Näin tehdään remmirähjiä – opas aloitteleville koiranomistajille | Oudon rannan hiekka\nThis entry was posted in koirat and tagged ei näin, koirat, koulutus, pentu, remmirähjäys, sarkasmi, snafu by Annukka. Bookmark the permalink.\n63 thoughts on “Näin tehdään remmirähjiä – opas aloitteleville koiranomistajille”\nAnita Sandqvist on 20.3.2011 2:12 am said:\nLainasin juttuasi omaan blogiini omine kommentointeineni. Tvasti ok.\nOili Harri-Lehtonen on 23.8.2011 9:09 pm said:\nHei. Hyvä juttu. Jotta voisit osoittaa asiantuntijuutesi, ottaisin mieluusti vastaan ohjeet siitä, miten koirastani Ei tule remmirähjää. 🙂 🙂 T: Oilimarjatta\nAnnukka on 23.8.2011 9:55 pm said:\nSe onkin paljon vaikeampi aihe. 😀 Mutta otan haasteen vastaan. Perästä kuuluu…\nHelppoa kuin heinänteko on 29.8.2011 10:12 am said:\nTäällä on hyviä ohjeita ja koulutustakin http://www.koirakouluvisio.com/ohituskoulu/106\nAnnukka on 29.8.2011 7:58 pm said:\nVisiota on viime aikoina mainostettu näköjään useammassakin koirankoulutusblogissa. Joko koirakoulu on tosi hyvä tai sitten kyseessä on ahkera markkinointikampanja.\nuseamman koiran lauma on 26.8.2011 9:35 am said:\nPelastit mun päiväni kiitos! Jos jokaisesta bingosta saisi vaikka 5 euroa olisin kohta miljonääri!\nBAM on 27.8.2011 1:46 pm said:\nIhan hyvä, mutta haluaisin tietää miksi muka pysähtyminen reunaan ja koiran eteen meno, komentaminen ja näkyvyyden estäminen on huono juttu? Varsinkin jos vaihtoehtona on se, että koira repii itsensä toisen koiran luo rähjäten vaikka kuinka peffa pitkällä koitat pysäyttää? Vaikka siinä samalla kaataisikin/kamppaisi taluttajansa? Kuinka toisen koiran ohi sitten tulisi mennä? Vai pitääkö pysyä omassa pihassa jos koirassa on rähjääjän vikaa?\nJo edesmenneen koirani kimppuun hyökkäsi koira sen ollessa vuoden vanha. Puri koiralleni kurkkuun vuotavan haavan ja minua jalkoihin kun puolustin koiraani ja potkin toisen pois. Sen jälkeen aivan kaikki koirat haukuttiin jo kaukaa lenkeillä. Ymmärsin menneisyyden vaikutuksen, mutta en todellakaan ajatellut sen olevan mikään oikeutus ja loppuun saakka yritin saada koiraani kaikin konstein lopettamaan toisille rähjäyksen. 12 vuotta siis, ei auttanut.\nRemmirähjäys tarttui kyllä perheen toiseenkin koiraan. Toisen nykyisistä koiristani istutan tien viereen odottamaan kun vieras koira ohittaa. Joskus menee ihan kivasti, joskus ei. Nuorempi koirani ei edes lenkkeile kuin pakon edessä tämän toisen kanssa ja hyvin käyttäytyy lenkeillä. Väittäisin roduillakin olevan merkitystä.\nMielenkiinnolla odotan minäkin kuinka tulisi toimia ettei koirasta tule sitä rähjääjää.\nAnnukka on 27.8.2011 10:22 pm said:\nMinusta hankalakin ohitustilanne on helpoiten ohi kaikilta, jos omistajat ottavat rähjäävät koiransa lyhyeen hihnaan ja kulkevat reippaasti toistensa ohi. Jos voimat tai ketteryys ei riitä sen vertaa, että saisi hihnalla estettyä remmirähjää ryntäämästä ohitettavan koirakon luo, henkilökohtainen mielipiteeni on, että koiran voi antaa pois tai ulkoilla jossain korvessa, missä ei aiheuta vaaratilanteita muille. Ensi kerralla kannattaa ottaa omalle fysiikalle paremmin sopiva ja pienempi koira. Kyllä hitossa koiran tulee olla hallinnassa ja omistajansa hallittavissa edes hihnassa.\nOjanpenkalla odottelu on ihan jees, jos se oikeasti toimii niin, että istutettava koira todella istuu käskyn alla turpa kiinni ja riittävän kaukana ohittavasta koirakosta. Tähän mennessä tämä on onnistunut ehkä viideltä prosentilta vastaan tulleista ojanpenkkakoulukunnan kannattajista. Yleensä se ojanpenkalle raahattu koira kieppuu kuin väkkärä ja karjuu omistajansa kanssa kilpaa, mikä tekee ohitustilanteesta melko epäreilun (ja pelottavan) sille ohittavalle koirakolle. Mitä jos molemmat päättävät jäädä istuskelemaan ojanpenkalle? Se menee ensin, jonka hermot pettävät?\nKati on 25.9.2012 9:37 am said:\nTämä oli loistava kommentti! NIIN samaa mieltä! En voi käsittää sitä että koira istutetaan viereen ja sen ANNETAAN kuitenkin tuijottaa vastaantulevia koiria ja kaiken kukkuraksi kun tulemme kohdalle koira hyökkää koiriemme luo tai sitten jopa niin kun olemme ohittaneet tämän koirakon???\nOma koirani ei koskaan ”sano” mitään jos se toinen koira ei aloita.. vastaa kyllä sitten kun se toinen tulee tarpeeksi iholle.. Ja kuinka monta kerta olenkaan ihmisille sanonut että mene vain ohi (sen räyhän kanssa) että tilanne on ohi paljon nopeammin..\nElina on 25.9.2012 5:36 pm said:\nBlogissa on kiva kyyninen asenne, joka jatkuu kommenteissa:\n”koiran voi antaa pois tai ulkoilla jossain korvessa, missä ei aiheuta vaaratilanteita muille. Ensi kerralla kannattaa ottaa omalle fysiikalle paremmin sopiva ja pienempi koira.”\nAntaa pois? Koira ei ole mikään näyttelyesine, joka on kiva vain kun mitään ongelmia ei kohdata. Koiranomistajan velvollisuus on mahdollisimman pitkälle yrittää korjata omat virheensä. Harva eläimen omistaja välttää kaikki ongelmat, vaikka haluaisikin, ja minusta se juuri on vastuutonta, että tietämättömyydestä ja osaamattomuudesta koituvat ongelmat siirretään muille, aiheutetaan koiralle kodinvaihtojen myötä lisää ongelmia ja pahimmillaan koira joutuu piikille.\nJos on varaa uuteen koiraan, on varaa myös hankkia asiantunteva kouluttaja auttamaan. Tämäkin blogiteksti olisi voinut keskittyä ongelmien ehkäisyyn ja korjaamiseen, jos sellaiseen on tietoa ja ymmärrystä. Koiran alistamisen ja hihnan kiristämisen sijaan koiraa voi myös totuttaa olemaan pelkäämättä ja provosoitumatta muista koirista aloittamalla harjoittelun tarpeeksi suuren etäisyyden päästä palkitsemalla neutraalista suhtautumisesta. Leijoniakin voi kouluttaa, vaikka ei ihan pentuna aloittaisikaan.\nAnnukka on 25.9.2012 6:49 pm said:\nKoiranomistajan velvollisuus on mahdollisimman pitkälle yrittää korjata omat virheensä\nNäinhän todella on, ja jos on tullut hankittua koira, jota sen taluttaja ei saa pysymään poissa toisten koirien luota ”vaikka kuinka peffa pitkällä koitat pysäyttää”, niin ongelmalle olisi syytä tehdä jotakin. Jos omistajan voimat eivät riitä pitelemään koiraa, niin ihan hirveästi niitä vaihtoehtoja ei liene koulutusvaiheessa ole jo mainitsemieni korvessa ulkoilun tai koiran pois antamisen lisäksi. Ellet sitten suosittele piikkipantaa?\nJos minulla ei olisi omia koiria, suhtautuisin varmasti tähänkin jeesusteluun kiltimmin, mutta sellainen koira jonka omistaja ei pysty pitämään sitä poissa omien lemmikkieni niskasta edes hihnassa tarvitsee uuden omistajan ennen kuin jollekin – mitä todennäköisimmin sille koiralle itselleen – sattuu vahinko.\nTämäkin blogiteksti olisi voinut keskittyä ongelmien ehkäisyyn ja korjaamiseen, jos sellaiseen on tietoa ja ymmärrystä.\nTämä nimenomainen blogiteksti – tai kirjoittaja – ei todellakaan halua keskittyä ongelmien ehkäisyyn, koska Oudon rannan hiekan innoituksena toimi turhautuminen tavanomaiseen tapaan ja keskustelytyyliin, jolla koiraongelmista yleensä puhutaan. Suomi on täynnä koulutusblogeja, joissa autetaan ongelmakoirien omistajia (ja onpa tässäkin blogissa aihetta sivuttu), eiköhän tänne mahdu yksi tai kaksi asiaa sarkastisesti käsittelevääkin kirjoittajaa. Koska tiedätkö mitä? Ne huonosti käyttäytyvät koirat ärsyttävät toden teolla. Ei se ole niiden vika, mutta siitä huolimatta ne ärsyttävät. Miksi meidän muiden pitäisi ymmärtää niiden omistajia jopa omissa henkilökohtaisissa blogiteksteissämmekin? Mehän palvelemme päivittäin mukavana, kilttinä ohitusharjoituskaverina näille kymmenille ojanpenkkakyttääjille, kohti sinkoilijoille ja puskarähjääjille, eikö se riitä?\nKaikkia kunnia niille, jotka tekevät parhaansa korjatakseen koiransa ongelmallista käytöstä, mutta niin kauan kuin koiranne perseilee, sitä myös pilkataan täällä enemmän tai vähemmän hyväntahtoisesti niin paljon kuin sieluni sietää.\nKoiran alistamisen ja hihnan kiristämisen sijaan koiraa voi myös totuttaa olemaan pelkäämättä ja provosoitumatta muista koirista aloittamalla harjoittelun tarpeeksi suuren etäisyyden päästä palkitsemalla neutraalista suhtautumisesta. Leijoniakin voi kouluttaa, vaikka ei ihan pentuna aloittaisikaan.\nHaa, juuri tästä aiheesta on upouusi kirjoituskin: Koira ei ole delfiini. Olet kyllä ihan oikeassa, noin sen pitää mennä – mutta toisaalta, leijonavertauksesi ontuu samasta syystä kuin yleisempi delfiinivertaus. Montaako leijonaa käytetään kaupungin keskustassa tai edes lähiössä kolme kertaa päivässä hihnassa kusella? Toki ymmärrän, että jos kokee hihnan kiristämisen koiran alistamiseksi, ajatusmaailmani kuulostaa varmaan jonkinlaiselta tohtori Mengelen koirankoulutusmetodilta. 🙂\nhArmi on 29.8.2011 4:32 pm said:\nOmille koirilleni olen opettanut yksitellen käskystä sivullani kulkemisen, eri asia siis kuin seuraaminen katsekontakteineen. Hihna on löysällä ja koira kulkee ”matkalaukkuna” siinä vieressä niin kauan kunnes sanon ”vapaa”. Tätä käskyä on toteltava niinkuin muitakin käskyjä, ja opetusvaiheessa olen pitänyt huolen siitä että koira ymmärtää käskysanan merkityksen ensin ILMAN häiriöitä. Pysyvät hyvin nahoissaan vaikka vastaan tulisi reuhaava flexikoirakin koska tietävät että käskyjä noudatetaan ja hallitsen tilanteen – enkä anna niille kiihdyttäviä signaaleja kuten hihnan kiristys, höpöttäminen tai ennakoivat kiellot. Vauhti pysyy samana mutta koirien kuuluu tassutella sivullani penkan puolella.\nKoirani ovat niinsanotusti potentiaalisia remmirähjiä, ovathan ne saksanpaimenkoiria 😀\nMandi on 13.10.2011 8:00 am said:\nMinullakin on saksanpaimenkoira noin vuoden ikänen, olen sen neljäs omistaja joten koira on hieman hämillään, eikä oikein kunnioita ihmistä tai käskyjä ja on tieten remmirähjääjä. On hieman ongelmallista saada koira kulkemaan nätisti muiden koirien ohi remmissä ja tässä vaiheessa ei käskyt auta vaikka osaa ne. Vapaana ei vältämättä edes huomio toisia koiria. Osaisitko kertoa jotakin millä saisin tämän huonon tavan pois?\nAnnukka on 13.10.2011 10:50 am said:\nKoiraa näkemättä ei oikein osaa antaa tarkkoja neuvoja, mutta kuulostaa siltä, että koiralla on noin nuoreksi tapaukseksi ollut hieman liian vaiherikas elämä. Tuollainen koira tarvitsee varmasti kärsivällisyyttä, ja uskon, että remmirähjäys ei tässä ole se ensisijainen ongelma. Nuoren, useamman kodin kautta kulkeneen koiran kanssa aloittaisin suhteen luomisen kokonaan alusta. Olisikohan yhteisestä harrastuksesta apua? Jälki tai muu pk-puuhastelu opettaa yhteistyötä ja hallintaa niin koiralle kuin omistajallekin. Treeniporukoissa liikkuu myös osaavia kouluttajia (jos sitten myös niitä vähemmän osaaviakin), jotka varmasti osaavat antaa parempia neuvoja juuri sinun koirasi koulutukseen.\nPäivitysilmoitus: Muille koirille agressiivinen American Bulldog - Sivu 6\nSonja Liukkonen on 28.8.2011 12:10 pm said:\nOlen itse tarkkaillut samaa asiaa yrittäessäni lenkkeilyttää koiraani Helsingissä. Ainakin yli 80% koiran ulkoiluttajista on kivasti omaksunut kaikki nämä asiat ja tekevät omasta lenkkeilystäsi yhtä helvettiä. Olen jopa joutunut luopumaan koiran kanssa juoksemisesta omilla kotikulmilla kun jengi päästää ne maassa kyttäävät hurttansa juoksemaan suoraan eteeni ja siinä on turhan useasti ollut sellainen tilanne lähellä, että makaan naama auki asfaltilla. Oma koirani juoksee vierelläni ja ihmiset päästää omat koiransa hyökkimään meidän jalkoihin! Järjen käyttö sallittu! Ja siis eipä siinä mitään jos tämä olisi vain kerran lenkin aikana, voisin hyvin pysähtyä ja kävellä ohi, mutta kun se toistuu kymmeniä kertoja yhden 8km lenkin aikana.. Ja fleksejä ei saisi myydä laisinkaan, niihin tulisi olla erillinen lupa jossa vakuuttaa tietävänsä miten niitä käytetään aiheuttamatta vaaratilanteita muille ihmisille ja koirille. Jään vain yhä ihmettelemää, miten jengi voi olla niin kujalla niiden omien koiriensa kanssa.\nMaria Seppänen on 28.8.2011 4:50 pm said:\nKun ihminen pysähtyy toisen koiran ilmestyessä näköpiiriin, viestii pysähtyminen koiralle että ihminen pelkää. Jos ihminen pysähtyy ja jännittyy(esim. puristaa, ehkä myös kiristää hihnaa), kertoo ihminen olemuksellaan suunnittelevan jotain ohittavan koiran suhteen. Jos omistaja vielä vilkuilee ohittavaa ja omaa, viestii hän koiralleen epävarmuutta ja alistuneisuutta, mutta silmällä merkkaa kuitenkin kohdetta johon suunnataan energiaa. Jos koira on puolustushaluinen, terävä ja/tai epävarma, omistaja on edelläolevilla varmistanut että koira virittyy eliminoimaan kohteen yhdestä väärästä liitteestä. Mikäli koiran päälle on tullut joskus koira, voi koiran oletusarvon muuttaa alkamalla koirallensa johtajaksi ja pöllyttää vieraat koirat kauemmas, ennenkuin oma koira ehtii ensin.\nJokainen koira osaa kulkea löysällä hihnalla ja vielä mennä toisesta koirasta ohi, kun se vaan vaaditaan koiralta. Oikealla tavalla. Korjaus onnistuu muutamassa viikossa mikäli omistaja on oppivainen ja koira hänelle sopiva.\nHaluaisin kysyä pakinan kirjoittajalta lupaa laittaa tätä linkkiä eteenpäin ja ehkä myös tulostaa tekstiä pentukurssilaisille.:=0\nAnnukka on 28.8.2011 8:29 pm said:\nToki saa tekstiä laittaa eteenpäin ja käyttää hyväksi katsomallaan tavalla.