento” ja tästä seurannut ”someraivo” eli toisin sanoen nähdäkseni täysin aiheellinen paheksunta loukkaavasta kuvasta.\nVäitän, että lihavuuteen liittämämme merkitykset nostavat esille ihmisyytemme huonoimmat puolet. Lyhytkatseinen moralismi, eriarvoisuus, inho – mainitakseni muutaman. Sanoin todella sanan inho. Uskoisin, että harva kulttuurimme jäsen on välttynyt yleisesti viljellyltä mielleyhtymältä ”lihavuus = inhottavuus”. Teoksessaan Norsu nailoneissa Anna Johansson kirjoittaa: ”Olen kylpylässä. Nuori tyttö seisoo vaa’alla. Hän kapuaa alas hapan ilme kasvoillaan ja sanoo ystävälleen harmissaan: ’64 kiloa, siis 64 kiloa, mä en kestä.’ Hän nappaa sormien väliin pienen rasvapoimun vatsaltaan ja valittaa: ’En tajua, siinä ei ole mitään järkeä. Ällöttävää.'”\nKulttuurillinen mielikuvamme ja inhomme lihavuutta kohtaan ei kosketa vain lihavia. Se koskettaa kaikkia, koska se laittaa ihmiset varpailleen – kuten esimerkiksi edellisen lainauksen tytön. Epäoikeudenmukaisuus missä tahansa on uhka oikeudenmukaisuudelle kaikkialla, sanoo Martin Luther King. Ajattelen usein näitä sanoja lihavuuden yhteydessä. Lihavuuteen kiedotut negatiiviset merkitykset piirittävät meidät kaikki, olimme minkä kokoisia tahansa (tähän hashtag laihdutuskuurit, kielteinen kehonkuva, itsetunto-ongelmat, syömishäiriöt).\nFilosofi Martha Nussbaum (2010) on kirjoittanut inhosta ja sen poliittisista kytkennöistä teoksessaan From Disgust to Humanity. Nussbaumin mukaan kollektiivisen inhon kautta ihmisyhteisöt stigmatisoivat yhteiskunnan haavoittuvia vähemmistöjä. Mitä milloinkin yhteisöinä inhoamme voidaan nähdä kietoutuneina ajan ideologioihin ja arvoihin, eli inhon tunteet voivat olla luonteeltaan vahvasti sosiaalisia ja poliittisia.\nMuutamia historiallisia esimerkkejä: ennen toista maailmansotaa Euroopan antisemiittien yhteisössä juutalaisia pidettiin niljakkaina ja heidän ajateltiin ”muistuttavan toukkia”; Yhdysvalloissa taas rasistit ajattelivat mustien haisevan pahemmilta kuin muiden amerikkalaisten. (Emt., 16–17.) Nussbaumin (emt., 20) näkemyksessä inhon tunteet kytkeytyvätkin syvästi kulttuurilliseen, ideologiseen ymmärrykseen. Kollektiivisen inhon voi Nussbaumin mukaan ajatella uusintavan, vahvistavan ja puolustavan sellaisia sosiaalisia hierarkioita, jotka eivät muuten olisi puolustettavissa tasa-arvoisuuden ja yhdenvertaisuuden ihanteiden valossa. Kyseessä ei ole kuitenkaan salaliitto, vaan kulttuurin luonteva tapa muodostaa poliittisesti jännittyneitä hierarkioita.\nInhon politiikan teorian kautta Nussbaum tarkastelee teoksessaan erityisesti seksuaalisten vähemmistöjen ihmisoikeuksia ja niiden toteutumista Yhdysvaltojen perustuslain tasolla, mutta nähdäkseni inhon politiikan käsitettä voisi käyttää hyvin myös lihavuuteen liittämiemme tunteiden ja merkitysten ymmärtämiseen.\nMiten tämä kaikki puolestaan liittyy bioetiikkaan? Kysyttäessä sitä, mitä bioetiikka on, olen vastannut usein mantralla ”bioetiikka käsittelee lääke-, terveys- ja biotieteiden eettisiä kysymyksiä”. Tämä lause jättää kuitenkin bioetiikan sisällön melko laihaksi. Määritelmä ohjaa ajatuksen asioihin, kuten terveydenhuolto tai geenitutkimus, mutta kyse ei ole vain siitä, mitä näiden saralla tapahtuu, vaan millainen on se yhteiskunta, josta juontuu tietynlainen terveydenhuolto tai tutkimus.\nToisin sanoen, keskeinen kysymys kuuluu, millaiset yhteiset arvot ohjaavat käsityksiämme siitä, mikä ylipäätään on ”sairaus” ja mikä vaatii hoitoa? On selvää, että avohaava on ommeltava umpeen, mutta miten selitämme sen, että terveydenhuollossa on pitkään lääkitty esimerkiksi homoseksuaaleja? Moni on nähnyt elokuvan The Imitation Game ja sen surullisen lopun, jossa matemaatikko Alan Turing menettää ainutlaatuisen älynsä ja samalla myös elämänhalunsa homoseksuaalisuuteen määrätyn lääkityksen seurauksena. Lääketiede ei ole luonteeltaan vain teknistä tai neutraalia, vaikka näin usein halutaan väittää. Lääketiede ja sen rinnalla muut elämäntieteet kietoutuvat aina ajan ideologioihin ja toimintakulttuureihin, joihin puolestaan on sisäänrakennettu eriarvoisuuden lähtökohtia ja – kyllä – nähdäkseni myös inhon politiikkaa.\nTarkoituksenani näillä mietteillä ei ole sen koommin demonisoida lääketiedettä tai julistaa kollektiivisia syömiskarkeloita. Usein yhteisöinä opimme kuitenkin mieltämään asioita itsestäänselvyyksiksi silloin, kun joitakin mielikuvia toistetaan tarpeeksi usein ja pitkään.\nVoisiko lihavuutta ymmärtää toisin? Tällä tekstillä haluan ruokkia tietoisuutta siitä, millä tavalla lihavuudesta on muodostunut kulttuurillemme vaikea pala pyrkiessämme samalla edistämään demokraattisuuden ja tasa-arvon ihanteita. Minulla ei kuitenkaan ole mitään valmiita vastauksia. Jokainen kysyköön itseltään, onko olemassa painorajaa, jossa ihmisarvo vähenee. Ja jos on, niin mitä tämä kertoo meistä itsestämme.\nJohansson, Anna (1999) Norsu nailoneissa. Helsinki: Kääntöpiiri.\nNussbaum, Martha C. (2010) From Disgust to Humanity. Sexual Orientation and Constitutional Law. Oxford, New York: Oxford University Press.\nOlen myös käyttänyt yleisesti esseen pohjana pro gradu -tutkielmaani Puutio, Salla (2013) Yksilöllisiä toimijoita, julkisia objekteja. Nuorten naisten ulkonäkökulttuuri sukupuolittuneiden kauneuden ihanteiden verkossa. Tampereen yliopisto: Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö. Koko teksti verkossa: https://tampub.uta.fi/handle/10024/84535\nAvainsanatihmisarvo, inhon politiikka, Järvinen, Johansson, King Jr, lihavuus, Nussbaum, Turing\nEdellinen artikkeliEdellinen Teknologia vs. ihmisyys: Kun kone ja ihminen törmäävät\nSeuraava artikkeliSeuraava FT, geeniteknologian tutkija Heikki Turunen Bioetiikan instituuttiin


Kansanterveystyön hallinnoinnin muutokset 1970-luvulta nykypäivään Hyvinvointivaltiollisen kansanterveyden ja uuden kansanterveyden diskurssien - PDF\nKansanterveystyön hallinnoinnin muutokset 1970-luvulta nykypäivään Hyvinvointivaltiollisen kansanterveyden ja uuden kansanterveyden diskurssien\nDownload "Kansanterveystyön hallinnoinnin muutokset 1970-luvulta nykypäivään Hyvinvointivaltiollisen kansanterveyden ja uuden kansanterveyden diskurssien"\n1 Kansanterveystyön hallinnoinnin muutokset 1970-luvulta nykypäivään Hyvinvointivaltiollisen kansanterveyden ja uuden kansanterveyden diskurssien esiintyminen suomalaisissa terveysstrategioissa Soili Korhonen Pro gradu -tutkielma Yhteiskuntapolitiikka Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos Jyväskylän yliopisto Kevät 2008\n2 TIIVISTELMÄ KANSANTERVEYSTYÖN HALLINNOINNIN MUUTOKSET 1970-LUVULTA NYKYPÄIVÄÄN HYVINVOINTIVALTIOLLISEN KANSANTERVEYDEN JA UUDEN KANSANTERVEYDEN DISKURSSIEN ESIINTYMINEN SUOMALAISISSA TERVEYSSTRATEGIOISSA Soili Korhonen Yhteiskuntapolitiikka Pro gradu -tutkielma (134 sivua) Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos Jyväskylän yliopisto Ohjaajat: Risto Heiskala ja Marita Husso Kevät 2008 Tutkielma käsittelee suomalaisen kansanterveystyön hallinnoinnin muutoksia luvulta nykypäivään. Aineistona käytetään keskeisiä suomalaisia terveysstrategioita: sosiaali- ja terveydenhuollon valtakunnallisia suunnitelmia (Valsut) ja tavoite- ja toimintaohjelmia (TATO:t) sekä Kansanterveys kansanterveysohjelmaa. Tarkastelu tapahtuu kahden aineiston pohjalta luodun diskurssin ja niiden välisen kamppailun kautta. Hyvinvointivaltiollisen kansanterveyden diskurssi viittaa keskushallintokeskeiseen ja hierarkkiseen hallintatapaan sekä