Kotikuusesta: maaliskuuta 2011\nEikö elämä olekaan pyhää?\nLopetin eilisiltaisen vaalitentin katsomisen, kun Soini aloitti militaristisen laukomisensa.\nJuuri sitä ennen hänen hän oli arbortti-kysymykseen antanut oman vastauksensa. ”Elämä on pyhää. Elämä on pyhää”\nVarsin hyvin tiedetään, että laittomien aborttien tekemisissä kuolee ja on kuollut paljon naisia. Soini ei tiettävästi ole nainen, mutta sovinistina hän haluaa päättää naisten puolesta.\nMilitaristina ja äärinationalistina hän kannattaa sotia, joiden käyttäminen ongelmien ratkaisemisen välineenä ei todellakaan ole elämän kunnioittamista.\nPasifistina minä vastustan sotaa ja väkivaltaa. itse en voisi aborttia koskaan tehdä, mutta annan ihmisille oikeuden päättää itse omista henkilökohtaisista asioistaan, koska en toisin kuin Soini, en ole totalitaristi.\nTotalitarismi kuten myös äärimmäinen autoritaarisuus ovat tyypillisiä ominaisuuksia äärioikeistolle, jota Soini edustaa.\nP.S. Ylen vaalikeskustelu oli sekava möykkä, johon oli valittu osallistujat gallup-kannatukseen vedoten. Varmaan meillä Suomessa kohta asetetaan hallituksetkin epämääräisten gallupkyselyjen perusteella. Miksi turhaan vaivata ihmisiä uurnille, kun Suomessa jo nyt vallitsee nepotismin värittämä puoluediktatuuri.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 23.20 Ei kommentteja:\nTunnisteet: autoritäärinen, diktatuuri, nationalistinen, oikeistopopulistinen, rasistinen, sovinistinen, totalitaristinen, yleislakko, yleisradio\nMitä hulluus maksaa?\nKuva: Asunnottoman asunto New Yorkissa.\nPekka Visurin vasta ilmestyneessä kirjassa Maailman muutos ja Suomi kerrotaan Irakin sodan kustannukset Yhdysvaltojen osalta: ”Irakin sodankustannuksiin Yhdysvallat on käyttänyt budjettivaroista rahaa noin 900 miljardia dollaria, mikä ylittää Vietnamin sodan kulut. Tuohonkaan summaan ei ole sisällytetty kaikkia sodasta aiheutuvia menoja. Pelkästään 120 000 sotilaan ylläpito Irakissa maksoi vuonna 2008 lähes 12 miljardia dollaria kuukaudessa.\nSodan arvioidut kokonaiskustannukset yhdysvalloille ovat kohonneet 3000 – 4000 miljardin dollarin suuruusluokkaan, kun mukaan on laskettu suoranaisten toimintamenojen lisäksi haavoittuneiden hoitokulut ja veteraanien korvaukset sekä kaluston uusimistarpeet ja heijastusvaikutukset talouteen.”\nVarsin suurpiirteisiä ovat arviot, mutta ne kertovat selvää kieltä suuruusluokasta.\nVuoden 2010 loppuun mennessä amerikkalaissotilaita oli kuollut Irakin sodan vuoksi noin 4 500 ja vakavasti haavoittuneita oli 32 000.\nYdin-lehdessä arvioitiin vuonna 2008 irakilaisia kuolleen jo yli miljoonan. Heistä suurin osa oli siviileitä.\nNäin paljon kärsimystä ja hukkaan heitettyä varallisuutta, jolla varmaankin olisi ollut paljon käyttöä maassa, jossa lapsiperheitä asuu kaduilla pahvilaatikoissa.\nJa sitten Suomen porvarit vielä itkevät, kun eivät pääse mukaan sotimaan.\n(Lähde: Pekka Visuri, Maailman muutos ja Suomi, WSOY 2011)\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 5.50 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Maailman muutos ja Suomi", "Pekka Visuri", asunnottomuus, köyhyys, Rauha, rikkaus, sota, tuhlaaminen, WSOY\nEnnen sanottiin mediaa vallan vahtikoiraksi. Nyt näyttää siltä, että siitä on tullut kennel.\nEilen tv:ssä nähtiin Uudenmaan vaalikeskustelu, missä osallistujina olivat kaikki porvaripuolueiden taistelu- ja verikoirat, yksi amerikanspanieli, vihreä vihikoira ja tietysti median ja porvarivallan ikioma sylikoira.\nSen kannatusta ei ole vielä edes vaaleissa mitattu, mutta media tekee kaikkensa, että Suomeen saataisiin ikioma oikeistopopulistinen puolue, jonka askelten kaiku on sama kuin muualla Euroopassa. Sen askelten kaiku on sama kuin ennenkin. Jäljet pelottavat.\nTällä asetelmalla media haluaa tietysti vaikuttaa sekä vaaleihin että vaalienjälkeiseen elämään.\nTästä asetelmasta näkee suoraan, ketkä ovat mieluisimpia kumppaneita porvareille ja taloudelliselle vallalle. Näistä koirista ei ole iloa työtätekeville eikä vähäväkisille. Tämä lauma puolustaa niitä, joilla ennestäänkin on ja jolle aiotaan vielä lisää antaa.\nTämä kannattaa ottaa huomioon, kun lähtee äänestämään. Tätä kannattaa ajatella, kun äänestää.\nSanomattakin on selvää, että vasemmisto on ainoa todellinen vaihtoehto. Äänestämällä vasemmistoa, voi jokainen esittää todellisen protestin.\nVasemmistoliiton kelpo ehdokas Uudellamaalla on työmies, perheenisä ja työsuojeluvaltuutettu Iiro Arvola - 289.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 0.18 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "eduskuntavaalit 2011" "Iiro Arvola - 289", amerikansapanieli, askeleet, kaiku, kennel, porvarit, taistelukoira, vasemmisto, verikoira, vihikoira\nJos tohtori Kiminkistä on uskominen, niin hoitotakuulaki merkitsee sitä, että takuulla ei hoideta.\nTilasin viime elokuussa hammaslääkärin ja jouduin jonoon, jonka päätä ei näy. Otin yhteyttä kunnallispoliitikkoihin, koska sairauteni vaatii hampaiden kunnossapitämistä. Aika järjestyi, mutta en sitä huolinut, koska periaatteisiini ei kuulu mennä takaoven kautta suhteita käyttämällä.\nJoulunmaissa rupesin kyselemään, mutta vastaus oli sama: ei osata sanoa koska pääsen. Hoitaja vain antoi minulle neuvon, että pitää valittaa kipua, niin sitten pääsee heti. Miksi valittaisin, kun kipua ei ole? Ilmeisesti tällainen hoitokäytäntö palvelee vain yksityisiä hammaslääkäreitä, joilla ajoittain kuuluu olevan asiakaspula.\nOlen myös pannut merkille, että lääkärit ovat keksineet uuden keinon välttää vastuuta. Kun tuli aika lopettaa lääkitys, kaksikin lääkäriä kertoi minulle, että yleensä tätä lääkettä ei oteta vuotta kauempaa tietyn operaation jälkeen. Jaa-ha. Minunko itse pitäisi siis ryhtyä lääkäriksi ja tehdä oma hoitopäätökseni ilman asianmukaista koulutusta.\nKun tiedustelin mahdollisuutta päästä hoitoon sydänoireiden takia, sain kahdelta lääkäriltä vastauksen: oireenmukainen hoito. Kun tiedustelin voisinko nyt saada oireenmukaista hoitoa, sain kirjallisen vastauksen, että missään papereissani ei lue, että minulle olisi luvattu oireenmukainen hoito.\nToisaalta lääkärit valittavat julkisuudessa sitä, että asiakkaat tulevat vastaanotolle valmiin diagnoosin kanssa. Ei siis hyvä sekään.\nTänään tohtori Kiminkinen rupatteli miesten kanssa, jotka valittivat lonkkasärkyjään. Leikkausta olisi ollut vailla. – No sehän tehdään, kun vain itse tulet siihen tulokseen, että nyt riittää, sanoi tohtori. Tähän potilas vastasi, että leikkausta hän on ajatellut, koska vaiva ei ainakaan odottamalla parane. Mihin Kiminkinen: ”Ei me sitä nyt leikkaamaan ruveta. Katsotaan vielä”. Just. Varsin rohkaisevaa.\nEhkä näissä tilanteissa sitten tarvittaisiin sitä urbaania oveluutta, jota arkkiatri Pelkonen suositteli ihmisille hoitoon pääsemiseksi. Urbaania oveluutta on valittaa, valittaa valittamasta päästyäänkin särkyä, kipua ja vitutusta tai turvautua takaoveen.\nMitä terveydenhuoltoon yleensä tulee, niin olen sitä mieltä, että se pitäisi olla kuntien verovaroilla järjestämää ja valvomaa. Jokainen täysjärkinen ihminen ymmärtää, että terveydenhoito ja vanhustenhuolto ei mitenkään voi tulla halvemmaksi, jos systeemin pitää koko ajan tähdätä voittojen maksimoimiseen. Tähän kun lisätään vielä pörssikeinottelijoiden tarpeet, niin yhtälö on mahdoton. Tällä systeemillä tyhjennetään sekä ihmisten kukkarot että kuntien kassat ja jätetään vielä kaiken kukkuraksi potilaat hoitamatta.\nAjatelkaa tätä, kun menette vaaliuurnille. Vasemmistoliitto on tässä asiassa varma vaihtoehto, koska se varauksettomasti kannattaa yhteiskunnan tuottamia palveluja. Uudellamaalla varma valinta Iiro Arvola 289.\nTunnisteet: "Risto Pelkonen", arkkiatri, Kiminkinen, maksimointi, pörssikeinottelijat, pörssiyhtiöt, terveydenhuolto, tohtori, vanhustenhoito, voitot, yksityinen\nMiksi he eivät tapa itseään?\nOn taas se aika, kun yksi jos toinenkin puhuva pää ilmaantuu tv-ruutuun selittämään, kuinka nyt pitäisi hyökätä sinne ja tänne. Amerikkalaisten kimppuun hyökätään jatkuvasti eri puolilla maailmaa, mikä tietysti antaa supervallalle oikeuden pommien kylvämiseen.\nKovin on vain valikoivaa huoli siviileistä. Kun Amerikka heittää pommeja Pakistaniin ja tappaa siviilejä, siitä ei puhuta mitään. Kun amerikkalaisten tukemat nukkehallitukset tappavat siviileitä, se ei kiinnosta.\nViimeksi tänä aamuna tv:ssä Ulkopoliittisen instituutin Carly Salonius-Pasternak murehti sitä, että suoalaisissa on liikaa haluttomuutta yhtyä sotimaan. Tarja Halonen näyttää hapanta naamaa, kun ei ole kutsua tullut. Verta pakkiin. Se olisi niin tuottoisaa ja ihanaa. Ihmettelen, mikseivät kaikki ihmiset, jotka sotaa himoitsevat eivät laita kypärää päähänsä ja tapa itse itseään.\nPentti Saarikoski kirjoitti aikoinaan pakinan nimimerkillä Nenä Kansan Uutisiin. Juoni oli suunnilleen se, että rakennetaan maailman hienoin ja kaikilla herkuilla varustettu pommisuoja. Annetaan hälytys. Ja kun maailman johtajat ja muut systeeminpyörittäjät tietysti etunenässä ryysivät suojaan, pannaan luukut kiinni ja kas: sodat on voitettu.\nTunnisteet: "Carly Salonius-Pasternak", "Pentti Saarikoski", "Tarja Halonen", "valikoiva tappaminen" siviilit, Rauha, sota\nKuvat: Muotoja ja Joan Miró\nPosteljooni ei pidä nykytaiteesta. ”Ennemmin minä seinälläni katson vaikka niitä heinälatoja kuin sellaisia roiskeita, joista ei ymmärrä yhtään mitään. Taiteen pitää olla esittävää, eihän siinä muuten mitään tolkkua ole. Apinoiden tekeleiltä näyttävät muut”, hän motkottaa.\nTaiteessa posteljooni on samoilla linjoilla kuin Simo Toini kannattajineen.\nEspoon Emmassa on parhaillaan näyttely, jossa on esillä Joan Miró ja seitsemän suomalaisen häneltä vaikutteita saaneen taiteilijan töitä.\nSielunveljeni 10v lähti kaveriksi katsomaan ja ainakin meillä oli hauskaa. Ihmettelemistä riitti. Yhtä veistosta piti katsoa pitkään vain sen takia, että sen nimi oli nainen, vaikka meidän mielestämme se oli selvästi mies.\nMiron värit ja muodot vaelsivat vielä yöllä unissakin. Ja silmiin ne yltävät yhä.\nEmma on hieno museo entisen WG:n kirjapainon tiloissa. Sinne mahtuu yhtä aikaa monenlaista näyttelyä ja tapahtumaa. Meitä tuurasi, sillä samaan aikaan sattui sirkustapahtuma: jonglöörejä, tanssijoita, klovneja ja iloista musiikkia, paljon lapsia ja melua. Lelumuseokin Emmaan mahtuu.\nEhkä kaikkein pisimpään viivyimme Juhani Linnovaaran taulun edessä, jonka Sielunveli heti tunnisti unen kuvaksi. Ilmeisesti sielunkumppanuutemme on sellaista lajia, että näemme myös toistemme unet.\nEmmassa oli esillä myös Radoslaw Grytan massiivinen veistos ”Viimeinen ehtoollinen”. Se on mahtava, valkoinen, kattamaton pöytä, jonka ympärillä ei ole ketään.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 3.18 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Juhani Linnovaara", "Radoslaw Gryta", Emma, Joan Miró, klovni, nykytaide, sirkus, WG\nUusvennamolaisuus ja kansan pettämisen politiikka\nKuva: Johannes Heinonen (yllä)\nJa me herrat nauroimme niin (alla)\n"Tekstitv:n uutisen mukaan Timo Soini tavoittelee hallitusneuvotteluissa lupaa vastaan äänestämiselle EU:n vakautusrahastoa koskevassa päätöksenteossa.\nNäin Soini yrittää samaa hattutemppua, jota vihreät sovelsivat ydinvoimakysymyksessä: Hei mehän äänestimme vastaan, mutta halusimme mukaan päätöksentekoon.\nSoinilta pitää nyt kysyä, mihin päätöksentekoon sinulla on jotain sanottavaa, kun koko toimintasi ruskea lanka on ollut EU:n vastustaminen. Missä EU, siellä ongelma, vieläkö muistat?"\nNäin kirjoittaa blogissaan Kari Arvola ja jatkaa:\n"Oppositiolla on vakautusrahastoa koskevassa suomalaisessa päätöksenteossa ratkaiseva rooli. Vakituisen vakautusjärjestelmän ja sen ydinosan EMS:n perustaminen tuo Euroopan unionin järjestelmään uuden, keskuspankkia paljon suuremman talouspelurin. Systeemiuudistus edellyttää Lissabonin sopimuksen uudistamista ja sen toteuttaminen ei eduskunnassa mene läpi yksinkertaisella enemmistöllä.