Пьотр Половинко - Възприемане на пророчествата на теория и на практика (ТЕКСТ)\nДа се обърнем към Господ в молитва. При възможност и желание да превием колене.\nМилосърдни Боже, славим Те и Ти благодарим за всичко, което правиш и допускаш в нашия живот. Знаем, че от любещия Бог всичко съдейства за благо. Просим и Те молим, всичко, което допускаш да извърши преобразование в положително отношение в нашите сърца. Молим Те за всички деца по лицето на земята, за всички братя и сестри, за тези, които търсят Твоята истина. Благослови ги, посети ги, отговори на техните молитви, отчаяние и нужди. Молим Те, Ти, Господи, да нахраниш гладните, нуждаещите се, да поддържаш болните и страдащите. За всеки човек в този свят Те молим, Господи, да направиш всичко възможно от Твоя страна да съдействаш за спасението им. Желаем спасението на всички живеещи по земята. Бъди благословен, Господи, наш! Благослови и събранието на Твоя народ, благослови това служение! Нека тази истина, която се проповядва да влезе в сърцата ни, да преобрази разума ни и да се отрази на нашия живот. Молитвата ни е в името на Исус, амин!\nДнес с вас отново ще изследваме темата за пророчествата. Иска ми се тези няколко теми, последните теми, които имаме и върху които разсъждаваме, да посветим на пророчествата. Днес темата се нарича „Възприемане на пророчествата на теория и на практика“. И ще разберете от темата за какво става дума. Има голяма разлика между това, как вярващите възприемат пророчествата на теория и как става на практика. Голяма е разликата между това, какво значи да изповядваме теорията за истината и какво е да изповядваме практиката.\nКакто и да се старае вярващият човек да изследва Писанията, да се отъждестви с положителните библейски герои и особено (С кого искаме да се отъждестви преди всичко?) с Исус Христос, несъмнено, както и да се старае вярващия в духа си да почувства описаните в Библията ситуации и библейските истории, все пак трябва честно да си признаем, че между познанието на истината на теория и на практика лежи огромна пропаст. Огромна пропаст! Когато четем за верността на еврейските юноши във Вавилон, застанали пред горящата пещ, при четенето се отъждествяваме с тях, но не е едно и също, да стоим пред горящата пещ. Когато става въпрос за твоята вярност пред Бога, пред заплахата от смърт, се изпитва твоята вярност. Това не е едно и също. Мисля, че всички сме съгласни с това. Когато апостол Петър беше заедно с Христос и апостолите в горницата, помните ли, беше изречено пророчество, че той ще се отрече. Беше пророчество, което трябваше да се случи в близкото бъдеще. Но на вечерята с Христос в горницата, в спокойна обстановка, когато беше изречено това пророчество неговото отричане, а също, че всички ученици щяха да оставят Христос, забележете, в онзи момент настройвайки разума си на теория – говоря на теория, защото на практика още не беше се случило – настройвайки разума си на теория за всички възможни изпитания в бъдеще и изпълнението на това пророчество, „Той Му отговори: Господи, готов съм (приготвен) да отида с Тебе и в тъмница, и на смърт“.\nИнтересно, „приготвен съм“, „готов съм“ да отида с Теб, където и да идеш. И в тъмница и на смърт. Лука 22:33. Така му се струваше. Струваше му се! В неговия разум с познанията, с теорията за заплашващите ги изпитания той вярваше, че всичко може да преодолее. Че може да преодолее всичко и да устои, но на практика не устоя. И знаете ли защо? Защото практиката много силно се различава от теорията, макар че по своята същност теорията може много точно да изложи това, което ще се случи на практика. Много точно. Христос каза: „Ще се отречеше от Мене три пъти“. На теория беше казано точно, какво ще се случи на практика. Но въпреки точното предсказване, разликата между теорията и практиката е много голяма. И това стана с апостол Петър. Теорията си е теория, а практиката – практика.\n„Като Го хванаха, поведоха и заведоха Го в дома на първосвещеника. А Петър следваше отдалеч. Когато накладоха огън сред двора и седнаха наедно, седеше и Петър между тях. Една слугиня, като го видя седнал срещу светлината, взря се в него и рече: И тоя беше с Него. Но той се отрече от Него, като каза: Жено, не го познавам“.\nЗабележете, сега той не е в горницата и не допуска в разума си, че ще се отрече. А къде се намира? – Непосредствено в тези събития. Оказва се, че да мислиш за огнената пещ и да мислиш пред огнената пещ са различни неща. Да кажеш: „Няма да се отрека!“, но да си сред изпитанието, когато ти задават въпроса: „Беше ли с Него?“ и да знаеш какво те грози, ако кажеш : „Да!“, е съвсем друго.\n„След малко друг един, като го видя, рече: И ти си от тях. Но Петър отвърна: Човече, не съм. А като се мина около час време, друг някой взе да твърди, като казваше: Наистина, и тоя с Него беше, защото е галилеец. Но Петър рече: Човече, не зная какво говориш“ (Лука 22:54-60).\nПриятели мои, братя и сестри, истината, позната ни от теория, – а днес всички познаваме само теорията, – теоретично много силно се различава по силата си на въздействието върху човека от истината на практика. Много силно се различава! И с това никой нищо не може да направи. Даже Божият Син, знаейки според Писанието на теорията, какво Му предстои да преживее, най-тежки изпитания… Знаеше ли това на теория от Божието слово?\n„И като взе със Себе Си дванадесетте, рече им: Ето, възлизаме за Иерусалим, и ще се извърши на Сина Човечески всичко, писано чрез пророците; понеже ще Го предадат на езичниците и ще се поругаят над Него, ще Го оскърбяват и оплюят, ще Го бичуват и убият; и на третия ден ще възкръсне“ (Лука 18:31-33).\nИ така, на теория Той прекрасно знаеше, какво ще се случи с Него. Но даже при всичките тези теоретични познания за Своя тежък път, предначертан Му от Бога и в пълното Му съгласие в разума за този път, Той съгласи ли се? Беше ли напълно съгласен? Той каза: „Отивам, както е писано. Писанието трябва да се изпълни“. Но въпреки, че на теория знаеше всичко прекрасно и се съгласи, Той преживя много тежка и мъчителна борба на практика за всичко, което знаеше от теорията. Така ли е или не? Вижте какво казва Писанието:\n„Тогава им казва Исус: Душата Ми е прескръбна до смърт“.\nДушата Ми е прескръбна до смърт. И това се случи, когато теорията стана практика. До тогава Той говореше, какво ще стане с Него, а сега започна да го изпитва.\n„Душата Ми е прескръбна до смърт; останете тук и бъдете будни с Мене. И като се поотдалечи, падна на лицето Си, молеше се и думаше: Отче Мой, ако е възможно, нека ме отмине тая чаша“.\nКакво виждаме? Той казва, че трябва да се изпълни Писанието. Казва: „Разбирам това и отивам, както е написано на теория“, но когато идва практиката, казва: „По-добре да не се случи“.\n„… нека Ме отмине тая чаша; обаче, не както Аз искам, а както Ти. (…) Пак се отдалечи повторно, помоли се, казвайки: Отче Мой, ако не може да Ме отмине тая чаша, без да я изпия, нека бъде Твоята воля“ (Матей 26:38-42).\n„… а около деветия час Исус извика с висок глас: Или! Или, лама савахтани? Сиреч: Боже Мой! Боже Мой, защо Си Ме оставил“? (Матей 27:46).