näkemykseen, jonka mukaan väestön terveys saavutetaan laajalla yhteiskuntapolitiikalla, ja jonka keskeisiä arvoja ovat tasa-arvo ja palvelujen universaalius. Uuden kansanterveyden diskurssi puolestaan viittaa verkostomuotoiseen ja uusliberaaliin hallinnantapaan, joka pyrkii ratkaisemaan terveyden käsitteen epämääräisyyden asettamalla terveydelle erilaisia korvikearvoja. Uusi kansanterveys pohjautuu hallintaan, joka perustuu vastuullisiin kansalaisiin ja kansalaisten aktiivisuuteen ja voimautumiseen. Diskursiiviset muutokset osoittavat, että ohjelmallisella tasolla uuden kansanterveyden keskeinen periaate elinympäristöön vaikuttuvasta terveyspolitiikasta oli nähtävissä jo varhain kansanterveystyön hallinnoinnissa. Toisaalta vielä luvulla terveyspolitiikka painottui tavoitteistaan huolimatta terveyspalvelujärjestelmän laajentamiseen. Vasta vuoden 1993 valtionosuusuudistus merkitsi konkreettisia muutoksia hallinnan tapoihin kunnallishallinnon vahvistuessa. Tarkasteltujen muutosten pohjalta on pyritty esittämään, minkälainen on kansanterveystyön hallinnan käytännön regiimi Suomessa 2000-luvulla. Keskeisin muutos on ollut kokonaisvaltaisen suunnittelu-uskon katoaminen hallinnoinnista. Nykyinen hallinta perustuu sitä vastoin erilaisten terveydellisten riskien ennakointiin. Toisaalta ongelmien hallittavuutta on pyritty lisäämään kiinnittämällä hallinta tiettyyn tilaan siis kuntiin ja alueisiin. Asiasanat Hallinta/hallinnointi, regiimi, uusinstitutionalismi, terveydenhuolto, uusi kansanterveys, hyvinvointivaltio, aktivointi, vastuullistaminen 2\n3 SISÄLLYSLUETTELO 1. JOHDANTO SUOMALAISEN TERVEYDENHUOLLON HALLINNOINTI TERVEYDENHUOLLON RAKENTEET Terveydenhuolto yleisesti Terveydenhuolto sosiaalipoliittisena instituutiona TERVEYDENHUOLTO JA YHTEISKUNNALLISET MUUTOKSET Hallinnosta hallintaan Hallinnan tieteelliset juuret Hallinta teoriana TERVEYDENHUOLTOJÄRJESTELMÄN RAKENTUMINEN JA KUNNALLISEN HALLINNOINNIN VAHVISTUMINEN Sosiaalipolitiikka ja kunnat ennen hyvinvointivaltiota Hyvinvointivaltion ja kunnallisen terveydenhuollon rakentuminen Julkisen hallinnon uudistukset Kunnat ja sosiaalipolitiikka 2000-luvulla UUDEN HALLINNAN EPÄKOHTIA Paikallinen hallinta ja yksilön osallistuminen Karsinnan politiikat ja polkuriippuvuus UUSI KANSANTERVEYS JA YHTEISÖN OSALLISTUMINEN GENEALOGIA TUTKIMUSPERINTEENÄ Valta ja hallinnan analytiikka Genealogia kritiikkinä Hallintamentaliteetti TERVEYSPOLITIIKKA HALLINTANA LIBERAALISTA UUSLIBERAALIIN HALLINNANTAPAAN Terveyspolitiikan epämääräisyys Uusliberaali hallinnantapa UUSI KANSANTERVEYS Terveyden edistäminen ja riskiryhmien tuottaminen VÄESTÖN HALLINNAN EPÄKOHTIA Yhteisöt ja velvollisuus osallistua Hallinta ja vastuullisuus AINEISTON KUVAUS JA METODI AINEISTON KUVAUS DISKURSSIANALYYSI KOHTI AKTIIVISTA JA VASTUULLISTA YHTEISKUNTAA? HALLINNON MADALTAMINEN TERVEYDEN EDISTÄMINEN UNIVERSAALISTA TERVEYSPOLITIIKASTA EPÄKOHTIEN POLITIIKKAAN TERVEESTÄ VÄESTÖSTÄ TYÖ- JA TOIMINTAKYKYISIIN KANSALAISIIN SUOMALAISEN KANSANTERVEYSTYÖN REGIIMI KANSANTERVEYSTYÖN HALLINNOINNIN DISKURSIIVISET MUUTOKSET INSTITUTIONAALISET MUUTOKSET KANSANTERVEYSTYÖSSÄ HALLINNAN KÄYTÄNNÖN REGIIMI Hallinnan regiimien ulottuvuudet Suomalaisen kansanterveystyön hallinnan käytännön regiimi KANSANTERVEYSTYÖN HALLINNOINNIN ESTEITÄ JA EDELLYTYKSIÄ TUTKIMUKSEN LUOTETTAVUUS KUNNALLINEN KANSANTERVEYSTYÖN HALLINNOINTI KANSALAISTEN HYLKÄÄMINEN TERVEYDEN ERIARVOISTUMINEN\n4 8. KIRJALLISUUS AINEISTONA KÄYTETYT LÄHTEET LÄHTEET ELEKTRONISET LÄHTEET\n5 1. JOHDANTO Keskustelu hyvinvointivaltion tulevaisuudesta on ollut vilkasta viime vuosikymmeninä. Siihen ovat vaikuttaneet erityisesti valtioiden taloudelliset kriisit, Suomessa erityisesti 1990-luvun taloudellinen lama, ja väestörakenteelliset muutokset, kuten väestön ikääntyminen. Erityisesti ollaan oltu huolissaan hyvinvointivaltion rahoituspohjan säilymisestä. Näillä seikoilla on ollut myös vaikutuksia siihen, miten suomalainen terveydenhuolto on järjestetty, ja miten se tulevaisuudessa pyritään järjestämään. Terveydenhuollon organisoinnissa on alettu vaatia uudenlaista kustannustehokkuutta, jotta tarvittavat palvelut pystyttäisiin järjestämään. Tämä on osaltaan tarkoittanut, että terveyspalvelujen kentälle on pyritty hakemaan uusia toimijoita julkisen sektorin ulkopuolelta esimerkiksi niin sanotun tilaaja-tuottaja -mallin avulla. Palvelurakenteen muutokset ovat riippuvaisia hallinnollisista ratkaisuista. Tehokkuuden vaatimukset ovat kohdistuneet myös itse terveydenhuollon hallinnointiin, ja se on kokenut suuria rakenteellisia muutoksia viime vuosikymmeninä. Ensinnäkin koko palvelurakennetta on pyritty selkeyttämään yhdistämällä ja yhdenmukaistamalla rakenteita. Toiseksi terveydenhuollon hallinnoinnissa on alettu soveltamaan uusia julkisen hallinnon johtamistapoja, joiden tarkoituksena on ollut keventää hallinnon raskautta. Tiukkaa valtion ohjausta on pyritty siirtämään aikaisempaa enemmän palvelujen järjestämisvastuussa oleville kunnille. Tämä on antanut kunnille enemmän vapautta järjestää oman alueensa palvelut sen tarpeiden mukaisesti. Toisaalta esimerkiksi valtionapu-uudistuksen myötä monet kunnat ovat kohdanneet haasteita tarvitsemiensa palveluiden rahoittamisessa. Hallinnon uudistukset ovatkin ajaneet kunnat etsimään uusia ratkaisuja palvelujen järjestämiseksi. Palvelujen suunnittelu- ja järjestämisvastuun siirtymisestä yhä selkeämmin kuntien, kuntayhtymien ja muiden alueellisten toimijoiden vastuulle voidaan puhua hallinnan paikallistumisesta. Hallinnan paikallistumisessa on keskeistä pyrkimys valtakunnallisten suunnitelmien sijasta paikallisiin, kunta- tai aluekohtaisiin ratkaisuihin, jotka mahdollistavat yhä selkeämmin myös yksityisen ja kolmannen sektorin osallistumisen palvelujen 5\n6 suunnitteluun ja järjestämiseen. Olennaista on myös painottaa hallinnan käsitettä hallinnon käsitteen sijasta tai rinnalla. Hallinnan käsite nimittäin sallii hallinnoinnin tarkastelun olematta kiinnittynyt valtiokeskeisyyteen ja vallan hierarkioihin. Hallinnassa olennaista on toimijoiden moninaisuus ja verkostoituminen. Hallinnoinnin muutoksia tarkastelemalla voidaan myös pohtia, mitä hallinnoinnilla pyritään saavuttamaan, ja millä keinoin. Hyvinvointivaltiossa terveyden ja sairauden hoidolla on ollut keskeinen asema hyvinvointipolitiikassa, ja erilaiset terveyspoliittiset ratkaisut ovat kiistämättä tähdänneet väestön terveyden kohentamiseen. Koko terveyspalvelujärjestelmän taustalla ovat olleet 1960-luvulta lähtien hyvinvointivaltiolliset näkemykset tasa-arvoisesta kohtelusta sekä universaalit tai tietyn sosiaalisen ryhmän turvaavat sosiaaliset oikeudet luvun taloudellisen laman seurauksena tehdyt julkisten palvelujen karsinnat ovat kuitenkin osoittaneet, että palvelujen järjestämisessä on mahdollista mennä palvelujen, ja siten koko hyvinvointivaltion, laajentamisesta myös vastakkaiseen suuntaan. Tutkittaessa hallinnoinnin muutoksia on myös pohdittava niitä tekijöitä, jotka mahdollisesti hankaloittavat tai jopa estävät hallinnoinnin tavoitteisiin pääsyä. Paikallisen ja verkostoituneen hallintatavan ongelmat voivat olla yhtäältä niin rakenteellisia kuin normatiivisia 1. Lisäksi ongelmat voivat olla sekä yksilöllisiä että yhteiskunnallisia. Rakenteelliset yksilölliset ongelmat liittyvät kansalaisen todellisiin mahdollisuuksiin osallistua terveyspolitiikan ja -palvelujen suunnitteluun ja päätöksentekoon. Yhteiskunnallisella tasolla rakenteelliset ongelmat viittaavat koko paikallisen hallintajärjestelmän onnistumiseen: onko kunta, kuntayhtymä tai jokin muu paikallinen tai alueellinen yhteisö onnistunut organisoitumaan ja toimimaan todella paikallisia olosuhteita palvelevalla tavalla vai kohtaako palvelurakenteiden uudistaminen joitakin esteitä? Laajimmillaan yhteiskunnallisella tasolla tämä kysymys koskee niin sanottua polkuriippuvuuden 2 ongelmaa. 