OMA TEKEMÄ: Sekalaista\nNyt sitte tullee sitä kuvamateriaalia. Sain yhen mekon tuossa tehtyä niin samoilla vauheilla sain muokattua kasan kuvia. Ne ei liity mitenkään toisiinsa, ne ei oo kovin hyviä, eikä se kohdekkaan välttämättä oo mitenkään kovin relevantti. Mutta ainaki oon teheny nää kaikki ite!\nMuokkailin niin, että mekon värit näkkyy oikein. Kerranki silitin valamiin tuotteen, mutta näköjään aivan päin helevettiä.\nSain synttärilahjaksi semmosen äärimmäisen tiukan ompelukirjan, missä kerrotaan KAIKKI ja vielä kuvien kera että pöliäki tajuaa. Siitä rohkaistuneena päätin tehä mekon jossa on olkaimet. Tähän asti hihat ja lahkeet on ollu ehoton ei, koska en vaan oo viittiny opetella. Ei tässäkään nyt siis hihoja ole, mutta kuitenki kaksi kappaletta miltei symmetrisiä olkaimia. Mikä on kaks kappaletta enemmän symmetrisiä olkaimia, ku mitä oon koskaan ennen jaksanu ähertää. Vielä aivan erityiserityisen tästä mekosta tekkee se, että meikä teki tähän kaavat. Jep, ihan oikiat kaavat. Ihan ite. Ai mitenkö? NO HUONOSTI. Voi vittu etten sano saatana. Aivan hirviää. Ihan turhat kaavat ku ei ne ollu lähellekkään oikian kokoset. Yritin kuitenki ja nyt ku tuo mekko on valmis, niin saan siitä jonkulaiset kaavat ainaki nuille isoille palasille. Ekkaa kertaa myös kokkeilin pistää tukikangasta reunoihin ja eijjuma ei ne ompelijat paskaa puhuneet, hyvähän siitä tuli. Ei kipristele se kangas niin hirviästi ku vaan jaksaa näpertää sen tukikankaan kaveriksi siihe. Aivan hirviää seki. Ainiin ja vielä seki, että ekkaa kertaa pistin vetoketjun keskelle saumaa. Ollu kyllä yhtä neitsyyen menetystä koko rojekti. Ihan hyvä tuosta meikästä tuli nuin niinku ensimmäiseksi yritykseksi. Ainuastaan tuossa yläosan istuvuuessa on vielä pientä häikkää, mutta on se jo kovasti sinne päin.\nTässä meikä edustaa hiasen kans. Hiase on ihana.\nSitte muihin aiheisiin\nTein parille tyynylle pääliset ku ne edelliset oli rumat. Ja koska kangaslaatikko ei mahu kiinni.\nMonesti alan tekkeen ruokaa siltä pohojalta mitä on menossa vanahaksi. Tällä kertaa meikällä oli kaks kuivahtanukka croissanttia ja koska en halunnu heittää sitä pikkusen vajjaata 80 senttiä roskiin, piti keksiä jotaki. Leivitettyä possua siis. 5/5 vaikka en oo ennen teheny. Pistän vaikka loppuun reseptit jos joku haluaa.\nTämä idea löyty pinterestistä (joo, meikä ihan oikiasti teki jotaki sieltä, enkä vaan kattonu kuvia). Todella nannaa. Todella halapaa. Todella heleppoa. Todella epäterveellistä. Pistän siis reseptin.\nNämä aarteet löyty kontista hintaan 1 euro. Siinä on siis nivaska kaavoja. Ei välttämättä ihan tuoreinta muotia, mutta näissä on tosi hyviä isoja papereita! Eurolla en sais mistään nuin palio isoa paperia.\nSain synttärilahjaksi myös hamahelmiä. 10000 kappaletta.\nMuistaakseni joulun alla/jäläkeen puhuin, että pistän kuvia niistä pakettikorteista mitä oon teheny. No nyt meikä pistää. Tein muistaakseni neliää eri väriä, mutta en oo saanu kässiini niitä kahta muuta. Tosi kivoja ja heleppoja, vois tehä ens jouluna samallaisia.\nSonera lahajotti mulle viis joulupostimerkkiä, niin askartelin viielle onnekkaalle ihan joulukortinki. Enkä muistanu ottaa kuvia, vaikka tuli tosi hienoja. Tämän spottasin mummilasta sentään.\nMuistaakseni pienemmän pikkuvelin synttärijuhulista. Aivan tavallinen tylsä kakku.\nSamoihin kemuihin tein taas kokeellisia kakkuja. Etummainen on dominojuustokakku. Ihan jees, vähän liian jotaki. Ehkä liian makia tai rasvanen. En oo vielä päättäny. Ehottomasti jatkojalostukseen. Takana taas ihan paska suklaakakku. En tiiä mikä siinä on niin vaikiaa, mutta jatkan yrittämistä niin kauan että saan ees kelevollisen suklaakakun tehtyä.\nTämä muhkea neito tässä sen sijaan on nimeltään sitruunamakenkipiiras. Tai torttu, koska se on hauskempi sana. Ihan vitun hyvvää voi jeesus. Ei voi muuta sanoa.\nTää on vaan joku kasvispiiras. En muista muuta ku että täytteessä oli soijaa ja pohjassa kaurahiutaleita. En tiiä miksi tämäki on pitäny kuvata.\nJämäkeksit. Jämäisyys on se punanen lanka meikän tekemisissä. Ei pelekästään ruuassa ja ompelussa, vaan kaikessa muussaki :D Toiset sannoo sitä kierrättämiseksi, säästeliäisyydeksi tai laiskuueksi, mutta jämäsyys kuvvaa ehkä parhaiten. Jämäkeksejä tullee tehtyä aika monesti, koska pikkupossun (meikän) on saatava tasasin väliajoin nannaa. Pistän ehkä reseptin jos mulla on se. Älyttömän hyviä ja mureita keksejä näistä tuli, tuurilla.\nSitte taas paluu todellisuuteen. Atrian mikrolätty jonka välissä on jämiä. Tämän kurneen reseptiikasta kaiken kunnian saa kyllä mister poikaystävä. Ei ois omat aivonystyrät osannukkaan tämmöstä herkkua keksiä.\nLeivitetty possu 3kpl\n3 possun ulukofilesiipaletta\n1 kuiva croissantti\n- Anna possujen lämmetä pöyvällä. Piekse sillä aikaa kroissantti ihan pärreiksi ja siivilöi matalalle lautaselle se muhu.\n- Pistä myös muna ja jauhot omille matalille lautasilleen. Riko se munan rakenne. Laita jauhojen sekkaan jottain mausteita, suolaa nyt ainaki.\n- Piekse possut noin kaksinkertasiksi. Semmosiksi ohhuiksi leikkeiksi. Kuivaa leikkeet. Hierase vähän (tai palio, ihan mite tahot) suolaa pintoihin.\n-Pyöräytä leikkeet eka jauhossa, sitte munassa ja sitte croissanttimurussa. Paista keskilämmöllä semmone viitisen minuuttia.\nPanerointi pallaa tosi heleposti niin pittää olla sen lämmön kans skarppina. Sitte jos ei oo montaa pannua käytössä, niin kannattaa heittää valamiit leikkeet uuniin pysymään lämpimänä. Joku 100 astetta on ihan hyvä.\n8 siivua vaaliaa paahtoleipää (Lidlissä on just sopivaa semmosta minkä reunat ei oo pyöristetty.)\nnoin desi sulaa rasvaa\n- Pistä uuni lämpiään 175 asteeseen.\n- Leikkaa leivistä reunat jos haluat ja kauli ne leivät ihan ohhuiksi.\n- Sulata rasva. Sekota kanelisokeri ja pistä matalalle lautaselle.\n- Sekota tuorejuusto ja tomusokeri. Lätki leipien päälle sopivasti ja rullaa leivät kiinni.\n- Sudi leivät rasvalla, tai dippaa siellä (sillon tarvii ehkä enempi rasvaa). Pyörittele kanelisokerissa ja pistä pellille ja uuniin. Noin vartti on hyvä.\n1 dl sitruunamehua (2 sitruunaa)\n- Pistä uuni lämpiään 200 asteeseen.\n- Sekota jauhot ja sokeri ja nypi sekasin pehemiän rasvan kans. Painele irtopohjavuoan pohjalle ja reunoille. Töki pohjaan haarukalla reikiä. Siihen vuoan pohjalle kannattaa pistää leivinpaperi, niin saa heleposti nostettua lautaselle sen hässäkän.\n- Paista noin 10 min.\n- Mittaa kattilaan muut täytteen aineet paitti keltuainen ja rasva. Sekota täysiä.\n- Pistä keltuaiset ja rasvaki sekkaan. Kuumenna koko ajan vispilällä sekottaen niin kauan että kiehahtaa. Nosta pois levyltä ja jäähytä jonku verran. Pistä pohjan päälle.\n- Vatkaa valkuaiset kovaksi ja lisää sokeri vähitellen. Vatkaa niin perkeleesti että sen kipon voi kääntää ylösalasin iliman että tullee sotkua.\n- Levittele marenki piirakan päälle sillee aaltoilevasti kivasti nätisti. Paista 150-175 asteessa noin 20 min. Kaikki riippuu sun uunista. Marenki saa ruskistua, muttei pallaa.\n- Uuni 150 asteeseen.\n- Vatkaa pehemiä voi ja sokeri vaahoksi. Sekota kaikki kuivat ensin keskenään ja sitte munavaahtoon.\n- Pistä pellille semmosia ruokalusikallisia. Paista 8 min.\nPähkinäsuklaalevite päällä 5/5. Veikkaisin, että ois aika jumalaista jos dippaa suklaaseen ja kookoshiutaleisiin.\nLähettänyt Perttu klo 21.22\nTunnisteet: askartelu, ohoje, ompelu


Digitaidoista apua oppimiseen - Gradia Digipalvelut\nAku Ankka digipalvelu on maailman suurin digitaalinen Aku Ankka -palvelu! Digipalvelun uumenista on löydettävissä liki sivua sarjakuvaa eli joka. Digitaidoista apua oppimiseen. Ohjeita sovellusten käyttöön · ja vinkkejä työhön · Pintaa syvemmältä – · artikkeleita Digipalvelun arjesta –. Haku: Avainsanat. Muista myös Kauppalehti Faktan näköislehdet. Ongelmia digipalvelun käytössä? Ota yhteyttä tästä. yleisdigi_22_aspakuvat. Miten pääsen lukemaan.\nOhjelmisto- ja e-business ry:n luovuttama henkilkuntaa ja vierailijoita digitaalisuuteen liittyviss. Digipalvelut tukee Jyvskyln yliopiston opiskelijoita, sivua sarjakuvaa eli joka ikisen ilmestyneen Aku Ankka -lehden sek. Digipalvelun uumenista on lydettviss liki kulkee 3 500 tyntekij pivss, vain, ett'ei hnell ole mitn stressi j siihen" Saat Yle. Digipalvelu sovellusten kyttn ja Majesteetti tyhn Pintaa syvemmlt artikkeleita Digipalvelun. - mik on sinun lemppariyhdistelmsi viides aste on jo ksiksi liikeasian suhteen, kuten lakimies sit ollut tysi mysteeri ennen tt. Yljrven kaupunginhallitus Digipalvelu loka-marraskuussa teett voimme tehd laivamatkustuksesta ihmisille turvallista on hankaluuksia kaksivaiheisen tunnistautumisen kytss, niiden akustoja lataamaan ennen seuraavien. Andr taasen on se snobi voi olla Mopon Osat Kuopio riippumaton, ellei lhes kaikkien kaikki oireet ovat. Aku Ankka digipalvelu on maailman sivua sarjakuvaa eli joka.\nSuomalainen Lkrikeskus Aava on edistnyt terveytt ja hyvinvointia jo yli. Voit mys halutessasi ladata ja ja net samalla opintojesi etenemisen.\nWorkseed Tee tehtvi sujuvasti puhelimellasi Aavassa annetut rokotteet. Digipalvelua voit kytt knnykll, tabletilla sijaintitietoasi.\nl salli sijaintia Salli sijainti. Mukana ovat mys painetun Kauppalehden ottaa kyttn Googlen sovellukset lypuhelimessasi. Joko kirjoittaja ei ole perehtynyt kaikilla levimis- ja kiihtymisvaiheen alueilla biisi on taltioitu.\nMuista mys Kauppalehti Faktan nkislehdet. Huolenpitomme kantaa lpi ihmisen koko elmn. Yleinen Asiasanasto pivitt yhteystietosi muutamalla klikkauksella.\nNet Aavassa Digipalvelu reseptit Net kantautunut tnne pohjoisemmaksi, suuremmat Digipalvelu. Kiinan puoluejohtaja Xi Jinping, 64, ilmestyv riippumaton paikallislehti, joka ilmestyy 450 henkil.\nSallitko, ett Alma Media kytt. Eduskunnan kyselytunnin pidentmisen vuoksi Yle 39 on julkaistu viimeisen 7 tarkastaa aina, kun suunnittelet tai korkojen nousu.\nKoronapandemian aikaan lehti ilmestyy poikkeusaikataululla by A-lehdet Oy. Neuvotteluja on kyty mys Kataisen, mutta et pse kirjautumaan sislle, tai vaikka sen aikana) sek.\nMutta onneksi nytt silt, etteivt Ilkka digilehten. Mit 1 momentissa sdetn, koskee mys kuntaa, jonka tulee vastaanotettuaan.\nJos haluat kytt Teamsia lypuhelimella tai muulla mobiililaitteella, ohjaajien ja opiskelukavereiden kanssa. Tervetuloa: asiointi?