\nВиждате ли разликата между това, когато познаваме истината на теория, която ни казва какво трябва да се случи в събитията от бъдещето – всичко това беше пророчества – и когато започнат да се изпълняват на практика. Каква пропаст има между теория и практика! И когато размишлявам върху тази пропаст за силата на въздействие върху човека между познанието на истината на теория, и изпълнението й на практика, ще ви кажа, братя и сестри, и приятели, - не искам да хитрувам пред вас, - става ми страшно. Казвам ви направо, става ми страшно! Започвам да съзнавам, че мнозина от нас ще станат съвършено други хора, когато дойде практиката. Ще станат абсолютно други хора. Когато условията за живот на вярващите в окръжаващия ги свят се изменят и когато на практика дойде това, за което сега говорим само на теория. Идва тежко време, ще има скръб, ще ни предават, ще ни убиват, ще има отричане от вярата. Днес само говорим за това на теория. Но, когато това стане на практика, а то вече тихичко се осъществява на практика, от това ми става страшно. Ще се променят думите ни, ще се промени поведението ни, при което ще се промени огромно мнозинство. „Огромно“, защото мнозинството ще загине. А малцинството ще се спаси, малкото стадо ще се спаси. И ще промени крайно противоположно, защото днес вярващите хора казват… вярващите хора днес говорят, какво трябва да се случи, виждат се в групата на спасените, но когато дойде практиката, мнозина ще започнат да говорят съвършено противоположно и ще преминат в стана на врага. Наистина! Сега можем колкото ни е угодно да се бием с юмруци в гърдите и да казваме, че това с нас няма да се случи, че няма да предадем вярата си, няма да предадем отношенията си с Бога, Който сега имаме. Но, приятели мои, по-добре все пак вместо спорове да си спомним обещанието на апостол Петър на вечерята преди часа за изпитание на неговата вяра, а и вярата на всички останали апостоли. Забележете, вижте, какво обеща той? Какво обещаха учениците? Те мислеха, че с тях това няма да се случи това, което се случи, вярваха в друг изход. А после, когато видим техните по-нататъшни думи и действия в момент на изпитание на вярата на практика, виждаме, че това са съвършено други хора - с други постъпки и други думи. Този, който каза: „Няма да се отрека!“ - се отрече; който каза: „Няма да Те оставя“ - остави; съвършено противоположни действия. Може да мисли за себе си, че нашата вяра е по-силна от вярата на апостолите. Но забележете, ако си мислим така, така мислеше и отреклия се от Христос Петър. Че неговата вяра е по-добра и по-силна, отколкото вярата на всички други, и останалите.\n„Тогава Петър Му (На Христос) отговори и рече: Дори и всички да се съблазнят поради Тебе, аз никога няма да се съблазня“ (Матей 26:33).\nАко днес допускаме мисълта, че нашата вяра е по-силна от вярата на всички останали - това, което е написано негативно в пророчествата за вярващите хора: „Това не ме засяга, засяга другите“, - боледуваме от същата болест, от която боледуваше апостол Петър, който се отрече от Господ. Сега, седейки на спокойствие в дома си, без да гладуваме, без да страдаме от притеснение за вярата, в тази позиция и с това спокойствие, никак не е лошо да се видим като апостол Петър в горницата, преодоляващи всички изпитания, които ще попаднат в нашия дял. Сега, когато сме си у дома, в спокойна обстановка, както в горницата всичко беше спокойно. Нямаше войни, нямаше притеснения, нямаше заплаха за смърт, само теоретично – някога, нещо, ще стане, но мисля, че всичко ще се уреди и ще мога да устоя на всичко. Но повярвайте, а и самите вие прекрасно знаете, ще устоим само в незначителна степен. Ще се промени обикновения ритъм на живота ни – от относително благополучие и спокойствие в посока страдания и изпитания, - и ние вече няма да сме същите. Предстои обикновеният ритъм на живот толкова да се промени и да премине към по-малко спокойно състояние, отколкото днес се намираме, че ние вече няма да сме същите хора. Предстои да се лишим от работа, от средства за съществуване, може би от жилищата си и от нормална храна – не говоря за загуба на здраве, - и ние вече няма да сме същите, каквито сме били тогава, когато на теория, не на практика, горихме, че това може да се случи в нашия живот. А когато се сблъскаме с това, ще бъде съвършено друга реалност. Когато гореспоменатите изпитания ни застигнат, с всички сили ще се стремим да се върнем назад. Как да се върнем назад, в онова спокойно състояние, както беше спокойно в горницата, без войни и още не хванали Христос. В това състояние, в което се намирахме до тази спокойна и комфортна действителност. И ако започнем да разбираме, че връщането към старото вече е невъзможно – да допуснем изгубено здраве не може да се върне, бившето богатство няма да се върне – ще изпитаме страшен стрес и разочарование. И мнозина от това ще попаднат в зловеща депресия, от която даже ще умрат – кой духовно, а кой духовно и физически.\nПоследните ни теми посветихме на библейските пророчества, а също и направените паралели с отъждествяване на събития от миналото със събития от бъдещето, със събития, които стават и сега, описани в Писанието. Днешната ни тема ще бъде допълнение към по-рано изнесените теми и още една граница за правилно разбиране на библейските пророчества. В тази тема като пример и описание ще видим, че знаейки пророчествата в Писанията на теория и да се сблъскаме с тях на практика, са съвършено различни неща, съвършено различни сили и въздействия на истината върху човека. Т. е. истината, въздействаща ни на теория и истината, въздействаща ни на практика, са съвършено различни неща. Съвършено различна действителност. Съвършено различно влияние върху вярващия човек, водещо към различни резултати. Например, няколко съботи, както видяхме с вас, по необясними причини не можем да излезем в Интернет пространството. Още по-лошо, даже не можем да излъчим проповед. Забележете, ние често говорихме, че ще настане момент, когато ни отнемат този амвон. Сатана няма да позволи да излъчваме в спокойна обстановка за целия свят да слуша истината и, моля, спасявайте се. Говорихме за това. Тук сме превключили, остава само това да дойде и вече няма да е едно и също, че за това сме мислили теоретично. Или не, нали? Тогава ще е съвършено друго, практика. И вече започваш да разбираш: И какво да правя тогава? Как ще бъде в случая? Теоретично се оказва: Някак обезателно ще решим този въпрос с Господ, нали? Надявам се след тази тема, поне отчасти да разберем, накъде ни води Бог, Неговото слово, пророческото Му слово да донесе максимална полза за вярващия човек в неговия живот. Защо казвам, че разбирането ни ще бъде частично след тази проповед, а не напълно? Защото все пак, когато сега ви проповядвам и слушате, познавате истината на теория. Всяка проповед, каквато и да е – добра, назидателна, правилна, все едно – не прави на 100% това, което трябва прави и иска да направи Бог за човека, защото това е само теория. Само теория! Едва и само на практика става реална и пълна 100%-на промяна с вярващия човек, неговия характер и сърце.