1 Normatiivisuudella viittaan tässä yhteydessä hallinnan normeihin siis siihen, mikä hallinnassa olisi hyvää ja tavoiteltavaa 2 Polkuriippuvuus koskee sosiaalipolitiikan muutosta koskevaa ongelmaa, jonka mukaan (k)erran luodut sosiaalipoliittiset järjestelmät (instituutiot) ovat vastustuskykyisiä radikaaleja muutoksia kohtaan. Jo rakennetut sosiaalipoliittiset järjestelmät ja poliittisen pelin säännöt asettavat rajat mahdollisille yhteiskuntapoliittisille strategioille ja poliittisille optioille. Strategisten valintojen sijasta joudutaan usein tyytymään inkrementalismiin, siis olemassa olevien järjestelmien parametrien manipulointiin (Julkunen 2003a, ) 6\n7 Normatiivisuuteen liittyvät yksilölliset ongelmat koskevat aktiivisen kansalaisen ihannetta ja yksilön mahdollisuuksiin tai pyrkimyksiin saavuttaa kyseinen ihanne. Yleisesti hyväksytty ihanne saattaa olla ongelmallinen niiden kannalta, jotka syystä tai toisesta eivät pysty tai halua toimia kyseisen ihanteen edellyttämällä tavalla. Normatiiviset ongelmat ovat puolestaan yhteisöllisiä/yhteiskunnallisia silloin, kun ulossulkeminen koskee kokonaisia ihmisryhmiä. Kyse on silloin marginalisoinnista tai ekskluusiosta. Viime kädessä ulossulkemisen vaikutukset heijastuvat terveyseroissa, jos hallinnointi ja harjoitettava terveyspolitiikka eivät tunnusta eroavaisuuksia niissä väestön elinympäristöissä ja -oloissa, joissa väestön oletetaan toimivan ja saavuttavan asetettuja tavoitteita. Hallinnoinnin suunnanmuutos merkitsee, että käytäntöjen, tapojen ja järjestelmien muutosten myötä myös hallinnoinnin taustalla olevat arvot ja tavoitteet muuttuvat. Voidaan siten puhua hallintatavan muutoksesta. Tarkasteltaessa suomalaista terveyspolitiikkaa tulee pohtia, ollaanko hallintatavassa siirtymässä pohjoismaisen hyvinvointivaltion arvoihin perustuvasta hallinnasta yhä enemmän uusliberaalin hallintatavan suuntaan. Yhteiskunnalliset murrokset eivät useinkaan tapahdu suurina murroksina, vaan paremminkin vähitellen ja vaiheittain, ja usein jonkinlaisen kamppailun tuloksena. Näin on varmasti myös terveyspolitiikan kohdalla. Kansanterveystyön hallinnoinnin tavoite mahdollisimman terveestä väestöstä ei varmasti itsessään ole muuttunut, mutta keinot sen tavoittelemiseksi ovat muuttuneet. Lisäksi näkemys siitä, että terveys absoluuttisena arvona ei voi olla koskaan terveyspolitiikan tavoite, on pakottanut etsimään korvaavia arvoja terveydelle. Kansanterveyden hallinnoinnin muutos voidaan siis esittää näkemyksenä hallintatavan muutoksesta. Hallintatavan muutosta voidaan puolestaan tarkastella diskursiivisena muutoksena ja kamppailuna. Diskurssi ikään kuin tiivistää ne kaikki järjestelmät, käytännöt, toiminnat, arvot ja ideologiat, joita kyseessä oleva hallintatapa pitää sisällään. Tätä tutkimusta varten olen muodostanut kaksi toistensa kanssa kamppailevaa diskurssia: hyvinvointivaltiollinen kansanterveyden diskurssi (kuvio 1) edustaa pohjoismaiseen hyvinvointivaltioon liittyvää hallintatapaa, jonka keskeisenä tavoitteena on ollut kansalaisten välinen tasa-arvoisuus liittyen universaaleihin hyvinvointipalveluihin. Uuden kansanterveyden diskurssi (kuvio 2) puolestaan 7\n8 edustaa uusliberaalia hallintatapaa, jonka ihanteena ovat aktiivinen yhteiskunta ja vastuulliset toimijat. Diskurssit eivät ole tarkkarajaisia ja ne ovat varmasti osittain päällekkäisiä. Niiden avulla olen kuitenkin pyrkinyt tekemään joitakin periaatteellisia eroja kahden hallintatavan välille. Diskurssit on jaettu rakenteelliseen ja ohjelmalliseen ulottuvuuteen. Rakenteellisella ulottuvuudella viittaan kaikkiin niihin periaatteisiin, jotka ohjaavat sitä, miten kansanterveyden hallinnan rakenteet koskien sekä itse hallinnointia että kansanterveystyön vaatimaa palvelujärjestelmää tulisi järjestää. Ohjelmallisella ulottuvuudella viittaan puolestaan niihin arvoihin ja tavoitteisiin sekä politiikkaan, jotka määrittävät, mihin päämääriin ja miten hallinnointi pyrkii pääsemään. Kuvio 1: Hyvinvointivaltiollinen kansanterveyden diskurssi HALLINNOINNIN IDEAALI TOIMINNAN IDEAALI RAKENTEELLINEN ULOTTUVUUS Hallinnon keskittäminen Edustuksellinen demokratia Valtakunnalliset terveysstrategiat Hierarkiat Laaja palvelujärjestelmä Kokonaisvaltainen suunnittelu Toiminnan laajentaminen Epäsuorat terveyspoliittiset tekniikat OHJELMALLINEN ULOTTUVUUS Tasa-arvo Solidaarisuus Terve väestö Universalismi Diskurssien jakaminen ulottuvuuksiin mahdollistaa hallintatavan muutoksen tarkastelun vaiheittain, ja paikallistamaan sen murroskohtia. Ulottuvuudet, samoin kuin hallinnoinnin ja toiminnan ideaalit, myös auttavat osoittamaan sen, että joskus harjoitetun politiikan tavoitteet ja käytäntö saattavat olla ristiriidassa tai että olemassa oleva järjestelmä saattaa estää saavuttamasta niitä tavoitteita ja ihanteita, joita politiikalle on asetettu. 8\n9 Kuvio 2: Uuden kansanterveyden diskurssi HALLINNOINNIN IDEAALI TOIMINNAN IDEAALI RAKENTEELLINEN ULOTTUVUUS Hallinnan paikallisuus Osallistuva demokratia Paikalliset terveysohjelmat Verkostot Terveysriskien ennaltaehkäisy elintapoihin ja ympäristöön vaikuttamalla Paikallinen suunnittelu Kohdennetut interventiot OHJELMALLINEN ULOTTUVUUS Aktiivisuus Vastuullisuus Työ- ja toimintakykyiset kansalaiset Periaatteellinen universalismi ja kohtuullinen oikeudenmukaisuus Tarkoitukseni on tutkia, miten kansanterveystyön hallinnointi on muuttunut luvun alkupuolelta nykypäivään saakka. Tarkemmin sanottuna tutkin kansanterveystyön hallinnan käytännön regiimin muutosta. Kansanterveystyöllä hallinnan käytännön regiiminä viittaan siihen kokonaisuuteen, jonka se muodostaa kansanterveystyön instituution ja terveyspalvelujärjestelmän, erinäisten käytäntöjen ja toimintojen sekä arvojen ja ideologioiden yhteenliittymänä. Tarkoitukseni on tarkastella, miten hyvinvointivaltiollinen kansanterveyden diskurssi ja uuden kansanterveyden diskurssi, joiden en väitä olevan ainoita mutta mahdollisia kansanterveystyön hallinnointia koskevia diskursseja, esiintyvät suhteessa toisiinsa kansanterveystyön hallinnoinnissa. Tarkastelu keskittyy kahteen hallinnoinnin teemaan: paikallisen ja osallistavan hallintavan vahvistumiseen sekä tämän hallintatavan aktivoivaan ja vastuullistavaan luonteeseen. Pyrkimykseni on siten osoittaa kansanterveystyön hallintatavassa ja lopulta hallinnan järjessä tapahtuneita muutoksia. Diskurssien ilmenemistä tarkastellaan kansanterveystyön hallinnoinnin keskeisimmissä asiakirjoissa luvulta 1990-luvulta loppuun terveyspolitiikan suunnitelmat kirjattiin alun perin kansanterveyslaissa velvoitettuihin valtakunnallisiin suunnitelmiin (Valsut). Viimeinen valtakunnallinen suunnitelma laadittiin vuonna 1999 ja niitä jatkamaan tuli sosiaali- ja terveydenhuollon tavoite- ja toimintaohjelmat 9\n10 (TATO:t), jotka muodostavat yhdessä WHO:n terveysstrategiaan pohjautuvan Terveys kansanterveysohjelman kanssa 2000-luvun tarkastelua koskevan aineiston. Tarkastelluista asiakirjoista on valittu niiltä osin kuin se on ollut mahdollista niiden kansanterveystyötä