\nEMS:llä eli pysyvällä vakautusrahastolla tulee olemaan jatkuva ja käytännössä rajoittamaton lainananto ja -otto-oikeus, jonka avulla se pyörittää uusliberalistista rahakasinoa rahalaitosten hyväksi Euroopassa ja kansainvälisillä rahoitusmarkkinoilla.\nVähän kaihdan sanaa "uusliberalistinen", koska se on paljossa käytössä kulahtanut. Mutta valitettavasti on niin, että Suomen kokoomus, jota pääministeri peesaa, häärää EU:n talousministerien palavereissa hyvin aktiivisesti tarjoilemassa käyttöön nimenomaan tuon talouspoliittisen ajattelun kaikkia työkaluja.\nEuroopan kaikkien palkansaajien ja varsinkin pienempituloisten etu olisi kulkea eräiden maiden velkaantumisongelmien ratkaisemisessa aivan toista tietä. Myös rahoittajat pitää saada vastaamaan teoistaan. Heikkoon jamaan halvan rahan politiikalla ajettujen valtioiden talouksille tulee luoda pitävä pohja oikean talouskasvun käynnistämiseen.\nSuomen oppositiopuolueiden vastuusta enemmän täällä ja myös täällä.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 1.28 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "EU:n vakautusrahasto", "Kari Arvola", "Ruskea lanka" uusliberalismi, "Timo Soini", hallitusneuvottelut, hattutemppu\nSuomi juntan vallassa!\nOlivat kuntien pystyttämät viralliset vaaliraamitkin saaneet sitten jo ensimmäiset täytteensä tuulten riepoteltaviksi.\nFiskarsissa ensimmäisinä olivat ennättäneet vihreät ja peruSSuomalaiset.\nUteliaana katsomaan poliittisesti aktiivinen kun olen. PeruSSuomalaiset olivat laittaneet tauluun oman valtakunnallisen junttalistansa. Sillä lailla he luottavat demokratiaan ja sen toteutumiseen kansalaisten tahdon mukaisesti.\nIhan niin kuin totalitaristit aina, on valta ehdokasasettelussa otettu puoluetoimiston käsiin. Siinä ne pönöttivät naamat, joita on käsketty äänestää kautta koko valtakunnan. Taustalla pelotteli palovaroitin.\nVihreillä oli käytössä sama metodi. Toisella puolella taulua olivat kulissipainot ja vilttiketju. Tien puolella kaksi pääehdokasta tarjoili jotain kakkua.\nNiin kuin olen jo aiemminkin todennut, Suomessa vallitsee puoluediktatuuri. Pienet poliittiset klikit ohjailevat ehdokasasettelua ja juntta määrää jopa äänestysjärjestyksen.\nTätä he kutsuvat demokratiaksi.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 7.38 Ei kommentteja:\nTunnisteet: demokratia, diktatuuri, juntta, junttaaminen, oikeisto, vaalit, vasemmisto, vilttiketju, äänioikeus\nMistä ei voi puhua, siitä on vaiettava\nKuva: Ihminen tarvitsee voimaa.\nOn hyvä tietää joitakin perusasioita, kun energiantuotannosta on kysymys:\n"Minusta näyttää siltä, että moni ei energiatalouden kokonaisuutta halua tai osaa hahmottaa.\nMuutama perusyhtälö vaikuttaa taustalla: Mitä enemmän heikon energiatiheyden omaavia lähteitä energiasysteemi käyttää, sitä epätaloudellisempi ja kalliimpi on järjestelmä. Mitä enemmän verkkoon kytketään näitä alhaisen energiatiheyden lähteitä, sitä enemmän tarvitaan säätövoimaa (varavoimaa) ja sitä enemmän energian käyttö maksaa.\nEikä tämäkään riitä: Riittävän varakapasiteetin turvaamiseksi perusvoimalaitoksia joudutaan ajamaan vajaalla teholla, ellei vesivoimaa ole tai tuonti ei ole mahdollista. Saksan esimerkkiä kannattaa tutkia yli ja ohi Japanin ydinvoimahaaverin. Sen ympärillä kuohuva panikointi vie pohja järkevältä ajattelulta ja analyysiltä.\nTuulivoimalat ja aurinkopaneelit tuottavat vain ajoittain sähköä verkkoon. Ongelmia syntyy, koska verkossa pitää JOKA HETKI olla käyttöä vastaava kapasiteetti, joka sekunti sekunnilta kompensoi paneelien, tuulivoiman ja muiden pienvoimaloiden verkkoon syöttämän sähkömäärän vaihtelut, vajauksen tai loppumisen kokonaan. Tarvitaan nopeasti käyttöön saatavaa varakapasiteettia. Se voidaan turvata Suomessa vesivoimalla, kaasu- ja öljykäyttöisillä voimaloilla, hiilivoimalla ja sähkön tuonnilla.\nTässä ei ole kysymys vain SIIRTOVERKOSTA, vaan valtavasta SÄÄTÖTEKNISESTÄ ongelmasta, mutta samanaikaisesti siis myös perusvoimalakapasiteetin vajaakäytöstä. Siksi tuulivoiman jättimaassa Saksassakaan ei tuulivoiman rakentamisen, taikka valtavilla rahasummilla tuettujen aurinkosähköpaneelien lisäämisen vuoksi ole ollut mahdollista sulkea yhtään hiilivoimalaa.\nSäätövoiman olemassaolo on näin ollen pakollista ja sen tarve kasvaa. Jokainen muodikas merituulivoimala merkitsee lähes vastaavan säätövoimakapasiteetin varmistamista. Käsitys tarvittavan kapasiteetin prosenttiosuudesta vaihtelee, Saksassa se on yli 90, meillä tässä vaiheessa alle 50 prosenttia. Tuulivoiman osuuden kasvaessa prosenttiluku kasvaa. Tätä taustaa vasten on mahdollista ymmärtää, miten vaikeaa on KORVATA esimerkiksi verkosta poistettavat ydinvoimalat tuulivoimalla. Tuulivoima ei ole perusvoiman vaihtoehto.\nKyse ei ole vain sähkön määrästä, vaan myös sähkön laadusta eli jännitteen ja värähtelytaajuuden pitämisestä täsmälleen sallittujen toleranssien puitteissa. Kapasiteettia sähköntoimittajat pyrkivät varmistamaan rakentamalla oman kapasiteetin ohella rajojen yli ulottuvia siirtoverkkoja kaikkiin mahdollisiin ilmansuuntiin.\nJos esimerkiksi 20 000 MW sähkötehoa putoaa eurooppalaisessa verkossa pois, alenee vaihtovirran värähtelytaajuus 1 hertsin verran. Näin voi tapahtua esimerkiksi myrskyn pysäyttäessä Pohjanmeren tuulivoimat. Stabiliteetti edellyttää vaihtovirran taajuuden säätämistä sadasosahertsin tarkkuudella. Taajuusvaihtelut aiheuttavat esimerkiksi tietokonejärjestelmien kaatumista ja ennalta arvaamattomia ongelmia mm. teollisuuslaitosten ohjausjärjestelmissä.\nVaikutuksia on myös toiseen suuntaan. Kun säätövoima esimerkiksi verkossa tapahtuneen oikosulun vuoksi kytkeytyy päälle, siitä saattaa aiheutua toimivan tuulivoimalan tai kokonaisen voimalaryppään kytkeytyminen pois tuotannosta. Tämä on niiden ohjausjärjestelmien ongelma.\nPeruskuormavoimalat yhdessä keski- ja huipputehovoimaloiden kanssa syöttävät Saksassa virtaa verkkoon 750 000 megawatin kokonaiskapasiteetilla. Suunnitteilla ja rakenteilla olevat merituulivoimalat ja nykyiset myllyt täydennettynä aurinkopaneelien verkkosähköllä tuottavat yhteensä 70 000 megawatin tehon. Vastaava säätövoima pitää olla joka hetki käytettävissä ja joka puolella maata.\nTuulivoiman saanti vaihtelee vuorokauden ajasta ja tunnista toiseen, myös vuodenaika ja säätila vaikuttavat olennaisesti. Aurinkosähkön saannin rajoitukset ovat itsestään selvät. Jos nämä ns. uusiintuvat lähteet kattavat kokonaistuotannosta runsaasti alle prosentin, verkon ongelma on suhteellisen pieni. Mitä suuremmasta prosenttiosuudesta puhutaan, sitä vaikeammaksi muuttuu säätövoimaongelma ja sitä kalliimmaksi muodostuu sähköenergian tuotanto kokonaisuutena.\nSaksan tuulivoiman asennettu kokonaisteho oli v. 2009 n. 23000 MW. Tuulisähköä saatiin 1492 tuntia eli 17 prosenttia ajasta. Tuulisystteemin nimellistuotto vuodessa oli 201500 GWH, mutta saanti käytännössä tuo 17% eli 37772 GWH. Tuulisähkön osuus koko sähköntuotannosta Saksassa on noin 6,6 prosenttia. Tätä sietää rauhassa mutustella." Kari Arvola\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 3.06 1 kommentti:\nTunnisteet: aurinkovoima, Energiantuotanto, hevosvoima, hiilivoima, lihasvoima, tuulivoima, työntövoima, vesivoima, vetovoima, ydinvoima\nTämän jos joku puolueuskollinen sitten tunnistaisi ja tunnustaisi? Että näinkö se vaalivoitto aiotaan saada. Eilen kyllä tuuli jo riepotteli vaalimainoksia huiskin haiskin Tammisaaren tiellä. Eipä tästä sen kummempaa voi ajatella kuin että on tuulesta temmattu.\nMedia ja vaaliteemat\nEhdokkaiden tulee olla aktiivisia ja ottaa tiukka aloite uutisointiin. Ehdokkaiden tulee tarjota medialle näkemyksiään uutisina säännöllisin väliajoin, toisto on tärkeää, ja kun tarpeeksi monta kertaa uutista tarjoaa, kyllä sieltä menee jotain aina läpikin.\nEhdokkaiden tulee korostaa seuraavia aihealueita: nykyisen hallituksen politiikan virheet, EU:n virheet, pakkoruotsin vastustaminen ja maahanmuuton vastustaminen. Seuraavan hallituskauden tavoitteina on tähdennettävä: työllisyyden lisäämistä, kehitysavun leikkaamista (talous tasapainoon!), vähätuloisten aseman parantamista, lyhyesti sanottuna: Perussuomalaiset haluavat Perusasiat kuntoon!\nEhdokkaiden tulee välttää seuraavia aihepiirejä: oma seksuaalinen suuntautumisensa, uskonnollinen vakaumuksensa ja puolueen johdon henkilökohtaiset asiat. Ydinvoimaa, verotusta ja ulkopolitiikkaa käsitteleviä kysymyksiä ehdokkaiden toivotaan käsittelevän harkiten ja niukoin sanavalinnoin. Ehdokkaan kannattaa asiakysymysten sijasta nostattaa vaalihenkeä ja äänestysintoa pitäytymällä vain edellä mainituissa aihepiireissä. Puhukaa kansan kielellä kansan parissa, kannustakaa äänestäjiä itse näkemään epäkohdat ja kysykää aina: onko se oikein, ovatko valtapuolueet toimineet oikein?\nJos löydätte vaalikentiltä kovan kohtalon kokeneita äänestäjiä, informoikaa puoluetoimistoa. Näitä tapauksia käytämme kampanjoinnissa esimerkkeinä hallituksen politiikasta. Ehdokkaiden toivotaan perehtyvän esille nostamiinsa asioihin, mutta ei kukaan voi tietää kaikesta. Tällöin suositellaan vastausta: puolueesta löytyy vankkaa asiantuntemusta tähänkin kysymykseen, kaverilta voi aina kysyä!\nEhdokkaiden toivotaan osallistuvan erityisen aktiivisesti ns. sosiaalisessa mediassa: blogeissa, keskustelupalstoilla, facebookissa jnejne. Kannattaa tarjota näkemyksiään myös nk. negaation kautta eli vastustapuolueiden näkemykset kyseenalaistamalla, tämä on todettu erityisen tehokkaaksi menetelmäksi. Sosiaalisen median valvonta ei ole kovin tehokasta, siksi viestimme saavat julkisuutta maksimaalisesti kun yhdistämme voimamme\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 1.51 Ei kommentteja:\nTunnisteet: facebook, lehtineekeri, media, pakkoruotsi, pakolaisvastaisuus, perussuomalaiset, Tammisaari, toisto, tuulitalo, vaaliteemat "Timo Soini"\nKauppaa lahjonnan voimin\nNyt löysin Ylen Areensta ohjelman, josta kirjoitin eilen otsikolla Evan ja Adamin kuksiminen. Toivottavasti mahdollisimman moni katsoo dokumentin. Siinä kerrotaan, miten korruptio toimii. Miten hankalaa on sen kitkeminen. Ja miten röyhkeää ja hävytöntä se on.\nKorruptio liittyy myös terrorismin vastaiseen taisteluun.\nOhjelma katsottavissa täältä.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 0.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Terrorismin vastainen taistelu", kitkeminen, korruptio, lahjonta, lobbaus, OECD, Rauha, röyhkeys, sota\nKorruption syy on Evan ja Adamin kuksiminen\nKuva: Sota on barbariaa.\nKorruptio johtuu siitä, että piru johtaa harhaan, sanoi englantilainen aatelinen. Se johtuu siitä, että Adam ja Eva kuksivat paratiisissa, sanoo saudi. Heidän mielestään lahjonnassa ja korruptiossa ei ole mitään vikaa. Nämä lausunnot kuultiin tv-ykkösen lähettämässä dokumentissa Kauppaa lahjonnan voimin (2009)\nSamassa ohjelmassa kerrottiin myös millaista on lahjonta, kun aseita vaihdetaan öljyyn. Siinä lentokone ei paljon paina. Miljoona dollaria kun mahtuu salkkuun ja 200 000 euroa povitaskuun.\nOhjelman mukaan pientä ja keskisuurta korruptiota voi valvoa, mutta ylhäisiä koskevat eri säännöt. Tätä varten lainsäädännössä on musta aukko, johon tiedot katoavat. Tutkijoita haittaavat uhkailut, joiden mukaan henki on halpaa.\nTärkeintä on muistaa 11. käsky, joka kuuluu: Älä jää kiinni.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 8.24 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Kauppaa lahjonnan voimin", Adam, Englanti, evankeljumitykki, korruptio, lahjonta, Saudi-Arabia, tv-yksi\nVelton veltot vastaukset - perussuomalaista taktiikkaa\nSuomalaisessa poliittisessa kulttuurissa ei ole totuttu keskusteluun.\nÄänestäjät kyllä saavat kustantaa koko Arkadianmäellä istuvan kaksisataapäisen hirviön kuluineen päivineen, mutta kysyä ei saa. Pitää vain koko ajan selkään taputtaa.\nHyvin nopeasti kansanedustajat lopettavat puhumisen, jos kysyjä tekee vaikeita kysymyksiä tai on edustajan kanssa eri mieltä. Tämän maantavan ovat oppineet nopeasti myös maahanmuuttajaehdokkaat, kuten vuoden pakolaisnainen Fatbardhe Hetemaj (kok). Puolueethan näitä klooneja kouluttavat eikä erotu juuri toisestaan toinen.