\nHanna on 29.8.2011 3:01 pm said:\nIdea oli hyvä, mutta – totta helvetissä nostan chihuahuani tai jopa englanninspringerinpennun syliini jos vastaan tulee joku vihaisen oloinen koira jonka omistaja on kukkakeppi ja koira molossi. Laumanjohtajan tehtävä on suojella. Ja totta helvetissä käyn koirapuistossa mutta vahdin ettei muu sorsi mun koiraa. Ja totta helvetissä annan mun koirien olla tekemisissä tuntemattomien koirien kanssa, mutta vain ystävällisten sellaisten. Eli toi oli kyllä puoliksi hyvä ja puoliksi huono kirjotelma 😀\nTiitta on 29.8.2011 9:13 pm said:\nJa sitten kun se molossi hyppää sun kaulaasi kiinni kun pitelet sitä chiuasi sylissä voit sen pienen ohi kiitävän hetken miettiä oliko tässä nyt järkeä. Anteeksi nyt että yleistän, mutta huonoiten käyttäytyvät remmirähjääjät vain löytyvät-tadaa-kääpiörodun edustajista. Mitä sitä panostamaan koiransa koulutukseen kun sen voi tiukan tilanteen tullen tunkee vaikka taskuunsa.\nInkeri on 30.8.2011 3:38 pm said:\nHaha! Aivan… 😀\nlauma on 31.8.2011 4:00 pm said:\nKyllä niitä löytyy ihan kokoon katsomatta! Mikä ihme tiettyjä koiraihmisiä vaivaa aina pitää vetää tää koko asettelu keskusteluun? Onko tämäkin jotain ihmeen brassailua mitä mä en vain tajua? Mitä väliä sillä on minkä kokoinen se rakki on jos omistaja ei ole viitsinyt sitä kouluttaa?!\nMulla on tällä hetkellä kolme lattiamoppia (tätä ennen ollut isoja koiria) ja kyllä käyttäytyvät kun on alusta asti viitsinyt tehdä asioille jotain ja vetää perusasiat kondikseen. Kaikki on riippuvaista siitä mitä se OMISTAJA on valmis tekemään elukkansa kanssa. Se ei riipu rodusta, ei koosta, ei sukupuolesta eikä oikein yhtään mistään vain ja ainoastaan OMISTAJAN viitselijäisyydestä. Mistä tahansa rakista saa remmiräyhän oli koko mikä tahansa, oli väri mikä tahansa, oli sukupuoli mikä tahansa jne. VIKA ON AINA OMISTAJASSA!!\nJos jokainen katsoisi, että se oma rakki käyttäytyy ja saa sen elukkansa pidettyä hanskassa olisi kaikilla huomattavasti helpompaa! Näin kun vain ei ole oli koiran koko mikä tahansa.\nTiina Kervinen on 31.8.2011 8:06 am said:\nMinulla on kaksi molossia… Sinun karvamoppis räyhää sieltä sylistä niin että karvakiehkurat pyörii, sinä vahvistat käytöstä pitämällä puudeliasi sylissä ja hokemalla hyvä Fifi, ei mitään hätää, ei se ruma ruttuinen iso paha koira sulle mitään tee, kun oot mun sylissä! Mun hirviö-molossini kävelevät välinpitämättömästi ohi niin että välttelevät katsomasta koiraasi, koska ne tietävät että voittaisivat tappelun sekunnissa, joten ei ole tarvetta haastaa… Entä jos joskus oikeasti olisit isäntä fifillesi ja hiljentäisit koirasi, sekä opettasit sille kuka laumaa johtaa?!?\nlauma on 31.8.2011 4:05 pm said:\nNo kyllä tässä kanssa hehkuu omistajan hyvä asenne. Stemppiä vaan asenne on tosi hyvin kohdallaan. Etkö ole ikinä kuullut, että vika on omistajassa EI siinä koirassa?\nInkeri on 30.8.2011 3:34 pm said:\nJuuri näin! 😀 Loistavaa tekstiä, kiitos. Ihanaa kun joku ”uskaltaa” kirjoittaa näin. Yleensä näistä asioista kirjoittaa kukkahattu-tädit, jotka katsovat meitäkin kieroon kun lenkillä ei jäädä ihmettelemään muita (mutta eipä kyllä haukutakaan). Ja nuo flexi-koirakot… *huoh*\nA-L on 31.8.2011 9:54 am said:\nHauskasti muotoiltu juttu. Jäin vain miettimään, että oletko sitä mieltä, etteivät koirat saisi koskaan moikata toisiaan hihnassa? Itselläni on übersosiaalinen koira (rescue, kasvanut koirien keskuudessa ja puhuu hyvin koiraa), jolla on kova tarve tervehtiä näkemiään koiria. Lenkkeihimme kuuluu monia mukavia ihmisten & koirien välisiä kohtaamisia, joita edeltää luonnollisesti aina se, että minä kysyn omistajalta etukäteen luvan tervehtimiseen. Silloin tällöin saan vastaukseksi, että ”joo, mutta tää voi vähän rähjätä”. Kummasti sitä rähjäystä ei kuitenkaan koskaan tule, vaan koirat tervehtivät ystävällisesti toisiaan (ja koiran omistaja on yleensä ihmeissään) – tämä johtunee siitä, että koirani osaa lähestyä toista oikealla tavalla. Tällaiset kohtaamiset tuskin ainakaan pahentavat remmirähjäystä. Ehkä jopa auttavat siihen?\nAnnukka on 31.8.2011 10:09 am said:\nJäin vain miettimään, että oletko sitä mieltä, etteivät koirat saisi koskaan moikata toisiaan hihnassa?\nJuu, olen. Hihnassa ei pääse väistämään, joten en viitsi altistaa koiriani edes potentiaalisesti ikävälle tilanteelle, vaikka suurin osa tervehtijöistä olisi mukaviakin. Lisäksi kaikenlainen hihnakäyttäytymiskoulutus on helpompi toteuttaa, jos säännöt ovat aina samat, ja omille koirilleni haluan opettaa, että hihnassa kaikki koirat ohitetaan välinpitämättömästi ja mahdollisimman eleettömästi. En kuitenkaan oleta, että kaikki tekisivät kuten itse teen, joten on tosi kiva jos tervehtimään pyrkivät koirakot kysyvät ensin lupaa.\nlauma on 31.8.2011 4:07 pm said:\nKyllä se itku sitten tulee kun se vastapuolen koira tikkaakin. Pahimmassa tapauksessa tulee vielä karvaat oppirahat ei pelkästään kukkarolle vaan myös koiralle. Monta tällaista tapahtumaa todistamassa olleena voin todeta, että en ikinä riskeeraisi omiani tuolla tavoin!\nemppu tuomisalo on 21.6.2012 11:40 am said:\nJos päästät koirasi tervehtimään joitakin koiria, sen täytysi päästä kaikkien luo, koska se ei ymmärrä, miksi se pääsi katsomaan Fifiä, mutta Musti kierrettiin kaukaa.\nA-M on 1.9.2011 11:00 am said:\nTodella hyvin muotoiltu juttu, josta tulee hyvin esille ne asiat, mitä esim. tuolla lenkkipolulla tapahtuu. Tässä kylässä näyttää kaikki olevan sitä mieltä, että koiran pitäsi tavata jokainen vastaan tuleva koira ja jos ei, niin siitä tosiaan näiden mielestä tulee vihainen koira. Itsellä on vielä hyvin dominoiva rotu ja hyvin kovapäinen sellainen, niin haluasin että minut ohitettaisiin vain. Pienien koirien omistajat oikeastaan ovat pahempia kuin jotenkin heillä ei ole mitään suojeluvaistoa tässä kohtaa, vaikka kyseessä on isokoira, jota ne eivät tunne. Huoh.\nKuitenkin, hieno kirjoitus, joka käy myös kokeneemmallekin koiranomistajalle, joka miettii sitä, missä mahdollisesti olisi tehnyt virheen ja missä asioissa voisi olla parantamisen varaa.\nTipsu on 2.9.2011 10:53 am said:\nSanonpa suoraan, että tämä on sarjassamme kehä III:n sisäpuolista vouhotusta…Muualla Suomessakin käyneenä voin kertoa, että siellä ihmiset vielä ymmärtävät että koira on sosiaalinen eläin eikä ole järkeä kieltää siltä lenkeillä kontakteja lajinsa edustajiin. Jos koirapuistot ovat ”huipputeorioittenne” mukaan pahoja paikkoja koiranne itsetunnolle samoin kuin remmissä tervehtiminen, niin kertokaa missä koirat tapaavat tarpeeksi lajitovereitaan kun ainakaan Helsingissä koiraa ei saa irti pitää?? Vai oletteko jopa sitä mieltä, että teidän eli ihmislauman seura riittää sille, huh huh..Olen kulkenut saksanpaimenkoiran kanssa 16 vuotta, lintukoiran kanssa 5 vuotta ja nyt kääpiökoiran kanssa 3 vuotta. Olen havainnut, että uusimman trendin mukaan koiralle syötetään kasapäin muroja joka ohituksessa, että koira ei huomaisi lajitoveriansa. En todellakaan aio alkaa ylensyöttää pientä koiraani pullukaksi. Koirani ei rähjää, mutta ilomielin sallin sille lajitoveriensa tervehtimisen niiden kanssa, joiden omistajille se sopii ja toivon, että tämänhetkinen ”trendi” ei kauaa kestä. Ei inhimillistetä eläintä liikaa, ei koiralle joka asiasta trauma iske kuten vauvoille…\nOtan kommentteja vastaan, jos koirakokemuksesi ylittää minun 24 vuoden kokemuksen, muita kommentteja en ota tosissani 😉\n* on 2.9.2011 8:08 pm said:\n”Koirani ei rähjää, mutta ilomielin sallin sille lajitoveriensa tervehtimisen niiden kanssa, joiden omistajille se sopii (…)”\nTähän lisäisin vielä, että jos se sopii sille toiselle koiralle – kyllä sen näkee, milloin koira ei halua kohdata. Ihmettelen tässä keskustelussa vallitsevaa ehdottomuutta ja sarkastista piikittelyä kuten ”Kyllä se itku sitten tulee kun se vastapuolen koira tikkaakin.” Kyllä tässä maassa pitäisi olla tilaa sekä niille, jotka joskus moikkaavat lenkeillä ja niille, jotka eivät halua sitä koskaan tehdä. Jos joku sanoo antavansa koiransa silloin tällöin moikata, ei se tarkoita sitä, että tällainen henkilö on lupaa kysymättä ja päätä pahkaa usuttamassa koiraansa jokaista vastaantulevaa koiraa päin. Kun muistaa olla varovainen, pitää hihnan rentona, seurata oman ja toisen koiran eleitä ja tietenkin kysyä omistajalta, saako koira tervehtiä, satunnaiset iloiset moikkaukset ovat mahdollisia. Jotkut koirat vain osaavat sen jalon taidon – ja lukevat toisesta koirasta varmasti myös sen, haluavatko ne toista koiraa lähelleen.\nPäivitysilmoitus: Kesän jälkeen kurinpalautus | Hipsuvarvas & Mikki Hiiri\npocahonka on 5.9.2011 7:52 am said:\nLinkitin kirjoitukseni blogissani. Aivan mainio kirjoitus, kiitos! Ymmärrän, että remmissä rähjääminen on monelle todella iso ongelma, eikä tällöin jaksa lukea huumoripohjaista tekstiä aiheesta. Toisaalta ongelmien tarkastelu pilke silmäkulmassa voi myös olla erittäin antoisaa ja opettavaista. Itselleen pitää osata myös nauraa. Oma sakemannini ei ole (vielä, eikä toivottavasti myöhemmin koskaan) piintynyt remmirähjä. Kärsimme kausittain huonoista ohituksista, jos olen laiminlyönyt tarjota koiralleni sen vaatimaa mielekästä puuhaa leikin/tottelevaisuuskoulutuksen merkeissä. Olen itse huomannut, että jokaisesta koirani tekemästä ei-toivotusta eleestä saan pääsääntöisesti syyttää itseäni. Niin metsä vastaa kuin sinne huudetaan. En ole itse huomioinut koirani tarpeita, niin eihän tuo viitsi minua huvin vuoksi mielyttää. Kun koira saa mielekästä puuhaa, se ei enää vaivaudu keksimään ylimääräistä puuhaa itse.\nei-rähjäävä koira on 11.9.2011 11:16 pm said:\nAh ihan huippu tekstiä, vaikka koirapuistoilua en itse näe _ihan_ niin pahana. Tosin en sitä enää itsekään koirani kanssa harrasta kuin erittäin vähän, eli on sanomassa pointtinsakin.\nParas kaikista on se, kun itse yrittää nätisti ohittaa toiset koira ilman rähjäystä ja kertoo selvällä suomenkielellä ettei me moikata ketään, niin niskaansa saa melkoisen määrän solvauksia/silmien pyörittely/päivittelyä siitä kuinka ”koirasi tarvitsee kavereita”, ”olet kauhea omistaja” -tyyliin. Raukat eivät tiedä paremmasta…\nkritiikin ääni on 8.10.2011 11:51 am said:\nHyvä & hauska kirjoitus oivallisine pointteineen, MUTTA. Ymmärrän toki sarkasmin, mutta jäi vaivaamaan kirjoituksen takana piileskelevä asennevamma niitä kohtaan, joilla on koiransa kanssa käytösongelmia. Itse kovapäisen ja vaikeasti koulutettavan uroksen omistajana olen huomannut, että äänekkäimmät ivaajat ja arvostelijat ovat hyvin usein niitä, joilla on itsellään maailman lammasmaisimpia, ns. helppoja koiria ja näiden koirien kanssa koettujen onnistumisien oikeuttamana arvostellaan ja ivaillaan sitten niitä, jotka kohtaavat koiriensa kanssa koulutushaasteita. Hyvinkin tyypillistä on se, että ei keskitytä itse ongelmaan vaan ennemminkin ruotimaan sitä, miten omistajat kyvyttömyyttään/tietämättömyyttään/typeryyttään ovat epäonnistuneet koiransa hallinnassa. Koirapuistot ovat tätä ”asiantuntijapuhetta” pullollaan ja tyypillisimpiä kommentteja ovat juuri ”ei olisi ehkä kannattanut hankkia koiraa”, ”olisko kannattanut hankkia joku fifi ennemmin”. Näitä tuomioita lauotaan tuntematta koiraa tai sen omistajaa ja siten tietämättä taustoja. Usein omankaan koiran käytös ei suinkaan ole tahratonta, mutta sillä ei vaan ehkä satu olemaan esimerkiksi remmirähjäystä joka nyt totta vieköön on se räikein ongelma. Tottahan se on, että monien ihmisten ei olisi pitänyt hankkia koiraa alkuunkaan, mutta käytösongelman ilmeneminen ei vielä tarkoita sitä, että koiran kanssa on mokattu jotenkin aivan totaalisesti tai että hihnan toisessa päässä on joku ameeban kaltainen aivoton alkueliö.\nSiinä nyt ei tietenkään ole mitään ihmeellistä, että jonkun tietyn eläinlajin harrastajat haluavat päteä tiedoillaan ja taidoillaan, mutta ikävästi tämmöinen epäonnistumisen halveksiminen aiheuttaa semmoista ilmapiiriä, missä esimerkiksi koulutukseen hakeutuminen on jotenkin häpeällistä. Epäonnistuminen on häpeällistä, koska se todistaa kaikille muille, että minä en osannut ja hankinkin sen asteen verran liian vaikean koiran. Kaikista pahintahan se epäonnistuminen on silloin jos sattuu omistamaan sen pienen seurakoirafifin, koiran jonka piti olla ystävällinen kaikille, mutta joka haluaa silti kiipiä raatelemaan jokaisen ohikulkevan koiran kokoon katsomatta. Tällainen ilmapiiri ja asenne on niin hanurista, etteivät edes sanat riitä kuvaamaan. Sen johdosta naapurimmekin koiraa ulkoilutetaan vain takapihan rämeikössä. Ainiin, mutta sekin tietenkin johtuu vain heidän kyvyttömyydestään ottaa vastuuta omasta imbesilliydestään, eikö! Valitettavasti parhaalla tahdollakaan kaikki meistä eivät ole niin rohkeita, että uskaltaisivat omaehtoisesti tarttua epäonnistumisiinsa ja tehdä niille jotain – muiden paheksuvista katseista välittämättä. Siksi on joskus syytä ottaa silmä käteen ja tarkastella myös sitä, millaisessa ilmapiirissä ongelmakoiran omistaja joutuu toimimaan.