käsittelevät osat, muutoin kansanterveystyö on löyhästi määritelty pääosin perusterveydenhuollon piiriin kuuluvaksi terveyden- ja sairaanhoidoksi. Tutkielman ensimmäisessä luvussa esitellään suomalaisen terveydenhuoltojärjestelmän rakennetta ja sen kytkeytymistä kunnalliseen päätöksentekojärjestelmään. Valtionhallinnon hajauttamista ja kunnallishallinnon vahvistumista ja niistä seurannutta toiminnan monimuotoistumista selitetään dynaamisen hallinnan (governance) teorian avulla. Ensimmäinen luku koskee siten karkeasti jaotellen hallinnoinnin rakenteellista tasoa ja sen lopuksi esitellään eräitä hallinnan rakenteellisiin ominaisuuksiin liittyviä ongelmia. Toisessa luvussa käsitellään hallinnoinnin ohjelmallista tasoa. Foucault laiseen hallinnan analytiikkaan pohjautuvan tarkastelun avulla pyritään tekemään erotusta liberaalin tai Suomen kohdalla sosiaaliliberaalin ja uusliberaalin terveyspolitiikan hallinnan järjen välillä. Näiden hallinnan järkien ajattelen edustavan tarkastelua varten rakentamiani diskursseja. Luvun lopuksi käsitellään joitakin yhteisöjen osallistumiseen (community participation) sekä aktivoinnin ja vastuullistamisen politiikkoihin liittyviä ongelmia. Kolmannessa luvussa esitellään vielä käytettyä aineistoa hieman tarkemmin sekä tutkimusmetodina käytetyn diskurssianalyysin eräitä peruspiirteitä. Neljännessä luvussa puolestaan esitän neljä hyvinvointivaltiollisen kansanterveyden ja uuden kansanterveyden diskurssin välistä problematisointia perustuen diskurssianalyysiin. Viidennessä luvussa kokoan vielä yhteen keskeisimmät diskursiiviset muutokset sekä pohdin institutionaalisen tutkimuksen merkitystä hallinnoinnin muutosten tutkimisessa ja lopuksi luonnostelen suomalaista kansanterveystyön hallinnan käytännön regiimiä. Viimeisessä luvussa pohdin eräitä hallinnoinnin rakenteellisen ja ohjelmallisen tason muutoksiin liittyviä ongelmia kansanterveystyön hallinnoinnin näkökulmasta. 10\n11 2. SUOMALAISEN TERVEYDENHUOLLON HALLINNOINTI 2.1. Terveydenhuollon rakenteet Terveydenhuolto yleisesti Terveydenhuolto ymmärretään järjestelmäksi tai palvelujen kokonaisuudeksi, joka koostuu terveydenhoidosta ja sairaanhoidosta. Sairaanhoitoon sisältyy lisäksi lääkinnällinen kuntoutus. Sisällöllisesti terveydenhuollon käsitettä vastaa myös kansanterveyslain 1 :n mukainen kansanterveystyön käsite: kansanterveystyöllä tarkoitetaan yksilöön ja hänen elinympäristöönsä kohdistuvaa terveydenhoitoa ja yksilön sairaanhoitoa sekä niihin liittyvää toimintaa, jonka tarkoituksena on väestön terveydentilan ylläpitäminen ja edistäminen. Käytännössä terveydenhuoltoa pidetään yläkäsitteenä ja kansanterveystyöllä tarkoitetaan ensisijaisesti perusterveydenhuollon alueella tapahtuvaa terveyden- ja sairaanhoitoa sekä kuntoutusta, jolloin sen ulkopuolelle jäävät erikoissairaanhoidon palvelut joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta. (Kantola ym. 1993, ) Rimpelä (2005, 56) on tosin huomioinut kansanterveystyön käsitteen katoamisen terveyspoliittisesta sanastosta ja korvautumisena perusterveydenhuollon käsitteellä. Aina 1990-luvulle saakka kansanterveystyö oli omana kokonaisuutenaan valtakunnallisissa suunnitelmissa, mutta vuosien suunnitelmissa sen rinnalle tuli perusterveydenhuollon käsite. Vuodesta 1993 lähtien kansanterveystyön korvasi yläkäsitteinä ehkäisevä sosiaali- ja terveyspolitiikka ja sosiaali- ja terveyspalvelut. Tässä tutkimuksessa kansanterveystyön käsite on melko löyhästi määritelty ja siten vastaa Kantolan ym. yllä tekemää tulkintaa kansanterveystyöstä. Suomalainen terveydenhuoltojärjestelmä voidaan karkeasti jakaa kolmeen tasoon. Valtakunnallisella tasolla tehdään päätöksiä, jotka koskevat koko terveydenhuollon aluetta, terveydenhuollon painopisteitä ja terveydenhuollon suhdetta yhteiskuntapolitiikkaan. Valtiovalta osallistuu terveydenhuoltoon sekä säätämällä lakeja että pitämällä yllä omia sairaaloita ja tutkimuslaitoksia. Lisäksi se antaa valtionapua kunnille peruspalvelujen tuottamiseksi. (Kantola ym. 1993, 136.) 11\n12 Valtakunnallisena terveydenhuollon erityisviranomaisena toimii sosiaali- ja terveysministeriö, jonka tehtävänä on valmistella terveydenhuollon lainsäädäntöä sekä ohjata ja seurata sen toteutumista. Lisäksi sosiaali- ja terveysministeriö osallistuu terveydenhuollon voimavaroja koskevaan suunnitteluun ja päätöksentekoon. Sosiaalija terveydenhuollon hallinnonalalla toimii useita virastoja ja laitoksia 3, jotka osallistuvat yhdessä sosiaali- ja terveysministeriön kanssa hallinnonalan tutkimus-, kehittämis-, tilastointi- ja valvontatehtäviin. (Terveydenhuolto Suomessa 2004, 5.) Väliportaan hallinnoksi voidaan kutsua lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston edustamaa hallintoa. Se vastaa alueella sijaitsevien kuntien terveydenhuollon ohjaamisesta ja valvonnasta. (Kantola ym. 1993, 137.) Lääninhallitukset käsittelevät muun muassa terveydenhuoltohenkilöstöä koskevat valitukset ja ne myös toteuttavat erilaisia kehittämis- ja koulutusohjelmia (Terveydenhuolto Suomessa 2004, 6.) Vastuu terveydenhuollon järjestämisestä on kunnilla. Lainsäädäntö 4 velvoittaa kunnat järjestämään terveyspalveluja asukkailleen, mutta ei sääntele yksityiskohtaisesti toiminnan laajuutta, sisältöä eikä järjestämistapaa. (Sosiaali- ja terveydenhuollon lakisääteiset palvelut 2005, 5 6.) Koska useimmat kunnat eivät pystyisi yksin huolehtimaan tarvittavista erikoissairaanhoidon palveluista, niiden tuottamista varten on perustettu sairaanhoitopiirejä, joihin kunnat kuuluvat. (Kantola ym. 1993, 137, 141.) Terveydenhuolto sosiaalipoliittisena instituutiona Terveydenhuollon määrittämisen vaikeus sosiaalipolitiikkana liittyy siihen, että terveyttä ei pystytä esimerkiksi koulutuksen tavoin ymmärtämään investoinniksi työmarkkinakelpoisuuteen. Tämä johtuu siitä, että ihmisen terveys on paljon enemmän terveydenhuollon ulkopuolisten tekijöiden määrittämää kuin hänen 3 Näitä virastoja ja laitoksia ovat Kansanterveyslaitos (KTL), Lääkelaitos (LL), Lääkehoidon kehittämiskeskus (ROHTO), Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus (Stakes), Sosiaalija terveydenhuollon tuotevalvontakeskus (STTV), Terveydenhuollon oikeusturvakeskus (TEO), Säteilyturvakeskus (STUK), Vakuutusvalvontavirasto (VVV) ja Työterveyslaitos (TTL) (Terveydenhuolto Suomessa 2004, 6.) 4 Lakisääteisiä terveyspalveluja Suomessa ovat terveysneuvonta, sairaanhoito ja kuntoutus, sairaankuljetus, hammashuolto, kouluterveydenhuolto, opiskeluterveydenhuolto, mammografia- ja kohdun kaulaosan syöpäseulonnat, erikoissairaanhoito, työterveyshuolto, ympäristöterveydenhuolto ja mielenterveyspalvelut. Lisäksi hoitoon pääsyn määräajoista on säädetty laissa. (Sosiaali- ja terveydenhuollon lakisääteiset palvelut 2005, ) 12\n13 osaamisensa on koulutuksen ulkopuolisten tekijöiden määrittämää. Siten esimerkiksi investoinnit liikenne- ja työolosuhteisiin, liikuntaan, koulutukseen, syrjäytymisen ehkäisemiseen tai alkoholi- ja ravitsemuspolitiikkaan tuottavat todennäköisesti yhteiskuntaan terveyttä paremmalla hyötysuhteella kuin investoinnit terveydenhuoltojärjestelmään (Lehto 2003, 128.) Sairaanhoitopalvelujen kohdalla sosiaalivakuutuksella tai verorahoituksella rahoitetun palvelun käyttö voidaan ymmärtää tarveharkintaisen palvelumuotoisen sosiaalietuuden vastaanottamiseksi, jossa tarveharkinta kohdistuu sairaanhoitotarpeen arviointiin, jonka useimmiten tekee lääkäri. (emt. 2003, ) Lehto (2003, ) esittää