\nNäin politiikasta on entistä enemmän tullut pelkkää spektaakkelia ja sirkusta. Näin kaikenlaiset turhat julkkikset ja muut typerykset ovat päässet eduskuntaan torkkumaan ja viiksiään sukimaan.\nVaalien alla on sitten pakko kuitenkin jalkautua näiden hyödyllisten idioottien keskuuteen syöttämään heille pajunköyden lisäksi ilmapalloja, halpaa makkaraa ja hernesoppaa. Ja perästä kuuluu.\nViimeksi yritin saada aikaan keskustelua peruSSuomalaisten Pertti Veltto Virtasen kanssa. Kun hänellä ei ollut esittää kunnollisia veropoliittisia vaihtoehtoja, hän turvautui herjaamiseen. Tässä pieni näyte:\n”Enkä missään nimessä halua antaa kaikkia kortteja käteen kaltaisellesi vastuunpakoilijalle ja syyllistäjälle . Tyydy omaan kiukkuusi - marinoidu omiasi puoluaselevassa "vihanliemessäsi"! Eikö tämä nyt ollut selkeästi sanottu - tätä voit lainata - etkä "mukamas minun lainauksiani" joita itse kääntelet ja vääntelet". Ja tosiaan metodisi on sosiaalipsykologissa tunnistettu "Fasistinen metodi" - eli esimerkkinä se kuinka "sairastuttavassa perhepiirissä" äiti kääntää lapsen sanat jatkuvasti oman mielensä mukaan toiseksi mitä lapsi tarkoittaa - ja sitten syyttä lasta omasta tulkinnastaan!"\nVoi lapsi raukkaa!\nKeskustelu kokonaisuudessaan on luettavissa täältä:\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 2.10 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Fatbardhe Hetemaj", "Pertti V Virtanen", eduskunta, halpamakkara, hernesoppa, kieroilu, kokoomus, lapsi, perussuomalaiset, äiti\nMaanantaina (21.3.2011) ilmestynyt Der Spiegel paljasti, että amerikkalaiset ovat surmanneet afganistanilaisia ilman syytä. Sotilaat myös poseerasivat kuvissa surmaamiensa ruumiiden vieressä. Lehden julkaisemat kuvat järkyttävät.\nEnglantilainen fyysikko ja kirjailija C.P. Snow on sanonut: ”Ajatellessamme ihmisen pitää ja synkkää historiaa huomataan, että tottelemisen nimessä on tehty hirvittävämpiä rikoksia kuin kapinoinnin nimessä.”\nTunnisteet: "C.P. Snow", "Der Spiegel", Afganistan, ihmiskunta, kapina, Rauha, rikos, sota, totteleminen\nKun jo Suomessakin, jopa julkisuudessa, on alkanut kannunvalanta siitä pääsevätkö suomalaiset nuoret miehet hornetteineen tositoimiin. Onneksi sentään tänään aamu-tv:ssä kuultiin järjen ääni. Valtiotieteen tohtori Pekka Visuri sanoi selvin sanoin, että nyt on jo ylitetty Libyassa sodan kynnys, kun on alettu taistelu maavoimia vastaan. Kysymys ei enää ole mistään lentokiellosta.\nVisurin mukaan kapinat ja kansannousut Arabimaissa ovat osoitus siitä, että näiden maiden kansalaiset ovat saaneet tarpeekseen lännen liittolaisina toimivista hallituksistaan. Kysymys ei siis ole pelkästään Libyasta.\nVisurin mukaan vallan painopiste maailmassa on muuttumassa lännestä itään. Venäjä, Kiina ja Intia eivät ole olleet halukkaita hyökkäyksiin niin kuin tiedetään.\nSuomen edun Visuri näki olevan rauhassa Euroopassa ja rauhassa vallankin pohjolassa. Suomen etu on myös pitää hyvä välejä sekä Saksaan että itään.\nNaton kumppanuus ei Suomea velvoita mihinkään.\nTunnisteet: "Pekka Visuri", Arabi-maat, EU, Intia, Kiina, lentokielto, Nato, Pohjola, Rauha, Saksa, sota, USA, Venäjä\nYhdysvaltojen ja Libyan suhteista\n”Länsivaltojen ja Libyan yhteiselo alkoi toisen maailmansodan jälkeen myötäsukaisissa merkeissä. Britannia asetti tähän entiseen Italian siirtomaahan kuninkaaksi länsimielisen emiirin Idrisin, ja Yhdysvallat sai ilmavoimilleen tukikohdan. Vuonna 1959 maasta löydettiin öljyä, ja rutiköyhä maa alkoi vaurastua nopeasti. Varallisuus kuitenkin jakautui hyvin epätasaisesti ja johti vakavaan korruptio ongelmaan. Maan hallitsemismuoto oli käytännössä diktatuuri. 1960-luvulla arabinationalismi nosti päättään ja vanhan kuninkaan päivät olivat luetut.\n1.9.1969 ryhmä nuoria upseereita Muammar Gaddafin johdolla suoritti lähes verettömän vallankaappauksen. Yhdysvallat katsoivat voivansa luopua lentotukikohdastaan, kunhan öljyn takia tärkeät kauppasuhteet säilytetään. Yhdysvallat jatkoi Libyassa armeijan kouluttamista ja tarjosi muutakin tukea, sillä Gaddafi nähtiin erinomaisena esteenä Neuvostoliiton vaikutusvallan kasvulle maassa. Gaddafi aluksi myös toimi Yhdysvaltojen intressien mukaisesti vastustaen Neuvostoliittoa monin eri tavoin mm. sitoutumattomien maitten järjestössä.\nPikkuhiljaa vaikeuksia alkoi kasaantua maiden suhteille. On mahdollista, että Gaddafin toteuttama öljyteollisuuden asteittainen kansallistaminen kirveli eniten. Häntä pidettiin ehkä myös liian itsenäisenä ja vaikeasti kontrolloitavana. Myös Gaddafin asenne Israelia kohtaan oli jyrkkä. Yhdysvallat alkoivat suunnitella Gaddafin syrjäyttämistä. 70-luvulla päämäärän saavuttamiseksi junailtiin hankkeita yhdessä Libyan naapurimaiden Egyptin ja Sudanin kanssa. Ranska puolestaan kiisteli Libyan kanssa Tshadin maaperältä käsin. Yhdysvaltojen muuttuessa vihamieliseksi Libya lähestyi itäblokkia.”\nTästä lähtien USA on syyttänyt Libyaa milloin mistäkin. ”Yhdysvallat jatkoi nokittelua Libyan kanssa käyttämällä Välimeren laivastoaan provosoivasti. Sattui useita välikohtauksia, joissa libyalaisia hävittäjiä ammuttiin alas. Jokainen tapaus merkitsi kannatuksen lisäystä presidentti Reaganille. Suunnitelmat Gaddafin varalle vaativat kuitenkin selkeästi hyökkäyksellistä toimintaa. Tämä puolestaan oli ongelmallista, sillä Libya oli tärkeä öljyntoimittaja lukuisille Euroopan maille ja maassa työskenteli myös tuhansia eurooppalaisia. Gaddafin ankarampi kurittaminen vaati ensin maaperän valmistelua.”\nNyt aika sitten näyttää olevan kypsä öljyn, kaasun ja muiden luonnonrikkauksien anastamiseksi länsimaiden haltuun. Tämä on EU:n ensimmäinen kolonialistinen sota, jolla ei ole mitään tekemistä humanitaarisuuden kanssa.\n(Lainaukset: Valtio ja terrorismi, Hannu Yli-Karjanmaa, Multikustannus Oy, 2008)\nLisää valtiosta ja terrorismista täällä.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 6.04 Ei kommentteja:\nTunnisteet: EU, humanitaarisuus, kolonialismi, Libya, propaganda, Rauha, sota, terrorismi, totuus, USA, valhe, valtio\nHerrojen herkkuja II\nKirjoitin jokin aika sitten siitä, miten Francois Mitterrand oli niin ihastunut peltosirkkujen syömiseen, että halusi tarjota niitä vielä viimeisellä illallisellaan ystävilleen.\nJuhani Aho kohtasi tämän vastenmielisen tavan vieraillessaan Italiassa vuonna 1893 ja kertoo siitä kirjassaan Minkä mitäkin Italiasta: ”Olin jossain lukenut, että harvoin kuulee Italiassa lintujen laulua, ja ihastuin. Kävin viserrystä kohti ja tapasin peippoja, leivoja, sirkkuja, satakieliä häkin toisensa vieressä ja joka häkissä – sokean linnun. Niillä oli tulisilla neuloilla puhkaistu silmät sitä varten, että paremmin laulaisivat. Näkevä lintu ei aina laula, mutta sokea nälällä kiusattu laulaa kohta, kun ulos tuotuna tuntee päivän valon. Laulaa halusta ja ikävästä. Ja kutsuu sitten näkevät luokseen.”\nNämä häkkeihin suljetut linnut olivat houkutuslintuja, joita tarvittiin metsästyksessä. Ne olivat myös kalliita siksi, että niitä tarvittiin useampi ”ennen kuin yhden operatsiooni onnistuu.” Toisessa myymälässä riippui ammuttuja peippoja, hemppuja, satakieliä, sirkkuja ja leivosia, kauloista kimppuihin sidottuina.\nSeuraavan kerran Juhani Aho kohtasi pikkulinnut hotellipensioonissa, missä hienot vieraat aterioivat. Tarjolla oli monenlaista, ”mutta yht’äkkiä kirkastuivat pöytäkumppanien kasvot, kun keittiön ovesta keikahti esille itse hotellin isäntä, hopeinen vati kämmenellä.\n- Lintupaistia, hyvät herrasväet!\nKaikenlaisten ryytilehtien väliin oli asetettu pieniä, kurjia, palsamoituja muumioita: satakielten, leivojen, peippojen, sirkkujen paistetuita ruumiita pienine nokkineen, jalkoineen, siipipankkoineen.\n- Ei kiitoksia!\n- Ette syö Lintupaistia?\n- Rakastan enemmän heidän lauluaan kuin lihaa\nSe ei tee mitään vaikutusta noihin hienoihin herrasväkiin, jotka nyt ovat päässeet himoruokaansa käsiksi. Yhtä vähän kuin sekään, kun kerron, että eräässä kaukaisessa maassa, jonka nimi on Suomi, kieltää laki ja yleinen mielipide pikkulintuja tappamasta ja että siellä tuonoin eli vanha, lempeä runoilija, joka kirjoitti kauniin kirjeen kuningatar Margeritalle pyytäen häntä vaikuttamaan siihen suuntaan, ett’ei pieniä lintuja Italiassakaan tapettaisi.”\nAho kuvailee myös, miten kreivittären tytär syö tätä ”hygieenistä” ravintoa: ”Luineen päivineen panee hän sen menemään sievästä suustaan, imee ensin ja musertaa sitten hienoilla terävillä hampaillaan eikä hänen lautaselleen jää muuta kuin nokat jäljelle. Eteeni astuu yht’äkkiä tuo kuva vanhasta freskosta Pisan hautausmaalla, jonka muuriin on kuvattu yksisilmäinen paholainen suurella nautinnolla pureskelemassa pienten lasten ruumiita, ihmissieluja, joita pahat enkelit heille kantavat, ja joilla hän täyttää vatsansa, niin että -. Ja taas on minulla paha toivotus ilkeässä mielessäni: että olisi taikavoima tuon pikkulinnun lihassa semmoinen, että paisuttaisi sinut niin, ett’et pääsisi tästä pöydästä ilman rullatuolia liikkeelle.”\nMissä ovat tämän päivän runoilijat, jotka nousisivat puolustamaan tämän päivän lapsia. Ihan samoin on nyt minun mielessäni toivomus, että kaikki ne ihmiset, jotka sallivat tämän päivän sodat, luonnon tuhoamisen ja ihmisten tappamisen tukehtuisivat omaan vereensä ja ahneuteensa.\n(Lähde: Juhani Aho, Minkä mitäkin Italiasta, Helsinki 1905)\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 1.42 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Francois Mitterrand", "Juhani Aho", hemppo, hotellipensiooni, leivo, peippo, pikkulinnut, Rauha, satakieli, sota\nSota on nyt lentokielto\nNäitä eufemismeja piisaa. Ihmisille syötetään milloin milläkin nimellä vanhaa tuttua huttua. Nyt sodasta alettiin puhua lentokieltona. Jo pitkään rauhanturvaaminen on ollut avointa sotaa.\nPerjantain Pressiklubissa EK:n Matti Apunen ilkamoi sillä, aikooko suomalainen älymystö nyt marssia USA:n lähetystölle mieltään soittamaan, kun kuulevat, että asialla on Nato. Ilkkumisen aihetta piisaa maailmassa, jossa sota tuntuu olevan ilon asia. Mitä se tietysti onkin asetehtailijoille ja kauhukauppiaille.\nNyt hyökkäyksen syyksi riittää, kun esittää kännykkäkameralla otettuja kuvia taisteluista, joissa pöly lentää.\nVielä muutama päivä sitten Suomen Strategian laitoksen edustaja ihmetteli tv:ssä sitä, ettei Libyan rajoille ole tullut juuri lainkaan loukkaantuneita. Hän arveli sen johtuvan siitä, että aseita paukutellaan enemmänkin pelotteluvaikutelman aikaan saamiseksi.\nRomaanissaan Mummon ja Marskin tarinat Paavo Rintala kirjoittaa: ”että tykistön merkitys on edelleen sama kuin ruudin keksimisen jälkeen, että tykistön ääni vaikuttaa ratkaisevammin koko sodankäyntiin kuin sen todellinen teho.”\nSiitä ei liene epäilystäkään, etteikö Nato-joukoilla olisi tappavia aseita ja etteikö niitä käytettäisi. Naton aseet kantavat Nevadasta Afrikkaan ilman tarvetta yhteenkään sotilaaseen. Meillä Suomessa presidentti miettii nyt tukka punaisena, josko Libyan puolesta pantaisiin kuolemaan myös suomalaisia.\nSitä vain ihmettelen, miten valikoivaa tämä länsimaiden harrastama siviilien puolustaminen on. Jemenissä tapettiin juuri joukko mielenosoittajia ja tällä viikolla amerikkalaiset kävivät paiskaamassa pommeja myös Pakistaniin. Sielläkin kuoli siviilejä.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 2.06 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Mummon ja marskin tarinat", "Paavo Rintala", Jemen, lentokielto, Libya, Pakistan, presidentti, siviilit\nMaailman suurin humbuugi\nKuva: Tarjous, josta ei voi kieltäytyä\nJuhani Aho kertoo kirjassaan Minkä mitäkin Italiasta (1906) ikuisesta kaupungista: ”Tuolla näkyy sitten Kolosseumin yli monista kirkolliskokouksistaan mainio Lateraanin kirkon katto, jonka harjalla seisoo koko uusi testamentti kaksinetoista edusmiehineen. Siellä on sen yhteydessä nyt museoksi muodostettu vanha Vatikaani, jolloin katoolinen kirkkokin vielä oli yksinkertainen ja hallitsi maailmaa sisäisellä mahdillaan. Aivan lähellä sitä on sitten kirkkorakennus, joka kätkee sisässään tämän saman kirkon ja koko maailmankin suurimman humbuukin. Siellä ovat pyhät portaat eli scala sancta, jotka tarun mukaan ovat Jerusalemin temppelistä tuodut ja joita myöden polvillaan nousevalle suodaan vuosikausien, en muista monenko, synninpäästö. Niitä myöten konttasi aikoinaan Lutheruskin, mutta kääntyi päähän päästyään kivakasti ympäri päättäen tiukasti mielessään, että jos ei usko auta, niin eivät ainakaan tämmöiset teot; ja niitä myöten näin minä vielä nykyaikuistenkin syntisten pyrkivän autuutta kohti.”