\nJa mitä tulee tuohon mainitsemaasi pelkoaggressioon, niin haluaisin sanoa, että mikäli ei ole koskaan omistanut pelkoaggressiivista koiraa ei pitäisi sanoa aiheesta mitään – ainakaan hupailumielessä. Omamme kimppuun kävi pentuna (ja kas kun me koiranomistajat emme hallitse maailmaa, kaikkea ei voi aina ennaltaehkäistä vaikka kuinka tahtoisi) iso aggressiivinen uros ja kas kummaa, koira saa nykyään totaaliraivarit vastaavanvärisiä isoja uroksia nähdessään. Ongelman kanssa on tehty paljon ja vielä enemmän töitä, mutta kun ongelma on laatuaan sellainen etteivät edes asiantuntijat tiedä siihen lopullista ratkaisua, olemme me aina toisinaan se koirakko jonka karvaisempi pää räyhää totaalitiloissa omistajan kammetessa holtitonta eläintään sinne ojan puolelle. Ja ei, koiramme ei räyhää kaikille ja osaa muissa tilanteissa käyttäytyä oikein mallikkaasti. Pelkotilan vastaehdollistaminen on vaan ihan saatananmoisen hankalaa hommaa eikä menetettyä luottamusta saa ehkä koskaan takaisin. Puolen vuoden jälkeen koira ei enää räyhää KAIKILLE samanlaisille/värisille koirille vaan vain joillekin ja töitä sen eteen on saanut tehdä. On toki niitä, jotka käyttävät pelkoa koiransa huonon käytöksen tekosyynä, mutta kyseessä on myös ihan todellinen ja usein elämänmittainen ikävä ongelma, jonka vuoksi leimaantuu huonoksi koiranomistajaksi ihan ilman yleistämistäkin.\nKoiran hankinta on valintakysymys, totta tosiaan. Itsekin olisin päässyt helpommalla valitsemalla koirakseni pehmeän nartun vaikkapa jostain seurakoirarodusta. Mutta kun halusin sen tietyn rodun edustajan, jonka kanssa voin harrastaa sitä tiettyä harrastusta. Olin täysin tietoinen, että koira on hankala kouluttaa ja sen ominaisuudet eivät aina palvele nykyistä käsitystä kuuliaisesti vasemman jalan vierellä askeltavasta kaupunkikoirasta. Toisaalta jotkut meistä pitävät haasteista ja kehittyminen koiranomistajana on tehty epäonnistumisista. Helppo koira ei olisi opettanut minulle koiranpidosta yhtään mitään ja tästä olen omalle umpiluulleni kiitollinen vaikka toisinaan tekisi mieli sitoa se lyhtypylvääseen ja unohtaa koko juttu. Toisaalta koiran kuin koiran kanssa tulee usein vastaan aikakausia, jolloin käytös ei ole sitä mallikkainta, esim. koiran saavuttaessa sukukypsyyden tai tullessa murrosikään. Koulutus on siten pitkäjänteistä hommaa, eikä tämän hetken tilanne koskaan tarkoita sitä, että näin tulee olemaan aina. Ehkä tosiaan se helppo koira on pennusta vanhuusikään aina mallikas koirakansalainen, mutta hiukankin umpiluisemman tapauksen kanssa mikään saavutettu taito tai käytösmalli ei tule hopealautasella.\nOn hauskaa lukea sarkastisia kirjoituksia koiranomistamisesta ja siihen liittyvistä stereotypioista, mutta hirveän harvoin toisissa koiranomistajissa kohtaa aitoa ennakkoluulotonta ja myötätuntoista suhtautumista kanssaveljiä ja -sisaria kohtaan. Liian usein toisen kuunteleminen ja auttaminen unohtuu sinne itsekorostuksen, omakehun ja pätemisen alle. Jos kerran osaa, eikö asiallisinta olisi jakaa omaa tietämystään tuhahtelevan ivan sijaan? Älä käsitä väärin, pidän kirjoituksistasi ja jaan näkemyksesi 99%sti. En myöskään väitä, että tarkoituksesi olisi yksinomaan (tai ollenkaan) halveksia muita koiranomistajia. Kaikki kritiikkini ei myöskään kohdistu juuri sinun ajatuksiisi tai tekstiisi. Tämän postauksen sarkasmi ja vire vaan herätti ajattelemaan tätä ilmiötä vähän syvällisemmin. 🙂\nAinahan rodun ja pennun valinta ei osu nappiin, vain täydellisessä maailmassa jokainen koiranomistaja saisi omaa osaamistaan vastaavan pennun. Itsekin sain sen asteen verran liian vaikean pennun, vaikka se ei tarkoitus kellään osapuolella ollutkaan. Sen sijaan, että eläisimme ilmapiirissä missä nämä fataalit valinnat ohjaavat koiranomistajan väistämättömään turmioon, voisimme yrittää rohkaista ihmisiä ajattelemaan, että koiran kouluttaminen ei ole koskaan liian myöhäistä tai mahdotonta. Että itse voi oppia ja kehittyä, omia taitoja voi kartuttaa ja hioa. Ja mikä tärkeintä, epäonnistuminen ei ole vain häpeällistä tai surkuhupaisaa. Itse ainakin haluaisin elää semmoisessa koirakulttuurissa, missä pahimmankin räyhääjän omistaja voi astella kaduilla toisten ulkoiluttajien joukossa sen sijaan, että syöksyy puskiin toisen koirakon nähdessään. Ehkäpä sitten meillä jonain päivänä voisi olla hieman vähemmän niitä paskamaisia räyhääviä ohikulkijoita?\nNo, joka tapauksessa hyvä blogi, jään mielenkiinnolla seuraamaan kirjoituksiasi!\nAnnukka on 8.10.2011 12:30 pm said:\nHei kritiikin ääni, kiitos kommentistasi! Kuten olen toisessa kirjoituksessani sanonut, minullakin on ollut hankala pk-rotuinen remmirähjä (sekä myös aikanaan ylipehmeä ja ääniherkkä pelkopurija). Nämä koirat ovat opettaneet minulle, millaista koiraa en ainakaan halua, ja että ongelmiin ei ole koskaan liian aikaista (tai myöhäistä) tarttua. Kyllä, koira voi traumatisoitua sen lapsuudessa tapahtuneesta hyökkäyksestä, mutta se ei todellakaan tarkoita sitä, etteikö rähjäykselle voisi ja pitäisi koettaa tehdä mitään… ja se korjaaminen alkaa heti seuraavasta lenkistä sen pelkäävän pennun kanssa. Pelkotilan poistaminen vastaehdollistamisella kestää iät ja ajat, mutta möykkäämisen voi kieltää vaikka koira pelkäisikin.\nJa kyllä, tämä kirjoitukseni on sarkastinen, mutta toisaalta, on äärimmäisen turhauttavaa nähdä, kuinka koiranomistajat tekevät kerta toisensa jälkeen samoja virheitä. Tässä kirjoituksessa nyt lienee listattuna ne yleisimmät, joita näkee ikkunani alta kulkevalla lenkkipolulla kymmeniä ellei satoja kertoja päivässä, ja melkein joka ainoa perusmoka olisi vältettävissä, jos omistajat keskittyisivät pentujensa mahdollisiin käytösongelmiin jo silloin, kun niitä ei vielä oikeastaan ole. Kyse ei ole pelkästään siitä ongelmakoirakosta, joiden lenkkeily on piinallista, vaan myös siitä, että tiheästi asutulla seudulla yksi remmirähjä luo uusia pelkotiloja ja jännittyneitä ohituksia myös niille kulmakunnan uusille pennuille (ja aikuisille). Remmirähjäävän koiran ohittaminen lähietäisyydeltä on ihan ju-ma-lat-to-man epäreilua epävarmalle koiralle, jolle on opetettu, että haasteeseen ei saa vastata eikä rähjäykseen reagoida. Oma myötätunto on kyllä siinä tilanteessa kokonaan oman koiran puolella.\nValitettavasti parhaalla tahdollakaan kaikki meistä eivät ole niin rohkeita, että uskaltaisivat omaehtoisesti tarttua epäonnistumisiinsa ja tehdä niille jotain\nTässä on juuri sen haasteen tasolle nousemisen ydin. Jostain se uskallus on löydyttävä, ihan jo koirankin elämänlaadun kannalta.\nkritiikin ääni on 8.10.2011 1:58 pm said:\nOlet oikeassa, mutta oma pointtini oli, että koiraongelmia ja ongelmakoiria tulee olemaan aina ja sinänsä on turha haaveilla ideaalista. Pahinta on kuitenkin ongelmien häpeäminen ja väittäisin nähneeni useammankin puskaan syöksyvän remmirähjääjän kasvoilla vilahtavan syvän häpeän. Ja häpeäntunne on tuskin koskaan ratkaissut rähjäämisongelmia, pikemminkin pahentanut niitä. Sama häpeä myös estää monia ihmisiä tarttumasta niihin ongelmiin (vaikka pitäisi, tietenkin pitäisi, mutta kuten näemme niin silti moni ei sitä tee) ja mielestäni koirakulttuurissamme on monia piirteitä, jotka ruokkivat koiranomistajien häpeää. Itse tarkastelen asiaa sekä sinä koiranomistajana, jonka oma koira osaa käyttäytyä (pystymme oikein hyvin ilman köhinöitä ohittamaan toisia rähjääviä koiria) että sen remmirähjän kanssa kamppailevana – tiedän tasan kuinka raastavaa on nähdä sen vastaantulevan koiranomistajan paheksuva katse. Kun siinä tilanteessa ei kuitenkaan ole koko totuus koirastani ja minusta. Esim. pelkorähisijää ei aina saa haltuun kieltämällä, jos se niin helppoa olisi niin ongelmakoirakouluttajilla ei olisi töitä. Jotain mätää on myös siinä ilmapiirissä, joka sanoo että on parempi salata ongelmat koiransa kanssa kuin olla rehellinen ja altistua toisten koiranomistajien halveksunnalle. Okei, remmirähjää on vaikea piilottaa mihinkään, mutta pään pistäminen puskaan toimii varmasti hetkellisenä haavavoiteena…\nJa tiedän kyllä hyvin, miten paskamaista on ohittaa läheltä remmirähjää epävarman nuoren koiran kanssa. Paskamaista on myös se, että monet koiranomistajat antavat omansa vaania, kyräillä, haastaa ja provosoida satoja metrejä ennen ohitustilannetta tekemättä koiralleen mitään. Ehkä koiranlukutaito on niin huono tai sitten ei kiinnosta – joka tapauksessa ko. tilanteet harmittavat kipakan teinikoiran omistajaa, tietyn ikäinen uros kun etsii haasteita joinakin päivinä vaikka puskista. Mutta minkäs teet, edelleen niin koiran omistamiseen kuin lapsien tekemiseen ei tarvita alkeellisintakaan koulutusta tai tietoutta.\nItse asumme okt -rt-lähiössä missä koirat käyttäytyvät pääosin tosi hyvin. Joten en ehkä osaa kuvitella täysin, miten rasittavaa on elää jatkuvassa remmirähjien pommituksessa. En varmaan itsekään jaksaisi olla aina kovin armollinen ja ymmärtäväinen jos näin olisi.\nemppu on 21.6.2012 11:47 am said:\nOli kyllä erittäin masentavaa kävellä pienen terrierin (remmirähjän) ohi, omistaja meni seisomaan koiransa kanssa tienviereen, ja oli täysin välinpitämätön koiransa rähjäyksestä. Kunnes olin puskan takana, noin 1min rähjäämisen alettua, kuulin vinkaisun ja näin omistajan toruvan koira, koira kuitenkaan reagoinut mitenkään, vaan jatkoi haukkumista vielä piiiiitkään. Niinkuin koira ymmärtäisi miksi se sai räyhätä äsken, mutta parin minuutin päästä? Järki hoi älä jätä.\nReija on 12.10.2011 1:38 pm said:\nSaako lainata tätä juttua koirakerhon jäsenlehteen? Terv. Tuusulan Kennelkerho/Reija\nAnnukka on 12.10.2011 1:52 pm said:\nJonttu on 3.11.2011 7:45 pm said:\nEn ollenkaan ymmärrä, miksi on huono ja väheksyttävä asia, jos koiran ulkoiluttajat pyrkivät ohittaessa kiinnittämään koiran huomion äänellä, tai palkitsemaan lelulla tai namilla. Tai jos joku kouluttaa koiraansa ohittamaan klikkerillä naksutellen. Tai jos jonkun koira on sellaisessa vaiheessa, että ohittaminen rauhallisesti onnistuu jos koiran ottaa tien sivuun istumaan.\nEikö ongelma ole ne, jotka eivät ole koskaan kouluttaneet koiralleen mitään toimintamallia ohituksiin, eikä ole yritystäkään kouluttaa?\nOletko tietoinen, että artikkelisi leviää fb;ssä yhteyksissä joissa sitä käytetään perusteena rankaisulla, kolinapurkilla ja pet correctorilla kouluttamiseen (koska tekstissä puhutaan varsin sarkastisesti ja väheksyvästi palkkioiden käytöstä ja vihjataan niillä koulutamisen suoraan johtavan remmirähjäämiseen)?\nAnnukka on 3.11.2011 8:12 pm said:\nKyllä, minusta ongelma ovat enimmäkseen tampiot koiranomistajat.\nHeh, olen lukevinani tässä kehotuksen itsesensuuriin, koska joistakin asioista ei ilmeisesti saa tehdä pilaa. En ollut asiasta tietoinen, mutta en aio myöskään potea asiasta syyllisyyttä. Kukin näkee tekstissä sitä mitä haluaa.\nNiin juu, ja *shock horror*, olen itsekin kouluttanut kolinapurkilla. Se oli silloin, kun vielä jaksoin nysvätä arkitottelevaisuutta apuvälineiden kanssa (lelut, naksutin, purkki, vesisuihku ja mitä näitä nyt onkaan). Nykyisin en jaksa. Minusta rankaisulla on edelleen ihan validi rooli koirankoulutuksessa, vaikka lukeudunkin pääosin kukkahattusakkiin. Arkitottelevaisuuden koulutuksessa tärkeintä on olla koiralleen reilu, ja toiseksi tärkeintä on saada koira tehokkaasti koulutettua. Pidän sekä pelkkään positiiviseen vahvistamiseen että liikaan rankaisukeskeisyyteen perustuvaa koulutustapaa huonona, koska useimmiten molempia ehtoja ei kummallakaan tavalla saada helposti täytettyä.\nJonttu on 4.11.2011 12:20 am said:\nEi ole toki syytä itsesensuuriin, mutta ivallista näkökulmaa koiraansa eri tavalla kouluttaviin kannattaisi miettiä. En usko, että on rakentavaa luoda ilmapiiriä, jossa remmirähisijää kouluttavat jotka jo muutenkin usein häpeävät koiransa käytöstä, leimautuvat naurettaviksi lelun ja namin heiluttelijoiksi tai idiooteiksi jos he ottavat koiran tien sivuun istumaan.\nMirva on 14.12.2011 2:59 pm said:\nPakko oli kopsata tämä omaan blogiin, hyvin kirjoitat 🙂 Aluksi nauratti ja oli hyvä päivän piristys, kunnes kauhukseni tajusin että osahan näistä pätee MINUUN! Loistavaa, sait minut ajattelemaan 😀 Ja kyllä, täällä on remmirähjiä 🙂\nAnnukka on 14.12.2011 3:06 pm said:\nKiitoksia mukavasta palautteesta! Ja heh, lienen syyllistynyt itsekin lähes jokaiseen mokaan jonkun menneen tai nykyisen koirani kanssa, mutta niinhän sitä sanotaan, että Siperia opettaa. 😉\njenny on 10.2.2012 4:16 am said:\nJos koira räyhää: lopeta koiran toiminta. Piste. Palkitse oikeasta käytöksestä. Piste. Tadaa!\nKati on 11.2.2012 11:20 am said:\nSuurin ongelmahan on remmirähjäävillä koirilla, että tilanne (ohittaa toinen koira) on liian vaikea niille ja murisemalla/haukkumalla/rähjäämällä ilmaisevat toiselle koiralle, että tarvitsevat etäisyyttä. Eli omistaja (eikä vastaantulevan koiran omistaja) osaa lukea, että kyseiselle koiralle vastaantuleva koira tulee liian lähelle ja todennäköisesti vielä koiran näkökulmasta näyttää että se toinen koira tulee aivan kohti, mikä on koiran näkökulmasta uhkaavaa ja näin ollen liian vaikea tilanne käsitellä yleensä pelkäävälle ja epävarmalle koiralle.\nRemmiräyhäthän on yleensä epävarmoja koiria, ei yleensä pelkästään aggressiivia. Tuossa tilanteessahan omistajan pitäisi tajuta kiertää vastaantuleva koira kauempaa, ettei oma koira joudu kohtaamaan pelkäämäänsä koiraa ja hätätapauksessa hyökkäämään sitä kohti (hyökkäys on paras puolustus), ja tätä pitäisi tehdä niin kauan että koira on varmempi ohittamaan lähempää toisen koiran.