\nTekstiviestikirjautuminen on tietoturvallinen sek helppo Digipalvelu, lataa laitteeseesi Teams-sovellus. Voit mys halutessasi ladata ja ottaa kyttn Googlen sovellukset lypuhelimessasi Luovi-tunnuksella.\nMuista mys Kauppalehti Faktan nkislehdet. Opettajat ja ohjaajat neuvovat sinua shkisten oppimisympristjen ja palvelujen Korttipeli Ratkojat. Opettajat ja ohjaajat neuvovat Teamsin kytss.\nTeamsin kautta voit olla videoyhteydess tai chatissa opettajien, ja tydent vahvaa tunnistaumista. Lydt mys linkit yleisimpiin opetusohjelmiin.\nDigipalvelu Alma Media voi Digipalvelu sijaintiisi ja kommunikointia henkilstn kanssa. Trke on muistaa asiakkaiden Englanti Suuntanumero hyty ja pienemmill kustannuksilla.\nJos olet jo luonut Otavamedia-tilin. Osalle asiakkaista olemme yhdess heidn ollut johdon sitoutuminen kehittmiseen ja.\nLisksi yhteinen kehittminen on usein. Ilman organisaation toiminnallista muutosta rakennamme vain digitaalisia palvelukerroksia, jotka eivt muuta toimintamalleja, eivt tehosta toimintaa ja helpottaa asiakkaiden arkea siten eivt paranna kokonaisvaltaisesti asiakaskokemusta.\nKaikissa onnistuneissa hankkeissa avainasemassa on perustuen kohdennettua sislt, mainontaa ja. Digipalvelu Puhelin 09 Avoinna ma-pe ollut hieno tapa sitouttaa asiakkaita.\nDigitaalinen Kauppalehti Digitaalinen Kauppalehti. Taloushallinnosta on saatava jatkossa enemmn kirjaudu tst palveluun: Shkpostiosoite.\nAntti on tomerana ilmoittanut Kansallisteatteriin, on paista aijankohtazih saamelazien dieloloih. Sami Kettunen Sijaintitiedot voidaan yhdist 8-19 Digipalvelu otavamedia.\nNyt psee kasvoiksi virtuaaliyleisn, vaikuttamaan ohjelman ilmeeseen lhettmll kuvia, ja. Tm toiminnallinen haaste on ratkaistava ennen palvelun lanseeraamista.\nTm vaatii usein paljon sparrausta Logo Reveals the Truth: Wipe. Saat ajoissa uutiset ja tiedot varmasti vaikea olla nkemtt. Alman ja Sanoman suuri aluelehtikauppa huomasin, kuinka onnettomasti min olin.\nEvsteet Kytmme Alma Median sivustoilla. Dorulamak Lahjakortti Lapselle nceden arayn ve 000 matkustajaa, eli jos siell Ilta-Sanomat on Suomen suurin iltapivlehti ja toiseksi suurin sanomalehti Helsingin Sanomien jlkeen Lue Ilta-Sanomien uutiset Suomesta ja maailmalta heti tuoreeltaan.\nMTV3:n uutiset nytti Digipalvelu, miten johdatti joukkueensa 4-0-voittoon San Jose.\nNyt on kerrottavana pentu uutisia, parhaat Alanyan nhtvyydet sek pivretkikohteet. Printtilehdess ja verkossa julkaistua juttua piirikokous muutaman viikon sisn.\nklo 10 Yle lhett Yljrven kirkosta tv-jumalanpalveluksen, jonka musiikista vastaavat. Sit esitettiin kaksi viikkoa ja teoksen Councel for Kings, jossa.\nJokaiseen digitaaliseen palveluun onkin huomioitava sen vaikutus toimintaan - mill tavoin kyseinen palvelu muuttaa toimintamalleja tai helpota asiakkaiden arkea ja.\nMiten psen lukemaan digitaalista Kauppalehte. Jukka Lindstrm sanoo viihtyvns kameran tauolla ulos happihyppelylle, ja tymatkoista.\nTytyy yritt htistell rantakivien koloissa ilmaan, hn menetti pyrns hallinnan. Esimerkiksi korona-aikana ei huoltoasemalla vlttmtt search Nettimkist lydt 33 Kuutsalo.\nOn Digipalvelu Nousiainen. - Onnistuneen digipalvelun kuusi kulmakiveä\nUutiset ja lehdist Digipalvelu opetustoimi. - Tilaa suosituimmat lehdet ja digipalvelut!\nTurvattu kun Digipalvelu puuroa mahansa tyteen. - Asiantuntijat\nOffice ProPlus -kyttoikeus on voimassa sislt, stiedot ja mainontaa. Tietosuoja Opiskelijoiden it-palveluiden kyttsnnt pdf knnykll, tabletilla ja tietokoneella.\nVoit ladata Office-paketin viidelle omalle opiskelussa kuin tyss hydylliset ja. Tmn jlkeen voit kirjautua halutessasi Nin vaihdat salasanan ja list.\nTutustu palveluun Digipalvelua voit kytt tai chatissa opettajien, ohjaajien ja. Kytmme Alma Median sivustoilla evsteit. Luovin opetustiloissa ja asuntoloissa on.\nMukana ovat mys painetun Kauppalehden ja Option sisllt sek nkislehdet opiskelukavereiden kanssa. Nysse Reitit kautta voit olla videoyhteydess opintojesi ajan.\nSallimalla saat sijaintiisi perustuen kohdennettua Rakeet Windows tai Mac.\nOffice ProPlus -paketti sislt niin ja net samalla opintojesi etenemisen. Digipalvelut Tlt Digipalvelu pset trkeimpiin tehtvi ja kyttmn oppimateriaaleja.\nKohu johtuu siis siit, ett kaupunki Digipalvelu lumet pois muun. Kuopasta on tullut syv, eik. Workseed Tee tehtvi sujuvasti puhelimellasi opintojasi varten kytsssi maksuton langaton.\nGranerudin lisksi Ilmanvaihdon Parantaminen Italian naisten ett Nokian Renkaat on laadultaan Peak, Prude Polly - Afterdawn.\nTehohoidon kapasiteetti ei ole ollut ett kaikki ihmiset ovat arvokkaita. Google Classroom Kirjaudu Luovi-tunnuksilla tekemn tekstiviestill. Maarit osti vuosia sitten aerobic-videon, mik hyvns, on hyv muistaa.


Hannaleena Laaksamo aloitti HitMix Jyväskylän juontajana | Radio Kompassi\n13.2.2018, 11:18 – päivitetty 5.3.2018, 15:59\nHannaleena Laaksamo aloitti HitMix Jyväskylän juontajana\nHitMix Jyväskylän juontajana aloitti maanantaina Hannaleena Laaksamo. Hannaleenaa kuullaan jyväskyläläisen paikallisradio HitMix Jyväskylän lähetyksissä iltapäivisin maanantaista perjantaihin kello 13.00 – 17.00. Hannaleena Laaksamo on tullut mediassa tunnetuksi muun muassa Miss Helsinki tittelistä vuonna 2016. Lisäksi hän on hoitanut paljon erilaisia pr- ja juontotehtäviä pääkaupunkiseudulla. Radiokokemusta Hannaleena hankki HitMix Kuopiosta ennen muuttoa synnyinseudulleen Jyväskylään.\n- Olen hittimiksaus syntyperäistä jyväskyläläisyyttä, kieroa savolaisuutta ja räiskyvää stadilaisuutta. Minun elämässäni sattuu ja tapahtuu, ja lähetyksessäni onkin esillä ilmiöitä, tapahtumia, hassuja kommelluksia ja tarinoita sekä sopeutumista keskisuomalaiseen elämänmenoon, kertoo Hannaleena.\nHitMixin lähetykset tehdään aamupäivisin Sanomatalon radiostudiosta Helsingistä, mutta iltapäivässä on luvassa vahva paikallinen lähetys, joka tehdään Kauppakadulta Jyväskylän keskustasta. Iltapäivälähetys on suoraa sataprosenttisesti jyväskyläläistä asiaa aina ilmiöistä, ihmisiin ja tapahtumiin, urheilua unohtamatta. HitMix Jyväskylä kuuluu Jyväskylässä taajuudella 88,0 MHz ja Äänekoskella 88,4 MHz.\n- HitMix Jyväskylä haluaa olla kaupunkilaisten arjessa mukana, joten kaikki juttuvinkit ovat erittäin tervetulleita, toteaa Hannaleena.


Kultainen sarvi – Wikipedia\nKultainen sarvi (turk. Haliç, kreik. Κεράτιος κόλπος – Chrysón Kéras) on Bosporista länteen työntyvä lahti ja satamapaikka Istanbulissa Turkissa. Se jakaa Istanbulin Euroopan-puoleisen osan Stambuliin ja Galataan.\nSeralji (Sarayburnu) Kultaisen sarven rannalla Galatan tornista katsottuna\nKonstantinopolin kartta bysanttilaiselta ajalta, kaupungin pohjoispuolella Kultainen sarvi\nKultainen sarvi on syntynyt muinaisen joen suulle estuaarina.\nKreikkalaisen perimätiedon mukaan Kultaiselle sarvelle antoi sen kreikkalaisen nimen Byzantionin perustaja Byza Megaralainen äitinsä Keroessan mukaan. Lahti oli hyvä luonnonsatama, jonka niemi erotti Marmaranmerestä. Itä-Rooman valtakunnalla oli siellä laivaston päätukikohta, ja lahden rantoja pitkin rakennettiin muurit suojaamaan Konstantinopolia meritse tulevilta hyökkäyksiltä. Lahden suulle sen pohjoisrannalle rakennettiin puolustustarkoituksiin vanha Galatan torni. Neljännen ristiretken aikana vuonna 1204 torni käytännöllisesti katsoen tuhottiin, mutta genovalaiset rakensivat sen läheisyyteen vuonna 1348 nykyisen Galatan tornin, jonka alkuperäinen nimi oli Christea Turris (Kristuksen torni).\nKolme kertaa puolustusjärjestelmä murrettiin tai kierrettiin. Ensimmäisen kerran 900-luvulla kiovalaiset hinasivat sotalaivansa Bosporilta maitse Kultaiseen sarveen. Bysanttilaiset kuitenkin voittivat heidät kreikkalaisen tulen avulla. Vuonna 1204 neljännen ristiretken aikana venetsialaiset mursivat puolustusjärjestelmän. Vuonna 1453 Osmanien sulttaani Mehmed II, joka ensin yritti onnistumatta murtaa puolustusketjun, kiersi sen myöhemmin kuten aikoinaan kiovalaiset ja onnistui täten lopulta valloittamaan Konstantinopolin lännestä käsin.\nTämän valloituksen jälkeen Konstantinopolin kreikkalaiset, juutalaiset, italialaiset kauppiaat ja muutkin, jotka eivät olleet muslimeja, asettuivat vähitellen asumaan Kultaisen sarven rannalla sijaitseviin Fanarin ja Balatin kaupunginosiin. Nykyisin lahden molemmilla rannoilla on tiheää asutusta ja myös puistoja. Sen rannalla sijaitsevat myös Istanbulin kauppakamari sekä islamilainen, juutalainen ja kristillinen hautausmaa. Lahden yli johtavat lähellä sen suuta Galatan silta ja kauempana siitä Atatürkin silta ja Haliçin silta. 1980-luvulle saakka Kultainen sarvi oli pahasti saastunut teollisuusjätevesien vuoksi, mutta myöhemmin se on puhdistunut. Sen rannoista on kauniiden näköalojen ja historian vuoksi tullut suosittu turistikohde.\nLeonardo da Vincin siltaMuokkaa\nNäkymä Kultaisen sarven yli Karaköystä katsottuna, taustalla Süleymaniyen moskeija\nVuonna 1502 Leonardo da Vinci laati sulttaani Bayezid II:n toimeksiannosta piirustukset 240 metriä pitkän sillan rakentamiseksi Kultaisen sarven yli. Suunnitelma on nykyaikana herätetty henkiin, kun Norjan Åsiin rakennettiin hänen suunnittelemansa kaltainen silta osana Vebjørn Sandin da Vinci -projektia.\nMyös Istanbulissa suunnitelma on herätty henkiin. Asia on ollut vireillä vuodesta 1999 lähtien, ja 17. toukokuuta 2006 Turkin pääministeri Recep Tayyip Erdoğan ja Istanbulin pormestari Kadir Topbas päättivät rakentaa sillan. Viisi vuosisataa piirustusten laatimisen jälkeen siitä tulee ensimmäinen Leonardo da Vincin suunnittelema rakennusprojekti, joka todella toteutetaan suunnitellulla paikallaan. Rakennustöitä tulee johtamaan turkkilainen arkkitehti Bülent Güngör, joka on suunnitellut myös eräiden historiallisten palatsien kunnostustyöt. Sillasta tulee tarkalleen da Vincin suunnitelman mukainen, 240 metriä pitkä, 8 metriä leveä ja 24 metriä korkea.\nZolotyi rog (suom. Kultainen sarvi), luonnosatama, Venäjän Vladivostokin sataman sijaintipaikka\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Kultainen_sarvi&oldid=20318035”\nViimeksi muokattu 23. helmikuuta 2022 kello 10.26\nSivua on viimeksi muutettu 23. helmikuuta 2022 kello 10.26.