\nSamana vuonna 1893 Juhani Aho osallistui myös paavi Leo XIII:n 50-vuotis riemujuhlaan, mitä hän myös kirjassaan kuvailee: ”Kun saan katseeni teroitetuksi, näen kantotuolissa pienen olennon, joka verkalleen liikuttelee käsiään edes ja takaisin niinkuin siunauksia jakaakseen. Vien kiikarin silmiini ja tunnen hänet samaksi, jonka valokuvan olen nähnyt kaikissa kirjakauppain ikkunoissa näinä päivinä. Hän on vanha, ryppykasvoinen äijä, silmät terävät ja pienet, käsi hieno ja lumivalkoinen. Korkeaan hiippaan ja väljään viittaan puettuna näyttää hän kuin pikku pojalta, joka on puettu äitinsä hameeseen. Mutta ne, jotka seisovat ympärilläni, ne näkevät hänessä maailman mahtavimman ruhtinaan, ainoan oikeauskoisen kirkon päämiehen, puolijumalansa – Paavin.”\nJa kuvaus päättyy: ”Mutta saanenhan sen kuitenkin uskoa, että ne tuhannet hurskaat, jotka mukavissa rautatievaunuissa saapuvat tänne, saapuvat todellakin paavin edessä polvistuakseen ja vakuuttaen hänelle uskonnollista uskollisuutta.\nParas todistus siitä on kai se uhraavaisuus, jota he samalla ovat kirkon hyväksi osoittaneet. Ne summat, joita paavi vapaaehtoisina lahjoina on saanut riemujuhlansa aikana vastaanottaa, nousevat näet viiteen miljoonaan. Todella kaunis kolehti!”\n”Mutta heitämme vielä silmäyksen ihan jalkojemme alle. Siinä on Pietarin kirkon edustatori, kahden pilarikäytävän syleilemänä, jonka keskustassa on suippo obeliski, Egyptistä tuotu ja kaksi suihkulähdettä, jotka eivät koskaan lakkaa utuista vettä ilmaan puhaltamasta. Siinä ovat toisella puolella Vatikaanin pitkät huonerivit, laajat pihat ja vielä taampana korkeiden muurien ympäröimänä paavin yksityiset puutarhat, jonne ei ketään vieraita päästetä ja joiden piiristä ei astu ulos maailman ensimmäinen vanki, joka samalla kenties on maailman mahtavin hallitsija.”\nJa eittämättä paavi on sitä tänäkin päivänä. Paitsi länsimaitten taloudelliset edut myös uskonkiihko ajaa taisteluihin muslimeja ja islamin uskoa vastaan. Juuri nyt Ranska ja Englanti etunenässä.\nNiin kauan kuin Vatikaani on vallassa pysyvät krusifiksit koulujen seinillä. Lapsia syntyy ja pitääkin syntyä, koska muslimit lisääntyvät valtoimenaan. Naiset kuolevat laittomissa aborteissa ja joutavat kuollakin, koska heistä ei edes papeiksi ole.\nVatikaanin pitkä käsi ulottuu jo tänne pohjolan perukoille. Vatikaanin avulla on yhteiskuntia mullistettu ennenkin. Puolassa Vatikaani tuki Lech Wałęsaa ja solidaarisuus-liikettä. Tästä palkkaa Puola sai oman paavin. Ehkä vielä joskus valtaistuimella istuu joku suomalainen, joka tuskin kuitenkaan on Timo Soini.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 1.46 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Juhani Aho", "Lech Wałęsa", "paavi Leo XIII", "Timo Soini", humbuuki, katolilaiset, vaikutusvalta, Vatikaani\nVastuu demareilla ja perussuomalaisilla. Miksi poliittikot eivät toimi?\nTätä pohtii politiikan tarkkailija Kari Arvola blogissaan: ”Pääministeri Mari Kiviniemi jäi välikysymyskeskustelussa kiinni valehtelusta vakuusasioista. Nyt hän uhkailee. Ellei Suomi lisää vakuuksiaan ns. väliaikaiseen vakuusrahastoon, maa jätetään euron ulkopuolelle. Jyrki Katainen toppuuttelee julkisuudessa: ei se ehkä sentään niin mene. Eikä se menekään, koska Suomi kuuluu niihin valtioihin Euroopassa, jonka talous on kohtuullisessa kunnossa. Niin tai näin, hallituksella on jälleen käytössä tuttu vaihtoehdottomuuden politiikka.\nKatainen on ollut Brysselissä aktiivinen varojensiirtoautomaatin luomisessa. Uusliberalistisia pelivälineitä ollaan Suomen aloitteesta ja aktiivisella tuella lisäämässä ns. vakausinstrumentin työkaluihin. Tämä tarkoittaa mm. sitä, että velkaantuneiden maiden lainapapereista tehdään suoraan rahalaitosten pelivälineitä. Ellei paperi kelpaa kenellekään, vakautusinstituution ydin eli vakuusrahasto ostaa itse paperit. Rahastolle kaavaillaan siis oikeutta käydä suoraan velkapapereilla kauppaa ja maksaa itse, ellei kauppa käy. Hauskaa markkinataloutta, jonka kulut veronmaksajat suoraan rahoittavat.\nMiksi Suomen valtio ei esitä maakohtaisen velkasaneerausjärjestelmän luomista? Se olisi pulassa olevien valtioiden ihmisten kannalta ainoa järkevä ja optimismia luova menettely. Samalla toteutuisi osittainen lainoittajien omavastuu. EU:n vakautuskriteerit voitaisiin palauttaa sellaisenaan voimaan pitäen samalla kiinni Lissabonin sopimuksen sekaantumattomuusperiaatteista.\nNyt ollaan etenemässä aivan toiseen suuntaan. Lissabonin sopimusta suunnitellaan muutettavaksi keskeisiltä osiltaan siten, että vakautusmekanismi ESM saa oikeuden jatkuvaan varojensiirtoon kulloinkin velkaantuvan valtion vakauttamiseksi. Kun mekanismi instituutioineen kerran luodaan, on aivan turha kuvitella, että kulloinenkin päätös tuotaisiin parlamenttien erilliseen käsittelyyn. Jos rahastolla on euromaiden takaama ja pääomittama 500 miljardin potti käytössä, niin kyllä sen korkeapalkkaiset virkamiehet osaavat rahan kanssa pelata sutjakkaasti ilman parlamenttien kanssa käytäviä pitkiä neuvotteluja.\nVakausrahaston luomista perustellaan kahdella tekijällä: euron vakauttamistarpeella ja EU:n kilpailukyvyllä. Euro ei kuitenkaan valuuttana ole kriisissä, ei minkäänlaisessa. Kilpailukyvyssä kyse on erillisten valtioiden pärjäämisestä markkinoilla. Paras tapa kilpailukyvyn tukemiseen on niiden kansantalouksien kasvumahdollisuuksien edistäminen. Maakohtainen velkasaneeraus on tähän tarkoitukseen sopivin keino. Tässä ei ole tarkoituksenmukaista puhua mallin yksityiskohdista. Niiden laatiminen olisi ao. valtioiden hallituspoliitikkojen, EU:n, Kansainvälisen valuuttarahaston ja rahalaitosten edustajien yhteinen tehtävä.\nSuomessa avainasemassa on nyt koko oppositio, mutta ennen muita kaksi puoluetta, sosialidemokraatit ja perussuomalaiset. Nämä ovat kannatuslukemiltaan sen verran suuria, että niiden määrätietoinen toiminta velkasaneerausvaihtoehdon toteuttamiseksi ja nykyisen vakausrahastojärjestelmän torjumiseksi ei vaalien alla eikä niiden jälkeenkään voisi jäädä vaille tulosta. Johtopäätös on tämä: SDP ja Perussuomalaiset, nyt on teidän aikanne tehdä politiikkaa eikä vain puhua siitä. Tarvitaan teidän yksikäsitteinen ilmoituksenne ennen vaaleja, että vakautusmekanismia ei voida toteuttaa. Samalla teiltä odotetaan sitoumusta velkasaneerausmallin ajamiseen vaalien jälkeen.”\nTäällä kerrotaan mitä selkämme takana Brysselissä suunnitellaan.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 0.46 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Jyrki Katainen", "Kari Arvola", "Lissabonin sopimus", "Mari Kiviniemi", ESM, kilpailukykypaketti, uusliberalismi, vakuusrahasto, velkasaneeraus\nTaistelu ihmissyöjien kanssa Kongojoella\n”Mutta myöskin oikeanpuoleisen rannan kylästä kuului alituista kauheata pärrytystä ja sotatorven toitotusta, ja miehiä kokoontui tehden uhkaavia liikkeitä. He kiitivät sitten meitä kohden teräväkärkisillä veneillään niin vinhaa vauhtia, että veneet näyttivät vain hipaisevan veden kalvoa. He eivät odottaneet siksi, että olisimme ennättäneet puhutella heitä, vaan heittivät heti 50 metrin päästä keihäänsä ja karjuivat: ”Lihaa! Lihaa! Ah haa, nyt saamme tarpeeksemme lihaa! Bo-bo-bo-bo! Bo-boi-bo-bo-o-o-!\nHeti nousimme yhtenä miehenä seisomaan antaaksemme tuliuikustamme vastauksen tuolle ihmissyöjäjoukolle. mitään vihaa emme oikeataan tunteneet heitä kohtaan. Toisinaan minut valtasi mieli sellainen, kuin olisin epäillyt, eiköhän tämä olekin jotakin kamalaa unta. Mutta silloin kuului taas: ”Lihaa! Oi, me saamme tänäpänä lihaa! lihaa! lihaa!” Ja kun muuan keihäs ihan hipaisi selkääni, huomasin, että kyllä tässä on tosi edessä.\nAnnoimme tuliluikkumme hetkisen paukkua – ja noin viiden minuutin kuluttua oli joki aivan puhdas.”\nTämä on katkelma ätini Kansakoulun Maantiedon kirjasta, jonka on kustantanut Valistus 20-luvun alussa. Äitini kävi ensin kiertokoulua ja sitten nelivuotisen kansakoulun ja tässä oli perustaa hänen maailmankatsomukselleen.\nMinä jouduin kansakoulun ensimmäisellä luokalla vastaamaan lukukinkereitä pitävän papin kysymykseen, miksi kutsutaan Afrikan asukkaita. Vastasin neekeri niin kuin oli opetettu, mutta se ei papille kelvannut. Oikea vastaus oli pakana. Hävettää vieläkin.\nEnsimmäisen kerran näin elävän mustaihoisen ihmisen Helsingin nuorisofestivaaleilla ja setäni pyysi miestä asettumaan valokuvaan minun kanssani. Se oli ensimmäinen värikuva, joka minusta oli otettu ja ylpeänä sitä esittelin omille koulukavereilleni. Äiti oli vallan ihastunut. Sodan jälkeen Suomessakin jo tiedettiin, että mustat ihmiset ovat samanlaisia ihmisiä kuin muutkin.\nNyt äiti jo käsitti, mitä käytännössä oli tarkoittanut maantiedonkirjan kuvaus: ”Etelä-Afrikan alkuasukkaat ovat hottentotteja ja busmanneja, jotka eivät ole varsinaisia neekereitä. Myöhemmin siirtyi sinne pohjoisesta päin neekereitä ja meritse eurooppalaisia. Varsinkin sen jälkeen, kun sieltä löydettiin kultaa ja timantteja, on siirtolaisuus sinne nopeasti kasvanut.”\nOpiskelin itse liki kolme vuotta Moskovassa yhteiskuntatieteiden instituutissa, missä oli ihmisiä kaikkiaan 52 maasta. Olen yhä iloinen tuosta ajasta, jolloin sain tutustua ihmisiin maailman kaikilta kulmilta. Ei epäilystäkään, kaikki me olimme yhtä hyviä hyvyydessämme ja yhtä pahoja pahuudessamme.\nOman poikani kanssa Askolan ammattikoulussa opiskeli Siad Barren veljenpoika.\nNyt minun sielunveljeni (10 v) paras kaveri on Samuli. Hänellä on pikimusta iho, mutta kertaakaan ei olla hänen ihonväristään puhuttu. Samuli on Samuli ja Kyöstin paras kaveri. Samulille pitää soittaa. Samulin kanssa pitää mennä ulos. - Nyt en kerkiä syömään, Samuli on just Habbossa. Samulin kanssa kuljetaan koulumatkat, kun tullaan mummulaan. Huomenna me mennään Samulin kanssa rakentamaan metsään majaa.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 1.12 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Siad Barre", Afrikka, bushmanni, hottentotti, hyvyys, ihmissyöjä, Kongo, pahuus, pakana, pappi, tuliluikku, ystävyys\nVälikysymys ja vasemmiston vaihtoehto\n"En tiedä, miten laajasti ihmiset seurasivat välikysymyksen eduskuntakäsittelyä. Sehän onnistuu suoraan eduskunnan nettisivujen linkistä. YLE ei suoraa televisiointia nähnyt tarpeelliseksi.Oppositio pärjäsi keskustelussa suhteellisen hyvin. Tulos oli, että Kiviniemi&Poika jäivät rysänpäältä kiinni suoranaisesta valehtelusta. Sitä voi luonnehtia tietenkin muillakin sanoilla, mutta totuus tuli julki: Suomen vastuut on sovittu nostettavaksi siinä missä muidenkin luottokelpoisten EU-maiden. Myös systemaattisesti väärää tietoa perjantain huippukokouksesta välittänyt hallituksen YLE joutui illalla oikaisemaan uutisointiaan.\nEuron vakautuksen ympärillä käyty keskustelu jäi vasemmiston osalta sikäli vajaaksi, että selkeä vaihtoehto ei tullut esille.\nHeinäluoma on ristiriitainen puheissaan. Hän toisaalta torjuu hallituksen politiikan vaatien myös velkamaiden rahoittajia vastuuseen. Hän ei kuitenkaan aseta kyseenalaiseksi koko paketin ydintä. Siinä varainsiirrosta rahalaitoksille tehdään kiinteän rahoituspotin ympärille rakennettavan itsenäisen instituution avulla automaatti.\nVaikka kilpailukyky on nostettu toiminnan viralliseksi nimittäjäksi, ei EU ole kansainvälisillä markkinoilla toimiva talouden subjekti. Kilpailukyky on valtioiden ja etenkin niiden sisällä toimivien yksittäisten yritysten ongelma, johon EU voi vaikuttaa myönteisesti tai kielteisesti toimillaan.