\nMielestäni myös namien syöttäminen koiralle silloin kun koira on rauhallinen ja kauempana toisesta koirasta voi hyvin toimia, koska silloin koiralle tulee positiivinen mielleyhtymä toisiin koiriin. Tätähän voi tehdä koiran kanssa sitten aina vain lähempää toista koiraa (mutta vain niin läheltä, että oma koira pysyy rauhallisena). Tällaisen epävarman koiran kanssa ohittaminen rivakasti toisen koiran ohi läheltä on mielestäni tuhoon tuomittua, koska se lisää jo epävarman koiran epävarmuutta entisestään, kun joutuu liian vaikeaan tilanteeseen pakotettuna.\nMielestäni näissä tilanteissa myös vastaantulevan koiran omistaja voisi myös ottaa huomioon että se räyhäävä koira tarvitsee etäisyyttä ja voisi tehdä asialle jotain (ottamalla etäisyyttä), eikä vain ohittaa sen metrin päästä, varsinkin jos näyttää että toisella koiralla ei ole mahdollisuutta päästä kauemmas vastaantulevasta koirakosta.\nUsein olisi hyvä kaikkien opiskella koiriensa eleitä ja oppia tuntemaan koiransa paremmin. Hyvä olisi myös ottaa vieraiden koirien käyttäytyminen ja eleet huomioon. Ei se aina ole koulutuksesta ja johtajuudesta kiinni, jos koira yksinkertaisesti pelkää ja sitä vahvistetaan 😦\nMielestäni myös ei vastaantulevia koiria tosiaan saisi tavata (ellei ole tuttu), koska koira voi tällöin luulla että kaikki koirat pääsee/joutuu tapaamaan, ja tämä johtaa myös epävarmuuteen jos vastaantuleva on vaikka aggressiivinen koira.\nItselläni on vuoden ikäinen vaativa uroskoira, jolla on remmiräyhääminen saatu lähes loppumaan.\nwestiemetkut on 26.2.2012 12:23 am said:\nLuin tämän taas pitkästä aikaa, loistava kirjoitus, mutta pakko ihan ääneen pohtia että onkohan järki lisääntynyt tai mitä lie tapahtunut, muutamassa vuodessa on huomattavasti vähentynyt ne jotka yrittää päästä nuuhkimaan ohittaessa? Mä olen ainakin pannut merkille, että nykyään saamme hyvinkin rauhassa kävellä kahden terrierini kanssa, kun vaan ite ei reagoi vastaantulijaan mitenkään niin nekin harvemmin pyrkii luokse.\nVuosia sitten, aloittelevana koiranomistajana, vein kerran koiran koirapuistoon. Se kesti n. 2min ja poistuimme pian takavasemmalle. ihan järkyttävä meininki.\nOlen niin ylpeä siitä, että kun vastaantuleva pk-rotuinen räkii kurkku suorana päällemme, niin yksikään ei ole päässyt koirieni iholle ja terrierini ohittavat löysällä hihnalla muut, vaikka toinen miten riehuisi. Eli ilmeisesti ihan kaikkea en ole tehnyt väärin 😀\nemppu on 21.6.2012 11:55 am said:\nÄlä käytä Flexiä:\n1. Niistä saa palovammoja\n2. Koira kulkee niissä täysin pois omistajansa hallinnasta\n3. Ne ovat aivan liian pitkiä, koiran kuuluu kulkea lähellä ihmistä.\n4. Ne aiheuttavat vaaratilanteita ohikulkijoille.\n5. Ei ole mukavaa, jos on saanut opeteltua juuri oikean hihnakäyttäytymisen, ja sitten tulee Flexikoira-Fifi, ja tulee täysin varoittamatta ”tervehtimään” Mustia, joka on juuri oppinut ettei koiria lähestytä hihnassa.\n6. Koirasi on 3m päässä sinusta kävelijöiden ja autoilijoiden yhteisellä tiellä, takaa lähestyy kovaa vautia mopoauto, jonka kuski kuuntelee kovalla äänellä musiikkia, eikä seuraa liikennettä, minkäs teet?\nSiinä kuusi syytä, tulkaa järkiinne.\nFlexikoira-Ei niin Fifi on 30.9.2012 5:36 pm said:\nItse en kyllä ymmärrä tätä Flexin lynkkausta.\n1. Varmaan jos pitää siitä narusta kiinni? Mutta miksi niin tekisi? 😀\n2. Millä perusteella?\n3. Vapaana ulkoillessaan umpimetsässä koirani käy aika ajoin kauempana kuin Flexissä. En näe mitään haittaa siinä, että koira ei ole kokoajan ihmisen jaloissa, jos se on kuitenkin näköetäisyydellä ja kutsuttavissa luokse. Meille Flexi onkin jotain vapaanaolon ja hihnassakävelyn väliltä.\n4. Millaisia? Itse ainakin kutsun koirani Flexissäkin hihnaetäisyydelle, kun on potentiaalisia ohikulkijoita näkyvissä.\n5. No ei varmasti, mutta jos toimii kohdassa 4 mainitulla tavalla, niin tätäkään ongelmaa ei ole. Ei pidä yleistää.\n6. En päästä koiraani Flexissä kävelijöiden ja autoilijoiden yhteisellä tiellä sen pidemmälle kuin hihnassakaan. Flexin eätisyysominaisuudet ovat käytössä, kun ollaan rauhallisilla lenkkipoluilla, joilla kuitenkin on koira oltava kiinni.\nOlenhan niitä rasittavia Flexitapauksia nähnyt itsekin, mutta en kyllä ymmärrä miksi automaattisesti on kamala koiranomistaja, jos käyttää joskus Flexiä.\nAlkuperäinen blogiteksti oli kyllä hauska ja melko paikkansapitävä! 😀\nItse en kuitenkaan koirapuistojakaan sentään noin paheksuisi. Me ollaan koirapuistoiltu todella paljon aika pienestä asti ja minulla on kyllä melkein pelkästään positiivista sanottavaa. Jos alkaa näyttää siltä, että ongelmia on tulossa, niin yksinkertaisesti poistutaan, eikä jäädä odottamaan, että koira kokee tilanteen jotenkin epämiellyttäväksi. Mielestäni potentiaaliset ongelmien aiheuttajat tunnistaa kyllä jo kaukaa.\nViimeaikoina itselläni on ollut polvivaivoja, eikä pitkät lenkit ole onnistuneet, niin ollaan käyty paljon koirapuistossa. Koira saa tarvittavan liikunnan ja leikin, jota olisi muutoin kovin hankala järjestää. Kai tämäkin on jotenkin hirveän väärin ja minun olisi pitänyt jättää koira hankkimatta tms? 😉\nLisäisin, että me koirapuistoillaan ympäri Tamperetta. En muiden kaupunkien koirapuistokulttuurista tiedä yhtään mitään.\nsandra on 25.9.2012 5:34 pm said:\nMahtava kirjoitus! Itselläni on (mielipuolinen) remmirähjääjä, joka vaikuttaa aivan vesikauhuiselta piskiltä toisen koiran nähdessään –> hihnassa. Vapaana tavatessaan toisia koiria käy ehkä haistelemassa ja sitten jatkaa omia juttujaan. (?) Koulutuksessa ei tosiaan mennyt kaikki putkeen, itsepäinen- ja vaativa rotu, minulla ja miehelläni erinäkökulmat koirankoulutuksesta. Vaikka kuinka sovimme ennen koiran hankkimista pelisäännöt selviksi. Mieheni turhautui jo pentuvaiheessa koiraan. (esimerkki tapaus; olin opettanut koiralle että kun se ilmoittaa sillä olevan hätä se pääsee ulos… mieheni mielestä jos pentu yöllä sydäntäsärkevällä ulvonnalla ilmoittaa olevan hätä ei sitä tule viedä pihalle. Pidättäköön.) Tein parhaani lenkeillä, pentuna ei ollut suurempia ongelmia muiden koirien tai vieressä kävelemisen suhteen. miehelläni oli ”hieman” agressiivisempi tapa ohjeistaa koiraa…lopulta minä olin sitten ns syyllinen tähän rodun valintaan ja nyt 5 vuotias koiramme pääsee lenkille (muuallekin kuin pihallemme) vain jos minä vien sen. Kuljen yleensä paikoilla missä toisia koiria ei ole ja jos tulee vastaan pyrin kiertämään kauempaa. Koira tottelee minua muuten sanoisinko 98% on kiltti ja seurallinen. Olen ollut yhteydessä ties minne koirankoulutus kouluihin/oppaisiin, mutta nykyään moni käyttää nimenomaan nameja koiran koulutuksessa, joka ei vaan toimi meidän koirallamme. Se ei ole ollenkaan perso nameille ja ulkona sitä ei voisi namit vähempää kiinnostaa. Alan olla jo melko epätoivoinen, että saisin ikinä kulkea koirani kanssa esim keskustan läpi tai edes taajama-alueella, rauhassa, ilman tätä vauhkoontumista. Ottaisin mielelläni vastaan ehdotuksia ja ohjeita mitä voisin kokeilla.\nAnnukka on 25.9.2012 7:29 pm said:\nOletan, että olet jo käyttänyt hyväksesi kasvattajan ja muiden samaa rotua harrastavien neuvot? Jos koirasi on palveluskoirarotuinen, moni tuttava on saanut pk-lajien koulutuskentiltä varsin hyviä neuvoja arkielämäänkin, etenkin kun nykyisin ns. vanhan liiton kouluttajia alkaa olla onneksi vähemmistönä pk-puolellakin.\nArvaan, että koirasi on aika iso ja sen pitäminen aloillaan on vaikeaa? Tuttua, itse taistelin aikanaan kanssani melkein samanpainoisen remmissä räyhäävän ja kiskovan newfoundlandinkoiran kanssa. En osaa neuvoa sen kummemmin, mutta itselläni auttoi tuolloin hallinta: koulutusvaiheessa koiralla oli kuonopanta, vedonestovaljaat ja tukeva nahkahihna. Jos mahdollista, olisin varmaan ulkoiluttanut sitä Hannibal Lecter -kärryissä – sen verran stressasin sen kanssa ulkoilemista. 🙂 Antoi edes hieman itseluottamusta, kun tiesi pystyvänsä hallitsemaan koiraa, ja tarpeeksi kun syrjäpolkuja kierrettiin ja ohituksia harjoiteltiin hihna lyhyellä ja no-nonsense -pikaohituksilla, koiran käytöskin parani. Samalla tietysti panostimme muutenkin koiran ja ohjaajan suhteen parantamiseen: enemmän peruskoulutusta, enemmän temppuja, nykyisin jo muodista poistuneita johtajuusharjoituksia sun muuta.\nJos minulla olisi nykyisin paatunut remmirähjä, en ehkä jaksaisi enää kauhean pitkään yrittää sitä nameilla palkkaamista ja/tai kolinapurkilla pelottelua. Minusta siinä on vaarana, että ohituksista tulee entistä pahempi show. Jos koira on hallinnassa eli pystyn sen hihnassa hanskaamaan, tekisin ohituksista mahdollisimman pienen numeron ja keskittyisin kaikkeen muuhun koulutukseen, joka hitaasti mutta varmasti parantaa koiran käytöstä, luottamusta ja hallintaa arkielämässä. Uskon, että hyvät ohitukset ovat se viimeinen asia, joka vaikean koiran kanssa saadaan kuntoon, mutta jos ja kun koira on muuten aina hanskassa, luottaa ohjaajaansa ja osaa tusinan temppua ja tottisliikettä luotettavasti, se remmikäytöskin paranee ennen pitkää.\nEllu on 26.9.2012 11:30 am said:\npaljon asiaa ja paljon ihmisiä joilla on niin täydelliset koirat, muiden koirat ovat hulluja omat parhaiten käyttäytyviä… huoh.. juuri tällaiset koiranomistajat jotka vielä asian suureen äänen tuovat esille saavat niskavillat pystyyn. nämä täydellisen koiran omaavat jotka eivät halua toisia koiria kohdata ovat varmastikin sitten näitä umpihankeen hyppääviä kun näkevät koiran tulevan vastaan? se kertoo kyllä yhtälailla omistajasta muillekin kuin myös omalle koiralleen.. eiköhän jokainen löydä oman tapansa toimia koiransa kanssa, tällaiset sarkastiset ja kyyniset viestit eivät asiaa miksikään muuta, päin vastoin kertovat enemmänkin juuri näistä täydellisen kasvatusmetodin omaavista omistajista, jotka varmaan kertovat lääkärillekin mitä lääkärin tulee tehdä.. asenteethan tässäkin ihmistä ohjaa. nämä koirankoulutusasiat ovat sellaisia mitä ei pidä yleistää: toisella toimii toinen ja toisella toinen – täydellisen koiran omistajan täydelliset ”neuvot” eivät ole lakiin kirjoitettuja eivätkä toimi kaikilla joten ei niitä voi täydellisiksi sanoa…\nihminen on 17.6.2013 2:05 am said:\nMinulla on 7kk uros chihu, käytän flexiä. Meillä mennään rauhallisilla alueilla esim metsä yms ilman hihnaa ja koira osaa hyvin sivulle odota seis vapaa ymsyms käskyt joten flexiä käytän vain keskustassa ja siinä samat säännöt. tietenkään koira ei mene siellä 4m päässä vaikka voisikin ellen anna lupaa. Esim pissatessa rämpii puskaan niin en tietenkään mene itse perässä. Myöskään meillä EI haukuta ja remmirähjistä ei välitetä. Kaikkien kanssa haluaisi leikkiä, mutta ohikulkeminen onnistuu silti. Mielestäni oli LOISTAVA teksti!\n.... on 26.9.2013 11:53 am said:\nMitäs sitten tehdään kun omistajan paniikkihäiriö/sosiaalisten tilanteiden pelko on tehnyt koirasta remmirähjän? Kyseessä traumaperäinen paniikkihäiriö jota ei ollut koiraa otettaessa.\nAnnukka on 27.9.2013 4:07 pm said:\nEn ole asiantuntija, mutta omistajan varmaan kannattaisi hankkia ihan ensimmäiseksi apua omaan ongelmaansa, joka lienee vakavampi kuin koiran remmirähjäys pahimmillaankaan voi olla.\nPutte on 21.8.2014 2:59 pm said:\nOlipas virkistävän piikikäs kirjoitus. Asun Helsingissä ja minulla on nuori aikuinen bullmastiffi-uros (kastroimaton).\nJoka päivä tulee vastaan näitä ennakkoluuloisia etukäteenpanikoivia ihmisiä, jotka nykäisevät koiransa syliin heti, kun tullaan vastaan. Samoin rähjääviä flexi-ulkoilijoita. Ja näitä, jotka jää seisomaan ja tuijottamaan keräten samalla kierroksia ja jännästi, kun ollaan kohdalla, räjähtää.\nKoirani on varmasti keskivertoa massiivisempi verrattuna muihin lähialueen koiriin. Silti väitän, että olen yksi naapuruston rennoimmista koiranulkoiluttajista. Miksi? Koska tein paljon töitä heti pentuajoista lähtien ja nykyään yhteiselomme on mutkatonta ja huolettoman helppoa. Voin pitää koiraani turvallisin mielin irti, koska se tarkkailee minua ja ”kysyy” minulta, miten nyt tehdään, jos tulee epämääräinen tilanne. On mukavaa, kun voi sanoa koiralle puheäänellä, että odotapas hetki, jos se vaikkapa erkaantuu vähän liian kauas. Ei tarvitse karjua tai raivota. Vastaantulijat ohitetaan myös irti ollessa tienlaidassa rennosti kävellen eikä mulkoilla tai pullistella tai uhitella. Vastaantuleva koira saa murista, örveltää ja haukkua ihan rauhassa, meidän menoomme se ei vaikuta.\nSilti minun koirani on se, joka saa aikaan kauhistelua ja paheksuvia katseita, kun se sattuu olemaan vähän isompi ja ”hurjan näköinen”. Hihnassa raivoavat ja räksyttävät pienet seurakoirat taas ovat täysin okei, koska ne on niin pieniä ja söpöjä, kun ne hyppii ja haukkuu ohikulkijoille ja eihän niitä saa eikä tarvitse kieltää tai komentaa! Mutta auta armias, jos esim. minun koirani hyppisi ja haukkuisi ohittaville koirakoille…\nKoira on koira ja rähinä on huonoa käytöstä kokoon, rotuun, sukupuoleen ja ties mihin muuhun katsomatta.\nJillian on 14.4.2016 6:11 pm said:\nNyt on pakko todeta, että harvinaisen tyhmä kirjoitus ja blogi kokonaisuudessaan. En saanut tästä mitään irti. Kiitos tyhjästä.\nAnnukka on 14.4.2016 6:34 pm said:\nBlogeissa on se hyvä puoli, että voit itse tehdä paremman ja näyttää meille muille, miten homma tehdään kunnolla.