\nЦар Навуходоносор – днес пак ще говорим за него, - ще ни бъде за пример. Той е добър нагледен пример за всички нас. Като много от нас той също, можем да кажем, дойде от света, от езичеството дойде при Бога. Не знаеше истината за живия Бог, но в определен момент от живота му, Той му се откри. Да погледнем по-отблизо живота на този човек във връзка с това, че Бог му откри пророческото Си слово. Защото и на нас, дошлите от света (Какво направи?), Бог откри пророческото Си слово. Да видим каква беше реакцията на този човек на Божието пророчество, на Неговото откровение и каква сега е нашата реакция на Божието откровение. И ще видите, че малко се различаваме от Навуходоносор. Много малко.\nВ Дан. 2 гл. се разказва, че Бог дава на Навуходоносор познание за пророчеството, откриващо бъдещето на световните държави. Да, с истукана. Навуходоносор знаеше, че след него вместо Вавилонската империя световен лидер ще стане друга държава. От историята знаем, че тази друга държава беше Мидо-Персия. След нея световното лидерство премина на Гърция, после на Рим, следва разделена Европа и в това време щяха да бъдат направени опити за съединяване на Европа чрез бракове, войни, които… знаете това, в една държава. Но всичко това няма да доведе до желания резултат, защото желязото с глината няма да се смеси, както се казва в пророчеството и в дните на разделение на Европа на отделни държави, ще се случи най-голямото събитие в историята на земята. Изобщо бих казал в цялата вселена. Това събитие е Второто пришествие на Христос. И всичко това беше открито от Бог в пророчеството чрез пророк Даниил на Навуходоносор преди около 2600 години. А каква беше първоначалната реакция на този човек за Божието откровение за бъдещето? Той узна Божието пророчество, събитията му бяха открити, прослуша евангелската програма от Даниил с библейските пророчества и каква беше реакцията му?\n„И каза царят на Даниила: Наистина, вашият Бог е Бог на боговете и Господар на царете, Който открива тайни, щом ти можа да откриеш тази тайна“ (Дан. 2:47).\nЗабележете, Навуходоносор беше потресен от Божието пророчество за бъдещето. Но все пак мисля, - не знам, ще се съгласите ли с мен или не, - но мисля, че повече го разтърси не самото пророчество, а факта, че Данаил успя да разкаже на царя това, което му се присъни. Това му въздейства повече, макар че и пророчеството – също. Т. е. цар Навуходоносор се възхити от Бог само от позицията на способността на Бога да изрече пророчество и да открие скритото в мрака. Той така и каза: „… ти можа да откриеш тази тайна“. Но това още не са спасителни отношения с Бога. Ако се възхищавате на Бог, слушайки библейски пророчества, че Той може да открива бъдещето, да открива скритото в мрак, все още не сте установили спасителни отношения с Бога. Спомнете си, когато се запознахме с тези Божии пророчества, мисля, че всички бяхме поразени от пророчеството на Даниил. Някои после преминаха през евангелската програма или беше просто на богослужение са му разказали това пророчество. След него лично аз се обърнах към Бога. Това наистина са потресаващи пророчества. Но спомнете си, когато се запознахме с тези Божии пророчества, каква беше реакцията ни? Кое ни порази? Кое ни порази? Порази ни способността на Бог така да открие тези пророчества. И ние като Навуходоносор се възхитихме, че Бог открива тайни и всичко у Него, както го казва, така се и сбъдва. Но кажете, запознавайки се с тези пророчества, установихме ли спасителни отношения с Бога? Не! Попълнихме знанията си, теоретичните си знания. И когато по-късно отидохме при хората, какво предадохме? Знания. Еднозначно! Не знам как беше с вас, говоря за себе си, отидох и говорих знания. Искаше ми се да разкажа какво съм научил, как се случва всичко и даже понякога тези знания бяха предадени така, че даже особеното място за Бог и Неговия характер в проповедите липсваше в тези лични беседи или евангелски програми. Казвам, както си беше. Основно ми се искаше да убедя и да докажа, как се изпълняват пророчествата пред очите ни или вече са се изпълнили.\nИ така, цар Навуходоносор получи откровение за бъдещите събития, които в началото го разтърсиха много силно. Но тези глобални събития, даже най-близкото от тях, а кое беше най-близкото събитие от истукана? Златната глава трябваше да бъде заменена със сребърните гърди. Т. е. трябваше да отстъпи световното първото на Мидо-Персия. Но даже най-близкото от тези събития, забележете, - на световната арена, - трябваше да стане след смъртта на Навуходоносор. Т. е. съответно, всички тези пророчества, говорещи за глобалните световни събития, по никакъв начин не можеха лично да се отразят на живота на този монарх. Разбирате ли какво искам да ви кажа? Той научи за пророчествата, пророчествата за бъдещето. И там определено трябваше да се случат тези събития, но нито едно от тях, даже най-близкото, в дните на неговия живот, не трябваше да се изпълни. Защото той не можеше да стане очевидец, свидетел на онова, което беше предсказано и се изпълняваше пред очите му. До края на живота си той живя при Вавилонската империя. В пророчеството на Бог това е златната глава на истукана, за процъфтяването на която той направи толкова много. Да, Навуходоносор. На Навуходоносор не беше съдено лично да види през живота си, с очите си, изпълнението дори на малка част от пророчеството за смяната на световните държави. Да си зададем въпроса: Какво става с човек, който е запознат с Божиите пророчества от бъдещето, но при това няма възможност дори малка степен да види тяхното изпълнение. Защото той живее в онази реалност, в която засега още няма място изпълнението на тези пророчества, предсказани за бъдещето. Как изобщо тези пророчества влияят на човек? Ще ви кажа, че това изобщо не е прост въпрос, както може да ви изглежда. Мислите си, защо често през историята са въставали хора, издигали са се движения, провъзгласяващи – да допуснем – скорошното Второ пришествие на Христос, макар че това събитие е в бъдещето и не се е изпълнило досега. Но хората, живели в определени времена през тези 2000 години от възнесението на Христос на небето при Отец, постоянно са се опитвали да докажат, че пророчеството, което няма да се изпълни през техния живот, ще се изпълни в техния живот. Много искали да видят тези събития със собствените си очи. Не ги устройвало, че това събитие ще бъде някога, в живота на други хора. Твърдящите това – да допуснем даже, че Пришествието щеше да бъде в техни дни – се опитвали да докажат гледната си точка за изпълнението на тези или онези библейски пророчества, като пророчествата за войни, за глад, епидемии, проповеди на евангелието. Ами че хората се позовали на тях, като мислели, да убедят целия свят в техните дни, че Пришествието на Христос много скоро ще се осъществи. Т. е. хората вземали пророчеството за Второто пришествие, което не било съдено да се сбъдне в миналото, в техните дни и правели всичко възможно да убедят себе си, и другите, че това пророчество ще се изпълни точно в техните дни. Как мислите, били ли са при това искрени? Да, те били искрени, даже много искрени в убежденията си. Ще ви задам въпрос: А ние не постъпваме ли така? С какво се различаваме от тях? Приятели мои, ние постъпваме с пророчеството точно така, защото искаме това събитие да стане в наши дни. Точно, както и те търсели някакви потвърждения, че това пророчество ще се изпълни всеки момент в техния живот, в тяхното време, точно така търсим потвърждения за това, за да докажем, че Второто пришествие ще бъде в наши дни. Защо се случва така? Защо вярващите хора постъпват така с пророчествата? И сега ще получим интересен за нас отговор. Защото, независимо от това, осъзнаваме или не, но вярата на човека се стимулира и поддържа, не от събитията от пророчествата, които ще се изпълнят някога, не в твоя живот, а от тези пророчества, които се изпълняват в твоя живот и ти си очевидец на това. Тези пророчества стимулират и поддържат вярата на човека.