neljä terveydenhuollon institutionaalista ominaisuutta 5. Ensimmäinen niistä liittyy siihen, kuka terveydenhuoltojärjestelmää rahoittaa. Suomessa kuten kaikissa OECD-maissa terveydenhuollon rahoitus perustuu suurimmaksi osaksi kollektiiviseen vastuujärjestelmään. Pääosin verorahoitukseen perustuva Suomen terveydenhuoltojärjestelmä sitoo terveydenhuollon esimerkiksi työsuhdepohjaisiin pakollisiin vakuutuksiin perustuvia järjestelmiä suoremmin hallitusten julkissektoripolitiikkaan, vaikka hallituskoostumusten vaihtuminen politiikkaan on usein vähäisempää kuin mitä opposition retoriikan perusteella voisi olettaa. (Lehto 2003, , 132.) Terveyspalvelujärjestelmällä on Suomessa kaksi pääasiallista maksajaa: veronmaksajat ja asiakkaat. Veronmaksajien osuus koostuu suoraan kunnalle maksettavista veroista ja valtiolle maksettavista veroista, joista osa jaetaan kunnille valtionosuuksina luvulla asiakkaiden suhteellinen maksuosuus kasvoi lievästi, eikä ole sitä ole palautettu lamaa edeltävälle tasolle. Maksuosuuksien kasvu on ollut 5 Saari on tarkastellessaan sosiaalipoliittista järjestelmää todennut, että se muodostuu uudelleen jakavien instituutioiden joukosta. Resurssien uudelleen jakamisen avulla vähennetään toimijoiden riippuvuutta markkinoista tarjoamalla toimijalle markkinoihin nähden vaihtoehtoisia resurssilähteitä. Sosiaalipolitiikan keskeisin piirre on institutionalisoituminen ja siihen liittyvä jatkuvuus, jota poliittisten ja tavaramarkkinoiden muutokset heilauttelevat vain vähän. Pitkällä aikavälillä suhteellisten poliittisten ja taloudellisten hintojen muutokset kuitenkin vaikuttavat instituutioiden kehitykseen: toimijat pyrkivät ylläpitämään tietynlaisia käytäntöjä vain mikäli niistä saatavat poliittiset ja taloudelliset hyödyt ovat suurempia kuin niistä aiheutuvat haitat. Sosiaalipoliittisia järjestelmiä luotaessa taistelua käydään esimerkiksi rahoituksen rakenteista, etuuksien kohdentumisesta ja järjestelmien organisointiperustasta, jolloin eri valtasuhteet ohjaavat sosiaalipolitiikan kehitystä. Saaren mukaan suhteellisten hintojen muutos on kuitenkin viime kädessä se, joka määrää instituutioiden kehityksen suunnan. Siten siis poliittiset ja taloudelliset markkinat vaikuttavat kaikkein pysyvimpienkin instituutioiden toimintaan. (Saari 1996, 42, ) 13\n14 hieman suurempaa sairaanhoidossa kuin muissa palveluissa. Myös sairausvakuutusten omavastuuosuudet ovat kasvaneet, ja siten asiakkaiden osuus terveydenhuollon kokonaismenoissa nousi 1990-luvulla merkittävästi 6. (Lehto & Blomster 2000, ) Verorahoituksen jakautumisesta valtion ja kuntien kesken sekä tällä rahoitukselle osittain rinnakkaisen Kansaneläkelaitoksen kautta kanavoidusta sairausvakuutusrahoituksesta seuraa, että rahoittajaintressi on Suomessa rahoittajien ja palvelutuottajien välillä hajautunut. Terveydenhuollon rahoituksen kokonaistasoa koskeva päätöksenteko on kuitenkin varsin keskitetysti valtiovarainministeriössä. (Lehto 2003, , 132.) Sosiaali- ja terveydenhuollon valtionosuusjärjestelmän kohdalla on huomattava sen erityinen osa kuntien ja valtion välisessä suhteessa: päättäessään valtionosuuksista eduskunta tekee sosiaali- ja terveyspalvelupolitiikkaa. Lisäksi niiden jakautumiseen vaikuttaa kuntien välillä myös laskennallinen sosiaali- ja terveyspalvelujen tarve. Tämä erityinen sosiaali- ja terveyspalvelupoliittinen valtionosuus on laskenut dramaattisesti laman seuraamusten hoidon aikana (Lehto & Blomster 2000, 48.) Kehityksen voisi tulkita viestiksi sosiaali- ja terveyspalvelujen erityisen valtiollisen suojeluksen menetyksestä, sillä nämä valtionosuudet on siirretty yleisen julkisen talouden sääntelyn ja sopeutuksen piiriin (emt., 48.) Toinen institutionaalinen ominaisuus liittyy kysymykseen, minkälaiset organisaatiot terveydenhuoltopalveluita tuottavat. Terveydenhuollon tuottajat voidaan jakaa julkisiin, voittoa tavoitteleviin yksityisiin ja voittoa tavoittelemattomiin yksityisiin organisaatioihin sekä vapaan ammatin harjoittajiin ja omaishoidon antajiin. Julkisen ja yksityisen palvelutuottajan välisen erottelun voidaan kuitenkin ajatella vähentyneen uuden julkisjohtamisen (new public management) myötä. (Lehto 2003, 129.) Tästä johtuen palvelutuottajatyyppiä tärkeämpänä on viime aikoina pidetty tuottajaorganisaatioiden markkina-asemaa ja kokoa. Suomen terveydenhuollon palvelutuottajarakenne perustuu kuntien muodostamaan 21 erikoissairaanhoitoa tarjoavaan sairaanhoitopiiriin ja noin 250 kuntien muodostamaan terveyskeskukseen (emt., 132.) Yksityinen sektori on merkittävä palveluntuottaja esimerkiksi apteekki-, hammaslääkäri-, silmälääkäri-, psykiatri-, gynekologi- ja fysioterapiapalveluissa sekä 6 Arisen ym. (Lehto & Blomster 2000, 47) mukaan henkeä kohti sairauskulut lisääntyivät noin 20 prosenttia vuosina\n15 lääkärien vastaanottotoiminnassa, laboratorio- ja radiologiapalveluissa ja sairaankuljetuksessa. Järjestömuotoiset palvelutuottajat ovat puolestaan merkittäviä esimerkiksi kuntoutuksen ja ehkäisevän terveydenhuollon alueella. Terveydenhuoltopalveluista erityisesti lasten ja nuorten psykososiaalisten ongelmien, päihdeongelmien sekä vammaisille ja vanhuksille suunnattujen palvelujen järjestämisessä käytetään kunnallisia ja kuntien ostamia yksityisiä sosiaalipalveluja. Sairaanhoitopiirejä lukuun ottamatta tuottajapuoli on siten hajanainen. (emt. 2003, ) Organisaatiotyyppiä tärkeämmäksi tuottajapuolen vaikuttajaksi on kuitenkin terveydenhuoltopolitiikan tutkimuksissa osoittautunut lääkäriammattikunta. Sillä on kyky keskittää vaikutustaan ja erityinen vaikutusvalta niin organisaatioiden sisällä, julkisuudessa, terveydenhuoltoa koskevissa työmarkkinaneuvotteluissa ja jopa kansalaisjärjestöissä, jotka ajavat potilaiden asioita. Lääkäriprofession vaikutusvallan voidaan olettaa kasvavan tuotanto-organisaation ollessa hajanainen. Myös terveydenhuollon käyttämien erityistavaroiden tuottajista on tullut erityisiä vaikuttajia terveydenhuollon tuotannossa. (Lehto 2003, ) Sosiaali- ja terveydenhuollossa tapahtuneet muutokset tukevat myös käsitystä vahvojen professioiden kyvystä puolustaa omia ja asiakkaidensa asemaa muutospaineissa: sairaanhoidon osalta akuuttisairaanhoito on vahvistanut suhteellista asemaansa ja kasvattanut suoritemääriään kun taas vähemmän professionaaliset hoivapalvelut ovat joutuneet paitsi sopeutumaan talouskriisin paineisiin myös mahdollistamaan akuuttisairaanhoidon kasvun ottamalla vastaan uusia tehtäviä ilman merkittäviä uusia voimavaroja tai toiminnan tehostamisedellytyksiä (Lehto & Blomster 2000, 58.) Terveydenhuollon kolmas institutionaalinen piirre koskee kysymystä siitä, kenellä on oikeus terveydenhuoltoetuuksien saamiseen. Terveydenhuoltojärjestelmien useista eroista huolimatta useimpia Euroopan maita yhdistää vahva terveydenhuoltoetuuksien universalismin periaate. Periaatteellinen universalismi näyttää siten olevan vahva instituutio. Verorahoitteinen terveyspalvelujärjestelmä on rakennettu takaamaan periaatteessa kaikille asukkaille samanlaiset palveluoikeudet 7. Suomessa kaikilla 7 Oikeus terveydenhuoltoon Suomessa toteutuu yleensä asumisperiaatteen mukaisesti. Tämä tarkoittaa, että jokainen Suomessa asuva, jolla on kotikuntalain mukainen kotipaikka, on oikeutettu saamaan terveydenhuollon palveluja. Kunta on ensisijaisesti velvoitettu järjestämään terveyspalvelut omille 15\n16 asukkailla on universaali oikeus sekä vero- että sairausvakuutusrahoitteisiin