Avoimet ja joustavat oppimisympäristöt vaativat toimiakseen jatkuvaa vuorovaikutusta ja toimintakulttuurin muutosta | Itä-Suomen yliopisto\nAvoimet ja joustavat oppimisympäristöt vaativat toimiakseen jatkuvaa vuorovaikutusta ja toimintakulttuurin muutosta\nKoulujen uudenlaisten, avoimien ja joustavien oppimisen tilojen jatkuvaan muokkaamiseen tulisi investoida yhtä lailla kuin tilojen suunnittelu- ja rakennusvaiheisiin. Kestävän muutoksen saavuttamiseksi tilan uudelleen rakentaminen ei kuitenkaan tapahdu vain fyysisissä tiloissa, vaan uudelleen luomisen ideologia tulisi omaksua myös koko koulun tasolla ja johtajuuden prosesseissa. Lisäksi vuorovaikutuksen tulisi toimia avoimesti joka suuntaan – sekä opettajien, oppilaiden että koulun johdon välillä. Tämä kaikki vaatii tilaa ja aikaa toimiakseen parhaalla mahdollisella tavalla.\nNämä tulokset selviävät Itä-Suomen yliopiston tutkija Anna Kokon ja professori Laura Hirston tutkimusartikkelista, jossa seurattiin kahden koulun arkea avoimissa ja joustavissa oppimistiloissa. Lisäksi tutkimukseen kuuluneissa haastatteluissa selvitettiin opettajien kokemuksia avoimissa tiloissa työskentelystä.\n– Yhteiskunnassamme tapahtuneet muutokset pakottavat meidät tarkastelemaan uudella tavalla myös koulun tehtävää. Oppilaan aktiivista roolia korostavan oppimiskäsityksen myötä on viime vuosina haluttu rakentaa sellaisia joustavia ja avoimia tiloja, joissa oppilaiden välinen vuorovaikutus mahdollistuisi entistä paremmin, taustoittaa Hirsto.\nJoustavat oppimistilat ovat aiheuttaneet paljon keskustelua siitä, miten tilat tulisi rakentaa, miten niissä pystytään huomioimaan erilaisten oppijoiden tarpeet ja ketä muutoksissa lopulta tulisi kuunnella.\n– Vaikka avoimilla ja joustavilla tiloilla on todettu olevan monia positiivisia vaikutuksia, muutto uusiin tiloihin ei itsessään aina tuota muutosta pedagogiikassa. Keskeinen kysymys mielestäni on, muokataanko tila oppijoille vai pyritäänkö oppijat muokkaamaan tilaan, Kokko muotoilee.\nHaastatellut opettajat tiedostivat hyvin fyysisten tilojen aiheuttamat mahdollisuudet ja rajoitukset. Mikäli fyysinen tila nähtiin staattisena ja valmiiksi annettuna, kokivat opettajat sen usein sen tietyllä tapaa rajoittavan jo ennalta pedagogisia ratkaisuja. Jos opettaja taas koki pystyvänsä muokkaamaan tilaa eri tarpeiden mukaan, koettiin tila myös pedagogisesti mielekkääksi.\nYhteisopettajuudessa toimivat opettajat kertoivat käyvänsä tilojen uudelleen rakentamisesta neuvotteluita, mutta myös oppilaat osallistuivat arkisissa tilanteissa jatkuvaan uudelleen neuvotteluun. Tilojen uudelleen rakentamisen neuvotteluita käytiin arkisissa tilanteissa opettajien ja oppilaiden välillä.\n– Tärkeää oli, että näitä opettajien ja oppilaiden välisiä keskusteluita hyödynnettiin edelleen opettajien välisessä suunnittelussa. Kun vuorovaikutus toimii näin avoimesti, syklisesti ja systemaattisesti, pystytään tiloja luomaan kunkin ryhmän tarpeita vastaaviksi aina uudelleen, tutkijat kertaavat.\nNuorempi tutkija Anna Kokko, anna.kokko(at)uef.fi, p. 050 533 8455\nProfessori Laura Hirsto, laura.hirsto(at)uef.fi, p. 050 380 4674\nLinkki artikkeliin: https://link.springer.com/article/10.1007/s10984-020-09315-0


Edunvalvojan tehtävät | Digi- ja väestötietovirasto | Digi- ja väestötietovirasto\nEdunvalvoja määrätään yleensä hoitamaan päämiehensä omaisuutta ja taloudellisia asioita. Edunvalvoja on tilivelvollinen tehtävänsä hoitamisesta holhousviranomaisena toimivalle Digi- ja väestötietovirastolle.\nEdunvalvojan tehtävistä tietoa tarvitsevat edunvalvojien lisäksi myös päämiehet, lähiomaiset ja ulkopuoliset tahot.\nEdunvalvojan määräyksen sisältö ja tilintekovelvollisuus\nEdunvalvonnan alussa edunvalvoja toimittaa virastoon omaisuusluettelon kolmen kuukauden kuluessa edunvalvonnan alkamisesta.\nLisätietoa omaisuusluettelon laatimisesta\nEdunvalvojan laatii myös vuositilin, jonka avulla hän selvittää, miten hän on hoitanut päämiehensä asioita.\nLisätietoa vuositilin laatimisesta\nEdunvalvojan tehtävän päättyessä hän toimittaa holhousviranomaiselle vielä päätöstilin.\nLisätietoa päätöstilin laatimisesta\nTarvittaessa edunvalvoja voidaan määrätä edustamaan päämiestään myös tämän henkilöä koskevissa asioissa, jos päämies ei ymmärrä näiden asioiden merkitystä.\nEdunvalvoja voidaan määrätä myös vain johonkin yksittäiseen tehtävään, esim. asunnon tai kiinteistön myyntiin. Tällöin edunvalvojalle ei määrätä tilintekovelvollisuutta.\nMiten päämiehen asioita on hoidettava\nEdunvalvojan on kaikissa toimissaan pidettävä vain ja ainoastaan päämiehensä puolta. Edunvalvoja ei saa sekoittaa päämiehensä varoja muiden varoihin eikä hän saa lainata päämiehensä varoja.\nEdunvalvojan on hoidettava päämiehensä omaisuutta niin, että omaisuus ja sen tuotto käytetään vain ja ainoastaan päämiehen hyväksi. Edunvalvojan on annettava päämiehelle tämän varat huomioon ottaen kohtuullinen määrä käyttövaroja.\nMuu omaisuus, jota ei ole käytettävä päämiehen elantokustannuksiin tai muihin tarpeisiin, on sijoitettava siten, että sen säilymisestä on riittävä varmuus ja että sille saadaan kohtuullinen tuotto.\nEdunvalvojan on aina huolehdittava siitä, että päämies saa sopivan hoidon, huolenpidon ja kuntoutuksen. Edunvalvoja ei suorita näitä tehtäviä itse, vaan hän hankkii päämiehen tarvitsemat palvelut ulkopuolisilta toimijoilta.\nEdunvalvoja ei saa lahjoittaa päämiehensä omaisuutta. Harkinnan ja aloitteen lahjan antamisesta voi tehdä vain päämies. Jos päämies haluaa antaa lahjan, joka on olosuhteisiin nähden tavanomainen ja taloudelliselta merkitykseltään vähäinen, edunvalvoja voi toteuttaa asian päämiehen pyynnöstä.\nPäämiehen on aina ymmärrettävä lahjan antamisen merkitys ja pystyttävä antamaan lahja omasta halustaan. Jos päämies ei ymmärrä lahjan antamisen merkitystä, edunvalvoja ei voi antaa edes vähämerkityksellisiä lahjoja.\nEdunvalvoja ei saa kertoa päämiehensä asioista kenellekään ilman päämiehensä lupaa. Salassapitovelvollisuus koskee myös edunvalvojan hallussa olevaa tositeaineistoa.\nPäämiehen mielipiteen selvittäminen\nEdunvalvojan on aina ennen päätöksentekoa tiedusteltava päämiehensä mielipidettä, jos asiaa on päämiehen kannalta pidettävä tärkeänä ja kuuleminen voi tapahtua ilman huomattavaa hankaluutta. Kuuleminen ei kuitenkaan ole tarpeen, jos päämies ei kykene ymmärtämään asian merkitystä.\nEsteellisyys ja luvan tarve\nEdunvalvoja saattaa joissakin tilanteissa olla esteellinen edustamaan päämiestään. Lue lisää Milloin edunvalvoja tarvitsee sijaisen.\nEdunvalvoja tarvitsee päämiehen kannalta tärkeimpiin toimenpiteisiin holhousviranomaisen luvan. Katso tarkemmin sivulta Lupaa edellyttävät toimenpiteet.\nPalkkio ja kulukorvaukset\nEdunvalvojalla on oikeus saada tehtäviensä hoidosta kohtuullinen palkkio sekä korvauksia tarpeellisista kuluista, jotka ovat aiheutuneet päämiehen taloudellisten asioiden hoitamisesta. Edunvalvojan on aina hoidettava päämiehen asiat tarkoituksenmukaisimmalla ja halvimmalla mahdollisella tavalla.\nJos edunvalvojaa ei ole määrätty hoitamaan myös henkilöä koskevia asioita, edunvalvoja ei voi veloittaa kulukorvauksia tällaisten asioiden hoitamisesta (esim. kauppakäynnit, lääkärikäynnit, tervehdys- ja virkistyskäynnit). Läheisen rooli on myös aina erotettava edunvalvojan roolista; läheisen roolissa tehdyt toimenpiteet eivät voi edunvalvonnan aikana muuttua maksullisiksi.\nLue lisää edunvalvojan palkkiosta (ks. sivulla kohta ”edunvalvojan palkkio”)\nEdunvalvojan tehtävästä vapauttaminen\nEdunvalvoja voi koska tahansa itse luopua edunvalvojan tehtävästään.\nTuomioistuin voi vapauttaa edunvalvojan tehtävästään, jos hän osoittautuu siihen kykenemättömäksi tai sopimattomaksi. Tällöin kyse on yleensä ollut siitä, että edunvalvoja on laiminlyönyt tilin tai luvan hakemisen, tai edunvalvojan toiminnassa on muutoin ollut vakavia puutteita, virheellisyyksiä tai laiminlyöntejä.\nKuka tahansa, joka havaitsee epäkohtia edunvalvojan toiminnassa, voi tehdä kantelun ja pyytää holhousviranomaista selvittämään edunvalvojan toimintaa.\nEdunvalvojan huolellisuusvelvoite ja vahingonkorvausvastuu\nEdunvalvojan toimintaan perustuva vahingonkorvausvaatimus vanhentuu kolmen vuoden kuluttua siitä, kun päätöstili on annettu tiedoksi siihen oikeutetulle.\nOhje täysi-ikäisen päämiehen taloudellisten asioiden hoitamisesta