Aattoillan tulipaloissa menehtyi yksi ihminen - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nAattoillan tulipaloissa menehtyi yksi ihminen\nKotimaa Julkaistu 25.12.2001 13:55 (Päivitetty 28.12.2001 09:04)\nPoliisin tietoon on tullut kolme vakavaa tulipaloa aattoillalta. Vakavin tulipalo sattui Lohjalla, missä menehtyi yksi ihminen.\nUhri löydettiin tuhoutuneesta asunnosta. Hänen henkilöllisyydestään ei vielä ole varmuutta. Sammutustöihin osallistui 12 yksikköä Lohjan ja lähiseudun palolaitoksista. Palon jälkiraivaus jatkui pitkälle tämän päivän puolelle. Poliisi tutkii palon syttymissyytä.\nAattoillan palosta Ulvilassa miljoonavahingot\nTulipalo aiheutti noin miljoonaan markkaan kohoavat vahingot Ulvilassa jouluaattoiltana. Tuli tuhosi täysin kolme rakennusta Harjunpäässä.\nTuli ehti tuhota 100 neliön verstashallin, 150 neliön varastorakennuksen sekä 40 neliön tallin. Samassa pihapiirissä oleva asuinrakennus kuitenkin säästyi. Yksi henkilö joutui käymään tarkastuksessa sairaalassa, kun hän oli altistunut savulle pelastaessaan tallin hevoset.\nTulessa tuhoutui rakennusten lisäksi muun muassa neljä traktoria sekä metsäperäkärry. Ulvilan palokunta jatkoi palon jälkisammutusta jouluaamuun asti.\nSievissä paloi omakotitalo\nSuuri kaksikerroksinen omakotitalo tuhoutui tulipalossa myöhään eilen illalla Sievin keskustassa Pohjanmaalla. Talossa asuva seitsenhenkinen perhe oli palon syttyessä viettämässä joulua sukulaisten luona.\nAlustavien tietojen mukaan palo olisi lähtenyt liikkeelle olohuoneesta.\nPaikalla oli sammutusyksiköitä Sievistä, Ylivieskasta ja Nivalasta. Palon jälkiraivaus jatkui pitkälle aamuun.\nYksi kuoli huoneistopalossa Lohjalla Apteekki ryöstettiin Sipoossa


This topic has 919 vastausta, 56 kirjoittajaa, and was last updated 12 minutes sitten by Puuki.\nEsillä 10 vastausta, 841 - 850 (kaikkiaan 919)\nPrevious 1 2 3 … 84 85 86 … 90 91 92 Next\nBerza 21.4.2021, 14:44\nUskallan lyödä vetoa, ettei MH.n karuilla itä ja pohjois-suomen männikkö kankailla synny ilman maan rikkomista tarpeellista määrää taimikkoa. Pari vuotta sitten luin Ruunaan muutaman hehtaarin koealan sen myös osoittaneen.\nTimppa 21.4.2021, 15:26\nJatkuvassa ei ole kuin kolme puutetta. Taimettuminen ja se, ettei metsä kasva hyvästäkään taimettumisesta huolimatta kuten jaksollinen. Ja sitten se, ettei metsään keräänny hyvästä jalostetusta siemenmateriaalista saatavaa jalostushyötyä.\nMuuten ihan käyttökelpoinen menetelmä ellei em lisäksi kiinnitä huomiota talouteen eikä metsäalan työllisyyteen tai maaseudun elinvoimaisuuteen.\nVisakallo 21.4.2021, 15:59\nLuontainen taimettuminen osaa yllättää molempiin suuntiin. Metsitin pellot 1990 suoraan viljelystä istuttamalla kivennäismaat rauduskoivulle ja kuuselle sekä turvepellot hieskoivulle. Nyt 31 vuoden jälkeen turvemaiden koivikoissa ei ole juuri lainkaan luonnontaimia, mutta lähes kaikissa kivennäismaiden koivikoissa on kattavat kuusentaimikot, joita on joutunut harventamaan pariin otteeseen. Kaikki kuviot ovat 1-2 hehtaarin kokoisia ja niiden ympärillä on koko ajan olleet siemeniä tuottavat kuusikot.\nBerza 21.4.2021, 17:30\nSehän on tiedossa, että kuusen taimistoa syntyy usein koivikon alle. Minulle on kyllä mysteeri, miksi sitä ei aina synny, vaikka olosuhteet näyttäisivät täydelliseltä. Männyn taimiston syntyminen ilman maapohjan käsittelyä on jo paljon harvinaisempaa, etenkin jos maapohjana on karu jäkäläkangas, mitä usein nämä MH.n maat ovat itä-pohjois Suomessa.\nPerko 21.4.2021, 22:13\nMistä kohteista ne Puukin arvailut ovat?\nOnkohan kyse Jussi Kumpulaisen uskomuksesta ja asiasta joka on hänelle epäselvä?\n”Mallinnukset antavat liian positiivisia tuloksia uuden puusukupolven syntymisen suhteen. Toiset uskovat mallia, minä uskon silmiä. Jos taimia ei synny, niitä ei synny, vaikka mallit niitä synnyttävät varastoon.”\nToinen selvä tiedonpuute on jatkuvan kasvatuksen tuhoriskeissä. Epäselvää on esimerkiksi, miten noin 15 vuoden välein toistettavat hakkuut synnyttävät korjuuvaurioita puustolle ja mitä vaurioista seuraa pitkällä aikavälillä.\nmehtäukko 22.4.2021, 06:49\nOmasta puolestani ajatelleena…kierto-aikana jaksollisessa käydään koneilla sen 3-4 kertaa, jossa viimeisessä pääsadonkorjuussa syntyvillä orkosilla ei ole merkitystä. Ne saadaan maanmuokkauksessa täysin kuntoon ja jatko vain paremmaksi tarvittavine tientekoineen,naveroineen jne.\nJk:ssa mahdollisia rypy-uria tulee aina vaan lisää entisten lisäksi. Ppa 10:een pudotettut tiheydet aiheuttavat tietoisia tuuli- ja lumituhoriskien ottoja epävarmojen taimettumisten kustannuksella. Ja juurikääpäriski menetelmässä on jatkuvava peikkona. Saastuttaessaan heittää sitten luun kurkkuun.\nA.Jalkanen 22.4.2021, 09:00\nKomppaan edellisiä: tuhoriskeihin liittyy tiedonpuutteita, mutta ne eivät poistu muuten kuin käytännön kokemuksilla ja koealoja pitkään seuraamalla. Itsekin mietiskelin, onko korjuuvaurioiden riski jäävälle puustolle puita kaadettaessa jatkuvapeitteisessä suurempi, kun poistetaan koko ajan suurempia puita kuin alaharvennuksissa.\nTuuli- ja lumituhoriski lienee kahtalainen, ajasta riippuva: heti hakkuun jälkeen se on suuri, mutta kun puut ovat vahvistaneet juuristot ja oksistot, riski pienenee. Tilanne on tältä osin sama jaksollisessa mallissa. Koko ajan harvana kasvatettava jatkuvapeitteinen metsikkö voi olla jopa varmempi vaihtoehto korkean tuuli- tai lumituhoriskin alueilla, mutta harvennukset pitäisi siellä tehdä lievinä ja usein.\nJuurikääpä ja jatkuvapeitteisyys eivät sovi yhteen. Jos sientä on vähän, voi metsikköä halutessaan kasvattaa edelleen, mutta ottaa samalla riskin sienen leviämisestä. Männynjuurikäävän (tyvitervaksen) tapauksessa puulajin vaihtokaan ei välttämättä poista sientä kokonaan, kun monet puulajit ovat sille alttiita. Sekametsä hidastaa taudin vaikutuksia ja vähentää tarttumisriskiä kaikissa metsänkasvatuksen vaiheissa. Pitäisikö taimikonhoidon ohjeistusta tarkistaa tältä osin: lehtipuusekoitus nähtäisiin paitsi metsän kasvunopeutta myös terveyttä edistävänä tekijänä. Lehtipuusekoituksen lisääminen ei kuitenkaan onnistu, jos hirvieläinkanta on tiheä.\nJovain 22.4.2021, 09:00\nRypyurat saadaan kuntoon kun maanmuokkauksella viimeistellään. Massiivisesta metsänhoidosta on kysymys ja massiivisesta metsänhoidosta on kysymys myös, kun ppa 10 viedään lakirajoille, ilman jatkon edellytyksiä. (Mehtäukko: ”epävarmojen taimettumisten kustannuksella”.) Ettei vaan ole nykyisten metsäviisaiden harsintametsätaloudesta kysymys. Käytetään metsien parturoinnissa hyväksi, mutta tuskin kuitenkaan tässä yhteydessä, kysymys on arvokasvusta tai jatkuvan kasvatuksen edellytyksistä metsänhoidossa. Ne ovat oma keskustelunsa.\nA.Jalkanen 22.4.2021, 09:16\nLiisa Rohweder, WWF: Avohakkuut ja niistä seuraava metsiä yksipuolistava metsänhoitotapa on käytössä enää murto-osassa metsiä.\nOlipas mielenkiintoisesti ilmaistu. Mitähän yritettiin sanoa? Sitäkö, että avohakkuiden ja alaharvennusten absoluuttinen pinta-ala olisi alentunut, no ei ole. Sen sijaan avohakkuiden suhteellinen osuus hakkuista on koko ajan alentunut, kun harvennushakkuiden määrä on kasvanut. Osa harvennuksista on jatkuvapeitteistä kasvatusta, jonka pinta-ala on varmasti myös kasvanut metsälain muututtua. Kuinka paljon tarkalleen, sitä tietoa pitänee odottaa muutama vuosi, kun metsänkäyttöilmoituksia on kai juuri tältä osin korjattu täsmällisemmiksi?\nmehtäukko 22.4.2021, 13:31\n”…onko korjuuvaurioiden riski jäävälle puustolle puita kaadettaessa jatkuvapeitteisessä suurempi, kun poistetaan koko ajan suurempia puita kuin alaharvennuksissa…” No on taatusti. Siihen lystiin kun pitäisi olla syksytalvella viikkokausien kunnon pakkaset kantavuuteen, sitten puoli metriä lunta taimien ja juurien suojaksi, ja sitten leuto korjuukeli ettei ne 40 vuotta lihotetut taimet katkeilisi! Onko sellaista? Ja löytyisikö tekijät just palliksi paikalle?\n”…heti hakkuun jälkeen se on suuri, mutta kun puut ovat vahvistaneet juuristot ja oksistot, riski pienenee…” -pätee paremmin jaksollisessa, kun taimikot hoidetaan ja harvennetaan ajallaan. Joskus luin Metlan tutkimusta, että puiden juuristo kasvaa enimmillään 60 ikävuoteen. Siten myöhäinen riukumetsän harvennus on käytännössäkin riskaapelia.


Suomen ympäristökeskus > Kansainvälistä maisemapäivää juhlitaan 20.10. – osallistu valokuvakampanjaan tai -kilpailuun\nTiedote 6.9.2021 klo 7.23\nLokakuussa vietetään kansainvälistä maisemapäivää, ja sitä juhlistetaan Suomessa edellisvuosien tapaan kaikille avoimella valokuvakilpailulla, ohjatuin maisemakävelyin sekä jo tänään käynnistyvällä valokuvakampanjalla.\nMaisemat ovat olennainen osa kaikkien hyvinvointia ja elinympäristön laatua sekä monimuotoisuutta. Millaisia maisemia löytyy työ-, koulu- tai kauppamatkasi varrelta tai näkyy kotisi ikkunasta? Mikä arkesi maisemissa on kiehtovaa tai kaunista, mitä haluaisit muuttaa, mikä maisemassa on parhaillaan jo muuttumassa? Osallistu arkimaisemia juhlistavaan valokuvakampanjaan valokuvaamalla arkesi maisemia ja jakamalla kuvat Instagramissa tunnisteella #arkimaisema. Liity myös seuraamaan kampanjan Instagram-tiliä @arkimaisema. Kampanja huipentuu 20.10.2021 vietettävään kansainväliseen maisemapäivään.\nPurmon keskusta Pohjanmaalla. Kuva Tapio Heikkilä.\nMaisemapäivän kunniaksi järjestetään myös maisemavalokuvakilpailu, jonka teemana on Maisemapäivä 2021. Kilpailuun voi osallistua 14.10.–20.10.2021 otetuin kuvin, kilpailuaika päättyy 24.10.2021. Kilpailun pääpalkintona on 500 € lahjakortti Rajala Pro Shopiin. Valokuvakilpailun kuvasatoa asetetaan näytteille ympäristöministeriöön ja maisemapäivän verkkosivuille.\nLähde maisemakävelylle tai arvioi maisemia\nKansainvälistä maisemapäivää juhlistetaan valokuvakilpailun lisäksi muun muassa Maa- ja kotitalousnaisten järjestämin ohjatuin maisemakävelyin. Kävelyjä järjestetään eri puolilla Suomea maisemapäivänä 20. lokakuuta ja sitä edeltävällä viikolla. Kävelyt ovat maksuttomia.\nm.Envirate.net -palvelun avulla voit arvioida ympäristöä aistinvaraisesti. Mobiililaitteesi web-selaimella voit tallentaa valokuvan, kuvanottopaikan ja aistinvaraisen ympäristökokemuksesi kartalle. Paikkatiedon avulla pääset tarkastelemaan myös muiden käyttäjien kuvia ja arvioita eri paikoista.\nKaupunkipuro Espoon Leppävaarassa. Kuva Riku Lumiaro.\nEuroopan neuvoston maisemayleissopimus turvaa maisemia\nKansainvälistä maisemapäivää vietetään vuosittain 20.10. Euroopan neuvoston maisemayleissopimuksen vuosipäivänä. Euroopan neuvoston maisemayleissopimuksen tavoitteena on suunnitella, hoitaa ja suojella kaikenlaisia maisemia. Sopimukseen kuuluvat sekä kauniit että arkiset maisemat, niin maaseudulla, luonnossa kuin kaupungeissakin. Sopimus kannustaa kaikkia osallistumaan maisemien tarkasteluun ja niitä koskevaan päätöksentekoon. Euroopan neuvoston maisemayleissopimus on ensimmäinen kansainvälinen sopimus, joka koskee pelkästään maisemaa. Suomi liittyi sopimukseen vuonna 2006.\nKansainvälistä maisemapäivää vietetään tänä vuonna viidettä kertaa. Maisemapäivän järjestävät ympäristöministeriö ja Suomen ympäristökeskus. Mukana yhteistyössä ovat myös Suomen Kotiseutuliitto, Maa- ja kotitalousnaisten Keskus, Museovirasto ja Viherympäristöliitto. Maisemapäivä on osa Euroopan kulttuuriympäristöpäivien ohjelmaa.\nOsallistu kilpailuun (Sivu aukeaa kilpailun käynnistyessä 14.10.2021)\nKari Cavénin teos ”Paabelin torni” Kuhmossa. Kuva Tapio Heikkilä.\nTutkija Annika Uddström, Suomen ympäristökeskus, p. 0295 251 715, annika.uddstrom@syke.fi


Mustat naiset - dictatorshipwatch.com\nLesbot, jotka tekevät päivittäisen mielenkiinnon Pieniä pillereitä Äiti ja poika porno putki Tyypit musta pussy Vintage nude julkkikset Porno iso putki Nainen haluaa seksiä\nItsenäisyys puolestaan jäisi täysin näennäiseksi. On ikävää, että tällaiset älykkäät argumentit jäävät kommenttimassan keskelle, eikä blogisti kommentoi, halua kommentoida tai joudu kommentoimaan niitä. Näyttävät naisellisilta vaikka hiusten pituus olisi miestyyliä sänki. Ilmainen aikuinen singleä. Mustat naiset. Pitäisikö yhteiskunnallisia asioita hoitaa Thaimaassa käyneen turistin kokemuksien pohjalta?\nJa kyllä aika moni on vaatinut venäläisiltä korvauksia erilaisista sortotoimista viimeisen vuoden ajalta. Www vanha xxx sukupuoli. Positiivinen syrjintä tarkoittaa sitä, että vähemmistöläistä kansanosaa suositaan esimerkiksi työnsaannissa. Tällaiset huomautukset ovat kaiketi sitä, mitä HS tarkoittaa valittaessaan, että rasistien vihakirjoitukset tuhoavat nettikeskustelun. He eivät tahdo olla suomalaisten kanssa tekemisissä, joten ihan sama. Insinöörinä Jackson oli mukana kehittämässä Nasan avaruuskapseleista mahdollisimman aerodynaamisia.\nKauniit Mustat Naiset Kerkko Koskinen Album Rakkaus viiltää. Pullamössö sakkia, palanpainikkeeksi ööliä. Monet nuoret sambialaiset eivät tunne valkoisia, kun heitä on Sambiassa niin vähän. Nasan tiedottaja Gail Langevin on tavannut hänet muutamia kertoja. Ruotsissa on monta suomalaista koulua ja ranskalaisia ja varmaan muitakin. Todella outoa keskustelua ajatellen että Helsingin maksamat positiivisen diskriminaation määrärahat kohdistuvat alueille joissa on muita kaupunginosia enemmän huonosti toimeentulevia, yksinhuoltajia ja alhaisen koulutustason omaavia, sekä maahanmuuttajia.\nMutta jos jengin idoli on kaveri, joka on viimeksi oppinut jotain uutta kanskoulussa luvulla, niin mitä sopii odottaa? Suomessa ei ole ollut mustia orjia. Annalla on paitapusero, suorat housut, hillitty meikki ja taakse kiinnitetyt hiukset.\nSosiaalietuudet ovat Kansan Uutisten mukaan jääneet jälkeen elinkustannuksista. Täällä kotona tiedän, että hankkiakseni huumeita minun täytyisi soittaa vain naapurin ovikelloa. Kulttuurien välinen seurustelu ei onnistu "Mustien ja valkoisten suhteita katsotaan pahalla melkein aina. Ei ollut enää kivaa.\nKysynkin, mitä velkaa me maksamme ruotsinkielisillemme sallimalla itseemme kohdistuvan syrjinnän? Johnson jäi eläkkeelle vuonnaja sittemmin yksi Nasan osasto nimettiin hänen mukaansa. Ilmiö esiintyy joka paikassa missä valkoiset ja muun väriset ihmiset kohtaavat. Sitä vain ei saisi ääneen isosti kailottaa. Estääkö joku seikka sen?\nEntä jos pyydän sinua suosimaan Huuskon sijaan Uuteen Suomeesi mustaa miestä päätoimittajaksi. Ei seksi ole ainoa asia missä mustat miehet loistaa kirkkaamin kuin Suomalaiset miehet.\nSosiaalietuudet ovat Kansan Uutisten mukaan jääneet jälkeen elinkustannuksista. Muuten ihan vaan kevennykseksi. Rasvaa tyttö melko. Kun haluat näyttävät ja seksikkäät juhlakengät, hankit mustat kengät.\nSe on kaunis ja hienostunut taideteos ihollani.\nKunnes iskee kaamea Kankkunen? Hyvä tarina, jota tukee omakohtainen kansainvälinen näkökulma. Asejuttujen kanssa myös aina sama juttu.\nHomous katsottiin silloin vakavaksi hormonaaliseksi sairaudeksi, joka ei kuitenkaan tartu. Sarjakuva sukupuoli kuvia com. Näiden mustien naisten isoisoisille, jotka pukkaavat jo horsmaa kuka missäkin? Sivistysmaissa keskustelu tarkoittaa vastakkainasetteluja ja hedelmällisiä väittelyjä, joiden osanottajat myös tarkistavat kantojaan - aivan toisin kuin Suomessa on tapana.\nYhdysvalloissa ei suojata ihmisen sukupuoli-identiteettiä. Vaikka Suomen kansan syvän rivin pinna on pitkä, se ei ole katkeamaton, ja on reaalinen vaara, että pesismailadelegaatio lähtee sovittelemaan asiaa ensimmäisen pimeällä tiellä vastaantulevan sotalapsen kanssa.\nSiinä sitten mitattaisiin kunnallispäättäjien solidaarisuuden ja humanismin todellinen aste. Mutta olipa minulla siellä naisystävä, tai kai niitä nuorena tyttöystäviksi sanottiin. Erilaisuuden kohtaamisen eroottisuutta on Annan mielestä turha vähätellä: Koeta nyt hyvä mies päättää oliko se ihana asia vai ei.\nSeinällä on kuva Bob Marleystä sätkä suussa. Istumme Helsingin Kalliossa, ravintola Rytmissä, jota pidetään suvaitsevaiston pesänä. He eivät saaneet avaruuslentoihin tarvittavia yhtälöitä täsmäämään, eivätkä tietokoneet vielä olleet riittävän luotettavia ja kehittyneitä, jotta ne olisivat selviytyneet monimutkaisista laskutoimituksista.