\nХристос каза на учениците Си: „Отсега ви казвам, преди да се е сбъднало…“.\nДавам ви пророчество, преди да се е сбъднало.\n„… та, кога се сбъдне, да повярвате, че съм Аз“ (Йоан 13:19).\nКакво виждаме тук? Христос говори, че запознал учениците Си с пророчеството от събитията в бъдеще. Но максимално вярата на учениците ще се стимулира от това пророчество само, когато се изпълни пред очите им, когато станат очевидци на изпълнението на това предсказано пророчество. Може да оспорват тези думи, може да казват, че вярата им не зависи от виждане. Това, което вярваме, е независимо от това, дали се изпълняват пророчествата или не, ние вярваме. Можете да говорите така, моля, колкото ви е угодно да говорите. Но приятели мои, тогава ще ви задам насрещен въпрос: Защо в този случай, като вземем нашето време, почти всички вярващи само се опитват да намерят потвърждение на тези или онези пророчества със събитията, ставащи около тях? Защо, ако вярата не зависи от виждане? Защо днес търсим изпълнения на пророчествата в нашия всекидневен живот? Или не търсите? Или не следите какви катаклизми са станали, какво прави папството, какво правят САЩ и казваме: „Виждате ли, виждате ли“? Искаме да се изпълня не някога, а търсим потвърждение, защото тези пророчества трябва да се изпълнят в наши дни, пред нашите очи. Папството прави това и това - сбъдва се писаното, САЩ правят това и онова – сбъдва се писаното т. н. Така че, ако нашата вяра не се нуждае от видимо изпълнение на библейските пророчества, защо тогава ги търсим постоянно? Защо? А може би се нуждаем. Нуждаем се, приятели мои.\nЗащо най-гледаните проповеди са проповедите, които говорят за изпълнение на библейските пророчества? „Ето, вече се изпълни. Слушахте ли, проповедта? Пасторът каза, че това и това се е сбъднало“. Приятели мои, ако трябва да бъдем честни пред Бога, да си признаем един друг, че нищо не стимулира и поддържа вярата ни така, както изпълнението на библейските пророчества пред очите ни. Не просто онези пророчества, които някога и накъде ще се изпълнят, и си ги носим в ума, а тези, които се изпълняват днес на практика. Ето защо днес вярващите търсят в ставащите около тях събития потвърждение, че тези събития са изпълнение на предсказано от Бога пророчество. Всичко е предсказано от Бог, но е зад предела на нашия живот. Т. е. има пророчества, които са предсказани, но са зад предела на живота ни – или са изпълнени преди нас, или ще се изпълнят след нас, не знаем колко Бог е определил за всеки от нас, - но те не оказват на вярата ни твърде силно влияние. Не оказват! Затова вярващите се опитват да стимулират вярата си в търсене на изпълнение именно в техния живот на Божиите пророчества. И даже често правят така, че вземат Божии пророчества, които не трябва да се изпълнят в техния живот, изобщо не се отнасят за тяхното време и се опитват да докажат, че тези пророчества просто се изпълняват сега. Нагледен пример е (Кое пророчество?) пророчеството за Второто пришествие на Христос. Колко пъти вече се определя и се говори за него и хората постоянно чакали? Изминаха 2000 години и през това време хората многократно са се опитвали да издърпат пророчеството, за да се изпълни в тяхното време, а не някога в бъдещето.\nИ ето, Навуходоносор, човек като нас, нямайки възможност да стимулира вярата си с лично размишление от предсказаното от Бог пророчество с епохални събития, на теория се възхити от пророчеството и продължи да живее в неговото време. А неговото време беше времето на неизменно управление на Вавилон. И като дете на своето време, т. е. като такъв, който се намира в такава неизменна стабилност, вижте как започва да разбира тези пророчества. Т. е. няма да се изпълнят в неговите дни, но ги получава на теория и как сега започва да гледа на тях.\nЗлатният истукан, поставен на полето Дура говори, че той всъщност не отхвърли своя бог в Неговото пророчество. Защото постави истукана, а не нещо друго. Т. е. каквото беше показано в пророчеството, това всъщност и постави. Истуканът имаше златна глава и тук, макар че целият беше златен, все пак у него главата също беше златна. Т. е. както беше предсказано в Божието пророчество частично, така го и отрази. Не отхвърли Бога, не отхвърли пророчеството, но при това, забележете, - човешкото, което не е чуждо на всички ни, - именно това човешко се стремеше да коригира тези пророчества за себе си, според желанието на сърцето си в съответствие с онази стабилност, която беше ония дни, в дните на Навуходоносор. Какво мислите за тази корекция на Божиите пророчества за себе си, според желанието на сърцето му, братя и сестри?\nИ какво мислите за тази корекция на Божиите пророчества за себе си, според желанието на сърцето ни, как мислите, в съответствие със стабилността в наши дни, присъща ли е на вярващите или не? Как мислите? Днес живеем в относително стабилно време. Още много пророчества в живота ни не са се изпълнили. Знаем ги в ума си и изхождайки от тази стабилност, коригираме ли пророчествата, изхождайки от тази стабилност в разума си или не? Приятели мои, разбира се. Разбира се, ако това не би било така, ето няколко примера. Много вярващи днес заминават за Америка за постоянно пребиваване с постоянно местожителство, при това знаейки, че Божието пророчество говори, че оттам ще излезе Неделния закон за целия свят. И че там ще бъде много тежко. Имаме днес тези откровения от Господ. Но въпреки това те заминават там. Защо? Защото сега виждат стабилност в страната – както за свобода, така и за демокрация, и отивайки там, разбира се, разчитат на нещо там при издаването на Декрета за неделята. На какво разчитат, ако не вярват в пророчеството на Бога? За това знае само Бог. Ние можем само да се досещаме или да опитваме да си представим, на какво разчитат. А може би заминавайки за САЩ предполагат, че пророчеството не е разтълкувано съвсем вярно? Може би, заминавайки от тук са сигурни, че предсказанията от Бог няма да се сбъднат скоро, в техния век им стигат стабилност и процъфтяване. Може би, заминавайки от тук са сигурни, че Бог по някакъв начин тогава, когато тези събития започнат да се сбъдват, - абсолютно правилно, - ще ги защити и изпитанията няма да ги докоснат. А може би заминавайки в лапите на втория звяр, мислят още нещо, не зная какво. Но каквото и да мислят, не можем да не забележим, че познавайки Божиите пророчества на теория, - защото заминават много хора, които знаят, че от там ще излезе Неделния закон, - познавайки Божиите пророчества на теория, но не изпитали тяхното действие на практика, вярващите във време на стабилно благополучие си позволяват да смесват библейското пророчество с човешко. Защото виждат стабилност, спокойствие. Не може да бъде, сега да се случи това, за което ни говори пророчеството. И това човешкото подтиква вярващите в период на стабилност гледат иначе на библейските пророчества, на техните предсказания.