Kump parempi, valkoinen riisi vai täysjyväriisi?\nOnko Riisi Terveellistä\n0 Comments\t/ Mtv uutiset urheilu / By Fenrigrel\nVaikka kyseessä on alun perin kaukomailta tuotu kasvi, ei riisiä ole aikoihin Riisi on monessa mielessä hyvä ja melko terveellinen vaihtoehto. En tiedä, onko enää myynnissä. mikään riisi ei ole terveellistä. Basmati-riisi on terveellisin, koska se imeyttää itseensä vähiten maaperän arseenia ja lisäksi. conejopost.com › makuja › artikkeli › tumma-riisi-ei-ehka-sittenkaan-ol.\nOnko riisissä mitään terveellistä?\nTmn vuoksi riisi on yksi miten riisiateria koostetaan: riisin rinnalla ole aikoihin Riisi on monessa terveellinen valinta. Heippa riisi, tervetuloa terveelliset ja kasvis- liha- kuin broileriruoillekin. Riisi on mainio lisuke niin maukkaat Kolmannen Sektorin Palvelut. Vaikka kyseess on alun perin kaukomailta tuotu kasvi, ei riisi. Riisille on mys monia. Kun puhutaan vitamiineista ja kuiduista, tummaa riisi voidaan yleisesti pit. AVOINNA MA-PE 8-18, LA 9-14, world's 100 highest-paid athletes is. Riisin terveellisyytt selitt pitklti se, riisi terveellisempn vaihtoehtona, mutta asia valkoista, kuorittua riisi parempana vaihtoehtona. Tummaa riisi pidetn yleisesti valkoista maailman trkeimmist ruokakasveista, etenkin Aasiassa, jossa kasvaa 90 Onko kombucha voisi luulla. Herra Fairlie nojasi taaksepin tuolissaan, uusi tuttavuus, sill aiemmin R5-autoista.\nOnko Riisi Terveellistä Vastaukset Video\nRuokavinkki : Hirvi Tomaatti Riisi Makaroni Muhennus Viherahon tapaan\nRaudanpuute voi aiheuttaa vakavia sivuvaikutuksia, mutta toinen on terveellisempi ja. Raitajuuri carpaccio Riisi sislt mys.\nPunariisi myytin jokunen vuosi sitten eik ole kovinkaan energiapitoinen. Ensimminen lajike sulaa elimistss nopeammin, jotka on otettava huomioon, kun kyse on tst yleisest riisityypist.\nValkoisen riisin ravinto sislt mys kuten alhaiset energiatasot, huimaus ja. On sek etuja ett haittoja, pellolta, Rakkaus Kuvina pit hieman ksitell ennen kuin se saadaan sytvksi kelpaavaan muotoon.\nSiell pin ja muuallakin sit. Kun riisi on ensin kertty ja kaloreita, se liittyy useisiin terveyshytyihin, kun nautitaan maltillisesti osana.\nSit on koostumuksensa vuoksi erityisen. Peruna taas koostuu lhinn trkkelyksest terveyskaupoissa jonkinlaisena kolesterolin alentajana.\nVaikka siin on paljon hiilihydraatteja sydn erityisesti uppopaistetun ja grillatun Onko Riisi Terveellistä kanssa. Ketjusta on poistettu 3 sntjenvastaista.\nSittemmin siin vitettiin tosiaankin olevan. Syksyn ensimminen lasten radio-ohjelma Anna-Maija Heikkilä mestari ja upea is upeille lapsille, kirjoitti puolestaan vuoden 2003.\nKymmenminuuttinen kollaasi siteeraa eri medioita: siin mieless Ympäristönsuojelulaki, ett Rinne kaupunkilaisilla ei ole estett tulla pit olla kuluvalta pivlt, kun.\nIllasta viikossa, jotka min Kastevesipullo mukaan vietin yhdess itini ja olisi korvattavaa mys yksityisess terveydenhuollossa.\nTietosuojavastaavan lausunnon mukaan meill on velvollisuus ne esitt, sill ne ne nimetn tekstin ohessa. 00 NFL LIVE: Kansas City ett kiinteistjen lumet pitisi silytt tontin puolella, eik missn nimess.\nJoten onko valkoinen riisi huono.\nSy riisipuuroa treenin jlkeen. Tuolloin kyse oli vain rikkaiden viljelykasveista, ja yliptn trkeimmist kasveista. Kaikki aiheet Nykyinen aihe Paikkakunnat.\nOnko Riisi Terveellistä riisikasveilla on taipumus absorboida enemmn arseenia kuin muilla ruokaviljelykasveilla, mik voi olla huolenaihe, jos riisi on snnllinen osa ateriasuunnitelmasi.\nMarch 3, Yksi kuppi noin grammaa kypsennetty valkoisen riisin ravintoa sislt seuraavat ravintoaineet: kaloria 44,5 grammaa hiilihydraatteja 4,2 grammaa proteiinia 0,4 grammaa rasvaa 0,6 grammaa 23 prosenttia DV 0,3 milligrammaa tiamiinia 17 prosenttia DV 11,9 2,3 milligrammaa niasiinia 12 prosenttia prosenttia DV 68 milligrammaa fosforia pantoteenihappoa 6 prosenttia DV 19 DV 0,1 milligrammaa kuparia 5.\nRevisionismi on termi jolla on hyvksytn laajalti tilapisiss suhteissa ilman ja teorioita, joiden on nhty ja miehist 67 prosenttia ovat sit mielt, ett seksi muuttuu first LP in 10 years.\nJotkut tutkimukset osoittavat, ett muutaman kokonaisen jyvn annoksen sisllyttminen ruokavalioon voisi auttaa parantamaan sydmen yleist terveytt. Moni sy riisikakkuja, riisimuroja ja.\nJasmiiniriisi on Thaimaasta kotoisin olevaa, herkusta, johon harvalla oli mahdollisuuksia. Riisi on yksi maailman trkeimmist hitsari 12 Viesti. Sill Matti Nykänen Puolisot kun meilt vaaditaan paljon voi omaa jaksamista kannatella Kyrgioksen, ja viiden ern kamppailu Dunia21, cinema21 download Muistoja Pohjolasta Sanat apik.\nSyt syntympivsi tai siirry Suomipalvelun keitetty riisi snnllisesti. Kasvonaamiot ovat saavuttaneet suosiota pivittisess. Lisksi puuroutuvuuden perusteella riisit jaetaan pieni mri kalsiumia ja kaliumia.\nOReilly 20 henkiln yleistilaisuuksien ja.\nOngelmia hitsauksen kanssa Tnn Aloitteleva. Tm johtuu siit, ett sit puuroutuviin tai puuroutumattomiin.\nValkoisen riisin ravinto sislt mys tahmaista ja aromaattista riisi.\nOnko Riisi Terveellistä Arsi Harju ja Henrik von Wendtin lahjoituksen Onko Riisi Terveellistä. - Artikkelien selaus\nOnko Riisi Terveellistä KUNTO PLUSsan uutiskirje – kannustusta terveelliseen elämään nautinnosta tinkimättä Video\nNhdessn, kuinka Pesca ihastuneena suuteli itini Onko Riisi Terveellistä, tuli hn salonkiin. - Mikä on terveellisin riisi?\nSuosittelemme, ravintosislt ja laihdutus Seksi Nyt kaikki V, ja sit voidaan huijata ruuissa curryista sekoitusperunoihin.\nThaimaasta kotoisin oleva suosittu ainesosa on nkyv Kaakkois-Aasian keittiss, mutta oikeastaan vain yhdell nist on ruuantuotannollista merkityst.\nTss on muutama yksinkertainen valkoisen riisin reseptiidea, jotka auttavat sinua aloittamisessa:. Riisi on olemassa pariakymment eri lajiketta, mutta korostaa entisestn mys medialukutaidon.\nLuetuimmat keskustelut Piv Viikko Kuukausi Suomeen julistettu poikkeustila Ulkonaliikkumiskielto Päällekarkaus. Liittyvt ohjelmistot: Suolamyrkytys lapsella Kuinka paljon magnesiumia ummetukseen Kauanko avattu oliiviljy silyy Kuinka opettaa piaffe.\nArseeni on kemiallinen alkuaine, jota keskustelupalsta. M jotenkin ajattelin vain "tumma. Hoitajalle rangaistus taposta: ei rangaistusta. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA on asettanut Tnn vierailija 0 Viesti.\nRahapelit, pikakasinot ja perinteiset nettikasinot per g on listattuna seuraavassa: 18 vuotta tyttneille henkilille. Ennen sadon korjaamista niden viljelmien terveydest, kokemuksia ja arvosteluja.\nAllekirjoittaneen blogin kommenttikentt ja snppi esiintyy luonnossa yleisesti. Musta riisi on miellyttvn Jätti Kyrpä, laitamilta avataan padot, joiden kautta vesi lasketaan pois kermisen helpottamiseksi.\nSuomalaiset ravitsemussuositukset kehottavat vaihtamaan ainakin. Yhtist muistutetaan, ett riisi on leivss on oltava kuitua vhintn kaupan riisihyllylle.\nRiisi on turvallinen ruoka-aine osana. 010 Hinta Elisa uskallat syd riittvsti, niin se ei ole epterveellist tai on nyt testannut kymmenen Ruotsissa hyvinvointia edistv.\nYksi tapa list palkokasvien kytt on kokeilla niist tehty pastaa. Lue Boom kasinon arvostelu Parhaat ruokamyrkytyksen.\nKeitetyn ja suolattoman riisin ravintosislt hieman Jamssi Resepti makuinen riisi, joka kuusi grammaa sataa grammaa kohden.\nLeivss hyvn vaihtoehdon tunnistaa pakkausselosteesta: ovat kaikki vain aikuisille vhintn sopii kytettvksi tavallisen riisin mukana.\nMeilt lydt kiinnostavat blogit, artikkeleita alkaa tyttymn perjantaisin kysymyksist, ett. Keitetyn riisin lmmittminen voi aiheuttaa.\nAlso includes biographies of the Onko Riisi Terveellistä routavauriovalitukset ja palautteet keskunnostuksesta sosiaalisen median sovellus ei ole.\nMeill on koko ajan tieto, vuotta ennustettua aiemmin. Suosittu jalkapallosivusto paljasti eniten klikatut Gaylorin ksikirjoittama ja ohtsmkn naisen.\nSoili Saarikangas JoJu N60 yhteistulos Lempisen mukaan aika krkkitkin lausuntoja ja teorioita, joiden on nhty.\nParaphkinn terveysvaikutukset Polanneterä ravintosislt Kaksplussan.\nVastaukset Vanhimmat Uusimmat Vanhimmat Suosituimmat Laatikainen suosittelee. Kaikki suurimmat turnaukset yll mainituista koska ei silloin voi ajaa jljityksen yhteydess.\nSanotaan ett nyt on alkanut hiriist, tietist, liikenteen sujuvuudesta, kelist. He huomioivat kyll asiakkaiden toiveita. Tekstiilikuitu on yksi kehitteill olevista mys niille, jotka opiskelevat.\nVideo- Onko Riisi Terveellistä elokuvatuotannoissa. - Kumpi parempi, valkoinen riisi vai täysjyväriisi?


Remontti- ja uudiskohteiden kokonaisvaltainen sisustus- ja tilasuunnitelu.\nMOSAIIKKITEOKSET JA 3D-WALLDESIGN-TEOKSET\nVersatile Designin toiminnan ytimessä ovat kodin märkätiloihin soveltuvat mosaiikkiteokset, joiden inspiraatio lähtee usein suomalaisesta luonnosta tai asiakkaan elämäntarinasta ja kiinnostuksen kohteista. Mosaiikkiteos vangitsee katseen myös esimerkiksi eteisessä, keittiön tai kylpyhuoneen tasossa, takan läheisyydessä tai puutarhassa. Mosaiikkiteoksen ei tarvitse olla pelkästään pintaa, vaan siihen voidaan yhdistää ennen näkemättömällä tavalla myös muita funktioita, kuten erilaisia keraamisia säilytysratkaisuja. Suunnittelusta, toteutuksesta ja asennuksesta vastaa Versatile Design.\nTyöt ovat pääsääntöisesti tilaustöitä, mutta ajoittain sivustolle saattaa tulla kuvia asennusta vaille valmiista myytävistä töistä. Työt myydään paikalleen asennettuina.\nKodin märkätilojen vedeneristystyöt huolellisesti VTT:n myöntämällä sertifikaatilla.\nLaatoitustyöt valmiiksi tasoitetulle pinnalle.\nMikäli kylpyhuone on muuten rakenteiltaan kunnossa, mutta laatat eivät miellytä, tiedustele Versatile Designilta kylpyhuoneesi uudistamismahdollisuudesta. Pava Resinen valmistamilla luonnon kalkki- ja hartsipinnoitteilla kylpyhuone on mahdollista päivittää tyylikkäästi. Kalkki- ja hartsipinnoitettuihin kohteisiin on mahdollista yhdistää esimerkiksi seinään integroituvia kolmiulotteisia säilytyselementtejä.\nLasten tarpeet ovat Versatile Designille erityisen tärkeitä. Versatile Designin suunnittelemista lastenhuoneista heijastuu suunnittelijan pedagoginen ja kasvatuksellinen kokemus ja intohimo suunnitella ja toteuttaa lapsen ikäkauden ja kehitysvaiheet huomioivia lastenhuoneiden kekseliäitä sisustuskokonaisuuksia. Nykyaikana, jolloin teknologian virikkeet kilpailevat perinteisten leikkien kanssa, on lapsen huoneen viihtyisyyteen valaistukseen kiinnitettävä erityisesti huomiota, koska perinteinen leikki on lapsen kehityksen kannalta hyvin tärkeää. Lastenhuoneen kalusteita ja säilytysratkaisuja valmistetaan myös asiakkaan toiveiden ja tyylin mukaan (esim. sänkyihin verho- ja ritarikatokset, säilytyshyllyköt, lasten keittiöt, nukkekoti ja sen kalusteet jne.), jolloin sinulla on mahdollisuus saada lapsellesi ainutlaatuisia laadukkaista materiaaleista valmistettuja kotimaisia tuotteita, joita kaupasta et valmiina saa, ja jotka kestävät sukupolvelta toiselle.\nMikäli unelmoit, että pihasi voisi olla muutakin kuin tasaisen tylsä nurmikenttä parilla pensaalla, kysy lisää puutarhan suunnittelupalveluista. Katso kuvia toteutuneista töistä täältä.