terveyspalveluihin ja lääkkeisiin. Oikeuden käytännön toteutuminen on kuitenkin riippuvaista kuntien rahoituksesta ja palvelujen järjestämisestä, lääkärin arviosta kyseisen palvelun tarpeeseen sekä asukkaan kyvystä maksaa palvelumaksut ja sairausvakuutuksen omavastuuosuudet. Universaali oikeus ei ole siten yksiselitteinen. (Lehto 2003, , 133.) Lehto & Blomster (2000, 47) ovat esittäneet, että esimerkiksi alimpien tulonsaajaryhmien käyttäessä erityisesti sairaanhoidon ja päihdehuollon palveluja enemmän kuin parempituloiset, rahoitusvastuun siirtyminen veronmaksajilta asiakkaille merkitsee, että palvelunrahoituksen tulonjakoa ja riskeistä selviytymiskykyä tasaava vaikutus heikkenee. Neljäs ominaisuus koskee järjestelmän toiminnan ohjausta. Terveydenhuoltojärjestelmille on ominaista, että palvelutoiminnan sisältöä ja laatua sekä palvelutuottajien suhdetta toisiinsa ja asiakkaisiinsa säädellään monin mekanismin. Näitä mekanismeja ovat esimerkiksi ammatinharjoittamisoikeuksien säätely ja palvelutuotannon luvanvaraisuus, henkilömitoituksen sääntely, hinta- ja maksusääntely, palkkasääntely, pakkohoidon ja potilaan oikeuksien sääntely ja palvelujen saatavuuden sääntely. Sääntely tapahtuu esimerkiksi lainsäädännön, viranomaisohjauksen, toimijoiden välisten sopimusten tai toimijoiden itsesääntelyn muodossa. (Lehto 2003, ) Ennen lääkintöhallituksen lakkauttamista 1990-luvun alussa terveydenhuoltojärjestelmää pystyttiin ohjaamaan yksityiskohtaisin ohjein 8 sitomalla valtion terveydenhuoltorahoituksen saaminen ohjeiden noudattamiseen. Lääkintöhallituksen lakkauttamisen jälkeen yksityiskohtainen ohjeistus kumottiin ja valtion rahoitus sidottiin ohjeiden sijasta arvioituun palvelujen tarpeeseen. Ohjauksen voidaankin ajatella olevan entistä hajaantuneempaa ja fragmentoitunutta, kun se jakautuu esimerkiksi terveydenhuollon työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen välisten asukkailleen, ja sillä on myös järjestämisestä kustannusvastuu. (Tuori 2000, ) Perustuslain 19 :n 3 momentin mukaan julkisen vallan on turvattava jokaiselle riittävät terveyspalvelut ja edistettävä väestön terveyttä. Arvioitaessa palvelujen riittävyyttä voidaan lähtökohtana pitää sellaista tasoa, joka luo jokaiselle yksilölle edellytykset toimia yhteiskunnan täysivaltaisena jäsenenä. Koska terveyspalvelujen järjestäminen on säädetty kuntien tehtäväksi, perustuslain velvoitteet ulottuvat myös kuntiin. Palvelutarpeen arviointi kuuluu kunnalle itselleen. (Paunio 2002, 24.) 8 Valtakunnalliset suunnitelmat toimivat näinä keskeisinä ohjausvälineinä. 16\n17 neuvottelujen, lääkäriprofession itseohjauksen ja -sääntelyn, kuntien yhteistä itseohjausta toteuttavan Kuntaliiton, informaatio-ohjausta toteuttavan Stakesin sekä sosiaali- ja terveysministeriön kesken. (Lehto 2003, ) 2.2. Terveydenhuolto ja yhteiskunnalliset muutokset Tämän tutkimuksen tarkoituksena on tarkastella kansanterveystyön hallinnoinnin muutoksia. Oletuksena on, että yhteiskunnalliset muutokset ovat vaikuttaneet sekä hallinnoinnin rakenteisiin siis terveydenhuoltojärjestelmään että harjoitettavan terveyspolitiikan sisältöön. Laajemmin voidaan puhua hallintatavan muutoksista. Rakenteellisella tasolla tämä on merkinnyt siirtymistä valtiokeskeisestä hallinnoinnista kohti paikallista hallinnointia. Ohjelmallisella tasolla voidaan Suomen kohdalla puhua siirtymästä hyvinvointivaltiollisesta tai sosiaaliliberaalista hallinnantavasta kohti uusliberaalia tai kehittynyttä liberaalia (advanced liberalism) hallinnantapaa. Toisaalta yhteiskunnallisten muutosten suunnasta ja suuruudesta on esitetty erilaisia ja erisuuntaisia arvioita. Voidaankin ajatella, että nyt 2000-luvulla elämme eräänlaisessa murroskohdassa, jossa hyvinvointipolitiikan suuntaa haetaan yhä epävarmemmassa ja nopeammin muuttuvassa ympäristössä. Joidenkin yhteiskunnallisten muutosten luonteesta ja suunnasta ollaan kuitenkin yhtä mieltä. Globalisaatio (erityisesti talouden) ja julkisen hallinnon reformit läpi läntisen maailman ovat muuttaneet kansallisvaltioiden rakennetta sekä suhdetta toisiin valtioihin, alueisiin ja lopulta kansalaisiin. Julkisen hallinnon reformi on merkinnyt hallinnon hajauttamista sekä pyrkimystä uuteen hallinnan verkostoihin perustuvaan paikalliseen hallinnantapaan, mikä on haastanut perinteisen hierarkkisen hyvinvointivaltion mallin. Yleisenä pyrkimyksenä julkisen hallinnon reformissa on ollut valtion yksityiskohtaisen ohjauksen vähentäminen, ratkaisuvallan siirtäminen alue- ja paikallistasolle ja samalla taloudellisen ajattelun vahvistaminen kaikilla hallinnon tasoilla. Paikallisen hallintatavan yleistyminen on merkinnyt perinteisen hierarkkisen julkishallinnon ja ylemmiltä hallintotasoilta tulevan suoran normi- ja 17\n18 resurssiohjauksen heikentymistä. Paikallinen hallintatapa perustuu paremminkin uuteen hallinta-ajatteluun, jonka perustana ovat erilaiset, tapauskohtaisesti rakentuvat yhteistyö-, kumppanuus- ja verkostosuhteet eri yhteistyötahojen kanssa. (Anttiroiko & Haveri 2003, 137.) Yleisesti muutosta voisi kutsua ilmaisulla hallinnosta hallintaan (from government to governance) (Anttiroiko ym. 2003, 8.) Hallinnosta hallintaan Eräs tärkeä tekijä hallinnan käsitteen taustalla on ollut tarve löytää hallintoa (government) laajempi ja dynaamisempi 9 käsite. Hallinnolla viitataan yleensä yhtäältä julkisyhteisöjen muodostamaan institutionaalisesti järjestettyyn kokonaisuuteen ja toisaalta hallinnollisten tehtävien muodostamaan kokonaisuuteen. Hallinta puolestaan viittaa monitoimijakentän suhteiden hoitamiseen ja siten siis lähinnä toimintoon tai prosessiin. (Anttiroiko & Haveri 2003, 141, Jessopiin viitaten.) Dalyn (2003, 114) mukaan hallinta ei kuitenkaan ole uusi käsite sosiaalipolitiikassa, vaikka itse käsitettä ei ennen käytettykään. Sosiaalipolitiikan juuret ovat sosiaalihallinnossa, jonka alkuperäinen kiinnostus kohdistui juuri organisaatioiden rakenteisiin ja käytäntöihin sekä niiden pohjalta muodostuviin suhteisiin ja tapahtumiin. Huolimatta siirtymästä esimerkiksi hallinnon hierarkkisesta organisointiperiaatteesta enemmänkin hallinnan verkostoihin 10 julkinen hallinto on edelleen kaikissa kehittyneissä maissa ratkaisevan tärkeä instituutio. Se on edellytys esimerkiksi tasaarvon toteutumiselle ja hyvinvoinnin jakamiselle. Sitä vastoin julkisyhteisöjen toimintatapa on muuttumassa. Tätä muutosta on pyritty havainnollistamaan hallinnan käsitteellä. Samalla käsitteellinen siirtymä muuttaa hallinnon käsitettä: hallinto ymmärretään nykymuodossaan eri tavalla kuin miten se ymmärrettiin byrokraattisen perinteen tai perinteisen hyvinvointivaltioperinteen näkökulmasta. Hallinnassa keskeistä on dynaamisuus ja kehittämisorientoituneisuus hallinnon kontrolliorientoituneisuuden sijasta. (Anttiroiko & Haveri 2003, ) 9 Myös Dalyn (2003, 114) mukaan hallinnan (governance) käsite keskittyy nykyaikaan ja sen avulla pystytään kahlitsemaan omalle ajallemme tyypillisiä tapahtumia ja ilmiöitä. 10 Keskeistä hallinnassa on vallan käytön tapahtumapaikka ja harjoittaminen. Hallinnan käsite mahdollistaa kuvata julkisen sektorin muuttuvaa luonnetta. Erityisen hyvin se kuvaa sitä mahdollisuutta, että valtiolla ei ole enää etuoikeutettua asemaa hallinnoinnissa. (Daly 2003, 116.) 