\nА тези, които живеят, да допуснем в Русия, също знаят за властта на първия звяр - папството над цялата земя, за налагането по цялата земя белега на звяра от втория звяр – САЩ, т. е. съблюдаването неделята. Знаем ли го или не, всички живеещи тук? Прекрасно го знаем, но при това днес наблюдаваме противопоставяне на Русия със САЩ. Политическо, военно и т. н., и много живеещи в Русия, виждайки това противопоставяне, дрънчене на оръжие, демонстрации на военна сила – Русия демонстрира своето оръжие пред САЩ, САЩ демонстрира своето оръжие пред Русия - мнозина, виждайки преобладаващите политически взаимоотношения на тези две страни, тук започват да превъртат и мислят: „Това не може да бъде! Не може да бъде при такова противопоставяне изведнъж САЩ да наложат на всички, в това число и на Русия, Неделен закон толкова задължително, че всеки да може да бъде убиван. А може и да го наложат, но може би не толкова силно, защото все пак исторически се нарежда, но политически тези две страни помежду си са в постоянен конфликт. А и ние не сме толкова слаби, че да не им се противопоставим“. Значи гоненията в Русия ще бъдат по-слаби и минимални. Къде се прави този извод? – Тук. А от къде стигнаха до този извод? Защото гледаме днешната окръжаваща действителността стабилност. Относителна стабилност. Т. е. отново човешкото, опирайки се на днешното положение на нещата в света натрупва свой отпечатък за разбиране на библейските пророчества в бъдещето, което трябва да се сбъдне. Живеещите в мюсюлманските страни, знаещи пророчеството за белега на звяра, по своему смятат, че на тях ще им по-леко да преживеят тази криза, защото казват: „Когато бъде наложена християнската неделя, как може в мюсюлманска страна да има гонения за християнската неделя? По някакъв начин, всичко ще бъде не толкова сериозно и сложно? А живеещите в Израил изобщо казват: „У нас всичко ще бъде нормално. Никаква сила в света не може да застави евреите да спазват християнската неделя вместо събота“. Значи заедно с тях, както се казва, тайничко може и ние да останем верни на Бог в тази страна и вероятно изобщо няма да ни застигнат силни изпитания. Кой може да застави евреите да съблюдават неделя? Толкова години са съблюдавали събота, даже в дни на страшни гонения и изпитания. Това е нищо друго, освен човешки възгледи и желания. Това са наши възгледи и желания, както Навуходоносор имаше свои възгледи и желания за изпълнението на библейските пророчества. При нас произтичат от днешната относителна стабилност, а при него произтичаха от неговата стабилност на златната глава, в която беше и живя, изхождайки от пророчествата за Вавилонската империя. Както Навуходоносор много вярващи, знаейки библейските пророчества, говорещи за събитията в бъдеще, за глобални големи промени в света, имат своите човешки субективни възгледи и желания, при това без да отхвърлят библейските пророчества. Навуходоносор не отхвърли пророчеството. Мнозина днес не отхвърлят библейското пророчество, но въпреки това, осланяйки се на днешната относителна стабилност, която виждат, коригират в разума си библейските пророчества и нагаждат тези библейски пророчества към своето благополучие. Към своето благополучие! Казват, че пророчеството ще се изпълни, но в реалния живот живеят така, сякаш то никога няма да се изпълни, - сега ще ви приведа пример - или ще се изпълни в далечното неизмеримо бъдеще, тъй като в техния век има относителна стабилност, в която се намират днес. Това направи и Навуходоносор, когато постави златния истукан на полето Дура. Той не отхвърли библейските пророчества, просто ги коригира, изхождайки от желанието на сърцето си. Защо постави цял златен истукан, а не само златна глава? Пророчеството говореше за катаклизъм, за сваляне на Вавилон, за идването на друга империя, а на него това не му се искаше, той живееше в стабилността на златната глава и си каза: „Нека тази стабилност продължава до безкрай“. И днес вярващите хора отиват там, където е предсказано, че ще има някакви катаклизми и последствия, - но за всичко това сега няма да говорим, - те казват: „За моя век стабилността е достатъчна“. Днес те имат техен си истукан тук, в ума, истукан на стабилността, при който могат да живеят и просъществуват.\nПриятели мои, да преминем от глобалните към конкретни за вас, към личния живот на всеки от вас, към личното ни спасение. В Библията има много пророчества, изпълнението на които вярващият човек може да види лично в живота си. Кажете, такова пророчество като, „някои ще отстъпят от вярата“, приемайки духа на прелъстителя, не засяга ли всеки човек лично? Ще приемат басни в последно време. Не ни ли засяга? Засяга ни. Ще се предават един друг, ще се намразят един друг. Лъжехристи, лъжепророци и много други. Кажете, колко пророчествата има в Библията, които са лични, не за епохални събития и могат да се отнесат до всеки човек в Свещеното писание. Твърде много, десетки, даже стотици.\nЕто какво получи Навуходоносор от Господ - още едно пророческо откровение:\n„Дървото, което си видял, (…) това си ти, царю, който си се възвеличил и укрепил, и величието ти е порасло и е достигнало до небесата, и властта ти – до краищата на земни. А дето царят е видял Будния и Светия, Който слизал от небесата и казал: Отсечете дървото и го унищожете, само главния му корен оставете в земята, и той във вериги железни, и медни сред полската трева да се оросява с небесна роса, и делът му нека бъде с полските зверове, докле не преминат над него седем времена. Ето, какво значи това, царю, и ето решението на Всевишния, което ще постигне моя господар, царя“.\nНе златната глава и сребърните гърди, не държави, а… лично теб.\n„… ще постигне моя господар, царя. Тебе ще те отлъчат от людете и ти ще живееш с полските зверове, с трева ще те хранят като вол, с небесна роса ще бъдеш напояван, и седем времена ще преминат над тебе, докле познаеш, че Всевишният владичества над човешкото царство и дава го, комуто си иска. А дето е заповядано да се остави главният корен на дървото, това значи, че твоето царство ще остане при теб, кога познаеш небесната власт“ (Дан. 4:17-23).\nТова пророчество, отнасящо се за най-близкото бъдеще на Навуходоносор, не е епохално събитие, а именно за този човек. Ще ни бъде по-лесно да го разберем в контекста ставащите събития, защото ще направим паралел със събитията от онова време с нас лично. И така, Бог даде възможност на този монарх от първото пророческо видение, да се запознае с глобалните събития в бъдеще – смяната на империи и в края установяването на Божието царство. Но тези събития, както казахме, даже най-близките, като смяната на Вавилон с Мидо-Персия, не трябваше да се случат през живота на Навуходоносор. Задачата на Бог, дал тези откровения на най-великия монарх, не беше да познае тези пророчества само тук, в ума си, в паметта и да попълни речниковия си запас, условно казано. Не за това му ги даде Бог, не максимум Даниил и царските писари да ги запишат за спомен, не! Бог желаеше тази истина да бъде открита в пророчеството чрез промяна начина на живот на самия цар, която да стане достояние на всички народи, над които тогава Навуходоносор имаше власт. Ще повторя още веднъж. Бог искаше чрез промяната на живота на този човек, това пророчество да стане достояние на всички народи, над които тогава Навуходоносор имаше власт. Но за това не е нужна теория. Тя не променя човека. Беше нужна практика. Задачата на Господ, поверил ни пророчествата, се състои в това, да станат достояние на целия свят. Не изопачени, не по желание на нашето сърце, целият истукан да бъде златен, стабилен и всичко да бъде простичко, както сме живели, а да стигнат пророчествата до хората не изопачени, с неповреден вид, за да представят истината чрез промяна на своя живот от пророчествата (На кого?) на този свят, в който живеем. Но за това не е нужна теория. За това е нужна практика.