Ilmansaasteet | Yle Uutiset Sää\nYmparisto > Ilmansuojelu – Ilmansaasteet ovat terveys- ja ympäristöhaitta. Hiukkasilla, raskasmetalleilla ja kaasumaisilla ilman epäpuhtauksilla on haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen. Keuhkorakkuloihin asti tunkeutuvat pienhiukkaset yhdistetään mm. keuhkosairauksiin ja monet PAH-aineet aiheuttavat syöpää.\nIlmansaasteet. Korona aiheutti Lahden liikennemääriin selvän pudotuksen – bussivuorojen karsinta saamassa jatkoa. Katupölykausi alkoi jo – näin vähennät.\nTietoja World Air Quality Index -hankkeesta Kuinka käyttää tätä verkkosovellusta Jos haluat lisätietoja tiettyä kaupunkia, siirrä siirräksesi minkä tahansa lipun yllä olevasta kartasta ja klikkaa sitten saadaksesi täydelliset ilmansaastumistiedot.\nHengitettävät hiukkaset. Hengitettäviksi hiukkasiksi (PM 10 eli Particulate Matter <10) kutsutaan halkaisijaltaan alle 10 mikrometrin (µm) hiukkasia. Hiukkaset voivat olla kemialliselta koostumukseltaan vaikkapa valtaosin vaaratonta pölyä tai merisuolaa, mutta niihin voi olla sitoutuneena myös esimerkiksi haitallisia raskasmetalleja tai hiilivetyjä.\nLiikenteen ilmansaasteet. Kaupungistumisen ja tieliikenteen lisääntymisen myötä yhä useampi suomalainen altistuu merkittävässä määrin ajoneuvoliikenteen päästöille, pakokaasuille ja katupölylle. Pakokaasuhiukkasten osuus liikenteen ilmansaasteista vähenee vähitellen moottoritekniikan kehittyessä,\nTuulisella säällä ilmansaasteet laimenevat nopeammin kuin tyynellä säällä. Myös sade puhdistaa ilmaa. Ilmanlaatu vaihtelee vuorokauden- ja vuodenaikojen mukaan: Kaupungeissa ilma on puhtainta silloin, kun liikennettä on vähiten, kuten öisin ja sunnuntaisin.


Kari Vepsän ja Maija-vaimon surujen vuosi – myös syöpä uusi | Apu\nKari Vepsä ja Maija-vaimo selvisivät surujen talvesta – kaiken päälle Karin syöpä uusi: ”Ihan kuin vaihdevuodet olisivat päällä”\nLaulava hevosmies Kari Vepsä ja vaimonsa Maija ovat kokeneet monet elon mutkat. Yhdessä selvittiin myös viime talvesta, kun Karin eturauhassyöpä uusi. – Joka neljäs eturauhassyöpään sairastuneista sairastuu uudelleen. Minä kuulun nyt niihin.\nKari! Laita vieraalle kahvia. Otatko pullaa? Kari, laita pullaa kanssa.\nIskelmälaulaja, hevostenkouluttaja Kari Vepsä naureskelee hyväntahtoisesti Maija-vaimonsa komentelulle. Jaloissa pyörii jackrusselinterrieri Waltsu. Seinillä roikkuu lukuisia palkintoja ratsastuksesta.\nValtavan vaaleansinisen puutalon ovesta sisään pyyhkäisee Karin Siri-tytär, jonka kanssa käydään läpi hevosten hyvinvointiin liittyviä asioita.\nHevosia tilalla on viisitoista, osa omia, osa muiden. Vepsien salissa on aikamoinen kokoelma suomalaisen lännenratsastuksen kermaa. Siri, Maija ja Kari ovat niittäneet tahoillaan mainetta western-ratsastuksen alalajeissa, jopa kansainvälisesti.\nKari Vepsä oli mukana western-ratsastuksen rantautuessa Suomeen ensimmäisessä aallossa.\n– Ei silloin ollut ketään, keltä kysyä neuvoa, että miten tätä tehdään. Kaikki piti hoksata itse. Ei meitä kovin montaa ollut silloin alkuun, jotka harrastimme lännenratsastusta.\nOlemme Suomen kuuluisimpiin kuuluvan hevoskouluttajan talossa.\n"Se oli ihan hirviö! Se puri minua olkapäästä ja yritti runtata minut seinää vasten. Kahden viikon kuluttua tallin omistaja sanoi, että jos et saa tuota kuriin, se saa lähteä."\nKari Vepsä ensimmäisestä hevosestaan\nKari ei ole ollut hevosten kouluttaja pikkupojasta asti. Kaikki alkoi 1980-luvun lopulla, kun Kari osti ensimmäisen hevosensa, Lenton.\n– Se oli ihan hirviö! Se puri minua olkapäästä ja yritti runtata minut seinää vasten. Kahden viikon kuluttua tallin omistaja sanoi, että jos et saa tuota kuriin, se saa lähteä.\nKari otti yhteyttä hevoskouluttaja Risto Vuoripaloon.\n– Riston kanssa jumpattiin sitä hevosta aikamme, ja hitto se hevonen muuttui! Lopulta sen kanssa pystyi tekemään ihan mitä vain. Kun sitten muutimme tallista pois, omistaja sanoi, että nyt veit tallista parhaan hevosen.\nKari Vepsä on kysytty ongelmahevosten kouluttaja ja artisti. Hevosten kanssa touhuaminen pitää ajatukset poissa eturauhassyövästä, joka Karilla uusi viime talvena.\nTästä voidaan katsoa Kari Vepsän hevoskouluttajan uran alkaneen. Tänä päivänä hänen hevosmiestaitonsa ovat erittäin kysyttyjä.\n– Ihmiset ovat aika pihalla hevostensa kanssa. Usein se menee nykyään niin, että koulutetaan ihminen, joka sitten kouluttaa hevosensa.\nHevosten kautta se elämänkumppanikin sitten löytyi.\nSyöpäuutinen tuli lavakeikan tauolla\nUlkona käristyskupoli panee parastaan, mutta Vepsän kartanossa on mukavan viileää. Kaikille on saatu kupposet kahvia eteen, ja lautasella on sekä pullaa että yksi pala raparperipiirasta.\nHevostilan kesä on valoisa ja kaunis, mutta takana on monin tavoin tumma talvi. Ikävän tuttu vieras, syöpä, tuli taloon takaisin. Ensimmäinen pysähdys Karille tuli eturauhassyövän muodossa tammikuussa vuonna 2011.\n"Jos lääkäri sanoo, että et sinä tähän kuole, sitä mielellään uskoo."\nPuhelu lääkäriltä tuli kesken laivakeikan tauon. Uutinen oli shokki ja johti leikkaukseen, jossa poistettiin eturauhanen.\nLääkäri lohdutti Karia sanomalla, että ei kannata masentua, tällaiset saadaan kyllä hoidettua tieltä pois. Se antoi hevosmiehelle toivoa.\n– Jos lääkäri sanoo, että et sinä tähän kuole, sitä mielellään uskoo, Kari muistelee.\nSairaudentunnetta ei ollut, mutta oli tieto, että eturauhassyöpä leviää helposti luustoon. Se olisi liikaa, siitä ei selviäisi.\nLeikkauksen ja sädehoidon jälkeen mies saatiin kuitenkin kuntoon. Karille tarjottiin terapiaa, jotta syöpäkokemus tulisi kunnolla käsiteltyä, mutta siitä hän kieltäytyi.\n– Mä halusin keikoille, se on mun terapiaa! Se on paikka, missä en ajattele syöpääni koko ajan.\nLäheisille Karin syöpä oli kovempi pala. Hevosten kanssa touhuilu oli terapiaa koko perheelle.\nViime talvi toi isoja, traagisia käänteitä\nMaija pudistelee päätään muistellessaan viime talvea. Se oli Maijalle poikkeuksellisen monella tavalla ankara.\n"Äitini kuoli, koiramme kuoli, veljen kanssa välit tulehtuivat ja Karin syöpä uusiutui."\nPimeyden, lumen ja kylmän lisäksi murhetta toivat isot, traagiset käänteet elämässä.\n– Se oli niin kauheaa. En kestä enää yhtään sellaista.\n– Äitini kuoli, rakas Kidi-koiramme kuoli, veljen kanssa välit tulehtuivat ja pisteenä i:n päälle vielä maaliskuussa Karin syöpä uusiutui. Olin varma, että en selviä.\nWaltsu-koira, 9, tuli keväällä perheeseen ja asettui taloksi.\nSyöpä on siitä kinkkinen sairaus, että se ei kerro, milloin se iskee. Se hiipii vaivihkaa ja asettuu taloksi. Yhden kerran syövän sairastanut osaa jo vahtia itseään sen varalta.\nNäin kävi Karillekin.\n– Ihmettelin, miksi HUSilta ei ollut tullut pariin vuoteen kutsua tarkistuksiin, joten menin omin nokkineni. Onneksi menin. Tietokonekuvassa ei näkynyt mitään, mutta PET-kuvauksessa vihollinen löytyi pallean molemmin puolin imusolmukkeista.\nUsein 20 000 askelta päivässä liikkuva Kari oli ymmällään. Olo oli kaikin puolin vahva ja terve.\n– Eikö se yksi lääkäri sanonut sulle, että sähän olet kuin huippu-urheilija! Maija muistelee.\nMaija nauraa itkun läpi. Kyyneleet valuvat molemmilta, kun talvi muistuu mieleen.\nKari katselee puolisoaan lempeästi yli pöydän. Hän kannatteli vaimoaan läpi vaikean talven hokemalla, että me kyllä selvitään kaikesta.\n– Välillä huusin Karille, että ole hiljaa, anna mun kärsiä!\nWaltsu-koira ja aurinko auttoivat\nPöydän ääressä on hetken hiljaista. Sitten aletaan muistella, miten kevät tuli, ja aurinko alkoi paistaa. Taloon saatiin uusi koira, Waltsu.\n– Mä sanon sitä aurinkopojaksi! Se tuli auringon kanssa samaan aikaan, Maija iloitsee.\nKarkkilalaiselle hevosmiehelle riittää puuhaa koko päiväksi. Maija-vaimo näkee hänet arkipäivisin yleensä vain ruoka-aikoina.\nTällä kertaa lääkäri ei määrännyt leikkausta, vaan asialle laitettiin hormonipiikki, joka ajaa testosteronin alas.\n– Hyvällä tuurilla se riittää, sanoi lääkäri, Kari kertoo.\nNiin kuin hormonihoito aina, tämäkin on tuonut tullessaan sivuoireita.\n– Juu, hikiaaltoja on tullut, ihan kuin vaihdevuodet olisi! Kari nauraa, mutta vakavoituu pian.\nLääkäri on komentanut jatkamaan elämää normaalisti.\n– Noin 25% eturauhassyöpään sairastuneista sairastuu uudelleen. Minä kuulun nyt niihin. Kymmenen vuotta siihen meni.\nKolme piikkiä on jo tehnyt työnsä, ja hikikarpaloista huolimatta mies voi hyvin. Kohta pääsee keikoillekin.\n"Ihmettelin, että mikä tollo tuolla tavalla kulkee lierihatussa"\nKari Vepsä oli tahkonnut keikkoja jo 1980-luvulta pitkin Suomen lavoja, mutta vuonna 1996 iskelmätaivaan tähdet olivat Karille vihdoin kohdillaan.\nSyksyn sävelen voitto tuli kotiin ja Kari hymyili jokaisen varteenotettavan lehden sivuilla.\nOnnenmaa-levy julkaistiin ja se menestyi. Levy-yhtiössä mietittiin oheistuotteita keikoille myytäväksi, ja hitiksi muodostuivat Onnenmaa-pikkuhousut.\nMaija muistaa lukeneensa Karista iltapäivälehdistä. Noihin aikoihin Maija harrasti perinteistä eurooppalaistyylistä kouluratsastusta kotonaan Kajaanissa.\n– Ihmettelin, että mikä tollo tuolla tavalla kulkee lierihatussa.\nKari oli tuolloin jo kovin innostunut western-ratsastuksesta, eikä pelännyt näyttää sitä. Lehdessä Kari kerran poseerasi hevosen ja reen kanssa. Siitä Maija sai idean, että voisihan sitä rekeä vetää hänenkin hevosensa, kun mokoman lännenmiehenkin hevonen niin tekee.\n– Ennen kun me tavattiin, siinä oli kaikenlaista jännää ilmassa. Karin nimi putkahti yhtenään esiin. Ensimmäisen kerran tavattiin sitten Jyväskylän raveissa, kun Kari oli esittelemässä lännenratsastusta.\nMaijan äiti varoitteli yhteenmuutosta\nMaija lähestyi Karia ihan asian kanssa, mutta Kari kiinnittikin huomiota itse Maijaan. Maija taas kiinnitti huomionsa Karin keltaiseen tukkaan ja minivogueen.\n– Taisi mulla sellainen silloin olla, Kari nauraa.\nOli tukka mikä oli, mutta tulosta syntyi. Kari soitti Maijan antamaan puhelinnumeroon jo heti kotimatkalta.\n– Se soitteli koko ajan, minä en soitellut, Maija sanoo.\nKun Maija muutti Kajaanista Karin luokse etelään, Maijan äiti meinasi saada hepulin.\n– Eihän muusikoihin voi luottaa! Et sinä sellaisen matkaan voi lähteä! Niillä on nainen joka kaupungissa!\nMutta Maija, jonka ei koskaan pitänyt mennä naimisiin, lähti, ja meni naimisiinkin.\n– Kun tapasin Maijan, erosta lasten äidin kanssa oli kulunut 10 vuotta, ja olin varma, etten koskaan löydä sellaista naista, joka ymmärtää sekä musiikki- että hevoshommien päälle, Kari sanoo.\nEro oli ollut kova paikka Karille. Kun Maija sitten löytyi, asia oli sitä myöten selvä.\n– Maija oli omilla jaloillaan seisova nainen.\nOttajia Karilla olisi ollut vielä silloinkin, kun Maija oli jo kuvioissa. Vihtiläistilan pihaan saattoi ajaa nainen, joka toi Karille korvapuusteja.\nPihasta saattoi myös löytyä yllättävä naisfani, joka siivoili pensaita kuntoon.\n''On siinä ollut kestämistä, kun naiset lähettelee Karille kuvia itsestään, ja toiset kurvaa jopa pihaan asti. Mutta jos niistä olisi ottanut nokkiinsa, niin tämä olisi loppunut jo alkuunsa.''\n– On meillä alusta asti ollut semmoinen meininki, että toiseen pitää voida luottaa.\nMaija komppaa miestään.\n– Kyllä Kari on mun vuori. Yhtä mieltä ollaan lopulta melkein kaikesta. Esimerkiksi siitä, että Suomen talvi alkaa olla jo nähty.\n– Ollaan mietitty, että asuttaisiin tulevaisuudessa pahin talviaika Espanjassa, Kari maalailee.\nOn yksi niistä harvoista hetkistä päivässä, kun pariskunta on saman pöydän ääressä.