18\n19 Hallinnan tieteelliset juuret Hallinnalla on ainakin kolmenlaisia juuria tieteenalana. Ensinnäkin, se perustuu kansainväliseen poliittiseen taloustieteeseen, ja erityisesti globalisaatioon ja muihin tekijöihin, jotka haastavat perinteiset näkemykset kansallisvaltiosta (Daly 2003, 116 ja Pierson 2004, 156.) Tässä yhteydessä hallinta keskittyy siihen, mitkä ovat kansallisen politiikan todelliset mahdollisuudet hallita sosiaalisia kysymyksiä niin muiden kansallisvaltioiden välillä kuin alueellisesti valtion sisällä. Kansallisvaltion tehtävien kaventumista globalisaation myötä on joskus kutsuttu myös valtion onttoutumiseksi (hollowed out state). (Daly 2003, 116 ja Newman ym. 2004, 203.) Anttiroiko ja Haveri (2003, 142) puhuvat myös kansainvälisestä hallinnasta tarkoittaen valtiovallan roolin heikkenemistä ja hallinnan kentän monimuotoistumista. Pierson (2004, 157) lisää, että välttääkseen kritiikin politiikan epäonnistumisesta valtion pyrkii paremminkin ohjaamaan (steer) kuin määräämään (rule) yhteiskunnan toimintaa. Toiseksi, hallinnalla viitataan monitasoiseen hallintaan (multi-level governance) haluttaessa luonnehtia politiikan teon ja sen toimeenpanon lukemattomiin tasoihin koskien EU:n ja muiden kansainvälisten organisaatioiden poliittista ja hallinnollista kehitystä. Erityisesti EU:n kohdalla voidaan puhua, että se ei ole pelkästään poliittisen tilan laajentuma, vaan EU pyrkii hallinnoimaan verkostoituneiden organisaatioiden muodossa, ja on siten edellä kävijä neuvottelevassa demokratiassa. (Daly 2003, 116.) Yhteistä edeltäville näkemyksille on, että niissä hallinta viittaa johonkin laajempaan kuin hallinto, ja että hallinnalla on jotain tekemistä ohjauksen ja pelin sääntöjen kanssa. Tieteellisistä eroavaisuuksistaan huolimatta ne viittaavat instituutioihin ja institutionaalisiin muutoksiin. (Kjær 2004, 7.) Kolmanneksi, hallinta perustuu yksilöiden välisten valtasuhteiden dynamiikkaan ihmisten jokapäiväisessä elämässä. Daly (2003, 117) viittaa Deaniin esittäessään, että kyse on siitä, miten me hallitsemme ja olemme hallittavina suhteessa omaan hallintaamme, muiden hallintaan ja valtion hallintaan. Tarkastelun kohteina ovat siten valtion suhde kansalaisyhteiskuntaan ja itsen suhde yhteiskuntaan. Hallinta antaa kehyksen ja kielen tarkastella kysymyksiä hallinnasta, auktoriteetista ja politiikasta, mutta myös identiteetistä, itsestä ja persoonallisuudesta. Douglasin (Daly 2003, 117) 19\n20 mukaan hallinta on jatkuvaa hallinnan perustuessa yksilöiden muokkaukseen, ja siten yhteiskunnan normalisointiin sekä solidaarisuuden uudelleen rakentamiseen Hallinta teoriana Edellä esitettiin, miten hallinnan käsite on tullut hallinnon käsitteen rinnalle kuvaamaan hallinnoinnin ja toiminnan verkostoitumista sekä kunnallishallinnosta puhuttaessa myös paikallistumista tai alueellistumista. Stoker (Durose & Rummery 2006, 317) on esittänyt viisi ehdotusta, miten käyttää hallintaa teoriana tutkittaessa hallinnoinnin muutoksia. Ensinnäkin hallinta teoriana on kiinnostunut sekä hallinnon (government) instituutioista että instituutioista hallinnon ulkopuolella. Tämä antaa mahdollisuuden huomioida entistä paremmin yksityisen ja vapaaehtoisen sektorin toimintaa hallinnoinnissa. Se myös mahdollistaa keskustelun toimeenpanevan vallan legitimiteetistä. Kansanterveystyön tai laajemmin terveydenhuollon hallinnoinnin kohdalla se merkitsee keskustelua koskien ensinnäkin valtio kunta-suhteen muutoksista ja toiseksi terveydenhuollon uusien toimijoiden roolia palvelujen tarjonnassa. Monituottajamalli vaatii siten pohtimaan uudelleen valtion legitiimiä asemaa hyvinvointipalveluissa. Toiseksi, hallinta identifioi rajojen ja vastuullisuuksien sumentumisen koskien yhteiskunnallisia ja taloudellisia kysymyksiä, ja siten mahdollistaa keskustelun oikeuksista ja velvollisuuksista liittyen hyvinvointiin sekä huomioimaan, millä tavoin eri ryhmät ovat ottaneet itselleen tehtäviä, joita valtio on ennen hoitanut. (Durose & Rummery 2006, 317 Stokeriin viitaten.) Siten se myös mahdollistaa pohdinnat siitä, onko vastuuta siirretty valtiolta poispäin, kenelle ja missä määrin sekä kenelle vastuun ylipäätään tulisi kuulua terveydenhuoltoon liittyvissä kysymyksissä. Kolmanneksi, hallinta myös tunnistaa valtariippuvuudet niiden instituutioiden välillä, jotka osallistuvat kollektiiviseen toimintaan. Tämä paljastaa sen tavan, jolla kollektiiviseen toimintaan osallistuvat organisaatiot ovat riippuvaisia toisista toimintaan osallistuvista organisaatioista. Yhteistyön päämäärä organisaatioiden toiminnan välillä ei ole riippuvaista pelkästään resursseista, vaan myös toiminnalle asetetuista säännöistä sekä yhteistyön kontekstista. (Durose & Rummery 2006, 317 Stokeriin viitaten.) Kyse on siten verkostotoimijoiden vastavuoroisuudesta 20\n21 (reciprocity) ja luottamuksesta (trust) näiden toimijoiden välillä (Kjær 2004, 42.) Kun ohjausta ei voida perustaa enää hierarkioiden sääntöihin ja käskyihin, tulee diplomatiasta toimijoiden kesken entistä tärkeämpää terveydenhuollon toimijoiden/tuottajien kesken. Neljäs hallinnan teoreettinen ulottuvuus liittyy hallinnan itseohjautuvien verkostotoimijoiden itsenäisyyteen, ja siten kumppanuustyön alueeseen. Kyse on vakaiden, mutta myös hyvin voimakkaiden informaalien toimijoiden ja organisaatioiden kehittymisestä ja pääsystä lisääntyneisiin resursseihin. Samalla se palauttaa tarkasteluun vastuuvelvollisuuden ja legitimiteetin: vaikka valtio pyrkisikin edistämään paikallisten verkostojen kehittymistä, sen täytyy vähintään ohjailla toimintaa taatakseen vastuuvelvollisuuden (accountability). (Durose & Rummery 2006, 317 Stokeriin viitaten.) Kjær (2003, 52 55) esittää erään tanskalaisen kaupungin kulttuuritalo-hankkeen kautta, kuinka vallan epäsuhtaisella jakautumisessa kaupungissa eräät muut rahoitusta kaivanneet kohteet, kuten vanhustentalo ja pääasiassa työttömien käyttämä kansalaisten talo, eivät joko saaneet rahoitusta tai niiden rahoitusta vähennettiin, koska kyseiset kohteet eivät vaikutusvaltaisten toimijoiden ansiosta päässeet edes poliittiseen agendaan kulttuuritalo-hanketta edistettäessä. Tähän pohjautuen hän esittää, että verkostojen ei tulisi korvata hierarkiaa ja edustuksellista demokratiaa, vaan paremminkin täydentää niitä. Viidenneksi, hallinta teoriana huomioi sen kapasiteetin asioiden tekemiseen, mikä sijaitsee hallinnon järjestelmän ulkopuolella, ja siten haastaa perinteisen hierarkkisen mallin palvelujen suunnittelusta ja tarjonnasta. Se myös antaa mahdollisuuden tarkastella hallinnan puutteita (governance failure), jolloin on mahdollista syvemmin tarkastella hyvinvoinnin monimutkaisuutta kuin se olisi mahdollista, jos hallinnointia tarkasteltaisiin hallinnon organisaatioiden ja toimijoiden näkökulmasta. (Durose & Rummery 2006, Stokeriin viitaten.) Esimerkiksi terveyserojen selittäminen eri väestöryhmien kesken on osoittautunut vaikeaksi. Yksittäiset hallinnoinnin muutokset eivät näyttäisi selittävän niitä, vaan vaativan laajempaa yhteiskunnallista tarkastelua. Käytettäessä hallintaa teoriana on keskeistä huomata, että monimutkaisten toimijaverkostojen keskelläkin keskus- ja paikallishallinnolla on ratkaiseva rooli taata vastuuvelvollisuus ja legitimiteetti niiden suunnitellessa ja tarjotessa hyvinvointia, 21\n22 huolimatta hierarkian madaltumisesta tai keskushallinnon hajaantumisesta. (Durose & Rummery 2006, Stokeriin viitaten.) 