\nKilpailukykyä ei verovarojen siirto heikoimpien talouksien rahoittajapankeille edistä tippaakaan. Mukavahan järjesely kiistämättä on nimenomaan velkojien kannalta. Mutta se lisää talouden loismaisuutta ja kannustaa keinottelijoita heitä varten räätälöidyn järjestelmän avulla uusiin ponnistuksiin.\nTällä hetkellä harrastettu vakautuspolitiikka heikentää entisestään velkaantuneiden maiden mahdollisuuksia kestävän kasvupoltiikan käynnistämiseen. Kilpailukyvyn osatekijät olisikin syytä ottaa kriittisen, mutta positiivisen pohdinnan kohteeksi.\nVasemmiston tulisi mielestäni kiteyttää oma vaihtoehtonsa selväksi vielä ennen vaaleja. EU:n ongelmana ei tietenkään ole euro, vaan EU:n talouspolitiikka ja sen puitteissa harjoitettu säätely tai sen puute.\nVelkaantuneiden maiden tilannetta voidaan auttaa vain konkreettisilla maakohtaisilla talousreformeilla, joiden yhteydessä niiden velat tulee leikata siedettävälle tasolle. Näin toteutuisi myös rahoittajien osuus vastuusta. Tältä pohjalta voisi syntyä pohjaa todelliselle talouskehitykselle.\nMyös taloudellisesti tämä olisi edullisin ratkaisu. Ratkaisu pudottaisi pohjan kestokuppaukselta, johon nyt harhaanjohtavasti vakautusprosessin nimikkeen alla ollaan menossa."\nNäin arvioi eilistä välikysymyskeskustelua Kari Arvola Kansan Uutisten keskustelussa.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 4.08 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Jyrki Katainen", "Kari Arvola", "Mari Kiviniemi", EU, ongelma, ristiriita, vakautus, vasemmisto, välikysymys\nEilen A-studiossa oli sekava keskustelu, jossa yritettiin väittää, että vasemmistoliiton välikysymys on äänestämistä äänestämisen vuoksi. Tästä ei suinkaan ole kysymys, vaan suomalaisten sitoututtamisesta toisten maitten velkojen maksamiseeen ja suurten pankkien tukemiseen.\nMielenkiintoiseksi asian tekee se, että välikysymyksen takana on vasemmistoliiton lisäksi ainakin muutama kristillisdemokraatti viimeisten tietojeni mukaan. Demarit eivät osallistu. Miten mahtavat nyt perussuomaliset kiemurella itsensä tilanteesta?\n"Suomalaiset tiedotusvälineet eivät ole ymmärtäneet vakautuspaketista tehtyjä päätöksiä tai esittävät tietoisesti vääriä tietoja. Tarkka ja jäsennelty selostus päätöksistä on saksalaislehti Frankfurter Allgemeine Zeitungin verkkolehdessä.\nSuomen valtionvarainministeriön sivuilta ilmenee ajankohtainen tilanne ministeriökielellä ilman sisällöllisiä ja käytännön vaikutuksia arvioivia tulkintoja.\nSe tarkoittaa, että neuvotteluja jatketaan kuumeisella kiireellä tulevaa huippukokousta silmällä pitäen.\nVasemmistoliiton välikysymyksen yhteydessä esitetty arvio Suomelle tulevista lisävelvoitteista on suuruusluokaltaan ilmeisen oikea: Vastuut tulevat kaksinkertaistumaan, kuitenkin sillä muutoksella, että ESM eli varsinaisen vakautusmekanismin rahastoon ei riitä takaus, vaaditaan myös pääomittamista.\nMyös väliaikaisen vakautusvälineen ydinpääoman kohottaminen nykyisen nimellisarvon suuruuteen vaatii hyvän luottoboniteetin omaavien valtioiden lisävakuuksia.\nJOS SUOMEN HALLITUKSEN EDUSTAJAT OVAT NÄISTÄ VELVOITTEISTA KIELTÄYTYNEET, HEIDÄN TULEE OSATA KERTOA SE KONKREETTISESTI SUOMEN KANSALLE JA MYÖS SITÄ EDUSTAVALLE EDUSKUNNALLE."\nKari Arvola 14.3.2011\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 0.23 Ei kommentteja:\nTunnisteet: demarit, kaksinkertaistaminen, kristilliset, leikkaukset, pankkituki, perussuomalaiset, vasemmistoliitto, välikysymys\nKysymys ei ole ydinvoimasta\nKuva: Heinrich Zille\nNyt on sitten tapahtunut se, minkä ei pitänyt koskaan tapahtua, sanoi joku televisiossa: - Maanjäristys on aiheuttanut myös suuronnettomuuden ydinvoimaloissa. Mitä muuta on ennustettu: Että lentokone putoaa ydinvoimallaan. Että terroristit hyökkäävät. Että syttyy sota ja ydinvoimalat pommitetaan maan tasalle.\nYdinvoiman vaaroista on tiedetty. Niitä on liioiteltu ja niitä on vähätelty. Mutta onko sittenkään kysymys pelkästään ydinvoimasta?\nEikö tämän onnettomuuden myötä paljastunut koko länsimaisen elämäntavan haavoittuvuus. Me tarvitsemme valtavasti energiaa, koska tärkein tehtävämme on kuluttaminen. Koko tämä järjestelmä toimii sen ympärillä, että ihmiset jaksaisivat raataa töissä ja kuluttaa.\nJärjestelmä perustuu markkinoihin, joita varten me elämme. Tarkoituksella järjestelmä tuottaa tarvikkeita, joiden tarkoituskaan ei ole kestää. Kauppa käy sitä paremmin, mitä nopeammin tavarat hajoavat ja tilalle tarvitaan uusia.\nJa jotta ihmiset ehtisivät ja jaksaisivat kuluttaa tarpeeksi paljon, saatiin sitä varten ylimääräinen kulutuspäivä: lauantai. Seitsemännen päivän piti olla lepopäivä, mutta sekin menee usein haahuillessa yötä päivää auki olevissa huvittelukeskuksissa ja ostosparatiiseissa.\nMe huvittelemme itsemme hengiltä. Siihenkin tarvitaan energiaa. Me lennämme paikasta toiseen ikuisen kiireen siivittäminä. Ja jokainen kolkka maailmasta pitää omin silmin nähdä, vaikka paljon lähemmäksi kaikkea pääsee makaamalla sohvalla.\nOlen usein yrittänyt mielessäni kuvitella, mitä tapahtuisi, jos kaikki maailman ihmiset yhdellä kirkkaalla hetkellä tajuaisivat, että koko tämä systeemi pysyy pystyssä vain siksi, että ihmiset jaksavat kuluttaa, kuluttaa ja kuluttaa. Ja miten paljon tarvitaan turhaa työtä kaiken tämän pyörittämiseen.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 1.39 1 kommentti:\nTunnisteet: "Heinrich Zille", "Satakunnan työ", hetki, huvittelu, kirkas, lauantai, lentäminen, lepopäivä, raataminen, ydinvoima\nNäin tehtiin EU:sta raha-automaatti\n”Tähän asti vaikeuksiin joutuneiden valtioiden tukitoimia on harjoitettu “luonnonmullistusten” mahdollistaman keskinäisen tuen varjolla. Lissabonin sopimuksessa tällainen apu sallitaan. Jatkossa mikään juridiikka EU:ssakaan ei tällaista tulkintaa mahdollista (kuten ei olisi mahdollistanut tähänkään asti, ellei kyse olisi törkeästä ja epädemokraattisesta harvainvallasta).\nSuomalainen media, sen paremmin kuin maan hallituskaan eivät ole kertoneet, että ESM tulee saamaan oikeudet sekä lainoittaa suoraan jäsenvaltioita että ostaa jäsenvaltioiden velkapapereita ja että tämä oikeus tullaan avaamaan myös yksityisille sijoittajille” kirjoittaa Kari Arvola blogissaan\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 0.04 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Kari Arvola", "Mari Kiviniemi" jäsenvaltiot, ESM, EU, euro, harvainvalta, juridiikka, kriisi, luonnonmullistukset, velka\nJaakonsaari, Nato ja peruSSuomalaiset\nKuva: Johannes Heinonen, Ei korppi korpin silmää noki.\nLauantain Ykkös-aamussa oli tällä kertaa vieraana Liisa Jaakonsaari. Kun monet ovat aprikoineet, Suomen asemaa suhteessa Natoon, niin ainakin Liisa Jaakonsaaren mielestä Suomi ei edelleenkään kuulu Natoon, vaikka sen kanssa yhteensopiva monessa suhteessa onkin. Asia on sitä vaille valmis, että Suomi ei pääse Natossa päättämään. Se taas lienee hyvä asia sen puolesta, että yli puolet Suomen kansalaisista vastustaa edelleen Natoa. Muita puolueita Liisa Natohaukka Jaakonsaari kielsi vaalikampanjassa heiluttamasta natomörkökorttia.\nKun Liisa Jaakonsaari Brysselin käytävillä yhdessä Timo Soinin kanssa patsastelee, häneltä kysyttiin myös kantaa Soinin asemoitumisessa Euroopan poliittiselle kartalle. Vastaus oli yksikäsitteinen: Soini äänestää aina yhdessä EU:n katolisen oikeiston kanssa, ellei sitten äänestä tyhjää. Soini on siis samassa porukassa kuin Pohjoi-Italian Liitto, Le Penin –puolue ja Ruotsidemokraatit. Tätä ei voi millään puheilla muuttaa, mutta salata asian voi.\nKun Uusi Suomi referoi Soinin haastattelua Financial Timesissä, se unohti kertoa, että lehden mukaan Soini ei enää halua eroon EU:sta ja eurosta eikä myöskään ottaa uudelleentarkasteluun Kreikan ja Irlannin tukipakettia. Kas näin takki kääntyy ja takki kääntyy näin.\nTämän asian Jaakonsaari kertoi, vaikka hänenkin mielestään Euroopan äärioikeistoa yhdistää edelleen kolme seikkaa: EU-vastaisuus, muukalaisvastaisuus ja työväenluokkainen retoriikka, jonka mukaan kaikkeen syypäitä ovat sosiaalidemokraatit.\nViimeksi Soini äänesti yhdessä katolisen oikeiston kanssa naisten lisääntymisterveyttä koskevassa asiassa, mikä lienee uusi eufemismi sanalle abortti.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 4.35 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Financial Times", "le Pen", "Naisten lisääntymisterveys, "Pohjois-Italian Liitto", "Timo Soini", abortti, EU, eufemismi, euro, Jaakonsaari, Nato, Ruotsidemokraatit\nKuva: Johannes Heinonen, Lisää höökipilleriä\nKylmä totuus on, että siitä lähtien, kun Venäjällä tapahtui vallankumous, Suomesta alettiin tehdä sissiretkiä naapurin puolelle tavoitteena bolshevikkien kukistaminen. Koko kolmekymmentäluku tehtiin linnoitustöitä itärajalla ja propagandamyllyt jauhoivat. Ja niin sota sitten syttyikin. Ihan sama sinänsä kuka Mainilan laukaukset ampui.\nNeuvotteluista neuvostoliittolaisten kanssa kieltäydyttiin, mihin hyvinkin saattoi syynä olla sopimus, jonka Suomi oli itsenäistyttyään tehnyt Saksan kanssa. Siitä kertoo Markku Kuisma kirjassaan Rosvoparoonien paluu (2010): "Berliinissä allekirjoitettu sopimus takasi Suomelle Saksan poliittisen ja sotilaallisen tuen, mutta sitoi samalla Suomen tiukasti Saksan vanaveteen. Sen mukaisesti Suomella ei ollut oikeutta luovuttaa mitään osaa valtioalueestaan muiden valtojen hyväksi tai tehdä niille myönnytyksiä ilman Saksan lupaa. Salaisessa lisäpöytäkirjassa Suomi sen sijaan myönsi Saksalle vapauden perustaa laivastotukikohtia Suomenlahdelle, Pohjanmerelle ja Jäämeren rannikolle."\nJa pitihän siltä Saksasta tuoda Suomeen kuningaskin, mille yhä nauravat naurismaan aidatkin.\nTalvisodassa tuli takkiin rumasti, mutta eipä hätää, uusi erillissota oli vireillä Hitlerin peesissä ja liittolaisena. Kaavailuna oli Suur-Suomi, jolla ryssää vastaan olisi ollut maarajaa vain 300 kilometriä. Pietari olisi liitetty Viipuriin ja kaupungista tehty suursatama, johon Volgan vesiliikenne olisi ohjattu. Suomen kansan olisi täten liitetty myös Volgan latvoilla asuvat suomensukuiset kansat mareja tseremissejä myöden.\nMaan pinta-ala olisi ollut ainakin 600 000 neliökilometriä ja väkiluku laskettu kymmenissä miljoonissa. Kaikki suomalaisia, vaikka saksalaisetkin olisi toki kelpuutettu siittäjiksi. Puhdasrotuinen maa ja sen urhea kansa, jota saksalaiset onnittelivat 1918 tehdystä onnistuneesta puhdistuksesta epäkelvon aineksen poistamiseksi saksalaisten avulla.\nJatkosotaan lähdettiin liitossa saksalaisten kanssa ja saksasta tulivat aseet. 200 000 saksalaista miestä vahvisti pientä Suomen kansaa, jonka nuorukaisia sodassa kuoli 65 000. Saman verran tuli haavoittuneita ja sadattuhannet kärsivät lopun elämänsä painajaisista. Kun jatkosodassa saavutettiin entinen Suomen raja, niin hyökkäyksen jatkamisesta kieltäytyneet ammuttiin omien toimesta.\nLisäksi suomalaisten keskitysleireillä kuoli nälkään ja tauteihin 60 000 ihmistä ja toista tuhatta tapettiin.\nMummo pohtii Paavo Rintalan romaanissa Mummon ja Marskin tarinat (1962) juuri ylioppilaaksi tulleen pojanpoikansa Pertin kohtaloa: ”Voi olla, että minusta alkaa vähitellen tulla katkera. Minä en ole eläissäni omistanut minkäänlaista maata enkä minkäänlaista valtaa. Joka päivä on ollut huoli päällä, mistä saapi ruuan lapsille. Ja nyt kun ei enää sitä huolta ole, alkaa huolehtia tämmöisistä, joista ei semmoinen joka on ikänsä ollut köyhä saisi oikeastaan huolehtiakaan. Kyllä minä näin Marttilan rouvan silmistä, että minä puhun sopimattomia, kun minä olen huolissani Pertistä. Ja minä hullu kun olen luullut, että köyhä voisi olla edes ajatuksissaan rikas, mutta ei. Tuohiperseitten uskoa se on ollut, niin kuin Vihtori olisi sanonut. Kun on köyhä, on köyhä joka kantilta. Sanoitpa mitä tahansa, niin sinua ei uskota, mutta jos rikas puhuu, niin kyllä uskotaan.”\nKun jälleen Karjalan palauttamista kiihkoilevat äärioikeistolaiset nuoret miehet, jotka eivät ole koskaan sotaa kokeneet, minä pidän sitä hyvin vaarallisena ilmiönä. Ja jos toivoa saa, niin älköön kukaan tulevissa vaaleissa äänestäkö sellaista ehdokasta, joka kannattaa sotaa konfliktien ratkaisemisen välineenä.