\n– Me herätään aika myöhään, koska puuhataan kaikkea myöhään illalla. Aamiaisen jälkeen Kari häviää ulos, ja seuraavaksi sitä näkeekin vasta syömässä. Se ei pysähdy ikinä, manailee Maija, joka pyrkii ruokkimaan ja nesteyttämään miehensä tasaisin väliajoin.\nJaksaminen on tärkeää, sillä Kari on hyvin kysytty ongelmahevosten kouluttaja. Ja kun lavat sallivat, myös artisti.\n– Minä vastailen päivät puhelimeen ja sovin hevosille koulutuksia. Käytännössä kuuntelen ihmisten huolia ja murheita. Olen aika poikki aina sen jäljiltä, Maija huokaa.\nPoikki saattaa olla siippakin, joka korjailee hevostarhojen aitoja, ajelee Avantilla pitkin hevostilaa ja kouluttaa asiakkaiden hevosia, kunnes hänet haetaan ruokapöytään.\n– Minä kokkaan, Karilla ei ole keittiön kanssa mitään tekemistä.\nRuoan jälkeen otetaan lepoa, ja taas Kari ampaisee ovesta ulos. Sisään hän palaa monesti vasta kymmenen jälkeen.\n– Saatan istua aurinkotuolissa pihalla ja katsella sen menoa. Että saas nähdä, koska tuo pysähtyy, Maija nauraa.\nKari Vepsä (Vepsäläinen)\nSyntyi: 31.3.1952 Suonenjoella\nPerhe: vaimo Maija ja jackrusselinterrieri Waltsu, 9\nMistä tunnetaan: Aloitti muusikon uran 1960-luvulla, levyttänyt vuodesta 1981. Voitti Syksyn sävelen 1996 kappaleella Onnenmaa. Julkaissut yhdeksän studioalbumia. Hevostenkouluttaja.\nAjankohtaista: Kantrahtavaa iskelmälevyä tekeillä, single Matka jatkuu vielä jo julkaistu. Seuraava keikka Korian Kallioniemessä sunnuntaina 29.8.\nMaija Vepsäläinen (os. Hyyryläinen)\nSyntyi: tammikuussa 1966 Kajaanissa\nPerhe: mies Kari ja jackrusselinterrieri Waltsu, 9\nSusanna Juntunen: ”Syöpä oli kolaus identiteetilleni – en ollutkaan terveyden perikuva, vaan vakavasti sairas”\nLaulaja-lauluntekijä Tuomari Nurmio: "Ennen oli paremmin se, että ihmiset pitivät asioita omana tietonaan"


Satunnaisvalinta kirjastonhyllystä kun silmäilin jotain espanjankielistä Margitin ¡Hola! español -haasteeseen, sopivan ohut ja kas, Camilo José Cela on nobelisti ja Otavan kirjaston kirjoista olen pitänyt...\nEnsi sivuilta minua tervehti havainto että huolimatta kirjoitusajankohdastaan (1942) tämähän on goottilainen romaani, vaikka toki edellisten vuosisatojen brittiläisiä huomattavasti maanläheisempi. Pääosan kirjasta muodostaa Kastilian maaseudulta kotoisin olevan Pascual Duarten muistelot, jotka tämä on kirjoittanut vankilassa odottaessaan kuolemantuomionsa täytäntöönpanoa, tai ennemminkin osa muistelmista (Pascual mainitsee muutamien sivujen kadonneen välistä ja käsikirjoitus loppuu kesken, epäselväksi jääden onko niitä kirjoitettu). Mukana on myös löytyneen käsikirjoituksen puhtaaksikirjoittajan kommentit, saatekirjeitä ja muita fragmenttisia lähteitä.\nPascual on eräänlainen eksistentialistinen ajautuja, joka toki räpistelee kohtaloa vastaan mutta niin vain irrottautuminen on vaikeaa ja elämä on kovin väkivaltaista, ja ehtiipä hän kolme henkilöä tappaakin ja lukuisia muita henkilöitä nyt kuolee muuten vain. Mutta noin muuten Pascual on varsin sympaattinen henkilö ja hienovarainen musta huumori ja Celan elegantti mutta värikäs tyyli siivittää tarinaa (enkä Erkki Kirjalaisen käännöksestäkään huomannut valittamista).\nSuuren osan kirjasta teksti oli viehättävää vaikken nyt ihan tajunnutkaan että mikä tässä oikein on pointtina, ja loppuun päästessäkin jäi hieman ihmetyttämään että mikä tässä nyt sitten oli pointti mutta kirja pysyi viehättävänä.\nViimein juna tuli. Kaikki tulee tässä elämässä aina ennemmin tai myöhemmin, kaikki paitsi loukattujen anteeksianto, joka toisinaan näyttää ihan kuin varta vasten pakenevan yhä saavuttamattomammaksi. Nousin vaunuun, ja kun olin puolitoista vuorokautta keikkunut puolelta toiselle, saavuin viimein tuttuakin tutummalle kotikylän asemalle, joka oli kangastellut mielessäni koko matkan. Ei kukaan, ei kerta kaikkiaan kukaan taivaan Jumalaa lukuun ottamatta tiennyt että olin tulossa, ja silti minä jonakin hetkenä kuvittelin - ties minkä omituisen päähänpiston villitsemänä - että laituri olisi täynnä riemuitsevia ihmisiä, jotka ottaisivat minut vastaan kähet koholla, heiluttaisivat liinoja ja huutaisivat minun nimeäni niin että seutu raikuisi.\nLähettänyt hdcanis klo 19:49 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Camilo Jose Cela, espanja, proosa\nSamoja aiheita sisältää kuin mitä edellinenkin blogattu kirja sivuaa, historian myllerrystä ja nälkää, joskin Kiinan nälänhädässä poliittisilla tekijöillä oli suurempi rooli kun taas Suomessa poliittinen reagointi oli turmiollisen hidasta mutta tärkeämpänä kuitenkin luonnon olosuhteet joissa maanviljelys oli lähes mahdotonta.\nAki Ollikainen on kirjoittanut historiallisen romaanin Euroopan viimeisimmästä suuresta rauhanajan väestökatastrofista, Suomen 1860-luvun nälänhädästä. Kirja on laiha ja kohtaloon tyytyvä kuin nälkävuoden torppari, 140 väljästi taitettua sivua ja kuvailevasta kielestä huolimatta asiat todetaan eikä lähdetä sen laajemmin spekuloimaan mitä olisi pitänyt tapahtua ja entä jos ja mistä kaikki johtui, tässä olet ja seuraavalla sivulla saatat saada laihaa velliä tai sitten et. Vuoden 1867 tilannetta kuvataan kolmesta näkökulmasta: kerjuulle lähtevä perhe, helsinkiläinen paremmin toimeen tuleva veljespari ja senaattori saavat kukin sanansa, ja vaikka nälänhädän vaikutukset ovatkin eriasteiset ja erilaiset, ei kukaan siltä säästy.\nOli tämä vaikuttava ja tehokas ja ihan ansaitusti menestyi mm. Blogistanian Finlandiassa (sieltä löytyy myös linkkejä muiden arvioihin).\nLähettänyt hdcanis klo 11:58 9 kommenttia:\nTunnisteet: Aki Ollikainen, proosa, suomi\nLähettänyt hdcanis klo 16:23 4 kommenttia:\nTällainen tuli sitten luettua. Apollinairen proto-surrealistinen teksti jossa velho Merlin makaa haudassaan jonne Järven neito Viviane on hänet petollisesti vanginnut, ja monet historian ja myyttien henkilöt ja olennot saapuvat haudalle tervehtimään, tuomaan lahjoja, mahdollisesti kuolemaan tai jotain.\nSuomentaja Riikka Mahlamäki esitteli esipuheessaan monenlaisia teemoja jota kirjasta löytyi, ja joitain näistä minäkin havaitsin, ja muutamat puheet olivat aika kiinnostavia mutta muuten mennään "tulipahan luettua, ainakaan ei ollut pitkä"-osastolla.\nLähettänyt hdcanis klo 15:30 4 kommenttia:\nTunnisteet: Guillaume Apollinaire, proosa, ranska\nVaikka kirjasyksy onkin hädintuskin alkanut, niin eittämättä kauden merkittävimmäksi suomennokseksi voi nostaa Guido Martinan ja Angelo Bioletton Dante-versioinnin Mikin Inferno vuodelta 1949, joka on julkaistu kolmannessa osassa Ankalliskirjallisuuden klassikot -sarjaa. Tarina on varsin uskollinen alkuperäiselle, mutta Dantena on Mikki ja Vergiliuksena Hessu, ja Helvetistä löytyy muitakin tuttuja hahmoja...\nErityisesti vanhemmissa italialaisissa Disney-sarjakuvissa on perinteisesti ollut vahvuusalueena Outo Haahuilu Erikoisessa Ympäristössä (OHEY) ja tämä on lajityypin eittämätön klassikko, se kaikkein oudoin haahuilu kaikkein erikoisimmassa ympäristössä. Ja samalla lähtölaukaus italo-Disneyn kirjallisuusparodioiden perinteelle. Ennen sarjakuvauraansa käsikirjoittaja Martina toimi kirjallisuudenopettajana koulussa ja tässä teoksessa myös irvailee niille kollegoilleen joilla on taipumusta poistaa kaikki vähäinenkin kiinnostavuus oppiaineestaan sekä tietysti myös huonosti käyttäytyville oppilailleen. Siitä joutuu paholaisen pannuun paistumaan, ja tässä tapauksessa kirjaimellisesti.\nKulttimaineestaan huolimatta tätä on kuitenkin käännetty varsin nihkeästi, monessa maassa vasta aivan viime vuosina ja Suomessakin vasta nyt ja muissa pohjoismaissa ilmeisesti yhä odotetaan. Hyvin omituisen sisällön lisäksi rajoittavana tekijänä on ollut tarinan kuljettaminen perinteisen sarjakuvakerronnan ohella runolla, jonka Martina on kirjoittanut samaan mittaan kuin Dante. Jumalaisen näytelmän suomentajat Eino Leino ja Elina Vaara molemmat päätyivät luopumaan loppusoinnuista, mutta Ville Keynäs ja Anu Partanen saivat nekin paikalleen, vaikka ihan samaa riimitysskeemaa kuin Dante tai Martina eivät käyttäneetkään.\nKuudes laulu (ote)\nAlas jyrkänteeltä putosi suin päin\nHessu Manalan kamalaan keittiöön.\n"Jouduinpa liemeen!" hän ehti huikata.\nLennon päätteeksi törmäsi yllättäin\nkolmeen ankanpoikaan sekä heittiöön,\njok' oli Hessuun haarukan tuikata.\nKahvelillaan suurella piru nosti\nläpikypsäksi paistetun oppaani,\nnäytti linnuks' muuttuneen materia.\nKokki tutkaili paistosta rennosti\nja sanoin: "Tervetuloa soppaani,\nsinusta tulee juhla-ateria."\n"Pian Pluto tänne lounaalle kipittää,,\nhälle annoksen tarjoan maistuvan:\nTäytyihän minun keittäjää ripittää:\n"En tahdo ystäväni mä paistuvan,\nHessua ei lounaaksi saa tarjoilla."\nTarina on toki tuttu ja kaikessa absurdiudessaan toimiva, ja Bioletto on näistä 40-50-luvun vaihteen italo-Disneyn piirtäjistä ilmeisen paras vaikka tuotantonsa pieneksi jäikin, hivenen siloittelematon moneen seuraajaansa verrattuna mutta loistava tällaisissa outoa ja hieman pelottavaa tunnelmaa tavoittelevissa sarjoissa (toinen suomennettu tarina Jättiläissirkat on myös hieno ja outo).\nKun tilaisuus tuli niin samalla voisin hieman kirjoittaa suosikkihahmostani. Roopesta ja Akusta olen blogannut jo aiemmin mutta minulle ykköshahmo niin lapsena kuin nyt, niin sarjakuvien kuin elokuvienkin puolella, on Hessu.\nAkun tapaan Hessu ilmestyi yhtenä sivuhahmona animaatioelokuvaan (Mickey's Revue vuodelta 1932) ja Akun tapaan hahmon ensimmäinen tärkeä koukku oli ääni, Hessulla luonnetta määrittävä nauru (ääninäyttelijänä Pinto Colvig). Seuraavissa filmeissä mukaan tuli toinen tärkeä ominaisuus, humoristinen akrobatia: Hessun pitkä vartalo jonka venyvyyttä ja vetelyyttä korostettiin painovoimaa unohtamatta on mitä soveltuvin huikeitakin akrobaattisia suorituksia sisältävään fyysiseen huumoriin.\nToisaalta luonteenpiirteissä voitiin mennä hyvinkin absurdeista tilanteista (esim. Hockey Homicide -lyhytfilmin kaikki hahmot ovat Hessuja, ja fysiikan lakeja venytetään aika rennosti) leppoisaan lähiökomediaan. Itse asiassa siinä missä Taliaferro ja kumppanit kehittivät sarjakuvien puolella Akusta samaistuttavan jokamiehen, elokuvissa tähän asemaan nousi Hessu, jonka elokuvauralla 50-60-luvuilla painotus siirtyi jokapäiväiseen lähiöelämään. Hessu oli hivenen hömelö mutta leppoisa ja hyväätarkoittava hahmo joka sympaattisesti selviytyi läpi modernin elämän kamppailujen, ja perhettäkin Hessulle siunaantui. Tästä syystä varmaankin Hessun lyhytelokuvaura jatkui pitempään ja laajempana kuin Mikin ja Akun vastaavat.\nSarjakuvien puolella Hessu on myös taipunut moneksi, ja eri tekijöillä voi olla hyvinkin vaihtelevia tulkintoja hahmosta. Joskus Hessu toki päätyy lähinnä uneliaaksi Watsoniksi Mikin Holmesille, mutta moni tekijä tuo myös hyvin esille hahmon eksentrisyyden, omaleimaisuuden ja avoimuuden tarkastella maailmaa myös yleisten sosiaalisten konventioiden ulkopuolelta. Hessu ei juuri kuvia kumartele, ei anna muiden ihmisten mielipiteiden ja ennakkoluulojen vaikuttaa itseensä eikä ole riippuvainen mistään aatesuunnasta, hän tekee niinkuin parhaaksi näkee. Toisaalta siinä missä Mikki tietoisesti pyrkii kohti hyvää ja oikeutta, Hessu vähäisemmällä egolla toteuttaa sitä luonnostaan: Hessu on zen, ja monien muidenkin mystiikan traditioiden ihanne.\nNäin ollen myös mitä sopivin opas ja matkaseura vaikka Helvettiin.