2.3. Terveydenhuoltojärjestelmän rakentuminen ja kunnallisen hallinnoinnin vahvistuminen Pääasiallinen julkisten palvelujen järjestämisvastuu on Suomessa kunnilla. Ne ovat siten keskeisiä toimijoita terveyspalvelujen ja siten myös kansanterveystyön järjestämisessä ja hallinnoimisessa. Rönkkö (2003, 80) esittää, että sosiaalipolitiikan kehitysvaiheiden avulla voidaan kuvata tähän mennessä hyvinvoinnin jakautumisessa toteutettuja suunnanmuutoksia, jotka liittyvät elinkeinojen ja yhteiskunnallisten olojen sekä hyvinvoinnin jakamista koskevien arvojen ja toimintastrategioiden muutoksiin. Hänen mukaansa suunnanmuutokset ovat aina merkinneet uudenlaisen painopisteen omaksumista liberalististen ja kollektiivisten arvojen välille. Tällä on ollut myös vaikutusta kuntien asemaan ja tehtäviin Sosiaalipolitiikka ja kunnat ennen hyvinvointivaltiota Rönkön (2003, 80 82) mukaan ajasta ennen kansallisvaltiota ja nykymuotoista kunnallishallintoa voidaan puhua köyhäinhoidon jaksona, jonka ensimmäisessä vaiheessa köyhäinhoidosta olivat vastuussa kirkon paikallisseurakunnat. Toisessa vaiheessa, 1860-luvulta lähtien perustettiin kunnallishallinto huolehtimaan köyhäinhoidosta, kun seurakunnat eivät enää pystyneet huolehtimaan laajentuneesta köyhyydestä. Köyhäinhoito olikin ainoa julkisen vallan tukimuoto hyvinvointivaltion rakentamiseen saakka. Tämä tarkoitti, että köyhät paikallisyhteisöt huolehtivat itsehallinnon puitteissa omista köyhistään. Varhaisin ideologinen suunnanmuutos tapahtui puolestaan 1870-luvulla, kun köyhäinhoidon ehtoja kiristettiin liberalististen arvojen mukaisesti, ja avun tarpeessa olevat alettiin jakaa kelvollisiin ja kelvottomiin 11. Siten, työkykyiset köyhät olivat kelvottomia avun saamisen kannalta, ja heidän tuli joko itse ansaita elantonsa tai turvautua läheistensä armeliaisuuteen. 11 Colquhoun (Dean 1999, 126) on todennut, että köyhyys on yhteiskunnan tärkein tekijä, jota ilman kansat ja yhteisöt eivät voi olla olemassa sivilisaation tilassa, sillä työväki on lähtöisin köyhyydestä ja rikkaat puolestaan ovat työväen jälkeläisiä. Kuitenkin, 1800-luvun alun Britannian tapahtumien 22\n23 Suomen itsenäisyyden ensimmäisinä vuosikymmeninä elettiin siirtymävaiheessa, jolloin taloudelliset ongelmat, yhteiskunnalliset arvot, kuntien ja valtion väliset suhteet sekä kuntien toimintakäytännöt muuttuivat (Rönkkö 2003, 82.) Armeliaisuus ja yhteiskunnallinen köyhänhoito eivät enää riittäneet sosiaalisten ongelmien lievittämiseen. Siirtymävaihe merkitsi myös muutosta arvoissa: Hellstenin (Rönkkö 2003, 82 83) mukaan liberalistiset arvot väistyivät vähitellen solidaarisuutta, tasaarvoa ja julkisen vallan tehtäviä korostavien kollektiivisten käsitysten tieltä. Julkinen valta myös omaksui aktiivisemman roolin hyvinvoinnin jakamisessa, ja yhteiskunnan tehtäviksi omaksuttiin köyhyyteen sekä terveyteen, asunnottomuuteen ja työoloihin liittyvien sosiaalisten ongelmien poistaminen. Kunnan kannalta tämä merkitsi tehtävien lisääntymistä ja laajenemista, kun tehtävät annettiin kunnille lakisääteisiksi velvoitteiksi. Samalla omaksuttiin uusi toimintakäytäntö, joka merkitsi valtion keskitettyyn ohjaukseen perustuvaa sektoristrategiaa. Valtion ja kuntien toiminnasta tuli tiivistä. Valtio asetti kunnille lakisääteisiä velvoitteita, osallistui niiden rahoitukseen tehtäväkohtaisten valtionapujen kautta ja valvoi yksityiskohtaisesti niiden käyttöä (Rönkkö 2003, 83.) On kuitenkin huomattava, että kollektiivisten näkemysten yleistyminen tapahtui vaiheittain: sosiaaliturva perustui 1950-luvulle saakka liberalistisiin arvoihin ja tiukkaan tarveharkintaan. Kuntien toiminta saikin kielteisen leiman, kun köyhäinhoitolaki pakotti kunnat toteuttamaan kansalaisiin kohdistuvaa kontrollia. Valtion ohjaus myös kavensi kuntien itsehallintoa. Kokonaisuudessaan muutosta voisi kuvailla kuntien muutoksena itsehallinnollisista paikallisyhteisöistä valtion paikallisviranomaisiksi. (Rönkkö 2003, 83.) seurauksena köyhyys alettiin jakamaan normaaliin köyhyyteen ja pauperismiin. Pauperismilla tarkoitettiin köyhien turmeltumuksen tilaa, jossa heidän itsevastuullisuutensa oli poistunut, ja joka johti köyhät suosimaan köyhäin apua työn sijasta, rohkaistumaan harkitsemattomaan lisääntymiseen, ja siten johtamaan köyhien määrän lisääntymiseen suuremmaksi kuin olivat keinot auttaa heitä. Lisäksi pauperismin katsottiin edistävän rikollisuutta ja riippumattomuutta ylemmän tahon kontrollista sekä rohkaisevan elinolosuhteisiin, jotka synnyttävät paikallisia sairauksia ja epidemioita. Toisaalta pauperismi mahdollisti liberalismin mukaisen normaalin köyhyyden kyseenalaistamisen. Sen myötä alettiin kiinnittää huomiota liberaalin talouden synnyttämiin köyhyyden ja eriarvoisuuden ongelmiin. (Dean 1999, 126.) 23\nKohti yhtenäistä ja kattavaa sosiaali- ja terveydenhuoltoa. Markku Lehto\nKohti yhtenäistä ja kattavaa sosiaali- ja terveydenhuoltoa Markku Lehto Peruspiirteitä Kansainvälisesti katsottuna suomalainen terveydenhuolto ei ole kallista Päijät-Hämeen alueen terveydenhuollon menot


Viima ja pakkanen hellittävät viikonloppuna - Kotimaa - Ilta-Sanomat\nViima ja pakkanen hellittävät viikonloppuna\nNyt toistetaan: Viima ja pakkanen hellittävät viikonloppuna\nJulkaistu: 24.1.2013 7:53\nTalvi pitää tiukassa otteessa loppuviikon ajan, kertoo meteorologi Mikko Routala Nelosella.\nTorstaina päivän aikana pakkanen hellittää muutamalla asteella aamusta. Viima lisää pakkasen purevuutta. Idässä on pilvistä, muualla maassa nautitaan aurinkoisesta säästä. Pakkasta on kymmenestä viiteentoista asteeseen.\nPerjantaita kohden pakkanen kiristyy pohjoisessa, yöllä Lapissa pakkasta voi olla jopa 25 astetta. Etelässäkin elohopea voi laskea parinkymmenen asteen tietämille. Päivällä Lapissa pakkanen pysyttelee kireänä, etelässä pilvisen sään johdosta pakkanen lauhtuu viiden asteen tuntumaan.\nLauantaita kohti lauha lounainen ilmavirta voimistuu. Päivä on pilvinen ja joitakin sateita saattaa tulla päivän aikana. Lämpötilat vaihtelevat etelän parista pakkasasteesta Lapin 20 asteeseen.


Pääkirjoitus: Kohun jälkeen normaaliin toimintaan – Kangasniemen Kunnallislehti\nPääkirjoitus: Kohun jälkeen normaaliin toimintaan\n1.10.2020 07:30 Kalevi Tiitinen\nOsuuspankin yhden sääntöpykälän muutosesitys onnistui nostattamaan melkoisen kohun. Keskustelun laineet löivät niin kiivaina, että välillä hyvät tavat ja maltillinen keskustelu pääsivät unohtumaan.\nViime viikolla käyty osuuskuntakokous torppasi sääntömuutoksen. Muutoksen läpimeno olisi vaatinut kahden kolmasosan enemmistön. Nyt tuo määräenemmistön syntyminen jäi kahdeksan äänen päähän.\nPaikalla kokouksessa oli 225 henkilöä ja lisäksi valtakirjoilla edustettuna 474 jäsentä. Ääniä annettiin yhteensä 699. Sääntömuutoksen puolustajat keräsivät taakseen selkeän enemmistön, 455 ääntä. Muutoksen vastustajia oli 239.\nOsuuspankki on Kangasniemellä varsin hyvässä iskussa. Paikallisuus ja hyvin toimivat palvelut ovat tuoneet pankille jatkuvasti uusia asiakkaita myös Kangasniemen alueen ulkopuolelta. Toivottavasti sääntöpykälän ympärille kiertynyt jyrkkä erimielisyys ja kiivas kampanjointi ei jatkossa heijastu pankin toimintaan ja maineeseen.\nKangasniemellä on erinomaiset kehittymisen mahdollisuudet. Maaseutu kiinnostaa nyt muuttajia, joten asunnot ja kesämökit käyvät hyvin kaupaksi. Koronasta huolimatta hyvässä iskussa ovat myös paikkakunnan yritykset. Työpaikkoja syntyy ja tuotantoon investoidaan. Vireyden ylläpitäjänä paikkakunnan etua ajavalla ja paikkakunnan tulevaisuuteen uskovalla pankilla on keskeinen roolinsa.\n← Valtuusto: Kangasniemi ei halua kaivoksia alueelleen\nKolumni: Elämä tapahtuu paikallisesti →