\nMaailma tarvitsee rauhaa. Suomi tarvitsee rauhaa. Minun lapsenlapseni tarvitsevat rauhaa.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 2.30 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Markku Kuisma" "Rosvoparoonien paluu", "Mummon ja marskin tarinat", "Paavo Rintala", höökipilleri, Karjala, pervitiini, Rauha, sota\nPosteljooni ei saa tankata E-10:ä\nTänään posteljooni oli tavallista kiukkuisemmalla tuulella:\nEnsin hän haukkui Suvi Lindenin, joka ennen joulua oli luvannut postilaisille, että yötyöt eivät lisäänny ja että ulkolaisia kermankuorijoita ei päästetä Suomeen pilaamaan postin isänmaallista toimintaa. Posteljooni on tässä tiukkana. Hänen vaarinsa jo ajoi hevosella postia siihen aikaan kun synkillä metsätaipaleilla piti laittaa sammalta aisakelloon, etteivät maantierosvot kuulisi postin olevan tulossa. Petoja ja ryöväreitä varten postinkantajalla oli myös postiprouninki. – Olisi sille nytkin käyttöä, tuhisi posteljooni.\nToiseksi sai kyytiä posteljoonin oma ammattiliitto PAU, joka jätti työtaistelutoimet eduskunnan päätöksenteon jälkeiseen päivään. Mitä helvettiä niillä silloin enää tekee, kun päätökset on jo tehty. Ei ole sellaisesta ammattijärjestöstä muuta kuin pahasti haittaa. - Ovat ilmeisesti liitossa päättäjien kanssa, posteljooni latasi.\nJa näinhän siinä kävi, että sinivihreät hallitusporvarit hyväksyivät uuden postilain äänin 108 – 72 ja luikurit pakosalla kuten posteljooni asian ilmaisi: - Tässä taas petettiin koko Suomen kansa.\nPahimman kiukun syljettyään posteljooni ihmetteli sitä, että postilaisia on kielletty tankkaamasta postin autoihin E-10-bensaa, vaikka Pikkarainen sitä litkua kehuukin.\nOmaan autoonsa posteljooni oli kerran tankannut ja kulutus nousi heti puoli litraa sadalla. Että sellaista bensaa. Saattaa olla kysymyksessä autojen myynnin edistäminenkin tämän bensa-asian tiimoilta. Menevät uudet autot paremmin kaupaksi, kun vanhat hajoavat, tuumaili posteljooni.\nJa mitä niihin älypuhelimiin tulee, niin minä ostan sellaisen vasta kun se osaa pyyhkiä minun perseeni, sanoi posteljooni ja kaasutti tiehensä.\nP.S. Posteljooni soitti vielä ja lähetti terveisiä kansanedustaja Kalle Jokiselle (kok), joka oli eduskunnassa puhunut siihen malliin, että kustit haluavat polkea niin kauan kuin kettingit kestävät, vaikka postia ei olisikaan. Hänen puolestaan Kalle Jokinen saa vaikka istua eduskunnassa niiden kettinkien päällä, jos vain haluaa.\nSamainen Kalle oli vielä viurunnut, että kyläkoulujakin pitää säästää, vaikka ei olisi edes oppilaita ja kumminkin posteljoonin kylällä kokoomuslaiset olivat vaalimainoksessaan ottaneet kunnian yhden kyläkoulun säilyttämisestä, vaikka puolueella ei ollut asian kanssa mitään tekemistä.\nTunnisteet: "Kalle Jokinen", "Paula Risikko", "Suvi Linden", eduskunta, epäisänmaallisuus, Itella, Pekkarinen, petos, Pikkarainen, Postiprovninki, Suomi\nPolitiikan ruhtinaat ja setätädit\nTamperelainen yhteiskuntatieteiden maisteri ja valtio-opin tutkija Jiri Nieminen kirjoittaa Kansan Uutisissa (7.3.2011) tulevista vaaleista: ” Sikäli kun politiikka ymmärretään Niccolò Machiavellia seuraten ruhtinaan eli poliitikon ja kansanjoukkojen väliseksi liitoksi toisia ruhtinaita eli poliitikkoja ja heidän edustamiaan voimia vastaan, voimme hahmottaa poliittisia strategioita, kuinka eri poliitikot ovat pyrkineet hyötymään maskuliinisuuden kriisiytymisestä.”\nItse on ole moista kriisiytymistä lainkaan huomannut, mutta ehkä se johtuu pelkästään omasta rajoittuneisuudestani ja siitä, että minua on joskus kutsuttu myös hyväksi jätkäksi.\nArvioidessaan ehdokkaita tästä näkökulmasta tutkija ottaa esimerkeiksi Alexander Stubbin ja Timo Soinin: ”Kokoomuksen Alexander Stubb on malliesimerkki siitä, että yhteiskunnan feminisoitumisesta ovat hyötyneet ennen kaikkea ne ylemmän keskiluokan miehet, jotka ovat kyenneet omaksumaan maskuliiniseen ruumiillisuuteen aikaisemmin feminiinisiksi ymmärrettyjä ominaisuuksia. Hän pyrkii luomaan liittosuhteen toisiin keskikuokan miehiin ja naisiin urheilemalla miehekkäästi iltapäivälehtien sivuilla erotisoimalla ruumiinsa kokovartaloministeriksi.” Siis, että sedästä on tullut enemmän täti.\n”Perussuomalaisten Timo Soini yrittää puhutella miehiä, jotka eivät ole kyenneet tai halunneet omaksua aikaisemmin feminiinisiksi ymmärrettyjä ominaisuuksia ruumiillisuuteensa ja ovat heikoilla siirtyessämme teollisesta tuotannosta palvelujen ja informaation tuotannolle perustuvaan talouteen. Hän edustaa protestimaskuliinisuutta.” Ai, sitäkö se onkin, jota minä olen kutsunut pölkkypäisyydeksi.\nSoinin retoriikka on tietoisesti pyrkinyt viemään kannattajia keskustasta ja SDP:ltä. Perussuomalaiset ovat muutenkin kaikkein perinteisin äijäpuolue suomalaisessa politiikassa.\nJopa vihreiden homomiehet Pekka Haaviston ja Oras Tynkkysen tutkija on onnistunut asettamaan Stubbin luomaan miesluokkaa. Sen sijaan Vasemmistoliiton kaksilahkeiset sijoittuvat ikävästi näiden kahden perustyypin välimaastoon Paavo Arhinmäen vegetaristisesta jalkapallohuliganismista huolimatta. No selvähän tämä.\nSoinin ainakin osittaisen naisvihamielisyyden vastakohdaksi tutkija asettaa Anna Kontulan, joka edustaa ylitsevuotavaa miesrakkautta niin kuin minä itsekin.\n”Parakin miesten välillä syntyy ystävyyssuhteita, jotka osaltaan helpottavat ikävää. Siksi jotkut kutsuvat parakkitovereita perheekseen. Tunnelmaa pidetään yllä jatkuvalla kujeilulla ja leikinlaskulla, josta minäkin saan osani – ihovoidetta ovenkahvassa, piilotettu kahvikuppi, pyyhkeen pihistäminen kesken suihkun ja niin edelleen. […] Ikävä on kuitenkin tiivistynyt parakin seiniin, se on kuitenkin läsnä koko ajan kun tehdään askareita tai nauretaan vodkaringissä. Miehet tietävät menettävänsä kallisarvoista aikaa: juuri nyt lapset tarvitsevat isäänsä, juuri nyt pitäisi olla läsnä, tukea, ohjata ja rakentaa elinikäistä ihmissuhdetta. (Näkymätön kylä, sivut 98–99)\nKontula yrittää osoittaa työläisromantiikan hengessä kuinka hän ymmärtää työväenluokkaisten miesten elämän iloja ja suruja kuin samaistuen heihin. Pamfletissaan hän kääntää myös oman sukupuolensa voimavaraksi, mikä on harvinaista suomalaisille naispoliitikoille.”\nJutun luettuani minulle ei jäänyt käteen muuta kuin ihmettely: Ai, että tästäkö politiikassa onkin kysymys.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 5.10 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Anna Kontula", "Jiri Nieminen", "Paavo Arhinmäki", "Timo Soini", feminismi, Haavisto, kokovartalopoliitikko, maskuliinisuus, setätäti, Stubb, Tynkkynen\nKiviniemi pimittää tapansa mukaan\nSeurasin juuri äsken eduskunnan keskustelua Euroopan talousongelmien ratkaisemiseksi. Olisin seurannut enemmänkin, mutta Yle haluaa mieluummin lähettää yhdentekevää lääkärisarjaa Uudesta Seelannista, koska sen avulla kansaa pidetään paremmin pimennossa sen omista asioista.\nSelväksi tuli kuitenkin ja Kiviniemi sen selvästi sanoi, että nyt käsiteltävinä oleville asioille on vahingoksi, jos niitä julkisuudessa käsitellään. Ei voi kuin ihmetellä, sillä onhan kyse meitä kaikkia suomalaisia koskevista asioista.\nNyt halutaan korottaa velkaantuneiden maiden takausten tukia kaksikertaiseksi. Eläkeikää halutaan nostaa kautta Euroopan. Tahdotaan saada kaikkialla voimaan paikallinen sopiminen työehdoista ja toteuttaa progressiivisen verotuksen asemesta tasavero. Kaikki nämä ovat uusliberalistisia oikeistolaisia tavoitteita, jotka on kääräisty hienoon pakettiin nimellä kilpailukykypaketti. Ja pääministeri Kiviniemen mukaan on haitallista asialle, jos tästä julkisuudessa keskustellaan.\nKeskustelusta unohtui kokonaan se seikka, että hehkutettu talouskasvu, jota tällä paketilla on tarkoitus tukea, perustuu sekä yhteiskuntien että kotitalouksien velkaantumiseen. Mutta maksun aika on tulossa ja se on tulossa pian. Silloin maksumiehiksi laitetaan kaikki sitä keneltäkään erikseen kysymättä.\nOnnekkaita ovat vain ne, jotka ovat piilottaneet rahansa veroparatiiseihin, koska ne on jätetty kokonaan pois tästä paketista.\nKiviniemi ja kepu ovat linjansa valinneet ja se on pimeä linja. Mikä tietysti on ihan luonnollista, kun ajatellaan, että Kiviniemen edellisten vaalien vaalirahoitustakaan ei ole vielä tähän mennessä selvitetty, vaikka uudet vaalit ovat jo tulossa.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 2.45 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Mari Kiviniemi", alijäämäterroristit, eläkkeet, kilpailukykypaketti, leikkaukset, talous, työehdot, veronmaksajat\nOikein Hyvää Kansainvälisten Naisten Päivää Kaikille Ihmisille!\nTasa-arvoa ja oikeudenmukaisuutta. Eihän se ole paljon vaadittu. Olisi vihdoin aika ajatella itsensä lisäksi toista. Mutta siitäkin huolimatta: Hyvää Naistenpäivää!\nTunnisteet: ihmiset, kansainväliisyys, naiset, naistenpäivä, oikeudenmukaisuus, siskot, tasa-arvo, toiseus\nNyt on mahdollista ryhtyä, jokaisen ansaitsemaan liikenteen vaarantamisella. Kannattaa hankkia edullinen Irja-tutka.\nSamalla periaatteella, jolla yksityiset voivat sakottaa väärin pysäköinneitä, voisi kuka tahansa myös ostaa tutkan ja siirtyä teiden varsiin kalastamaan.\nYksityiset perintätoimistothan meillä jo on ja toinen toistaan suurempi kaappi voi ilmaantua oven taakse, jos laskujaan ei maksa. Toisen onni on toisen kuolema.\nAmerikassa vankilat on yksityistetty tuottamaan voittoa ja niinpä vankilat sitten pullistelevatkin vankeja, jotka hakkaavat ja raiskaavat toinen toisiaan ihan livenä.\nIhmettelen kovasti asiasta noussutta kohua. Mahtaneeko korkeimman oikeuden puheenjohtajan veljenpojalla olla alalla tuottoisakin apaja. Yleensähän Suomessa herätään siinä vaiheessa, kun on kyse omasta ja henkilökohtaisesta edusta.\nJotain on tekeillä, koska presidenttikin heräsi puolustamaan nimitystään. Mahdetaanko kohta jo Suomeenkin perustaa perustuslakituomioistuin ja kukahan lienee sen korkein tuomari. Joku yksityiseen pysäköinninvalvontaan erikoistunut demari - ehkä?\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 23.28 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Amerikka, Irja-tutka, kaappi, kalastus, KHO, nopeusvalvonta, ovi, perintätoiimisto, presidentti, sakottaminen, ulosotto\nSuvi Linden petti posteljoonin\nSuvi Linden (kok), joka muutama vuosi sitten vahingossa jakoi veronmaksajien rahaa omalle golf-yhtiölleen, on nyt pettänyt posteljoonin, joka kiroilee asiaa kuin peikko.\n”Posti- ja logistiikka-alan unioni PAU on tyrmistynyt liikenne- ja viestintävaliokunnan mietinnöstä uudeksi postilaiksi. Maan hallituksen ja viestintäministeri Suvi Lindenin marraskuussa antama lupaus ensimmäisen luokan kirjeen säilymisestä lakisääteisenä tuotteena on osoittautunut perättömäksi. Hallituksen katteeton lupaus on ajamassa postialaa poliittisiin lakkoihin.\nViime marraskuussa postialan työehtosopimusneuvottelujen ollessa jumissa ministeri Linden kertoi hallituksen aiemmasta postilakiesityksestä poiketen palauttavansa ykkösluokan kirjeen lakisääteiseksi tuotteeksi. Tämä lupaus helpotti neuvotteluja ja sopimus saatiinkin pian aikaiseksi.\nEnsimmäisen luokan kirjeen poisto laista aiheutti postilaisissa aiheellista pelkoa siitä, että postin päiväjakelu siirretään laajamittaisesti yötyöksi, kuten ministeri oli aiemmin julkisuudessa ilmoittanut (MTV 3, 2.9.2010). Lupaus ensimmäisen luokan kirjeen palauttamisesta hälvensi postilaisten pelkoja. Liikenne- ja viestintävaliokunnan eduskunnalle 1.3. antamasta mietinnöstä käy kuitenkin ilmi, että ministerin lupaukset työehtosopimusosapuolille olivat katteettomia.\nEnsimmäisen luokan kirjettä ei ole laissa palautettu yleispalvelutuotteeksi eli esitetyllä lailla ei säädettäisi, että ensimmäisen luokan kirje on oltava palveluvalikoimassa. Ensimmäisen luokan kirjeelle on lakiesityksessä asetettu ainoastaan laatustandardi, jolla ei ole mitään merkitystä, jos yhden yön yli kulkevan kirjeen tarjoaminen on yleispalveluvelvoitteen tarjoajan eli Itellan omassa harkinnassa, eikä lain edellytys.