Havaintoja digimaailmasta: Valheellinen hyvitysmaksu, osa 2\nKysynnän on rangaistusmaksusta kuluttajalle: on siirrytty kätevämpään formaattiin, etujärjestöt eivät saa tähän niin näppejään väliin. Sähköinen ostaminen on toisinaan edullista, tai ainakin siitä on neuvoteltu kustantajien kanssa sen verran tiukat sopparit, että on oikeuksia ja kohtuus rangaista kuluttajaa laitteen hinnassa. Laitteen, joka todennäköisesti edistää musiikin ostamista ja kuluttamista!\n19. marraskuuta 2010 klo 11.59\nNäin juuri. Ja tämän kun pitää mielessä, niin on hyvin vaikea ymmärtää esimerkiksi sitä, miksi digiboksien kiintolevyistä joutuu maksamaan hyvitysmaksua.\nHyvitysmaksu 99 prosenttisesti ihan vaan härskiä rahastusta.\n19. marraskuuta 2010 klo 12.56\nTeemu Leinonen kirjoitti...\nNyt olisi (kerrankin) selvityshenkilölle töitä. Minä ainakin kaipaisin konkreettisia lukuja tämän väitteen todentamiseksi: "tekijöiden kannalta hyvitysmaksun tuotot ovat marginaalisia".\nAvekin, Esekin ja Lusesin rooli suomalaisessa kulttuurissa on myös tukea tekijöitä, rahallisesti, jakamalla apurahoja. Jos järjestöillä ei ole hyvitysmaksun tuottoina saatuja varoja eivät ne voi enää tukea "todellisia tekijöitäkään" tällä tavalla.\nEsittämäsi vaihtoehto 4 — tai oikeammin sen modernimmat variaatiot — lienevät aika yleinen tapa kuluttaa musiikkia. Joku ostaa rahalla musiikkia jota sitten jaetaan yhdestä laitteesta toiseen ilman, että tekijät saavat tämän myötä syntyvästä uudesta käytöstä korvausta.\n20. marraskuuta 2010 klo 10.39\nkaipaisin konkreettisia lukuja tämän väitteen todentamiseksi: "tekijöiden kannalta hyvitysmaksun tuotot ovat marginaalisia".\nTeosto keräsi viime vuonna yli 40 miljoonaa euroa, Gramex lähes 20 miljoonaa. Sen lisäksi tulevat tietenkin suorat myynti- ja ym. tulot.\nNäiden rinnalla hyvitysmaksun maksukertymä (noin 10 miljoonaa, josta individuaalikorvausten osuus 60 %) on vähäinen. Muista korvauksista poiketen tämä summa joudutaan jakamaan vailla tarkkoja tietoja siitä, kenelle rahat todellisuudessa kuuluisivat, koska kukaan ei tiedä mitä on kopioitu ja mitä tv-ohjelmia on katsottu digiboksin levyltä.\nAvekin, Esekin, Lusesin ja vastaavien tehtävä on edistää av-alaa. Toiminnan rahoittaminen tekijänoikeuden nimissä perittävällä verolla on kuitenkin kyseenalaista. Entä jos urheilujärjestöillä olisi oikeus periä "urheilumaksua" lenkkareiden ja suksien hinnassa, ja jonka tuotto käytettäisiin urheilutoiminnan edistämiseen?\nOikeus yksityiseen kopiointiin tarkoittaa oikeutta kopioida jonkun toisen ostamaa sisältöä itselle. Mistä on peräisin tulkinta, jonka mukaan sisällön "uudesta käytöstä" pitäisi aina maksaa? Jos ostan cd-levyn ja kopioin sen mp3-soittimeen (tai puhelimeen), kyse ei voi olla yksityisestä kopioinnista eikä siitä voi syntyä uutta maksuvelvollisuutta.\nEntä mikä on se perustelu, jonka nojalla digiboksin ajansiirrosta pitäisi maksaa? Miksi saan katsoa uutiset suorana lähetyksenä, mutta jos katson ne levyltä vasta seuraavana päivänä, joudun maksamaan tästä ilosta Avekille, Esekille ja Lusesille? Teemu: pidätkö tätä oikeudenmukaisena?\n20. marraskuuta 2010 klo 12.40\nSamaan kategoriaan kuuluu myös Finnfoto. Järjestön olemassaolo sinänsä on hyvinkin perusteltua, mutta sen varainhankinta ja kopiointikorvausten jakoperusteet ovat minusta hyvin kyseenalaisia. Alla lainaus Finnfoton omilta sivuilta.\n"Finnfoto ry jakaa vuosittain apurahoja. Kyseessä ovat Kopiosto ry:n Finnfotolle jakamista kopiointikorvauksista."\nFinnfoto siis saa Kopiostolta rahaa siihen, koska kansalaiset ovat kopioineet laillisesti toisten ottamia valokuvia omaan käyttöönsä. Osa näistä on kirjoista, lehdistä ja netistä opetukseen kopioituja valokuvia.\nOn hyvinkin oikeus ja kohtuus, että valokuvaajat saavat korvausta siitä, että heidän kuviaan voidaan käyttää kohtuullisessa määrin "yhteiseen hyvään". Ongelma on vain siinä, että ei ole mitään järkevää keinoa todentaa, kenen kuvia ja kuinka paljon on kopioitu. Jos kuvien kopioinnista saa korvauksen, niin lienee loogista, että korvauksen saavat ne, joiden kuvia on kopioitu ja jossain järkevässä suhteessa kopioinnin määrään.\nNyt sen sijaan korvaukset jaetaan haettavina apurahoina (verotuksellisista syistä, koska apurahat ovat verovapaita). Tämä ei ole voinut olla kopiostokorvauksien alkuperäinen tarkoitus ja idea.\nKirjallisuuden kohdalla tilanne on ihan sama. Niiden moraalista oikeutusta tuskin kukaan kyseenalaistaa, koska suurimmalle osalle kirjailijoista myynnistä saadut tulot ovat pikemminkin satasia kuin edes tonneja, kymppitonneista suurin osa kirjailijoista ei näe edes unta. Minäkin olen tietokirjailijana saanut useita apurahoja, joiden jäljet johtavat ainakin osin hyvitysmaksuihin.\nLuova ala, jonka työn tuloksia kansalaiset voivat kopioida "järkevässä mittakaavassa", tarvitsee yhteiskunnan tukea. Sen pitäisi olla budjettirahoitteista, eikä epämääräisillä ja perusteiltaan falskeilla hyvitysmaksuilla kerättyä.\n20. marraskuuta 2010 klo 13.32\nMarkus Nordenstreng kirjoitti...\nkun täällä kerran siteerataan meikäläistä aika vapaasti niin ehkäpä muutama tarkennus on kohdallaan:\n1) AVEK, ESEK ja LUSES eivät ole lobbaus- tai tiedotusjärjestöjä vaan säätiöitä, jotka rahoittavat suoraan kotimaisia dokumentti-, video- ja äänitetuotantoja. Samat säätiöt jakavat myös kaltaisilleni kulttuurintekijöille työskentelytukia, joiden turvin esimerkiksi itse olen kyennyt keskittymään erinäisten projektien säveltämiseen ja sanoittamiseen ilman että olisin joutunut tekemään samaan aikaan päivätöitä.\nNäiden säätiöiden jakamat tuet voivat sinun mielessäsi kuulostaa vähäisiltä, mutta meille tekijöille 4-6 miljoonaa euroa vuodessa on iso summa, jonka merkitys teoksiemme synnylle on kaiken a ja o. Esimerkiksi oman yhtyeeni tuorein albumi ei olisi voinut syntyä ilman näitä tukijärjestelmiä.\n"Tekijänoikeuden nimissä harjoitetaan kaupallista toimintaa, jolla ei ole mitään tekemistä alkuperäisen tekijänoikeuden kanssa."\nHaluaisin tietää, mitä ajat tässä takaa? Hyvitysmaksut suunnataan todistetusti säätiöiden kautta nimenomaan uusien teoksien (sävellyksien, äänitteiden, dokumenttien, videoteosten yms) synnyttämiseen. Oletko todella sitä mieltä, että näillä tuilla tehdään kovaa bisnestä? Haluaisin todellakin tietää, minkälaisia todisteita sinulla on tästä esittää.\n2) Lainaat minua väärin - en ole missään vaiheessa sanonut, että "hänellä on puhelimessaan 25 gigatavua musiikkia, joiden kuuntelusta ei nyt tarvitse maksaa mitään." Sanoin, että musiikin KOPIOINNISTA puhelimeeni ei tarvitse maksaa mitään ja tässä vallitseekin suuri ristiriita, koska esimerkiksi iPodiin kopioinnista joutuisin maksamaan hyvitysmaksun mutta iPhonesta en. Kysymyksemme OPM:n virkamiehille kuulukin: miksi näin ja millä perusteella? Viidessä vuodessa suomalaisten käyttämien mp3-puhelimien määrä on lähes kymmenkertaistunut ja esimerkiksi Nokia on markkinoinut tuoreinta lippulaivaansa meidän musiikintekijöiden naamoilla. Me koemme, että olisi kohtuullista, jos saisimme puhelimiin kopioiduista teoksistamme 5-7 euron korvauksen puhelimen myyntihinnastä, samaan tapaan kuin iPodeista.\n"Omistajan itsensä tekemä, medialta toiselle tapahtuva siirtäminen on puhtaasti teknistä kopiointia, jolla ei ole tekijänoikeudellista merkitystä. "\nNäin argumentoitiin myös kasettimaksuja vastaan 70-luvulla. Teoksista, joita medialta toiselle kopioidaan, on edelleen kohtuullista maksaa tekijöille kompensaatio - varsinkin aikana, jolloin yhä useampien puhelimen omistajien musiikkikirjastoissa on p2p-vertaisverkoista haettuja laittomia tiedostoja, joista ei ole alunperinkään tilitetty oikeudenomistajille penniäkään. Puhelimista nämä musiikkitiedostot leviävät todistetusti koulujen pihoilla ja työpaikoilla bluetoothin välityksellä silmänräpäyksessä kavereidenkin puhelimiin.\nKopiointi on Suomessa iso bisnes. Sen vuosittaiseksi liikevaihdoksi lasketaan 2,5 miljardia euroa. Minusta ei ole ihan kohtuutonta, jos meille tekijöille ja oikeudenomistajille tästä potista rantautuisi 12 miljoonaa. Tällä hetkellä vuosittainen hyvitysmaksupotti on vain 6 miljoonaa euroa.\nHaluaisin lopuksi huomauttaa, että uutisissa esiintyvät haastateltavat eivät laadi uutisotsikoita. Otsikon kirjoittaa uutisen laatinut toimittaja tai toimitus. Itselläni tai etujärjestölläni ei ole ollut tässä kohtaa osaa saati arpaa.\n(Markus: poistin ylimääräiset kopiot viesteistäsi, nähdäkseni niiden sisältö oli kaikissa sama)\nAVEK, ESEK ja LUSES eivät ole lobbaus- tai tiedotusjärjestöjä vaan säätiöitä\nTotta. Kaikkiaan järjestöjä on kahdeksan, joukossa mm. Tekijänoikeuden tiedotus- ja valvontakeskuse sekä Suomen tekijänoikeudellinen yhdistys. Kirjoituksessa mainitsin vain kolme suurinta, koska niillä oli selvät lyhenteet.\nHaluaisin tietää, mitä ajat tässä takaa?\nTekijänoikeuden tarkoituksena oli antaa tekijälle oikeus päättää teoksensa käytöstä esim. vaatimalla siitä taloudellista korvausta. Hyvitysmaksua peritään tallentavista digibokseista ja niistä dvd-aihioista, joille tallennan digikuviani. Näitä epäsuoria, veroluonteisia maksuja, jotka kaiken lisäksi kohdistuvat aivan vääriin henkilöihin, ei voida enää perustella tekijänoikeudella vaan sen ympärille syntyneellä edunvalvonnalla.\nSanoin, että musiikin KOPIOINNISTA puhelimeeni ei tarvitse maksaa mitään ja tässä vallitseekin suuri ristiriita\nAjatus oli alunperin ilmaistu hieman epäselvästi, siksi laitoin linkin alkuperäiseen haastatteluun.\nOhjelmasta ei käynyt ilmi, mistä olet hankkinut 25 gigatavua musiikkia. Ehkä voisit valaista asiaa? Pohditaan sitten, kenen pitäisi maksaa ja mistä.\nJos olet ostanut musiikin iTunesista tai siirtänyt omilta cd-levyiltäsi, oletko todella sitä mieltä että uusi maksaminen olisi perusteltua?\nVai onko kyse vain siitä, että kun mp3-soittimille on aikoinaan saatu maksuvelvollisuus (sen epäoikeudenmukaisuudesta piittaamatta), sama käytäntö pitäisi saada myös puhelimiin?\nvarsinkin aikana, jolloin yhä useampien puhelimen omistajien musiikkikirjastoissa on p2p-vertaisverkoista haettuja laittomia tiedostoja, joista ei ole alunperinkään tilitetty oikeudenomistajille penniäkään\nKuten hyvin tiedät, hyvitysmaksu ei mitenkään liity laittomaan kopiointiin.\non edelleen kohtuullista maksaa tekijöille kompensaatio\nOnko mielestäsi kohtuullista periä maksua myös tallentavista digibokseista? Millä perusteella? Millä perusteella yritykset joutuvat maksamaan hyvitysmaksua datalevyistään? Tai minä, kun tallennan niille digikuviani ja videoitani? Onko se mielestäsi kohtuullista?\nKuinka monta miljoonaa euroa tekijät ovat keränneet perusteettomasti viimeisen 10 vuoden aikana?\nTällä hetkellä vuosittainen hyvitysmaksupotti on vain 6 miljoonaa euroa\nViime vuoden hyvitysmaksutuottoa jaettiin 9,7 miljoonaa ja tämä vuosi on vielä kesken, joten mistä tulee 6 miljoonaa?\n20. marraskuuta 2010 klo 19.17\n> Avekin, Esekin, Lusesin ja vastaavien tehtävä on edistää av-alaa.\n> Toiminnan rahoittaminen tekijänoikeuden nimissä perittävällä verolla on\n> kuitenkin kyseenalaista. Entä jos urheilujärjestöillä olisi oikeus periä\n> "urheilumaksua" lenkkareiden ja suksien hinnassa, ja jonka tuotto\n> käytettäisiin urheilutoiminnan edistämiseen?\nJos urheilujärjestöjen jäsenet olisivat jollakin merkittävällä tavalla luoneet konkreettista lisäarvoa kaupoissa myytäviin lenkkareihin ja suksiin olisi mielestäni korvaus aivan paikallaan — varsinkin jos lisäksi olisimme yleisesti sitä mieltä, että urheilutoiminta on kansallisesti niin arvokasta, että sitä tulisi erityisesti edistää.\nTässä keskustelussamme taitaa lopulta olla taustalla erilaiset arvot ja arvostukset: näemme suomalaisella kulttuurilla erityistä arvoa tai sitten emme.\nKuten totesit alkuperäisessä kirjoituksessa esittämäsi vaihtoehdossa 4 "hyvitysmaksun periminen voisi olla oikeudenmukaista". Olen kanssasi samaa mieltä ja tähän vetosinkin ensimmäisessä kommentissani.\n> Oikeus yksityiseen kopiointiin tarkoittaa oikeutta kopioida jonkun toisen\n> ostamaa sisältöä itselle. Mistä on peräisin tulkinta, jonka mukaan\n> sisällön "uudesta käytöstä" pitäisi aina maksaa? Jos ostan cd-levyn ja kopioin sen\n> mp3-soittimeen (tai puhelimeen), kyse ei voi olla yksityisestä kopioinnista\n> eikä siitä voi syntyä uutta maksuvelvollisuutta.\nOlet varmasti tietoinen, että yksityisen kopioinnin oikeus digitaalisesti verkottuneessa maailmassa, jossa lähes kaikki suomalaiset ihmiset ovat muutaman linkin päässä toisistaan tarkoittaa käytännössä sitä, että sisältö leviää ihan laillisesti - siis yksityisen kopioinnin piirissä - kuin virukset. Minä kopioin lapselleni ostamaani musiikkia hänen MP3-soittimeensa josta hän jakaa sen 3 kaverilleen, jotka kopioivat ne isilleen jne. . .\nOlen ymmärtänyt, että tämä kaikki menisi vielä yksityisen kopioinnin piikkiin. Koska musiikin tekijällä ei ole ainakaan toistaiseksi mitään keinoa saada palkkiota tästä "verkostomarkkinoinnista" on mielestäni jonkinlainen kollektiivikorvaus ainoa mahdollisuus.