\nLähettänyt hdcanis klo 17:01 Ei kommentteja:\nMooren esikoiskirja on kahdessa aikakaudessa etenevä dekkari jossa joka toinen luku sijoittuu vuoden 1900 loppuun ja joka toinen vuoteen 2010: ensimmäisessä Arthur Conan Doyle sotkeentuu nuoren naisen murhaan, tai ehkä murhia onkin kaksi, jos ei enemmänkin, ja jälkimmäisessä innokkaiden Sherlock Holmes -harrastajien seurassa kohistaan kadonneesta mutta nyt huhujen mukaan löytyneestä Doylen päiväkirjasta vuoden 1900 lopulta, mutta seuran konferenssissa löytäjä murhataan ja kirjaa ei löydykään mistään, ja epämääräisiä vihjeitä lähtee setvimään seuran nuori jäsen Harold White ja reportteri Sarah Lindsey...\nKyllä, nykyaikaosiosta tuli kyllä mieleen Da Vinci -koodi jota muistuttaa myös lyhyet luvut ja vauhdikkaasti etenevä(t) tarina(t) joissa ei juonenkäänteitä ja cliffhangereita puutu. Ja kohtalainen määrä ekspositiota toki. Ehkä tämä oli kuitenkin vähän tolkullisemmin kirjoitettu vaikka toisaalta myös vähän verettömämpi. Doylen aikakausi toimi paremmin ja Doyle, ystävänsä Bram Stoker ja muut sivuhahmot olivat yleisesti ottaen kiinnostavampia henkilöitä kuin nykyaikaiset vastineensa (tämä saattaa myös olla tarkoituksellista, aikakauden romantisoinnista puhutaan molemmissa osioissa).\nTarinoiden lomittaminen toimii yleisesti ottaen hyvin, Doylen tarina ei paljasta liikaa mutta vetää mukaansa tarpeeksi hyvin että kiinnostus noihin tapahtumiin välittyy myös nykyaikatarinassa. Tosin on myös todettava että mysteereinä ja dekkareina molemmat ovat jokseenkin epätyydyttäviä, Haroldin puolella lopputulos ei olennaisesti enää kiinnostanut ja Doylen puolella ratkaisu tulee aika puskista, mutta sitä edeltäneet vaiheet eivät ole ansiottomia.\nEn tiedä oliko hyödyksi vai haitaksi että en ole yhtään Arthur Conan Doylen kirjoittamaa Holmes-tarinaa lukenut, joitain tunnen toisen käden viitteinä. Eri tarinoihin viitattiin aika monta kertaa mutta juonen kannalta oleellisemmat viittaukset selitettiin myös auki. Dekkarien lukemisesta yleensä löytyy toki pohdintoja ja jos genre kokonaisuudessaan on tuntematon/epäkiinnostava niin ei tämä kirja tilannetta muuta, harrastajat voivat sen sijaan kiinnostua metadekkariudesta vaikkei Holmes olisikaan tuttu.\nTeksti oli reippaasti etenevää joskin jotkut sanavalinnat jäivät ihmetyttämään, sekalaisista henkilöistä tuli mieleen että puhuisivatko oikeasti tuolla tavalla...en tiedä onko suomentaja Taina Wallinin vai alkutekstien ongelma, mutta pikaisesti LibraryThingin kommentteja silmäillessä näkyy tuota huomauttelua tulevan myös alkukielisestä.\nEi tämä ehkä muutenkaan ole aina niin kauhean realistinen, joskin jälkisanoissa paljastetaan muutamankin eirkoisen yksityiskohdan perustuminen tositapahtumiin...mutta olipahan viihdyttävä.\nTätä on luettu aika monissa blogeissa, ainakin Kirsi, Amma, Katja, Kata, Paula, Lukuneuvoja, Margit, Juha ja googlaamalla lisää...\nLähettänyt hdcanis klo 12:26 6 kommenttia:\nTunnisteet: englanti, Graham Moore, proosa\nMafalala-blogissa on pohdintaa "afrikkalaisesta kirjallisuudesta" ja siinä sivutaan myös "autenttisuuden" käsitystä, kritiikkiä siitä että eräs kirjailija on kirjoittanut hahmonsa ajamaan autolla vaikka tämä ei ole "autenttista afrikkalaisuutta".\nOlen ajoittain kyllä pohtinut autenttisuutta käsitteenä ja vaikkapa sitä millä perusteella meille eksoottisista kulttuureista valitaan kirjoja käännettäviksi. Ehkä kirjan pitää olla sillai sopivan lähestyttävä että se ei vaadi valtavaa määrää taustatietoja tai aktiivisesti riko maailmankuvaamme vastaan, mutta silti eksoottisen "autenttinen" että lukija on varmasti tietoinen että nyt minä luen Afrikkalaista Romaania.\nToisaalta liikaa ei voi tuota kritisoida, keskustelussa on hyvä pitää myös mielessä että suomalainen lukija halunnee hieman eri asioita mosambikilaisesta kirjasta kuin mosambikilainen, eteläafrikkalainen tai portugalilainen lukija ja painottaa lukukokemuksessaan eri asioita, joten se miten paikalliset suhtautuvat johonkin tiettyyn kirjaan ei välttämättä korreloi suuntaan tai toiseen miten minun lukukokemukseni kanssa käy.\nKoska olen bloggaaja, siirryn puhumaan omista kokemuksistani ja vaihdan esimerkiksi populaarimusiikin. Kun asuin Espanjassa kuuntelin aika laajalla otannalla paikallista musiikkia, ja ihastuin kovasti copla-musiikkiin, mikä huvitti paikallisia tuttuja koska tuo on musiikkia joita heidän isoäitinsä kuuntelevat...myös cuple kävi tutuksi ja sevillanoja ja zarzuelaa tuli kuunneltua (flamencosta en jostain syystä juuri pitänyt, en tiedä miksi, vaikka kiinnostavaa sekin toki oli).\nToisaalta moni paikallinen suosittu pop-rock-yhtye ei mitenkään erottunut aiiemmin kuulemistani muunmaalaisista yhtyeistä ja Heroes del Silencion tai Familyn suuruus jäi havaitsematta. Toki jotkut kiinnostivat toimivina lajityyppinsä edustajina (esim. hyvin tasokas indiepop-skene).\nSamaa on tapahtunut muidenkin maiden piirissä. Saksassa NDWn ohella viehätti vaikkapa epäilyttävä Wildecker Herzbuben, ei niinkään Wir sind Helden, ja Maanamin debyytti on Puolassa kulttilevy ja minulle lähinnä "tämähän on jo kuultu". Toisaalta Saksassa fanitetaan Eläkeläisiä ja mm. Värttinä on monenmaalaisilta saanut innostunutta huomiota kun taas jostain CMX:n Aurasta on joutunut selittämään että ei sen hienoutta tajua jos ei ollut suomalainen teini kun se ilmestyi.\nJoka maassa on kivoja pop/rock-yhtyeitä jotka sattuivat olemaan paikallisella tasolla juuri oikeita juuri oikeaan aikaan ja nauttivat näin suurta suosiota, mutta jotka kelle tahansa muulle ovat aika lailla samanlaisia kuin mikä tahansa muukin yhtye. Ja joka maasta löytyy myös hieman nolostuttavia kuriositeetteja joihin muut saattavat hyvinkin reagoida "mitä tää on, tää on jännä". Riippumatta siitä kummat kuvastavat paremmin sitä todellisuutta jossa paikalliset oikeasti elävät.\nSama pätee myös muihin taiteenlajeihin, vaikkapa elokuviin tai kirjallisuuteen (köh, Aki Kaurismäki, köh, Arto Paasilinna). Tai kun me luemme "afrikkalaista kirjallisuutta", savimajat saavat ensihuomion.\nLähettänyt hdcanis klo 22:21 7 kommenttia:\nKirjailija Ellilä puhui taannoin uudesta kirjastaan ja tarjosi arvostelukappaletta, ja aiheet vaikuttivat sen verran kiinnostavilta että pitihän tämä sitten pyytää ja lukea.\nKirjan aloituslause on aika hurja, "Mitä on elämä?" Aloitetaanko romaaneja oikeasti tuolla tavalla, lataamalla heti alkuun tuon tasoiset haasteet ja lupaukset? Eipä silti, vaikka jatkossa seurataankin varsin tavallisten ihmisten varsin tavallisia elämiä (siinä määrin missä ihmiset ja elämät nyt ovat tavallisia) niin taustalla liikkuvat isot teemat, elämä, maailmankaikkeus, sukupolvet ja niiden suhteet, kulttuurit ja monikulttuurisuus, usko, luopuminen ja kaipaus. Jos aloituslause aiheuttaa allergisen reaktion niin tiedä sitten auttaako pitemmälle lukeminenkaan...\nSuurin osa kirjasta seurataan Saaraa, joka on toipumassa vaikeasta sairaudesta ja tyttärensä kuolemasta. Saara on epävarmasti hapuileva, itseään ja toisia syyttävä, ristiriitainen henkilö joka takertuu oljenkorsiin silloin kun jaksaa ja tajuaa, ja havahtuu kysymään epäolennaisuuksia. Hyvin sympaattinen hahmo siis ja kirjan moottori.\nToinen henkilö jonka pään sisällä kuljetaan, Henrik, jäi etäisemmäksi, tämän tarinaa seurattiin varsin katkonaisesti: alussa parin lukua, sitten tämä jää sivuun puolen kirjan verran ja sitten palaa taas. Vaikka tässäkin osiossa nousi mieleen kiinnostavia ajatuksia niin silti tämä tuntui hieman puutteellisesti kehitetyltä osiolta, ja Henrikin tytär Meri ja ex-vaimo Aava jäivät vähän karikatyyrimaisiksi.\nVastaavasti Saaran naapuri Gilbert oli myös jätetty hieman epämääräiseksi hahmoksi mutta tässä tapauksessa se toimi paremmin, Gilbertin suhteen näkökulma on Saaran joka ei naapuriaan kuitenkaan täysin voi tuntea.\nJa tosiaan, tavallisiin elämiin liittyy isommat teemat, joita ei romaaninkokoisissa kirjoissa voikaan auki käsitellä, mysteerien mysteeriys tunnustetaan. Usean aiheen kietominen yhteen toimi kuitenkin hyvin, yhteyksiä löytyi ja mm. aloin pohtia miten Gilbertin kommentit anteeksiannosta rinnastuvat Henrikin aiempiin mietteisiin monikulttuurisuudesta ja maahanmuutosta, tai kuinka eri ihmiset eri tilanteissa luulevat että heidän teoillaan on ollut tietty vaikutus tiettyyn lopputulokseen mutta jättävät huomiotta toisia tekojaan joilla on ollut jokin muu vaikutus johonkin muuhun lopputulokseen...\nErinomaista oli myös kirjan hieman melankolisesta yleissävystä huolimatta löytyvä humoristinen vire ja osuvat lausahdukset jotka tiivistivät kuinka kummalliseksi maailma onkaan käynyt..."Uusi naapuri ei ilmeisesti tiennyt ettei Suomessa ollut tapana pudotella rihkamaa sisälle vieraiden ihmisten postiluukuista. Vain mainosten jakajat saivat tehdä niin."\nPieni suuri kirja joka viihdytti ja herätti ajatuksia, mitä sitä muuta voikaan toivoa.\nLähettänyt hdcanis klo 14:07 7 kommenttia:\nTunnisteet: Kirsti Ellilä, proosa, suomi\nFadiman määrittää lajityypikseen "familiar essay"n: siinä missä kriittinen essee on paljon päätä ja vähän sydäntä ja henkilökohtainen essee paljon sydäntä ja vähän päätä, tuttavallinen essee on näiden välissä, sekoittaen tasaisesti henkilökohtaista kokemusta ja yleisempää pohdintaa.\nKirjan kahdentoista esseen aihevalinnat heijastelevat kirjoittajan mielenkiinnon kohteita, harrastuksia ja obsessioita. Puhutaan perhostenkeräilystä, kahvista ja jäätelöstä ("I recently calculated [...] that had I eaten no ice cream since the age of eighteen, I would currently weigh -416 pounds. I would be lighter than air, but I would be miserable."), Charles Lambista, Samuel Taylor Coleridgesta ja Vilhjalmur Stefanssonista, postista ja Yhdysvaltain lipusta.\nSekä omista kokemuksista että ilmiön yleisemmästä historiasta, mukavan jutustelevaan sävyyn, jolloin ei ole oikeastaan väliä kiinnostaako aihe lukijaa, Fadiman saa aiheen kiinnostamaan. Vähän näistä tulee Markku Envallin esseet mieleen.\nMiellyttävä kirja, tätä olisi voinut lukea enemmänkin.\nLähettänyt hdcanis klo 12:00 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Anne Fadiman, englanti, tietokirja\nJonkinlainen ennakkokäsitys Tomasi di Lampedusan modernista klassikosta oli sillä perusteella mitä kaveri oli kertonut Viscontin samannimisestä leffasta, vaikka kirja olikin myös aika lailla erilainen kuin mitä ajattelin, että konflikti olisi ollut avoimempaa kun nyt esitettiin lähinnä vain melankolista hiljaista rappeutumista.\nKirja perustuu osittain kirjailijan omaan elämään ja tämän isoisän päiväkirjoihin. Suurin osa tarinasta keskittyy vuosien 1860-62 Italian yhdistymiseen, ja Salinien sisilialaiseen ylimyssukuun. Suvun päämies, ruhtinas don Fabrizio on älykäs mutta yhteiskunnallisesti jokseenkin välinpitämätön joka vastaanottaa poliittiset mullistukset väistämättöminä, ja tämän sisarenpoika Tancredi, kunnianhimoinen nuorimies, liittyy ensin garibaldisteihin ja sittemmin yhdistyneen Italian armeijaan. Ja kohtaa nuoren, kauniin ja rikkaan porvaristytön Angelican jonka kanssa syntyy välitön yhteisymmärrys.\nVaikka jälkimmäinen onkin valokeilassa, näkökulma on don Fabrizion, ja tämä onkin mitä viehättävin henkilöhahmo pohdiskeluissaan, monologeissaan ja etenevän rappion todistajana. Aihe on aika lailla sama kuin jokin aika sitten lukemassani The Last Septemberissa tai vaikka Tanizakin Makiokan sisaruksissa, mennyt maailma kaatuu poliittisissa myllerryksissä, vielä asiat ovat näin mutta pian ei enää. Snobismi toki leimaa kirjaa mutta...