\nMinisteri Lindenin lupaus ensimmäisen luokan kirjeen palauttamisesta lakiin oli törkeä harhautus, jolla haluttiin lopettaa alan työtaistelu ja rauhoittaa ammattiliittoa. PAU luotti postitoiminnasta vastaavan ministerin sanaan vastuullisena poliittisena toimijana. Ministeri sortui lakia muuttaessaan kuitenkin vain poliittiseen näpertelyyn. ”\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 5.29 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "esimmäisen luokan posti", "Suvi Linden", petos, posteljooni, työehtosopimus, työtaistelu\nMunamies ja Zeitgeist-liike\nZeitgeist-liikkeen ja Munamiehen (Riku Nieminen) saaman laajan kiinnostuksen vuoksi haluan vielä esitellä teille Munamiehen. Liikeen ihmistä kunnioittaviin aatteisiin voi aloittaa tutustumisen Munamiehen ja Rajattomien yhdessä esittämällä Pave Maijasen laululla.\nTunnisteet: "Pave Maijanen", "Riku Nieminen", apu, huolenpito, lapset, rakkaus, Rauha, vanhukset, vähäosaiset, yhteisöllisyys\nJulkisuudessa on yritetty nostaa kohua Riku Niemisen alias Munamiehen palkkiopyynnöistä, koska hän kuuluu Zeitgeist-liikkeeseen. Munamies on kuin koko Suomen kansa munankuoressa ja varmaankin siksi koko sketsikilpailun voittaja.\nMutta mikä on Zeitgeist-liike?\nSe on saanut alkunsa amerikkalaisen elokuvaohjaajan Peter Josephin elokuvasta Zeigeist: Addendum.\nLiikkeeseen kuuluu jo satojatuhansia jäseniä ympäri maailman. Suomessa jäseniä on noin 2000 ja heillä on Naamakirjassa oma ryhmänsä.\nZeitgeist-liike pyrkii pois rahasta ja pahasta. Se haluaa luoda maailman, missä kukaan ei omista mitään. Siellä kukaan ei myöskään voi varastaa, koska varastettavaa ei ole.\nIhmisten tarpeet on tarkoitus tyydyttää muilla keinoin eikä siihen tarvita valtavia media- ja mainosmyllyjä. Kaikki tarvittava olisi ympäri maailman kaikkien saatavilla ilman hintalappua. Tuotteet tehdään kestäviksi ja kaikessa huomioidaan resurssien rajallisuus.\nAjatus lähtee siitä, että ihmisen perustarpeet on helppo määritellä. Ihminen tarvitsee ruokaa, juomaa, suojaa ja toisia ihmisiä.\nAvainajatus on yhteisöllisyys.\nZ-päivä on tulossa. Ole tarkkana.\nTunnisteet: "Peter Joseph", "Riku Nieminen", "Zeitgeist: Addendum", paha, raha, varastaminen, yhteishyvä, yhteisöllisyys, Zeitgeist\nGlobaalissa kapitalismissa 5 - 10 vuoden välein toistuva lama on kuin kärpäspyydys. Siihen lentävät saavat menettää omaisuutensa ja syyttömiäkin rankaistaan. Sillä kapitalismi toimii niin, että voitot yksityistetään, mutta tappiot sosialisoidaan. Tämä on kapitalismin laki.\nPyydyksen nimi on velka.\nViime vuosituhannen viimeisen vuosikymmenen suuri lama synnytettiin jakamalla halpakorkoista ulkomaista lainaa suomalaisille. Silloin vietettiin niin sanottua kulutusjuhlaa. Kunnes. Vedettiin liinat kiinni ja nostettiin korot pilviin. Moni yritys kaatui, moni menetti omaisuutensa ja se oli tarkoituskin. Laman tarkoitus kun on, että rikkaat rikastuvat ja köyhät köyhtyvät. Kaikki rikkaushan on lopulta köyhiltä varastettua. Nykylamasta edes keskiluokka ei selviä kuivin jaloin.\nTämän suuren puhalluksen jälkeen on ollut pienempiä puhalluksia ja erilaisia kuplia, jotka nekin ovat palvelleet pääomien kasaantumista entistä harvempiin käsiin.\nNiin kutsutun reaalitalouden aikanaan lamat syntyivät siitä, että markkinoille oli tuotettu liikaa tavaraa eikä se enää mennyt kaupaksi. Sen seurauksena yritykset kaatuivat ja pankit jäivät vaille saataviaan. Myös keinottelua harrastettiin jo silloin.\nNykyisin banksterit eli pankkien pankkiirigangsterit ovat keksineet kokonaan uuden keinon rahastaa kokonaisia kansakuntia. Ne valmistavat erilaisia finanssituotteita, joita myyvät ilman reaalivakuuksia. Kaikki on hyvin niin kauan kuin luottamus säilyy. Tällä kertaa se loppui Lehmann Brothers –pankin konkurssiin 15.9.2008.\nSiitä pitäen on yritetty saada maksumiehiksi kokonaisia yhteiskuntia velkaannuttamalla ne lainarahalla. Sitä kautta saadaan maksumiehiksi jokainen veronmaksaja. Sitä kautta lamaannutetaan kokonaisia yhteiskuntia: mistä seuraa kansantuotteen alenemista, työttömyyttä ja palkanalennuksia, kysynnän vähenemistä, julkisen vallan verotulojen menetystä sekä muiden julkisten menojen leikkauksia.\nJa kun kaikki maksukykyiset vauvasta vaariin on saatu sidotuksi velkavankeuteen, on jälleen korkojen nostamisen aika. Silloin vasta helvetti palaa.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 0.57 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Lehman Brothers", benksteri, gangsteri, globaali, helvetti, kapitalismi, lama, sosialisointi, tappiot, vaari, vauva, voitot\nSoini semantoisi eläkekassat asfalttiin\nTimo Soini esiintyi ykkös-aamussa ja tyypillisen koinalaisen tapaan kiersi joka ainoan kysymyksen. Ei mitään konkreettista tätä kuningasajatusta lukuun ottamatta:\nSoinin mielestä on väärin, että Pohjanmaalla rullataan asfaltit pois sivuteiltä ja muutetaan ne takaisin sorateiksi.\nSoinin mielestä ne voitaisiin ihan hyvin pitää asfaltoituina ja ottaa rahat eläkekassoista, joissa rahaa on.\nTaitaa olla vielä Lemminkäisen miehiä Opus Dein lisäksi tämä Soini. Niin kuin hyvin tiedetään Soini vastustaa naispappeutta ja naisten tasa-arvoa yksin tein. Opus Deissä naisille on oma jaosto ja miesten puolella he saavat vierailla vain tarjoilemassa ruokaa miehille – polvillaan. Näin kertoo Mikko Ketola kirjassaan Opus Dei: vaiettu salaseura.\nEi siis ihme, että perSSuomalaisetkin on enimmäkseen äijäpuolue.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 3.50 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Mikko Ketola", "Opus Dei", "Timo Soini", koinalainen, naiset, palveleminen, tasa-arvo, äijäpuolue\nKun Silvio Berlusconi nyt saapui Suomeen, on syytä panna parasta pöytään. Tuo herra ei ymmärrä karjalanpiirakan esteettisiä arvoja, vaikka hän hyvin tietää, että bolognese tarkoittaa myös suihinottoa. Näin ainakin kertoo Anthony Capella kirjassaan Ruokaa Amore. Sanan sivumerkitys on syntynyt siitä, että bolonialainen ruoka ei ole mitenkään erityisen arvostettua Italiassa, koska tämän kaupungin ihmiset laittavat suuhunsa mitä tahansa ja mitä sattuu.\nTryffelit sen sijaan ovat erittäin haluttuja kaikkialla maailmassa, vaikka niiden aromi muistuttaakin kainalohikeä, sukkamehua, siemennestettä, rikkiä ja ambraa. Hintakin on kohdillaan: ainakin 6000 euroa kilo.\nHerrathan ovat aina ymmärtäneet hyvän päälle. Samainen kirjailija kertoo samaisessa kirjassa myös toisesta suuresta johtajasta: ”Kuten tämän palstan lukijat jo tietävät, minulla oli onni olla läsnä viimeisillä päivällisillä, jotka Ranskan presidentti François Mitterrand järjesti ollessaan jo tietoinen siitä, että hänen syöpäsairautensa johtaisi pian kuolemaan. Tuossa ikimuistoisessa tilaisuudessa ei tarjottu juustoja eikä jälkiruokaa. Viimeinen ruokalaji, jota presidentti halusi tässä maailmassa maistaa, oli peltosirkku, pieni laululintu, joka naurettavaa kyllä on rauhoitettu Euroopan kaikissa maissa. Mitterrand söi linnun perinteisellä tavalla, pää kankaalla peitettynä, jotta pystyisi keskittyneemmin nauttimaan tämän ornitologisen herkkupalan intensiivisestä mausta. Minä noudatin esimerkkiä: työnsin linnun suuhuni kokonaisena, purin sitten pään irti ja syljin sen kulhoon. Ympäriltäni ei kuulunut muuta ääntä kuin yhteinen syvä henkäys, kun koko pöytäseurue imaisi rasvaisen nesteen joka virtasi lintujen pienestä kaulasta kurkkuumme”\nYashar Kemal sen sijaan kertoo kirjassaan Linnut ovat lähteneet toisenlaisen tarinan, jonka minulle välitti Origo Hunsvotin päiväkirjassaan:\n”Kemalin kirja kertoo vanhasta istanbulilaisesta tavasta ja sen katoamisesta.\nAikojen alussa pikkulinnut ovat muuttomatkoillaan laskeutuneet lepäämään ja syömään tietylle Floryan tasangolle. Pikkupojat pyydystivät niitä verkoillaan ja veivät häkeissä Eüpin moskeijan luo. Siellä vanhurskaat ihmiset osoittivat, minkä linnun haluaisivat, maksoivat, ja sitten lintu päästettiin lentoon.”\nOld dirty restaurant\nRuokaa Amore, Anthony Capella, Helmi Kustannus 2005\nHunsvotin päiväkirja, Origo eli Jouni Lompolo, Tammi 1989\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 4.11 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Silvio Berlusconi", ambra, Hunsvotti, Miitterrand, Origo, päiväkirja, rikki, siemenneste, sukkamehu, tryffeli\nMarkkinavoimien kovat kasvot\nYlellä on hyvä palvelu. Tuskin ehdin kaivata kasvoja markkinavoimille, kun jo kuuden tv-uutisissa asiasta kerrottiin.\nPosteljoonilla on tapana valittaa, kuka voi muistaa ulkoa kahdensadan kansanedustajan nimet. Hän ei muista kuin korkeintaan kahden. Eivätkä hänen tuttavansakaan juuri sen enempää.\nSen sijaa ihmiset kyllä muistavat formulakuskien ja huippu-urheilijoiden nimet ja saavutukset jopa sekunnin murto-osan tarkkuudella. Ja ihmekö tuo, koska kansa rakastaa sirkushuveja ja niitä se myös saa tuutin täydeltä.\nJos samalla intensiivisyydellä ja toistolla painettaisiin kalloihin kasvottomia markkinavoimia ja heidän saavutuksiaan, erehtymisen vaaraa ei olisi eikä tarvitsisi edes puhua kasvottomista markkinavoimista.\nJokaisen rahan takana on ihminen, vaikka ei rahaan olekaan kirjoitettu, mistä sen on saanut.\nTalouslehti Forbes on listannut maailman dollarimiljardöörit, joita on kaikkiaan 56 maassa. Rikkain heistä on meksikolainen Carlos Slim Helu, jonka omaisuus on 53,5 miljardia dollaria, toisena Bill Cates 53 miljardilla dollarilla ja kolmantena amerikkalainen Warren Buffett 47 miljardin dollarin omaisuudella.\nRikkaimpien joukossa on paljon venäläisiä, amerikkalaisia ja intialaisia. Luultavasti vielä enemmän myös kiinalaisia, vaikka heitä ei jostain syystä mainitakaan.\nIkean perustaja Ingvar Kamprad löytyy sijalta 11 ja Silvio Berlusconi sijalta 74. Suomalaisista joukkoon tummaan yltää Antti Herlin sijalla 773.\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 11.06 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Bill Cates", "Carlos Slim Helu", "Ingvar Kamprad", "Silvio Berlusconi" formula, "Warren Buffett", kasvoton\nTakuuvarmat ohjeet laman torjuntaan\nUsein, kun puhun kapitalismista ja se syöksymisestä lamasta lamaan omien sisäisten lakiensa mukaisesti, minulta kysytään, mitä pitäisi tehdä. Nyt olen löytänyt ohjeet, joille on luvattu täystakuu ja ajattelijan kunniasana, että uutta kuplaa ei tule, jos näitä ohjeita noudatetaan:\n1. Pankkien vakavaraisuusvaatimuksia on kiristettävä nopeasti.\n2. Pankkivalvonnan resursseja on lisättävä kaikissa euromaissa.\n3. On asetettava selkeät rajat pankkien niin sanotulle velkavivutukselle.\n4. On säädettävä erityinen pankkivero yhteisen pankkikriisirahaston rahoittamiseksi ja turvattava ennalta tallettajasuojan riittävä rahoitus.\n5. On säädettävä finanssimarkkinavero lyhytaikaisille pääomasiiroille.\n6. On säädettävä luvanvaraisiksi uudet arvopaperistettavat finanssituotteet.\n7. On otettava pankkivalvonnan piiriin pankkeja muistuttavat finanssialan toimijat.\n8. On kiellettävä veroparatiisien hyväksikäyttö keskuspankkirahoitusta saavilta pankeilta ja suljettava EU:n sisäiset verokeitaat.\n9. On aloitettava luottoluokituslaitosten luvittaminen ja niiden luokituskriteereiden julkistaminen.\n10. On kiellettävä pörssikaupankäynnissä shorttaus eli lyhyeksi myynti.\n11. On siirrettävä kaikki johdannaiskauppa kahdenvälisestä (OTC-) kaupankäynnistä julkiseen selvitykseen (clearingiin).\n12. On kiellettävä pankkeja maksamasta bonuksia sellaisten tuottojen perusteella, jotka eivät ole toteutuneet.\n13. On pantava pankit vastuuseen ja maksamaan riskinoton seurauksista.\nNämä ohjeet löytyvät Esko Seppäsen kirjasta Oma pääoma sivuilta 305-306. Jos et ymmärrä näitä ohjeita, sinun kannattaa lukea koko kirja. Sen jälkeen ymmärrät varmasti.\n(Lähde: Esko Seppänen, Oma pääoma, Into Kustannus Oy, 2011)\nLähettänyt Kaija Olin-Arvola klo 0.16 Ei kommentteja:\nTunnisteet: "Esko Seppänen", finanssimarkkinavero, johdannaiskauppa, keskuspankki, pankkivalvonta, pääoma, shorttaus, tallettajasuoja, veroparatiisi\nVelton veltot vastaukset - perussuomalaista taktii...\nVastuu demareilla ja perussuomalaisilla. Miksi pol...\nOsallistuvatko perussuomalaiset välikysymykseen? M...\nOikein Hyvää Kansainvälisten Naisten Päivää Kaikil...