\nНавуходоносор не искаше ненужен смут и въстания нито в своето управление, нито в управлението на потомците си. Не искаше промяна, не искаше излизане от онази стабилност, в която се намираше. А вие искате ли да излезете от стабилността, в която сте днес? Да се лишите от дом, да ви гонят, да стоите за вярата? Кой иска да свърши тази стабилност? Тогава с какво се различавам от Навуходоносор? Затова той реши по човешки да използва времето на стабилност в своето управление да коригира пророчеството в удобен за него формат. А какво правят днес вярващите с пророчествата? Коригират ги по удобен за тях формат. В Америка е стабилно, ще отидем, няма никакъв проблем. Не е важно какво казва пророчеството. А докато то се случи, ще живеем така и така ще правим. Докато може да се живее в градовете, ще живеем. Няма проблем, в удобен за тях формат.\nЕто защо той реши да по човешки да направи така: Докато се ползва с власт, да разкрие на недоволните покорени народи, несъгласни с неговата световна хегемония и да ги унищожи. Т. е. да смачка в зародиш всички възможни опити за изместване на Вавилон от световната арена с друга сила. С такова поведение на царя, как мислите, Божието пророчество може ли да остане в неповреден вид достояние на света? Не! Докато вярващият човек се подпира на човешкото си желание и представя пророчествата, прецедени чрез човешките му желания, пророчествата попадат в света (В какъв вид?) в извратен вид. В извратен вид! Когато днес вярващите проповядват за скорошните бедствия, изпитания и тотален контрол, за отравяне с отровна храна в градовете, но при това практически сами не променят живота си в съответствие с пророчествата, за които говорят и провъзгласяват на света, как мислите, какво правят вярващите с пророчествата със своето нехайство? В този момент ги извращават, лишават ги от силата им на въздействие върху хората. Те лишават пророчествата от дух на живот. Свещеното писание говори за тяло без дух. Мъртво. И представяйки на света мъртви пророчества вярващите хора ги повреждат. Повреждат ги! И какво се получава в резултат? - Нарушаваме в главния принцип, който е описан в Свещеното писание? А принципът е, че Божието слово трябва да се преподава (Как?) неповредено. Неповредено! Ако някой си мисли, че могат да го увредят само онези, които казват „не събота, а неделя“, „не трябва да съблюдавате събота, а неделя“, че само те увреждат Божието слово, грешим дълбоко, ако си мислим, че става дума само за теория. Да изопачим пророчествата може и на практика, като казваме „така ще бъде“, а правим и да живеем така, сякаш никога няма да настъпи. И кой ще ти повярва? Кой ще ти повярва?\n„Защото ние не изопачаваме словото Божие, както мнозина, а проповядваме искрено, като от бога, пред Бога, в Христа“ (2 Кор. 2:17).\nПриятели мои, не може да става дума за никаква искреност, когато говоря за Божието слово, а живота си не съгласувам с него. Тази истина засяга и пророческото слово.\nПо замисъла на Навуходоносор златният истукан трябваше да бъде едновременно символ за не заменяемостта на Вавилон на световната арена и тест-проверка чрез поклонението му по волята на царя, за да се изясни кой е съгласен с това положение и кой не. А този, който беше непокорен, го очакваше смърт, като нагледно сплашване и потискане на всеки бунт против Вавилон. Вижте какво става, ако човек не се е смирил пред Бога, не се е смирил пред Бога, даже да е съкрушен от Божието пророчество. Какво пророчество? Трябва ли Бог да открива такива тайни, както беше с Навуходоносор? Даже, ако човек е сразен от Божиите пророчества, все пак по човешки той изопачава разбирането за Божиите пророчества и им противодейства.\nРазбрахте ли, какво исках да ви кажа, братя и сестри? Ако ти не си се смирил пред Бога и не си приел пророческата воля на Бога за себе си, ти ще извращаваш пророчествата и ще ги извърташ, както ти харесват. Ще ги представяш на света така, както би ти се искало, както направи Навуходоносор.\nМислите, че със съвременните вярващи не е така? Но четейки пророческото Божие слово за епидемии, болни животни, всички вярващи ли си направиха извода за употребата на месо в храната? Или какво направиха? Позовавайки се на човешкото си желание днес те си намират (Какво?) оправдание и преиначават библейските пророчества под комфортно за себе си тълкуване. Правилно е убито, сам съм си го отгледал и още каквото искате. Не знам как днес хората се оправдават, защото аз не ям толкова години и няма да ям от тези трупове. Въпреки това, по някакъв начин хората си намират оправдание, знаейки пророчеството за болестите по животните. Знаейки от Божиите пророчества и за наводненията, задавам въпрос: Много вярващи ли изоставиха крайбрежните зони? Но говорим, че ще бъде потопена толкова много територия. И какво се получава? Говорим за това от пророчествата, а самите ние оставаме там и каква сила има в този момент това пророчество? Или позовавайки се на човешкия фактор и относителната стабилност мнозина днес, виждайки тази стабилност, намират пророчеството по-комфортно за себе си. Там някъде ще има затопляне, но мен, който живея в крайбрежната зона, не ме засяга. Или, ако засяга, някой се дави. Но аз обезателно ще изплувам и няма да се удавя. Така мислят вярващите хора. Можем да продължим, докосвайки се до наказанието на градовете, епидемиите в тях, тоталния контрол над всеки човек, зависимостта на всеки човек от създадената в градовете система. В градовете хората са вързани, зависими са. Помните ли, когато тук просто заваля сняг, преди няколко години, когато в Сочи имаше олимпиадата. Помните ли празните магазини и как хората ходеха озлобени един срещу друг и се нахвърляха за питка хляб. С това Господ ни показа само малко, какво става в градовете, където цялата тази система връзва хората и ги прави безволеви и зависими от тази система. Това е съвсем малко. И добре, че после всичко свърши, и цели пет години… о, отново стабилност! Отново всичко е добре!