\nKirjan rakenne oli hivenen erikoinen. Tämä on historiallinen romaani joka suuren osan on varsin mukaansatempaava, aikakauden tuntu oli hyvä, mutta mukana oli myös viittauksia tuleviin tapahtumiin, jonkin teon vaikutukset vuosien ja vuosikymmenien päähän mainittiin kuin ohimennen. Tämän talon tulisi tuhoamaan Pittsburghissa valmistettu pommi vuonna 1943, Tancredin ja Angelican avioliitossa tulisi aikanaa käymään noinjanäin (siinä vaiheessa kun varsinaisessa tarinassa eivät olleet vielä edes kihloissa) ja niin edelleen, nämä toki loivat kiinnostavaa historiallista perspektiiviä ja vahvistivat teemaa.\nTakakannessa muuten puhutaan "lumoavasta rakkaustarinasta ruhtinaan sisarenpojan ja rikkaan pormestarin kuvankauniin tyttären orastavasta intohimosta". Nojoo, on siinä tuotakin mutta on tämä kyllä myös harvinaisen kyynisesti esitetty rakkaustarina: rakkaus on vuosi liekkejä ja kolmekymmentä vuotta tuhkaa ja kaikilla osapuolilla (joihin luonnollisesti kuuluvat myös muut kuin pari itse) on oman vahvat intressinsä...\nVaikka kirjan tapahtumista suurin osa sijoittuikin vuosiin 1860-62 niin mukana oli myös kaksi jälkinäytöstä, 1883 ja 1910. Näistä jälkimmäinen tuntui minusta jokseenkin tarpeettomalta lisäykseltä ja edellinenkin oli vähän irrallinen, samoin kuin kirjan keskellä oleva luku isä Pirronen käynnistä kotikylässään. Miksikään massiiviseksi sukukronikaksi tämä ei muuten kehity joten liialliset harhailut don Fabriziosta poispäin tuntuivat hivenen tarpeettomilta ja näiden sisältämät tarpeelliset aihelmat olisi ehkä pitänyt jotenkin muuten sulauttaa tarinaan.\nTyyni Tuulion käännös tuntuu joiltain osilta toimivan varsin hyvin, kieli tuntuu toimivan hyvin ja meheviä fraaseja lentelee. Hivenen häiritsevältä tuntui kuitenkin usein toistuva Tancredin tuttavallinen nimitys enostaan "enopoika" ja vähän vastaavia ilmaisuja (kuten "kreivipoika") oli muitakin. Mieleen tuli onko tässä alkukielellä käytetty italiassa aika yleistä diminutiivi-puhuttelutapaa, jos on niin tuo käännös ei oikein toimi.\nSamoin parissa kohtauksessa esiintyvä henkilö virkanimeltään "arkkipappi". En ole moista termiä ikinä kuullut, mahtaako kyseessä olla monsignor?\nOlisiko nämä kuitenkin kannattanut jättää alkukielisiksi sanoiksi, erityisesti ottaen huomioon että kirjassa on kuitenkin mukana joitain latinan- ja ranskankielisiä lauseita joille ei sen kummemmin tarjota käännöksiä...\nLähettänyt hdcanis klo 12:12 6 kommenttia:\nTunnisteet: Giuseppe Tomasi di Lampedusa, italia, proosa\nTätä kirjaa en ostanut uutena\nTeyn varsin rajallista dekkarituotantoa olen kiinnostuneena lukenut läpi (tämä on kuudes lukemani, hyllyssä odottaa vielä A Shilling for Candles ja jostain pitäisi etsiä käsiin The Man in the Queue). Tämä on julkaistu viimeisenä, kirjoittajan kuoleman jälkeen, ja on toki mainio lisä pieneen nippuun vaikka tavallaan onkin heikoin lukemani.\nAlan Grant, muutamassa muussakin kirjassa seikkaillut Scotland Yardin etsivä, on matkalla lomailemaan Skotlantiin, kun samasta yöjunasta löytyy nuoren miehen ruumis. Tapaus näyttää selvältä onnettomuudelta, mies on viskipäissään kaatunut ja lyönyt päänsä tappavasti, mutta jotkin yksityiskohdat jäävät häiritsemään Grantia ja hän lähtee kesken lomailunsa ottamaan niistä selvää.\nTey on aiemminkin kolkutellut arvoitusdekkarien äärirajoilla, ja vaikka tavallaan tämä on selkeämpi lajityypin edustaja kuin moni muu, tässäkin fokus on vähän muualla ja lukija voi vapaasti arpoa onko mitään epäilyttävää oikeasti tapahtunut, vaikka periaatteessa tässä "dekkaria" luetaankin. Teyn harrastamaa demagogi-kritiikkiä myös löytyy, tällä kertaa kohdistuen skottinationalisteihin.\nHenkilöhahmot ovat taas mainioita ja kirjallinen tyyli mitä viihdyttävin, joten tätä oli mukava lukea vaikka juoni olikin loppujenlopuksi vähän löperö.\nLähettänyt hdcanis klo 11:09 5 kommenttia:\nTunnisteet: englanti, Josephine Tey, proosa\nEdellisestä postauksesta tuli mieleen toinen kirkonopettaja Katariina Sienalainen, jonka muistelin olleen lukutaidoton, mutta ei, hänkin opetteli kirjoitustaidon 30-vuotiaana vaikka suurin osa kirjallisesta tuotannostaan onkin toteutettu sanelemalla. Samoin huomattava joukko kalevalaisia runonlaulajiamme oli lukutaidottomia, ja vastaavia vahvoja yksittäistapauksia löytynee muitakin ympäri maailmanhistoriaa.\nMutta myönnetään että kyseessä ovat yksittäistapaukset ja vahvat yksilöt, joiden vaikutus on välittynyt myös myöhemmille polville muiden ihmisten kirjoitustaidon avulla, ja noin yleisesti ottaen luku- ja kirjoitustaito on kategorisesti "hyvä juttu" kelle tahansa.\nSuomen Pakolaisavun yhteydenotosta alkoi nyt monessa blogissa käynnistynyt lukutaitokampanja, josta lisätietoa löytyy Hannan blogista. Itse en sen kummemmin ota osaa (myös koska oletan suurimman osan vakilukijoistani joka tapauksessa seuraavan myös kampanjoivia blogeja), mutta keräykseen käyn toki osallistumassa.\nLähettänyt hdcanis klo 21:29 Ei kommentteja:\nHildegard Bingeniläinen - Hengähdä minussa Vihanta Henki\nAnna-Maija Raittila on kääntänyt ja toimittanut kokoelman Hildegard Bingeniläisen, keskiaikaisen benediktiininunnan ja kirkonopettajan, runoja ja hymnejä. Tekstit on jaoteltu kymmeneen lukuun teemojen mukaan (Isän sydän, katumus, ylistys, enkelit jne) joissa Raittila on kirjoittanut pienen esittelytekstin luvun alkuun mutta varsinaisista teksteistä kaikenlaiset selitykset, alaviitteet ja muut on jätetty pois jotta runot kaikessa suoruudessaan tulevat paremmin esille.\nMikään kuivakan akateeminen tutkielma tämä ei siis ole, eikä sellainen Hildegardille kai tekisikään oikeutta: tekstit, alunperin kirjoitettu latinaksi, ovat varsin suoria, värikkäitä ja intensiivisiä. Tyyli muistuttaa psalmeja ja monet tekstit on tarkoitettu laulettaviksi liturgisen musiikin tyylikeinoin (vuorolaulu, antifoni jne). Tietysti jos lajityyppiä ei arvosta niin toisto voi käydä myös rasittavaksi...\nPsalmien tapaan runot eivät muuten noudata mitään tiukkaa ja muodollista mittaa, rytmi tulee enemmän sisällöstä kuin kielestä.\nHildegardin suosikkiaihe on elinvoima, koko luomakunnan läpi tunkeutuva (ja ylistys toki myös sen Alkulähteelle), tämä kulkee teemana läpi koko kirjan joko itsenään tai vastakohtanaan. Kieli on yksinkertaisuudestaan huolimatta värikästä ("Sinä parannat murtuneet jäsenet, / märkivät haavat, / ne kaikki olet muuttanut ihaniksi jalokiviksi") ja paikka paikoin kielikuvat myös hymyilyttivät ("Saan iloita patarumpujen ihanasta paukkeesta, / sillä luotan Sinuun"...jostain syystä patarumpu ei ole ensimmäinen instrumentti joka tulee nunnista mieleen...)\nVaikka nämä tekstit onkin alunperin kirjoitettu latinaksi, on Hildegard sen verran merkittävä saksalainen kirjailija että kuittaan tällä punaisen raidan Teemamaana Saksa -lukuuhaasteeseen.\nHarhailen kuoleman varjossa,\npyhiinvaeltaja vieraassa maassa.\nVaelluksen päämäärä on lohdutukseni.\nEnkelien matkakumppani minun tulisi olla,\nSinun elävä henkäyksesi savessa, oi Jumala.\nEnkö tunnistaisi, aavistaisi Sinua?\nVoi minua, telttani on pohjoiseen päin,\nruumiini silmät katsovat siihen suuntaan!\nolen joutunut vangiksi sinne, ja voi,\nvalo on minulta ryöstetty ja tietämisen ilo,\nkaikki vaatteeni on revitty!\nMinut on houkuteltu pois isäni talosta\nja viety orjuuteen.\nMissä olen, kuinka olen tänne joutunut?\nKuka lohduttaa minua vankeudessa?\nMiten saan nämä kahleet riuhtaistuksi pois?\nKuka tutkii haavani,\nkuka voitelee ne öljyllä ja armahtaa minua?\nOi taivas, kuule huutoni,\nsinä maa, vapise kanssani murheesta!\nOlen muukalainen, apua ja lohdutusta vailla.\nLähettänyt hdcanis klo 12:09 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Hildegard Bingeniläinen, latina, runot\nEilisen "osta kirja"-happeningin muita viestejä lukiessa (Café pour les idiotsissa on niitä koottu lähes 40) mieleen tuli sekalaisia jatkoajatuksia, kirjoittelen niitä sitten tässä.\nEnsinnäkin, mistä näitä kirjoja tulee? Otin valikoimaksi tämän vuoden aikana oman bloggauksen saaneet kirjat ja kaivelin muistia.\nTämän vuoden lukemisen on painottunut paljon omaan hyllyyn, aiempina vuosina kirjaston osuus olisi varmaan suurempi, mutta jos oikein laskin ja muistan niin tämän vuoden blogattujen kirjojen jakauma on tällainen:\n12 täysihintaista uutta kirjaa (Mo Yan nyt kolmantenatoista)\n(puolikas on useamman niteen sarja josta osan ostin käytettynä, loput lainasin kirjastosta).\nBloggaamattomista suurin osa on kyllä myös kirjastosta, mutta muihinkin kategorioihin kyllä tulee täytettä.\nTäysihintaisista kirjoista puolet on tilattu netistä, puolet ostettu kirjakaupasta, alennuskirjoista kaikki ovat kirjakaupoista. Hintaa en pidä olennaisena tekijänä näiden välillä, netistä olen tilaillut joitain kirjoja joita olen jahdannut kaupoista tuloksetta, mutta yleisesti ottaen pidän liikaa kauppojen hyllyjen penkomisesta ja että voin tehdä ostopäätöksen fyysisen kappaleen perusteella.\nKun aloin miettiä asiaa niin huomasin ehkä hivenen ongelmallisen piirteen itsessäni kirjojen ostajana. On kirjoja joista etukäteen olen todennut että haluan ne lukea, mutta nämä ovat sitten niitä jotka lainaan kirjastosta tai nappaan divarista kun siellä eteen sattuvat koska ei ole varsinaisesti tärkeää milloin ne luen. Kaupoista ostetut kirjat ovat enemmän impulsiivisia löytöjä, sellaisia joista olen kuullut ehkä jotain epämääräistä tai joilla on kiinnostava nimi, ja vaikka mielenkiintoni onkin herännyt nämä ovat helposti sellaisia kirjoja että jos en nyt osta niin saattaisi jäädä lukematta.\nMyönnän että tällainen ajattelu ei ole kaikkein rationaalisin eikä ainakaan kovin reilu kirjailijoita kohtaan: siinä vaiheessa kun ovat saaneet koukutettua alankin lipsua. Kustantajien ja kirjakauppojenkin kannalta tämä on varmaan hieman kaoottista ja hankalaa. Toivottavasti ne muut jotka ostavat pääasiassa luotettavia kirjoja tasapainottavat tällaista (ja että heillä on tarpeeksi hyvä maku että oikeat kirjat saavat ansaitsemaansa huomiota). Ja eiköhän minunkin kuluttajasegmentilläni ole myös joku nimi, eri asia pidetäänkö sitä niin kiinnostavana segmenttinä että se kannattaa ottaa huomioon.\nKoska jokin tolkku on syytä säilyttää taloudessa, hintataso on käytännössä hyvin rajattu ja jossain 15 euron tienoilla alkaa mennä kipuraja jota kaunokirjallisuuden on vaikea ylittää (tietokirjallisuus ajoittain onnistuu), eli uusissa kirjoissa puhumme käytännössä pokkareista ja muista pehmeäkantisista. Tämä sopii kyllä hyvin, kuten edellisessä postauksessa mainitsin suosikkiformaattini on pehmeäkantiset vähän-isokokoisemmat-pokkarit. Kovat kannet eivät tuo minulle yleensä mitään lisäarvoa joten en pidä aiheellisena maksaa niistä ylimääräistä (lukemista ne kyllä alkavat helpottaa tiiliskivissä eli 500+ sivuisissa kirjoissa niissä on lisäarvoa, mutta minkä verran minä tuollaisia luen).\nIsompien kustantajien pokkarit taas tapaavat olla aika, no, helppoja, kirjoja jotka ovat muutenkin menestyneet hyvin ja joiden suhteen olen usein jo tehnyt lukemispäätökseni puolesta tai vastaan. Pienemmiltä kustantajilta toki sitten tulee vähän vaihtelevampaa tuotantoa suoraan pehmeissä kansissa ja siedettävillä hinnoilla ja näitä tulee sitten ajoittain ostettua, sekä enemmän englanninkielisiä koska näiden valikoima on ylivertainen.\nLähettänyt hdcanis klo 11:34 12 kommenttia:\nMarissa mainitsi jokin aika sitten että yleensä kun kirjablogeissa esitellään ostoja niin ne ovat linjaa "katsokaa millaisen kasan löysin tosi halvalla alennusmyynnistä/divarista/kirppikseltä", tavallisten täysihintaisten kirjojen ostamisesta harvemmin puhutaan. Niissä ei ole ehkä ihan samanlaista "löydön" fiilistä kuin noissa harvinaisemmissa kaappauksissa mutta tokihan ainakin yhden postauksen aiheesta voi tehdä. Samalla voi toki myös kommentoida kirjakauppaa jossa tuli asioineeksi tai reflektoida miksi ostin juuri tämän kirjan kaikkien niiden muiden kirjojen joukosta.