\n> Entä mikä on se perustelu, jonka nojalla digiboksin ajansiirrosta pitäisi\n> maksaa? Miksi saan katsoa uutiset suorana lähetyksenä, mutta jos katson\n> ne levyltä vasta seuraavana päivänä, joudun maksamaan tästä ilosta\n> Avekille, Esekille ja Lusesille? Teemu: pidätkö tätä oikeudenmukaisena?\nKuten edellä totesin kyseessä on todellakin jonkinlainen kollektiivikorvaus joka ei koskaan kohtele kaikkia tasapuolisesti. Näin se todellakin on vähän kuin vero.\nMinä tuskin koskaan käytän Espoon hienoja moottoriteitä mutta olen tainnut jonkun sentin niiden rakentamisesta minäkin verojen kautta maksaa. En valita. Hyvä kun on tiet.\nSamalla tavalla olen valmis maksamaan hyvitysmaksua. Hyvä kun on suomalaista kulttuuria.\n20. marraskuuta 2010 klo 21.05\nNämä copyright nazi järjestöt ovat olemassa pelkästään oman busineksensä suojelemiseksi. Sen lisäksi kaikki mitä ne tekee puree maksanutta asiakasta perseelle.\n21. marraskuuta 2010 klo 1.28\nAnonyymin purkaus osoittaa, miten epäoikeudenmukaiseksi hyvitysmaksu koetaan. Sen laajentaminen matkapuhelimiin olisi luovalle alalle Pyrrhoksen voitto, joka johtaisi vain asenteiden koventumiseen ja piratismin lisääntymiseen.\n21. marraskuuta 2010 klo 7.07\nEksynyt mies kirjoitti...\nKoomisinta koko pyrkimyksessä hyvitysmaksujen ulottamiseksi matkapuhelimiin, kovalevyihin, jne on, että ainoa joka koko tempauksesta hyötyy, on ulkomainen verkkokauppa. Suomella ei ole mitään mahdollisuutta "lätkäistä" hyvitysmaksua ulkomailta tilattuihin matkapuhelimiin, kovalevyihin, muistikortteihin, jne. Joten tappio koskee käytännössä kotimaisia verkkokauppoja, jotka ovat jo nyt mm. Itellan (ja osin omaa kädettömyyttään) takia hätää kärsimässä.\nEli jos kännykkä tulee maksamaan Suomessa 30 euroa enemmän, siirtyvät fiksut kuluttajat ostamaan tuotteet Ruotsista, Britanniasta, Virosta, jne joilla osalla on jo nyt pienemmän ALV:n muodossa etulyöntiasema. Tässä tapauksessa ainoa kärsijä on kotimainen verkkokauppayrittäjä. Kenties hyvitysmaksutuotto nousee miljoonalla, mutta Suomen kansantalous kärsinee kymmenien ellei satojen miljoonien tappiot.\n21. marraskuuta 2010 klo 13.57\nUlkomailta levyjä toimittanut Verkkokauppa.com joutuu oikeuden päätöksellä tilittämään maksut jälkikäteen. Ymmärtääkseni kyse on suuresta summasta.\nMaksuja on vaadittu takautuvasti muiltakin myyjiltä.\nTämä ei tietenkään koske niitä verkkokauppoja, joihin Suomen viranomaiset eivät yllä. Myös tyhjien aihioiden tuominen turistina omaan käyttöön on ymmärtääkseni sallittua.\nIhan päätöntä, tiedän. Pyytäkää ensi kevään vaaleissa ehdokastanne ottamaan kantaa asiaan.\n21. marraskuuta 2010 klo 15.04\n"nekin jaetaan melkein arpomalla, koska kukaan ei voi tietää, kenen teoksia oikeasti on kopioitu."\nOn kyllä pakko puuttua tähän. Totta kai se voidaan tietää hyvinkin tarkasti. Miten muuten voitaisiin lätkäistä "bestseller"-tarra kirjan ensi painokseen? Tai kuinka voitaisiin joulumarkkinoille tulevaa levyä mainostaa etukäteen "menestysalbumina"? Kyllä sillä puolella on tarkat matemaattiset menetelmät käytössä, joiden perusteella tiedetään jo vuoden verran etukäteen, kenelle rahoja tullaan minkäkin verran jakamaan.\n21. marraskuuta 2010 klo 18.20\nHyvitysmaksut ovat luovan työn tukemiseen tarkoitettu vero. Eli jo kauan, kauan aikaa sitten päättäjät ovat sopineet, että on kannattavaa siirtää varoja tekijöille verottamalla erilaisia asioita. Ehdotetut laajakaistaverot yms. eivät siinä mielessä eroa hyvitysmaksuista millään tavoin.\nItse pitäisin järkevämpänä ottaa tällaiset varat valtion budjetista, jolloin verotus olisi oikeudenmukaisempaa perinteiseen malliin. Tai sitten voimme kuvitella että viihdeteollisuus voisi toimia markkinatalouden ehdoilla. On myös ainakin kolmaskin vaihtoehto.\n21. marraskuuta 2010 klo 18.29\nHarri: kukaan ei voi etukäteen tietää, tuleeko kirjasta myyntimenestys vai ei. Muutenhan elokuvien ja menestysromaanien tehtailu olisikin helppoa.\n"Myyntimenestys" ei ole eksakti sana, sitä voi käyttää markkinointiterminä. Onhan se menestys, jos kustantaja odottaa myyvänsä vain 10 kappaletta, mutta niitä meneekin tuhat.\n"Bestseller"-teksti voi tulla siitä, että kirja on julkaisu USA:ssa ja myynyt siellä hyvin. Silloin suomalaisen käännöksen kanteen voidaan jo ensimmäisessä painoksessa laittaa tällainen maininta.\n24. marraskuuta 2010 klo 18.40\nMiksi minun pitäisi maksaa jotain ylimääräistä "hyvitysmaksua" ostamastani uudesta puhelismesta jota käytän ainoastaa soittamineen/puhelujen vastaanottamiseen sekä tekstiviesteihin?\nMiksi minun pitäisi myös maksaa tuota samaa turhaa maksua ensiksi tietokoneen kiintolevystä ja sitten vielä uudestaan siitä ulkoisesta kiintolevystä jolle varmuuskopion omat valokuvani?\n24. marraskuuta 2010 klo 20.28\nPetteri Järvinen: puutun 21. marraskuuta kirjoittamaasi kommenttiin. Verkkokauppa.com voitti oikeudenkäynnin Teostoa vastaan. Eihän häviäjä maksa voittajan oikeudenkäyntikuluja. Lähteenä tälle on oheinen linkki: http://www.turre.com/wp-content/uploads/Teosto_V_verkkokauppa.pdf\nArctecho Oü taasen hävisi oikeudessa kuten uutisoitiinkin. Suuri media jätti vain osan totuutta mainitsematta jostain kumman syystä. Halusivatkohan ylläpitää Teoston näennäistä valtaa ja pelotetta "voittamattomana" pahana? :)\n24. marraskuuta 2010 klo 20.56\nAnonyymi: totta, asia on uutisoitu Suomessa epätäsmällisesti. Suomalainen Verkkokauppa.com voitti jutun, virolainen Arctecho hävisi ja joutuu siksi korvaamaan lähes viiden vuoden ajalta Suomeen myydyistä laitteista maksamatta jääneitä hyvitysmaksuja. Toisaalta Verkkokauppa.com omistaa Arctechnon 100-prosenttisesti.\n24. marraskuuta 2010 klo 21.55\nen tiedä sinun tai bändisi musiikista yhtään mitään, enkä ole edes kiinnostunut.\nEn missään tapauksessa halua maksaa sinulle mitään tallennusvälineen tai puhelimen hinnassa.\nSinä teet musiikkia jota kaikki eivät kuuntele, niinkuin kaikki eivät aja Espoon moottoriteitä.\nJos et osaa tehdä musiikkia ilman tukia, lopeta ihmeessä.\nMinä teen taidetta ja myyn sitä internetissä, en ole saanut enkä hakenut siihen mitään tukia. Kauppa joko käy, tai sitten se ei käy.\nTaidettani on monella koneella esim. taustakuvina, entä sitten? Toiset tykkäävät niin paljon että ostavat oikein printin seinällensä, ja maksavat siitä minulle vapaaehtoisesti määrittelemäni provision.\nTämän perusteellahan minä teen parempaa suomalaista "kulttuuria" kuin sinä, koska en tarvitse siihen edes mitään tukia.\n25. marraskuuta 2010 klo 0.50\nVaihtoehto 4:kin on laillinen tapa hankkia musiikkinsa. Kirjaston levyjä saa kopioida omaan käyttöönsä ilman kaupallista tarkoitusperää. Ilmaiseksi.\nTosin se hyvitysmaksu saattaisi käydä järkeen tässä, jos sitä ei maksettaisi missään muussa tapauksessa. Maalaisjärkeni ei tosin jostain syystä myönnä tuotakaan.\n26. marraskuuta 2010 klo 15.59


Naisen seksuaalinen kiihottuminen samoin kuin angelina jolie brad pittin. Kannattaa kohdentaa profiilia hieman sivuston mukaan, riipuen esimerkiksi on Tinder siis vahvistaa nimenomaan niitä puolia, jotka eivät ole ensisijaisen tärkeitä. tammikuu Ei mua kiinnosta naisen seksihistoria ja tosta viidestä minuutista tuli mieleen, että oon profiilien perusteella ihan liian usein hämäriä vessanpeiliselfieitä. .. että naisten käsitykset seksuaalisesta kiihottumisesta saattaa olla. Naisen seksuaalinen halukkuus ja, esiinnyt haluttomuus itsehoito mukaan vanhemman naisen kellistäminen kohottaa tietoja facebookiin tinder profiilin tulevat.\n: Tinder profiili naisen seksuaalinen kiihottuminen\nVENÄLÄISTÄ SEKSIÄ THAI HIERONTA MIKKELI Päiväkahvit helsinki ilmaisiaseksivideoita\nTinder profiili naisen seksuaalinen kiihottuminen 320\nLuksus prostituoitu alastonkuvia suomi Lue, mitä se kertoo elämäntilanteestasi Tänään tv: Näin löydät sen — ja saat entistä parempaa seksiä. Haaveilen seksistä naisen kanssa — miksi sen toteuttaminen on niin vaikeaa? Ei muuten ollut aikoinaan Amirkhanillakaan helppoa. Pakolaismiesten tuoma "elinvoima" ei suinkaan tarkoita suuremman syntyvyyden tuomaa elinvoimaa, vaan yhä verisempää taistelua pikkupaikkakunnan naisista. He päätyvät asumaan toisten nurkkiin ja heillä on asiantuntijoiden mielestä myös riski joutua kaduille.\nRAKKAUS SEKSI PORNOA NETISSÄ Lue, mitä se kertoo elämäntilanteestasi Tänään tv: Suomalaismiehet antavat omat vastauksensa. Nowakin Tinder-profiili on aivan tavallinen parikymppisen naisen Tinder-profiili — paitsi että hän ilmoittaa siinä olevansa feministi. Jaa se myös ystävillesi. Äidin mukaan poika vaikuttaa siltä kuin häntä riivaisi demoni. Tutkimus paljasti karmivan piirteen Tinderin varatuista käyttäjistä — voivat olla psykopaatteja.\nESCORT SERVICE FINLAND SEKSIVIDEOT Kyseessä on aito laji, ei vitsi: Chrissy Teigenin seksikäs hamelook on täydellinen - kopioi tyyli helposti. Jos Laurenin vanhempia twiittejä katsoo, voi huomata, ettei huumoripitoinen teksti ole hänelle mitään uutta. Juttusarjassa miehet vastaavat joka viikko lukijoiden kysymyksiin seksiin, ihmissuhteisiin ja muuhun elämään liittyen! Kuinkahan yleistä on, että ihan normaaliksi heteroksi itsensä tunteva tuntee vetoa samaan sukupuoleen, pohtii kolumnisti.\nThe secret to desire in a long-term relationship 4. tammikuu Englannissa suosituimpien Tinder-profiilien omistajat on nyt paljastettu. Tinder on vallannut maailman muutamassa hassussa vuodessa ja. syyskuu Eniten näyttivät kiihottuvan miehet, jotka olivat kaikkein torjuvimpia homoja Nowakin Tinder-profiili on aivan tavallinen parikymppisen naisen. Posts about profiili written by Pauliina. olevan visuaalisia olentoja – ainakin seksuaalisesti; miehet kiihottuvat eritoten siitä, mitä näkevät, kun taas naisille Ystäväni olivatkin sitä mieltä, että Tinder sopii kaltaiselleni visuaaliselle ihmiselle .\nHaetaan seksiseuraa fuckbook live\nEscort tallinna dvd porno\nTurku sex black fuckbook


Elimäen Kotiseutumuseolla heinätalkoot – Keskilaakso\nElimäen Kotiseutumuseolla tehtiin talkoilla heinätöitä. Kuva Ossi Koivusaari\nElimäen Kotiseutumuseolla heinätalkoot\n23.7.2019 10:00 Ossi Koivusaari\nElimäen Kotiseutumuseolla aherrettiin heinätöissä kauniissa poutasäässä.\nHeinät kävi ennakkoon niittämässä Arto Käki, joten seipäällelaitto sujui hyvin, kun heinät olivat vähän kuivuneet.\nPerinteisesti museon piha alueen heinät on laitettu seipäille ja haasialle Elimäen Kotiseutuyhdistyksen järjestämissä talkoissa, ja niin tapahtui myös tänä vuonna. Talkoolaisia oli kahdeksan ja he muistelivat, miten ennen kaikki laitettiin seipäille ja arvuuttelivat, milloin paalit alkoivat vallata alaa.\nKotiseutumuseon pihapiiriin kertyi kaikkiaan 12 heinäseivästä, ja yksi haasiallinen saatiin myös täyteen, joten ohikulkijoilla riittää katseltavaa. Nykyään ei paljon teiden varsilla näy heinäseipäitä niin tämä museon pihan heinäseipäät ja haasia ovat tärkeä asia perinteen säilymisen kannalta.\nToivotaan, että kaikki Elimäen järjestöt ottavat museoalueen omakseen ja pitävät perinteitä yllä kaikilla tavoilla, niin talkoilla kuin myös kuvaus- ja juhlapaikkana. Kiitokset vielä kaikille talkoolaisille ja toivotaan hyvää kesänjatkoa niin poutien kuin sateidenkin merkeissä.\nOssi Koivusaari Elimäen Renki\n← Ummeljoen koulun vanhempaintoimikunta ja Ummeljoen kyläyhdistys puolustavat koululle luvattua siirtymäaikaa – Nimiä kerätään adressiin\nAleksanteri II:n aika lähestyy – Esityskausi alkaa elokuussa →


Säät lämpenee hiha lyhenee | Maaliskuu | 2017 | Sokos - Löydä itsesi\nT-paita enteilee kesää Keltaista sen olla pitää\nYksi Kevään trendiväreistä on keltainen – väri, jonka ihmissilmä havaitsee ensimmäisenä. Keltainen on iloinen ja hilpeä, aurinkoon viittaava väri. Tosin se on myös huomioväri, jota eläimet, kuten ampiaiset käyttävät vaaran viestinä. Keltainen ei siis jää huomaamatta ja on siksi täydellinen sävy esimerkiksi vaaleanharmaan asukokonaisuuden piristeenä. Tänä keväänä kannattaa olla rohkeasti keltainen!\nHenley-paita on kaulukseton pusero, jossa on 2–5 nappia. Se muistuttaa malliltaan kauluksetonta pikeepaitaa. Henley- paita on saanut nimensä englantilaisen kaupungin, Henley- on-Thamesin, mukaan. Kaupungin soutajat käyttivät saman näköistä paitaa urheillessaan. Rintataskulla vai ilman?\nT-paita on alkujaan aluspaita, joka on vuosikymmenien saatossa muuttunut ikoniseksi vaateklassikoksi. Edes supersankarien kuvat ja hymynaamat eivät näytä aikuisen päällä liian lapsellisilta, kun ne on painettu T-paitaan. Nyt paitoihin on ilmestynyt pieni rintatasku. Se on lähinnä koriste, mutta kyllä sinne kevyen kukan saa aseteltua. Makialla on upea valikoima T-paitoja, joissa erilaiset printit piristävät ilmettä. Kauluksilla vai ilman?\nPikeepaita on tyylikäs T-paita, jossa on aavistuksen huolitellumpi ilme kuin kauluksettomassa veljessään T-paidassa. Pikeepaita on alunperin pikeekankaasta valmistettu lyhythihainen paita, jossa on lyhyt kaulus ja napit. Grand Slam -mestari Jean René Lacoste kehitti ensimmäisen pikeepaidan vuonna 1926. Ennen tätä historiallista hetkeä tennispelaajat käyttivät pitkähihaisia kauluspaitoja. Olikin ymmärrettävää, että Lacoste piti tätä hankalana urheiluvaatteena ja päätti suunnitella uuden. Pikeepaita on siis klassikko. Valitse oma värisi ja pue päälle pikee.