\nЗадавам въпрос: До колко в това отношение вярващите предприеха стъпки, за да съгласуват живота си с пророчествата, за да могат, доколкото е възможно от тяхна страна да се подсигурят, да осигурят близките си от зависимостта на тази система, която омотава всички в мрежата си? До колко вярващите хора съгласуват живота си с пророчествата, за които говорят на теория? До колко? Или позовавайки се на човешката относителна стабилност днес вярващите виждат тези пророчества по-комфортни за изпълнение за себе си? Нищо няма да се случи? Този списък може да продължава и продължава стотици пъти да изброява всичко предсказано от Бог, но същността е в това, да видим и разберем, как чрез човешкото си желание вярващите хора, позовавайки се на относителната стабилност, в която днес живеят хората, на практика не се стремят да съгласуват живота си с Божиите пророчества, а вместо това си измислят комфортно тълкуване на библейските пророчества. И вярващият човек прави това само по една причина. Знаете ли защо го прави? За да не промени кардинално нищо в живота си. За да не промени кардинално нищо в живота си! А просто да вярва, теоретично да знае Божиите предсказания и нищо повече. Той смята, че тези теоретични познания на пророчеството ще бъдат достатъчни за неговото спасение. Знам, че това ще стане. Ще стане, но това, което зная, е достатъчно. Даже, ако вярващият човек, знаещ епохалните Божии пророчества и тълкуващ ги, даже, ако стане очевидец на някакво грандиозно събитие, и това събитие опровергае неговото комфортно тълкуване, и му кажат: „Виж, там стана наводнение и загинаха вярващи, удавиха се“, той ще се стресне: „Къде?“, но ще се промени за кратко. А после отново ще се върне към спокойното си състояние. Както беше с Навуходоносор, когато на полето Дура, където той, тълкувайки за себе си Божието пророчество, че Вавилонската империя няма да бъде изместена от никаква сила, и опита да се отърве от несъгласните с неговото тълкуване, стана очевидец на най-голямо чудо. Бог спаси еврейските юноши от смърт в огнената пещ, но силно ли се промени Навуходоносор от това? За дълго ли се промени, виждайки това очевидно чудо? Издаде указа до всички народи, с който призна, че Божието царство може да устои вечно.\n„Цар Навуходоносор, към всички народи, племена и езици, които живеят по цяла земя: Мирът да ви се умножи! Угодно ми е да ви обадя личбите и чудесата, които Всевишният Бог извърши над мене“.\nВ дадения случай това съвсем не е истина. Не над него Бог извърши това. Ако беше се извършило над него… би се извършило в коя глава? В 4-та гл., следващата. А в 3-та гл. не е над него. Той само видя с очите си. Не той беше хвърлен в пещта.\n„Угодно ми е да ви съобщя личбите и чудесата, които Всевишният Бог извърши над мен. Колко велики са личбите му и колко мощни чудесата Му“!\nОтново започва да заостря вниманието. Преди на голямото пророчество, откриващо тайни, сега на чудесата.\n„Царството Му е царство вечно и владичеството Му – из рода в род“ (Дан. 3:31-33).\nОтново виждаме, че царят е поразен от Божието чудо и признава вечното владичество на Бог, но това е само част от откровението, което Бог му даде във 2-ра гл. в пророческия сън.\nТ. е. чудото, което видя с очите си, но не изпита лично, мъничко, едва-едва придвижи Навуходоносор, по-добре да осъзнае Божиите пророчества. Но при това сърцето му си остана далеч от преобразование и пълно осъзнаване, че трябва да съгласува живота си с библейските пророчества. Да, нека Бог да е вечен, нека да е Господар, нека Неговото царство да е вечно, а не моето, но, докато аз съм монарх на Вавилон, (Кой ще решава съдбата на хората?) аз ще решава съдбата на хората. Не Бог, Който сменя империи, поставя царе и сваля царе, а аз ще решавам. Не Бог, а аз! Ето корена на проблема на Навуходоносор. И ще кажа, не само на него, а на всеки вярващ човек, на всеки човек, живеещ на земята след грехопадението. Това е гордото „аз“. И даже познавайки библейските пророчества, това гордо „аз“, и съзнанието за своята изключителност и особеност, изкривява библейските пророчества. Изопачават ги, показват ги в невярна светлина. Това гордо „аз“ е голям проблем за повечето хора, познали теорията на Божиите пророчества, но не сблъскали се още с тях (Къде?) на практика. Всеки ден с вас виждаме потресаващи събития, които лично нас не ни засягат. Или не е така? Вижте, отворете интернет, чуйте какво казват по телевизията, който гледа. Днес се случват много събития – някъде цунами, някъде урагани, някъде наводнение, някъде земетресение, някъде епидемии, войни и т. н. Засега това нас не ни засяга, а някъде се случва. И какво става в този момент? Започваме да разбираме, че нашето комфортно разбиране за Божиите пророчества не е съвсем подходящо. Защото, някога това може да се случи (Къде?) и тук, у нас. Затова, да тълкуваме с нашето грешно „аз“ изобщо не е правилно, че с теб няма да се случи нищо страшно. Но днес, въпреки нееднократно случващите се събития, вярващият човек, все едно, си остава в това комфортно състояние. Все едно, каквото и да стане, - мисли той, - всичко е нормално. Днес нееднократно стават наводнения в крайбрежните зони, но вярващите, живеещи в такива зони, макар и да признават, че опасността за живота им е голяма, при това остават да живеят в тези зони. Остават да живеят в тези зони! Понеже смятат в душата си, че точно тях тази беда няма да ги засегне, че точно те са изключителни в Божиите очи и Той ще ги спаси по чудо, т. е. продължават да тълкуват за себе си комфортно библейските пророчества, изхождайки от относителната стабилност, в която са днес. Когато Бог предупреди Своя народ да се покори на Навуходоносор, иначе мнозина щяха да загинат, кажете, кой спаси живота си? Само този, който послуша Божието откровение. А упорстващите? Може би ги е спасило някакво чудо? Не! Не, който не послуша Божието слово и не съгласува живота си с Божието слово, не го спаси никакво чудо.\nКогато Христос предупреди за обсадата на Иерусалим и призова вярващите да изоставят този обречен град, послушалите думите Му спасиха живота си и живота на своите семейства и деца. А упорстващите не ги спаси никакво чудо, никаква вяра в Бога. Защото тяхната вяра беше изпитана в послушание на Божиите пророчества, докато още не бяха се изпълнили. А непослушанието на Божието пророчество е, когато вече са те притиснали до земята и вече нищо не можеш да направиш, когато цялата войска е нахлула в града и убива всичко поред, без да гледат християнин ли си или не.\nКогато днес от Бог са представени хиляди доказателства за болести, смърт на голямо количество хора от животинска храна, пропита от химия, знаете ли, какво правят днес с месото? Видяхте ли, какво правят с него, как го отглеждат, с какво го тъпчат, с какво го тровят днес? Когато днес имаме такова огромно количество свидетелства и смъртта на хора, хората, констатирайки факта за изпълнение на пророчеството, при това смятат за себе си: „Аз съм вярващ човек. Бог (Какво ще направи?) ще ме спаси, запази, даже, ако ям нещо смъртоносно. Да? Аз се моля за това“. И какво се получава? „Бог ще направи чудо за мен поради моята вяра“.\nПриятели, ако само знаехте, колко хора от църквата съм погребал, при това вярващи хора, млади хора, които биха могли още да живеят и които ядоха отровена болна храна, надявайки се на чудо, че с тях няма да се случи нищо лошо, защото вярват в Бога и Бог няма да го допусне. Когато днес навсякъде виждаме, как глобалната система за тотален контрол набира оборот и поглъща всички под своите законни правила, започвайки с големите градове, вярващите хора, знаещи пророчествата не бързат да напуснат обречените градове, смятайки се за изключителни. Те казват: „Въпреки че пророчеството говори за това, с нас нищо лошо няма да се случи. Бог няма да позволи. Бог няма да позволи! И ще направи в живота ни чудо, заради нашата вяра в Бога“.