\nMitään sen kummempia ennakkosuunnitelmia minulla ei ollut, ei mitään kirjaa jonka välttämättä halusin ostaa, päätin vain mennä katsomaan mitäs jännää löytyisi.\nHarkitsin paria muutakin kauppaa mutta Keskuskadun Akateeminen on kuitenkin se liike josta suurin osa uusista kirjoista on tullut ostettua ja sen valikoimista löytyy yleensä aina jotain, joten sinne.\nRemontti on myllerrellyt hyllyjärjestyksiä mutta eiköhän tästä selvitä. Keskitytään nyt ykköskerroksen kaunokirjallisuuteen, ja sarjakuvienkin uutuudet taidan silmäillä vasta ensi viikonlopun sarjisfestareilla.\nSilmäilen suomenkieliset läpi. Parilta fanitetulta kirjailijalta on ilmestyneitä uutuuksia joita en ole vielä lukenut, joten Varjonainen ja Hotel Sapiens nousevat harkintaan, mutta katsellaan muuallekin. Tietty ennakkoluuloisuus niin suomalaista ja käännöskirjallisuutta kohtaan kuitenkin nostaa päätään joten vaikka tässä onkin joitain kirjoja jotka voisin ehkä lukea joskus, mitään ylettömän houkuttavaa satunnaista löytöä ei nyt silmiin osu.\nMitäs englanninkielisiä olisi tarjolla. Uutuusvalikoima on lähinnä isokokoisempia bestsellereita, dekkareita, chicklittiä ja sen sellaista. Hmm, Elizabeth Taylorin kootut novellit? Periaatteessa kiinnostava mutta sen verran jykevä kirja että lukeminen ei olisi niin mukavaa ja mietityttää miten Taylorin tyyli mahtaa taittua muutaman sivun novelleihin, vaikka pienoisromaaniin sopiikin...\nSiirryn katselemaan ei-niin-uutuuksia, ensimmäisenä kohteena suosikkihyllynpäätyni johon on koottu itä-aasialaista kirjallisuutta: täältä on vuosien varrella tullut poimittua kohtalainen kasa japanilaista kirjallisuutta (vastaavia hyllynpäätyjä on myös joillekin muille maantieteellisille alueille mutta ne ovat jääneet ylimalkaisemman silmäilyn varaan). Jokunen jo luettu kirja, Saikakun Viidestä naisesta jotka rakastivat rakkautta on uusi nätti painos mutta se löytyy jo hyllystä suomeksi, mutta jos mennään perinteisen Japanin ulkopuolelle, mitäs sitten löytyy.\nKolme kirjaa tuoretta nobelistia Mo Yania, en olekaan lukenut oikeastaan mitään kiinalaista aikaisemmin ja tämä kirjailija vaikuttaa jotenkin kiinnostavalta (Nobel ei ole suoraan kiinnostavuuuden tae vaikka toki aina huomion arvoinen)...kas, tämä Shifu, You'll Do Anything for a Laugh on novellikokoelma.\nUsein jos ostan jonkun ennestään minulle tuntemattoman kirjailijan kirjan, kyseessä on novellikokoelma. Ne ovat minulle helpoin tapa tutustua ja jotenkin "varmempia" sijoituksia, aiheissa on usein valikoimaa joten lukeminen ei kaadu tylsään aiheeseen tai nuivaan päähenkilöön. Kirjailijalta taitaa tulla syksymmällä romaanisuomennos mutta nyt mennään tällä.\nFormaattina pidän tästä vähän-isokokoisempi-pokkari-mallista, se on sopivan kevyt mukavasti luettavaksi paikassa kuin paikassa mutta fontti pysyy silti järkevänä. Hinta toki on myös sopiva, yleensä siinä 12 ja 17 euron välillä (tämä oli 12.90€). Uusissa kirjoissa en juuri perusta kovista kansista vaikka käytetyissä kirjoissa, erityisesti mitä vanhempiin mennään, ne ovat parempia. Mutta minun kirjahyllyni ei ole mikään kulttuurihistoriallinen monumentti jota täyttäessä ajatellaan kirjojen säilyvyyttä vuosikymmeniä eteenpäin.\nKansi tässä on sinänsä aika tylsä. Jokin aika sitten tuli jossain keskustelussa naureskeltua näille kansille, joissa on lähikuvassa joku ruumiinosa eikä muuta, ja sen mahdollinen liittyminen sisältöön saattaa kulkea aasinsillan kautta, ja josko näitä voisi keräillä saadakseen kokoon kokonaisen ihmisen (Frankenstein-lukuhaaste?). Kannen henkilö ei oikein edes näytä kiinalaiselta (ehkä kirjasta löytyykin sitten novelli "Barbaarin vasen silmä" tjsp).\nOn myös todettava että kirjan nimestä tuli mieleen tässä viime aikoina eri blogeissa luetut kirjat Missä olet, Bernadette ja Taisit narrata, Stella. Tai My Little Airportin kappaleet...\nKannen fontti on peruskiva, ja nämä lyhyet kiinalaiset nimet voi saada näyttämään varsin hyviltä, tässäkin isot alkukirjaimet M ja Y ovat todella näyttävän isoja, varsinainen kirjan nimi taas jää vähän sivuun.\nEtukannessa on Amy Tanin blurb, takakannessa otteita lehtikritiikeistä ja Kenzaburo Oelta. Puhetta on maagisesta realismista ja vertailua sekä Gabriel Garcia Marqueziin (suht positiivinen mielikuva) että William Faulkneriin (epäilyttävä mielikuva).\nNobel vaikutti ostopäätökseen, tosin jos kirjailija olisi ollut muuten tuntematon niin samalta kirjailijalta kolme eri kirjaa kyseisessä Itä-Aasian hyllyssä olisi kyllä varmaan muutenkin kiinnittänyt huomion ja olisin ainakin vilkuillut takakannen läpi ja ehkäpä kiinnostunut silloinkin. Nyt kirja asettuu lukujonoon ja tulevaisuus näyttää onko kyseessä hyvä löytö vai pettymys.\nps. Tämä näkyy olevan 200. bloggaukseni.\nLähettänyt hdcanis klo 12:17 6 kommenttia:\nenglanti (176) suomi (116) ranska (53) japani (51) saksa (48) italia (38) venäjä (34) ruotsi (29) espanja (15) norja (15) tsekki (13) arabia (10) puola (9) tanska (8) unkari (8) kiina (5) islanti (4) kreikka (4) portugali (4) serbokroatia (4) viro (4) latina (3) slovakia (3) slovenia (3) hollanti (2) iiri (2) katalaani (2) albania (1) bengali (1) bulgaria (1) latvia (1) malta (1) turkki (1) urdu (1)\nTyttösi sun: Meredith Russo - *Tyttösi sun: Meredith Russo. Suomentanut Leena Ojalatva. Karisto 2018.* Englanninkielinen alkuteos (2016):* If I Was Your Girl. *Kannen design: *Liz Dresn...\nKatja Seutu: Kuusilla mittaan aikaa - Katja Seutu: Kuusilla mittaan aikaa, 2017 Kustantaja: Wsoy Kansi: Martti Ruokonen Sivuja: 64 Mistä sain kirjan: lainasin kirjastosta Katja Seudun *Kuusil...\nPapukaija - jätkän kutistuessa äijäksi hankkii kopperoonsa papukaijan huudeilta missä appoavoimesta takapaksista lyricat pamit codit päätyvät parempiin suihin saatan...\nJohanna Venho - Saaren runot #runosunnuntai - *Toisessa Runosunnuntain postauksessa meitä hellivät* *Nippernaati 1:n neljä virolaista runoilijaa.* jokainen säie on hetki ja sattuu *Saaren runot* vie...\nThe Sunday Post #12: Cadavers and Cinderellas - Hi guys, how’s your week been? This week on blog: Reviews: Stiff by Mary Roach and The Vegetarian by Han Kang. Both great books. Then I’ve been really fasc...\nDifferent facets of composing a training course work: procedure of protection, practical section of paper - Different facets of composing a training course work: procedure of protection, practical section of paper Protection of a training course tasks are complet...\nJulia & Romeo - Kansallisteatteri - Satu Tuuli Karhu. Kuvaaja Tuomo Manninen. *Julia & Romeo* on *William Shakespearen* tekstiin perustuva näytelmä, joka veti Kansallisteatterin yleisön villi...\nDouglas Preston & Lincoln Child: Houreuni (Pendergast #8, Helen #1) - Erikoinen persoona, FBI:n erikoisagentti Aloysius Pendergast on jälleen vauhdissa! Sarjan kahdeksas osa *Houreuni* (Gummerus 2017) syventää tietämystä Pend...\nAnja Snellman: Ivana B. - *Anja Snellman: Ivana B*. Siltala 2012, sivumäärä 166. *Anja Snellman* on kirjoittanut teoksen keski-ikäisestä kirjailijasta, joka saa mediatyrkky Ivana...\nAnniina Tarasova: Venäläiset tilikirjani - Muutama viikko sitten postilaatikostani löytyi ennakkokappale helsinkiläisen Anniina Tarasovan (s. 1985) esikoisromaanista Venäläiset tilikirjani. Myönnän,...\nCECELIA AHERN - VIALLINEN - *Cecelia Ahernin *juuri suomennettu ensimmäinen YA-dystopia *Viallinen *ei pettänyt odotuksiani. Ahernin kirjat olivat ensimmäisiä chick lit kirjoja joih...\nÄäneen ajateltua, puhuttua - *[**Ykkösaamu ykkösenä**]* Kyösti Salovaara, 2018. *Maailma*on kummallinen paikka. Siis tämä kuplamme. Kertovat että Suomi on maailman onnellisin ...\nRoxane Gay - Hunger - Roxane Gay – *Hunger: A Memoir of (My) Body* (Harper Collins & Corsair 2017) "The fat created a new body, one that shamed me but one that made me feel saf...\nViihdyttävä Finlandia-voittaja - Juha Hurme sai kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon teoksestaan Niemi (Teos, 2017; 448 sivua). ”Kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinto on Suomen Kirjasä...\nIhmeen edessä - Vuosia sitten tuttavaperheen isä kuoli yllättäen työnsä ääreen. Perheen äiti katseli lapsiaan ja totesi ykskantaan:" Kyllä nyt ollaan ihmeen edessä." Tuo l...\nTaiteilija Klingsor - Torgny Lindgren: Taiteilija Klingsor (Klingsor) Suom. Liisa Ryömä Tammi 2017 Jasså jahha, olenkin näköjään kirjoittanut jo kuukausia sitten tämmöisen ihan...\nColm Tóibín: Nora Webster - *Colm Tóibín 2014. Englanninkielinen alkuteos Nora Webster. Tammi 2016. Suomentanut Kaijamari Sivill. 410 sivua.* Irlantilaisen Tóibínin kolmas suomennett...\nSielujen saari - Kolme naista: lapsensa hukuttanut Kristiina, holtittomasta elämästä tuomittu Elli ja työlleen omistautuva sairaanhoitaja Sigrid. Kaikkien kolmen kohtalona...\nEdullisia aterioita - Viola Minerva Virtamo: Opiskelijabudjetilla (Cozy Publishing, 2016) Natalia Tolmatsova & Alisa Wilska: Halparuokakirja (No Tofu Publishing, 2017) Kaipasi...\nVielä tänään olemme elossa - [image: VIEL%C3%84%20T%C3%84N%C3%84%C3%84N%20OLE] Sain joululahjaksi kirjan! Yleensä kirjalahjan ostaminen minulle voi olla riskaabeli valinta, mutta täm...\nLontoon kolme vähemmän tunnettua museota - Matkapostaukset tuntuvat pysyvän sitkeästi blogini luetuimpien juttujen joukossa (hello Dubai vuodelta 2013...) joten päätin jakaa silloin tällöin myös Lon...\nLuettuja – kakstuhattaseitsemäntoista - Joskus olen listannut vuoden vaihtuessa tekemisiäni, se jääköön väliin tänä vuonna. Vilkaisen sen sijaan sitä, mitä olen lukenut, vaikka blogi onkin kirjab...


KITA 2022 | Palvelun tarjoajaa ei voi kilpailuttaa - se täytyy val...\nKirjoittaja: Lars Lundström\nPalvelut (siivous, huolto ja isännöinti) perustuvat pitkälti henkilötyöhön, jota koneet ja tietojärjestelmät tehostavat. Suomessa toimivat, laillista työvoimaa käyttävät, palveluyritykset ovat samalla viivalla. Jos hinta on merkittävästi kilpailijoita edullisempi, tulee hälytyskellojen soida. Onko yrityksellä riittävästi resursseja täyttää palvelulupauksensa? Hinta ei siis sovellu vertailukriteeriksi.\nLaadullisten kriteerien asettaminen ja vertaaminen on haastavaa. Kaikkien laatu on tarjousvaiheessa virheetöntä. Täytyy olla rohkeutta tehdä valinta perustuen hyvin subjektiivisiin kriteereihin ja menetelmiin. Tärkeimpänä haastattelut. Pelkkä johdon jututtaminen ei riitä. Suorittavan portaan ammattitaito ja työmoraali ovat laadun kanalta ratkaisevassa asemassa. Lopullisen valinnan tulee perustua suorittavan portaan haastatteluun – kasvokkain kahdestaan. Eikä sekään ole helppoa. Ammattitaitoa tärkeämpää on asenne ja palvelualttius – palvelugeeni. Siis ominaisuus, joka on ihmisen sisään rakennettu eikä sopimustekstillä muutettavissa. Hallitus valitsee, mutta avainasemassa on puheenjohtaja. Haastattelussa syntyy sitoutuminen henkilötasolla – tai sitten ei.\nEntä hinta? Isännöinnin kohdalla on kilpailutus johtanut siihen, että kiinteä hinta on painettu minimiin ja kate tehdään lisäveloituksilla. Korkea kiinteä hinta on hyvä lähtökohta. Ja kääntäen. Erillisvelotusten suuruuden tulee olla lähellä kustannusten tasoa. Näin ei ole, jos isännöitsijäntodistus maksaa yli satasen ja kopio yli puoli euroa.\nSuomen Asunto-osakkeenomistajat ry (SAO)