Bataattiranskalaiset #happymeal | kukkalaakso.com\nBy Kukka, 27 toukokuun, 2014\nTein eilen tyttären pyynnöstä bataattiranskalaisia.\nNämä on maailman helpoin tehdä: suikaloi bataatti tikuiksi, laita uuniin pellille leivinpaperin päälle. Paistoin itse noin 200°, mutta ilmeisesti tästä on eri sovelluksia (netti sanoo että 175°). Voinee tehdä niinkin, että laittaa kulhoon ensin bataatit, öljyn, mausteet ja suolan, sekoittaa ne ja paistaa vasta sitten. Itse maustoin vasta lopuksi.\nLisäksi tein liha-lihapullia. Nimi tulee tietysti siitä, että turhan usein lihapullataikinassa on kaikkea muuta kuin sitä itseään. Näissä on pelkkää jauhelihaa, valkosipulia, mausteita. Ihan pieni tilkka vettä taikinan kiristykseen, mutta ei tilkkeitä (kuten korppujauhoja).\nSiten syntyi Happy Meal! Iloinen ateria, ilman lelua.\nKetsupinkin voi tehdä itse. Tarvitaan vain tomaattisosetta, mausteita, pikkuisen vettä. Nämä sekaisin, tulee parempaa kuin ketsupista, yllättävää kyllä. Toimii .. no, kaiken kanssa.\nJa vielä kerran – suosikkini pakastesei. Pakastesein valmistus on helppoa siten, että laittaa pannulle vähän vettä ja tavallaan keittää kalan siinä pienessä vesimäärässä. Tässä se ui parsakaalien takana, mutta on kuitenkin olemassa. Ja tämä on ehdottomasti myös #viisikiloajuhannukseen -ruoka.\nJos et tiedä mikä 5 kg juhannukseen, niin tämä valmennus, joka on käynnissä 21.6 saakka. Tule mukaan!\nOne Response to “Bataattiranskalaiset #happymeal”\nNoora 29 toukokuun, 2014\nHups. Näistä kuvista innostuneena kokkailin juuri bataattiranskalaisia ja lihapullia. Siinä vaiheessa kun bataatit oli jo pilkottuina aloin miettiä, että hetkinen, olikos se nyt niin, että #viisikiloajuhannukseen ei sallinutkaan vielä bataattia. No niinhän se oli!\nNoh, söin ne kuitenkin. Jospa se ei olis niin vakavaa kun tänään vielä luvassa pitkä treeni maantiepyöräilyn mudossa? ;)


Erilaisissa tapaamisissa ja tilaisuuksissa eri puolilla Suomea, törmää jatkuvasti väitteeseen, että Museovirasto sanoo kaikille asioille EI ja estää rakentamisen ja jopa yhteiskunnallisen kehityksen. Näin silloinkin, kun jonkin hankkeen on torjunut ja lausunnon siitä on antanut maakuntamuseo. Museoviraston ja maakuntamuseoiden yhteistyö sujuu moitteettomasti ja yhteinen tavoitteemme on kulttuuriperinnön suojelu. Museoviraston piikkiin pannaan kuitenkin asioita, joiden kanssa meillä ei ole mitään tekemistä. Kestämme sen kyllä, mutta välillä harmittaa, kun Museovirasto ja maakuntamuseot sekoitetaan keskenään eikä niiden välistä työnjakoa tunneta.\nMuseoviraston ja maakuntamuseoiden asiantuntijat tekevät tiivistä yhteistyötä ja myös tapaavat säännöllisesti. Vuonna 2009 tapaaminen järjestettiin Turussa. Kuva: Museovirasto\nMuseovirasto on opetus- ja kulttuuriministeriön alainen kulttuuriperinnön asiantuntija, palvelujen tuottaja, toimialansa kehittäjä ja viranomainen. Museovirasto vastaa kulttuurihistoriallisesti arvokkaan ympäristön, arkeologisen kulttuuriperinnön ja rakennusperinnön sekä kulttuuriomaisuuden suojelusta yhdessä muiden viranomaisten ja muun museolaitoksen kanssa. Museoviraston rooli kulttuuriympäristön, siis arkeologisen kulttuuriperinnön, rakennusperinnön ja maiseman suojelun keskeisenä viranomaisena on korostunut parin viime vuosikymmenen aikana merkittävästi. Käsiteltävien suojeluasioiden määrä on kasvanut. Museovirasto on monessa mukana ja näkyykin aikaisempaa enemmän.\nMuseoviraston tehtävänä on ensisijaisesti toimia asiantuntijana ja suojeluviranomaisena silloin kun kyseessä ovat valtakunnallisesti merkittävät kohteet, jotka on jo suojeltu erityislaeilla (laki rakennusperinnön suojelusta, kirkkolaki, muinaismuistolaki) tai jotka haluttaisiin suojella niillä. Museovirasto valvoo myös alueiden käyttöä, joka koskee valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen inventointiin (RKY) kuuluvia kohteita. Valtioneuvosto vahvisti Museoviraston laatiman inventoinnin vuonna 2009 ja se tulee huomioida alueiden käytön suunnittelun lähtökohtana. Museoviraston lakisääteiden tehtävä on myös valvoa muinaismuistolain noudattamista.\nOn hyvä muistaa, että Museovirasto ei tee suojelupäätöksiä rakennusten suojelusta. Sen tekevät ELY-keskukset, joiden päätökset ympäristöministeriö vahvistaa. Mutta sitäkin tärkeämpää on muistaa, että suurin osa rakennuksista suojellaan kaavoilla, jotka kunnanvaltuustot hyväksyvät. Rakennussuojelupäätökset ovat siis pääasiassa kuntien omia päätöksiä, joissa maakuntamuseoilla on keskeinen valmistelijan rooli.\nSuomeen vahvistettiin vuonna 1980 maakuntamuseoverkosto ja 20 yleensä kaupunkien ylläpitämää museota nimitettiin maakuntamuseoiksi. Kuluneiden vuosikymmenien aikana maakuntamuseoiden resurssit ovat lisääntyneet ja sitä mukaan myös niiden merkitys ja rooli suojelutehtävien hoitamisessa on kasvanut. Monista maakuntamuseoista on tullut tärkeitä alueellisia toimijoita. Museovirasto on delegoinut kulttuuriperinnön suojeluun liittyviä tehtäviä maakuntamuseoille. Museoviraston ja maakuntamuseoiden välille on vähitellen muotoutunut työnjako, jossa maakuntamuseot vastaavat toimialueillaan kaavoitukseen liittyvän rakennussuojelun tehtävistä. Maakuntamuseot neuvottelevat kaavoituksen yhteydessä toteutettavasta suojelusta ja määrittelevät alueellisesti ja paikallisesti arvokkaat kohteet.\nMuseovirasto on monessa mukana, mutta etenkin kaupunkien viranomaisten näyttää olevan vaikea tajuta, että neuvottelupöydän toisella puolella istuvat maakuntamuseon edustajat eivät ole Museoviraston edustajia. Museovirasto ja maakuntamuseot sekoitetaan keskenään eikä niiden rooleja suojeluasioissa tunneta tai välitetä tuntea. Museovirasto tarkastelee kulttuuriympäristön suojelua valtakunnallisesta näkökulmasta, kun taas maakuntamuseoiden näkökulma on paikallinen tai alueellinen. Siitä johtuen myös linjaukset ja näkemykset voivat olla erilaisia.\nKalle Könkkölä kirjoitti pari vuotta sitten artikkelissaan ”Hyvän kynnyksellä”: ”Suomessa olen kuullut lukuisia kertoja, kuinka vanhoja rakennuksia korjattaisiin esteettömiksi, mutta Museovirasto on sen kieltänyt. Varmasti Museovirasto on hylännytkin joitakin suunnitelmia, mutta usein syytös on ollut helppo pakotie vastuusta.” Tuosta samasta Könkkölän artikkelista on mukava lukea myös, että Museoviraston kanssa on ollut hauskaa ja mielenkiintoista tehdä yhteistyötä. Ratkaisuja löytyy, kunhan niitä etsitään rauhassa ja hyvässä yhteistyössä. Tämän saman olen kuullut viime aikoina myös monelta rakennuttajalta, arkkitehdilta ja rakentajalta. Hyvä esimerkki Könkkölänkin mainitsemista ratkaisuista on tehty Turun linnassa. Keskusteluilla ja yhteistyöllä on saatu paljon hyvää aikaiseksi.\nEi Museovirasto lopulta olekaan paha vastustaja vaan hyvä yhteistyökykyinen kumppani.\nifswace 19.1.2022 15:55\nААipppuxg 21.12.2021 21:50\nbuy zithromax online overnight 20.12.2021 19:12\ncocaine viagra 19.12.2021 11:26\nElsa 18.12.2021 17:20\nNiin. Monelle Museoviraston johtama arvio - ja lausuntojärjestelmä on kuin joulupukki tuo lahjoja tai risuja, ei siis arjen kumppani.\nMutta kun tutustuu niin tulee tutuksi, toki monelle kokemus jää kerraksi, jatkumo ja harjaannus jää puuttumaan. Yliopistokoulutetun museoviranomaisen kanssa on vaikea keskustella jos neuvotteluun mennään tunteella ja kotiläksyt on jäänyt tekemättä eli faktoja on jäänyt keräämättä mukaan mappiin.\ntyöterveyslääkäri Esa Ruohola 26.11.2013 11:58\nOlen tarkalleen samaa mieltä "museo mikä museo" -kommentin kanssa. Maakuntamuseot edustavat Museoviraston kanssa samaa sektoria. Onko tarpeen avata juopaa alan sisälle? Kysehän on vain tehtävien jakamisesta ja Museoviraston puoleta alueellisen asiantuntemuksen hankkimista kulttuuriympäristöasioihin. Harvoinpa näissä asioissa mitään näkemyseroja on.\nMielestäni on myös turha vetäytyä kuntien ja ELY-keskusten selän taa suojelukysymyksissä. Museokenttähän asiallisesti toimii asiantuntijana ja hyvin pitkälti määrittelee sen mitä suojellaan ja mitä ei. Hyväksyntä ratkaisuille tietysti tulee kunnilta. Vastuun pakoileminen ei kuitenkaan tunnu kovin tyylikkäältä pääjohtajan suulla.\nmaakunnista 6.11.2013 11:01\nHyvä katsaus Museoviraston tehtäviin suojelutoiminnan alalla, ja ymmärtäähän sen, että suuren yleisön erheet harmittavat. Taitaa vaan kuulua siihen sarjaan väärinkäsityksiä, jota ei koskaan täysin saa pois. Tietysti, jos edes median edustajat oppisivat, niin se auttaisi huomattavasti.\nMuseovirasto harjoittaa myös museotoimintaa, mutta se ei tule blogissa lainkaan esiin. Sitäkään ei suuri yleisö yleisesti tiedä, ja sitä voisi siksi myös korostaa. Virastoon kuuluva Suomen kansallismuseo on Museovirastolain mukaan valtakunnallinen kulttuurihistorian museo ja sillä on sen mukaisesti valtakunnallisia museoalan kehittämistehtäviä hoidettavanaan. Kulttuurien museo, Suomen merimuseo ja lukuisat muut museokohteet ovat Kansallismuseoon kuuluvia ja valtakunnallisesti näkyviä toimijoita - mutta tietääkö suuri yleisö sen? Eipä taida.\nBösendorfer 6.11.2013 10:08\nOnko siis jostain syystä tärkeää erottaa mikä on maakuntamuseon ja mikä viraston antama lausunto? Tehtävät on virastolta delegoitu maakuntamuseoille ja intressin pitäisi olla aika lailla sama. Vai haluaako virasto tehdä itse maakuntamuseon hommat? Ilman maakuntamuseoita poistuisi tuntemus, jota museoviraston ei ole mahdollista saavuttaa.\nSuuri yleisö ei tule erottamaa museokentän eri toimijoita. Turha siis yrittää saada ihmiset ymmärtämään kuka suojelee mitäkin. Tehdään yhteisesti linja, jonka takana kaikki voivat seistä.\nmuseo mikä museo 6.11.2013 09:32\n9 + 1 = (ratkaise tämä laskutoimitus)


Marjaniemi Top XL - PUF\nMarjaniemi Top XL\nTässä käännettävässä Marjaniemi-topissa on mukavat leveät olkaimet. Toinen puoli on printtiä ja toinen puoli yksiväristä kanervan sävyä, joten tässä on kaksi toppia yhdessä. Toppi sopii erityisesti Marjanimi-alaosan, -shortsien ja -legginsien kanssa. Toppi menee myös urheilutoppina. Yhdistele haluamallasi tavalla.\nKestävästi tuotetut ja laadukkaat kierrätyspolyesteri- ja ECONYL®kierrätyspolyamidikankaat on valmistettu Italiassa vanhoista kalastusverkoista ja tekstiiliteollisuuden jämistä. Siinä on mukana myös Lycra Xtra Life -elastaania, joka takaa joustavuuden ja kestävyyden kovassa käytössä, suolaisessa merivedessä, uima-altaissa ja pesuissa.\nItämeren rannikolta löytyy taianomaisia saaria, joiden karu tai vehreä luonto ja autiot rannat kutsuvat hidastamaan ja viettämään rauhallisia kesäpäiviä. Rannikkokukkien ja kivien kuvitus mukanasi voit matkata näihin maisemiin yhä uudestaan. Uusin kuosimme on saanut inspiraationsa näiltä lumoavilta saarilta. Kauniisti kukkivat purppuraiset merinätkelmät ja pörröiset kimalaiset löydät Marjaniemen rannalta Hailuodosta.\nMORICO-uima-asuissa on tuplakankaat, joten ne ovat ennemminkin napakoita kuin kovin joustavia. Jos mietit kahden koon välillä, kannattaa valita suurempi koko.\nVäri:Marjaniemi / Kanerva\nMarjaniemi:78% Kierrätyspolyesteri, 22% Lycra Xtra Life -elastaani\nKanerva:78% ECONYL®- kierrätyspolyamidi, 22% Lycra Xtra Life -elastaani\nKuvan tiedot:Malli on 158 cm pitkä ja hänellä on S-koko. Suunniteltu Suomessa\nHuuhtele hanavedellä – käsinpesua suositellaan\nJos täytyy pestä pesukoneessa, pesu 30-asteessa pesupussissa.\nÄlä rutista kuivaksi, tämä vahingoittaa kuituja. Sen sijaan puristele varovasti ja kuivaa tasossa. Älä kuivaa suorassa auringon paisteessa.


La Sportiva Akasha Juoksukengät\nEtusivu / Tuotteet / Akasha\nErittäin suosittu pitkien matkojen polkujuoksukenkä, eikä suotta. Kengässä on maltillinen 6mm droppi, hyvin rullaava pohja kuviolla joka puhdistuu nopeasti, sekä kantanappulat, joilla ei tarvitse alamäessä jännittää.\nPaino: 660g (pari, koko EUR 42)\nVälipohja: Dual-injection shock absorbing MEMlex EVA / Cushion Platform™\nPohja: FriXion® XT / Trail Rocker™ with Impact Brake System™\nPäällinen: AirMesh / PU leather / ProTechTion™ reinforcements / Rubber toe cap - Suomeksi; erittäin hyvä kivisuojaus kärjessä ja sivut ovat hengittävät, mutta vahvistettu etteivät repeä kivikossa.\nLupaava alku .....\nTuntuvat jalassa todella hyviltä jo ensilenkistä lähtien ........ lupaa hyvää jatkoonkin ! Tukeva ja pitävä pohja maastossa, mutta silti riittävän 'pehmeän tuntuinen jalalle' .....\nPohjan kevyesti lävistävä tuntuma alustaan tekee gripistä tukevan ja juoksemisesta jännittävää. Jalkaterälle kengät on tossumaisen pehmeät.


Rakenteiden kosteusmittaukset ovat luotettavimmat kun rakenteen lämpötila on +15 – +25°C. Rakenteen sisällä tapahtuvat kosteusliikkeet hidastuvat merkittävästi kun rakenteen lämpötila laskee alle + 15 °C:n, mikä aiheuttaa epävarmuutta mittaukseen.\nRakenteen pintalämpötiloja mitataan, kun rakennetta lämmitetään paikallisesti esimerkiksi infrapunasäteilijöiden avulla. Betonin sisälämpötilan on mittauksissa havaittu olevan on noin 5 °C pintalämpötilaa alhaisempi.\nRakenteen kosteuden mittaamisella tarkoitetaan pääsääntöisesti rakenteen suhteellisen kosteuden mittaamista porareikä- ja näytepalamenetelmällä. Rakenteesta voidaan mitata myös pintakosteutta ja absoluuttista kosteutta. Näitä mittauksia ei suositella käytettäväksi pinnoituspäätösten teossa.\nRakenteen kuivumista seurataan ja pinnoitettavuus- ja päällystettävyyspäätökset tehdään suhteellisen kosteuden mittausten avulla. Rakenteen saavutettua tavoitteellisen suhteellisen kosteuden rakenne on riittävän kuiva pinnoitusta tai päällystämistä varten. Liian aikainen päällystäminen johtaa kosteusvaurioon rakenteessa.\nRakenteiden kosteusmittaukset aloitetaan kun rakennuksen runko, ikkunat ja vesikatto ovat valmiit ja rakennus on tiivis sekä rakennuksen kuivamiseen tähtäävä lämmitys on aloitettu. Mittaukset tehdään 2– 4 viikon välein. Lähtötilanteen ja jatkuvan seurannan mittausten tarkoituksena on todeta kuivuminen. Näihin mittauksiin ei sisälly suurta riskiä virheellisestä mittaustuloksesta ja siksi mittauksen voi tehdä tehtävään perehtynyt henkilö. Päällystämis- ja pinnoituspäätöstä varten tehtävä, kattavampi ja tarkempi, mittaus tulee olla sertifioidun mittaajan tekemä.\nSuhteellisen kosteuden mittausmenetelmissä on tarkistettava, että:\nnäytteenotto tehdään puhdistetusta reiästä tai kuopasta\nrakennelämpötilassa +15 – +25 °C käytetään porareikämenetelmää – muulloin näytepalamenetelmää\nnäytteenottomenetelmää noudatetaan tarkasti ja että tyypilliset virhelähteet eliminoidaan\nMittausmenetelmät on esitetty tarkemmin mm. RT-ohjekortissa RT14-10984 Betonin suhteellisen kosteuden mittaus.\nMittausmenetelmiä ovat porareikämenetelmä ja näytepalamenetelmä.\nMittauspiste koostuu useammasta porareiästä. Porareiät tehdään rakenteen kohtiin, joissa rakennekosteuden oletetaan olevan suurin. Tyypillisesti näitä ovat kulkureittien ja saumojen kohdat. Tuloksen luotettavuuden vuoksi mittauspisteitä tulee olla jokaisessa huoneessa 2 – 4 kpl. Seurantamittauksissa riittää yksi arviointisyvyydeltä otettu näytepari huonetta kohti, pinnoitus- ja päällystyspäätöksiä tukevissa mittauksissa enemmän.\nMittauspisteessä tulee olla vähintään kaksi saman syvyistä rinnakkaista reikää noin 100– 300 mm etäisyydellä toisistaan. Mittauspisteessä otetaan näyte arviointisyvyydeltä, joka määritellään rakenteen kuivumissuuntien ja paksuuden perusteella:\nArviointisyvyys kahteen suuntaan kuivuvassa rakenteessa\n0,2 × rakenteen paksuus\nArviointisyvyys yhteen suuntaan kuivuvassa rakenteessa\n0,4 × rakenteen paksuus\nMittauspisteessä mitataan kosteus myös rakenteen pinnasta 0 – 10 mm syvyydeltä sekä 20 – 30 mm syvyydeltä, jolloin rakenteen kosteusjakauma saadaan määriteltyä.