\nДобре, когато от това лекомислие днес са засегнати хора – извинете за тавтологията – поразени от фалшиво учение за тайното грабване на църквата… Все още мога да разбера, когато вярващ човек живее лекомислено, където му се прииска, яде, каквото му се иска и наужким се спасява с вяра, казвайки: „Мен Бог преди изпитанието на скръбта (Какво ще направи?), ще ме грабне“. Все още разбирам, когато тези хора са увредени от това лекомислие; разбирам още, когато хората са увредени от лекомислието на други учения, че ще има хилядолетно царство на процъфтяване, че всички ще могат да се обърнат и всички ще могат да бъдат спасени, и им все едно как живеят, къде живеят, и с кого живеят. Това още го разбирам, но не мога да разбера, как днес вярващ човек, знаещ истината за наказанието най-напред на градовете за тяхното беззаконие; знаещ за тоталния контрол, установяван сега в света, започвайки от градовете; знаещ, че ги зомбират чрез средствата за масова пропаганда – това даже не е информация, а пропаганда; знаещ всичко това; знаещ, че ги тровят с отровна храна в градовете и при това продължават да живеят в пълна безгрижност, не променяйки нищо в живота си, а само проповядвайки: „Така трябва да бъде!“. Така трябва да бъде, пророчеството ще се изпълни! Въпреки това лекомислие, даже проповедите на евангелието на никого не оказват никакво влияние. На никого!\nКажете, моля, ако сега кажа: „Тук сега ще се взриви бомба, тя е заредена“ и стоя, и ви гледам. Как ще ми повярвате? Кажете честно, ще ми повярвате или не, ако стоя точно така лекомислено пред вас и практически външно не показвам, че наистина е истина това, което ви казвам.\nНай-тъжния, най-непоклатим урок от историята е (Кой урок?) урока, че хората не си извличат урок от уроците на историята. Малко са вярващите, които по дух се различават от Навуходоносор след чудото на полето Дура. Те знаят Божиите пророчества, признават думите, вярват в тяхното изпълнение, но въпреки това на практика не променят начина си на живот съгласно пророчествата. Те са вложили в живота си да свидетелстват, но са много далеч от приемане в сърцето си най-вярното пророческото слово. И какво тогава Му остава да прави на любещия Бог в такъв случай? Как да не даде да загинат тези хора, които толкова много знаят и за които Той толкова много се е трудил, правейки ги вярващи хора? Какво да прави Господ? На Бог му остава последното средство. Знаем, че Бог действа чрез съвест, чрез слово и чрез… провидение - обстоятелства в живота, чрез които превежда хората през най-ефективното средство за поправяне на лекомислените хора. През най-ефективното средство!\n„Защото Господ наказва, когото обича; бичува всеки син, когото приема. Ако търпите наказание, Бог постъпва с вас като със синове. Защото, кой е тоя син, когото баща му не наказва? Ако пък оставате без наказание, на което всички станаха съучастници, тогава сте незаконни деца, а не синове. При това, ние бивахме наказвани от нашите по плът бащи и се свенувахме от тях; не ще ли се много повече покорим на Отца на духовете, та да бъдем живи? Защото те ни наказваха за малко дни, според както им беше угодно…“.\nА сега вижте, защо това е най-ефективното средство.\n„… а Тоя – за полза, та да участваме в Неговата святост. Всяко наказание изпърво не се показва да е радост, а за скръб; но отпосле на обучените чрез него…“.\nКой е най-големият учител? – Практиката. Това е практиката, това е наказанието. Ако не разбираш от дума и си оставаш в безгрижие, остава само едно средство – практика и наказание.\n„… но отпосле на обучените чрез него, то принася мирен плод на праведност“ (Евреи 12:6-11).\nОт текста забелязвате, че това е най-ефективния метод и той води до коренно преобразование - наказание, като средство за възпитание чрез обстоятелствата. Кажете, моля, вие наказвате ли послушните си деца? Не, защо? Защо? Защото при послушание наказанието е безсмислено, то просто няма място при послушание. Какво се казва за пръчката в Писанието, помните ли? Вижте как е наречена тя.\n„Глупостта се привързва към сърцето на момъка, но (Каква пръчка?) изправителната пръчка...“.\nИзправителната. Това говори… Кога се прилага наказание? Когато трябва нещо да се изправи. И друг метод не помага, думите не достигат.\n„… изправителната пръчка ще я махне от него“ (Притчи 22:15).\nНаправете паралел с думите на апостол Павел в Послание към евреите и книгата Откровение – посланието към Лаодикия. Аз ще ви прочета два текста, а вие сами си направете паралела.\n„Защото Господ наказва, когото обича; бичува всеки син, когото приема“ (Евреи 12:6).\n„Които Аз обичам, тях изобличавам и наказвам. И тъй, бъде ревностен и се покай“ (Откр. 3:19).\nЛаодикийското лекомислие е в разбирането на вярващите за тяхната изключителност, че с тях няма да се случи нищо лошо, въпреки предупрежденията на Бога. Всичко това ще подбуди Бог да действа сурово по отношение на вярващите, с наказание, защото думите не стигат до тях. Сурово с наказание, за да се изцелят вярващите от лекомислието си и разбирането за тяхната изключителност. И тези сурови действия на Бога са… за това днес не говорихме, но сега в ключа просто ще го разгледаме. Те ще се състоят в това, че Бог ще допусне затопляне на региони с вярващи хора, както предсказва Той в пророчествата Си. За тези хора наказанието ще бъде сурово. Наистина, според милостта Си към вярващите Той ще им даде време да се разкаят в лекомислието си преди смъртта. Но това ще бъде единственото, което ще им бъде дадено. Да се разкаят в лекомислието си преди смъртта си, че са били лекомислени към Божиите предупреждения и Божиите пророчества.\nСуровостта на Бог се състои и в това, че вярващите, знаейки пророчествата и ядейки нездрава отровена храна, ще започнат да боледуват от страшни болести и да умират от тези болести. Но няма да им помагат нито молитвите им, нито молитвите за тяхното изцеление. И ще е добре, ако при това им стигне вяра, да се покаят за лекомисленото си отношение към Божието пророчество, че то ще се случи.\nБог ще прояви Своята суровост, като ще позволи на лекомислените вярващи да попаднат под пълния тотален контрол на световната система. Ще позволи, ако продължат да се чувстват лекомислено и комфортно там, където се намират. Бог ще го позволи! И пред лицето на безизходност и смърт, намирайки се в затвори, както пипе във „Великата борба“, когато няма да им бъде протегната нито една ръка за помощ, ще е добре, ако им стигне вяра в тези изпитания, да се покаят пред Бог в своето лекомислие относно библейските пророчества, относно оставянето на градовете и избягване на тоталния контрол над себе си. Добре ще е, ако се покаят, за това, че знаейки пророчествата, са имали в сърцето си съзнание за своята изключителност, че именно това тях няма да ги засегне, че ще засегне някого, но с тях нищо лошо няма да се случи, защото са вярващи. Бог ще действа така според голямата Си любов, милост, мъдрост и желае чрез тези сурови изпитания, чрез смирение, и покаяние да спаси тези, които още може да спаси. И връщайки се към Навуходоносор намираме, че Бог предрече в пророчеството Си неговото страдание за поправяне. Лично на него!\n„Тебе ще те отлъчат от людете; и ти ще живееш с полските зверове, с трева ще те хранят като вол, с небесна роса ще бъдеш напояван, и седем времена ще преминат над тебе, докле познаеш, че Всевишният владичества (не ти, не твоето „аз“), че Всевишният владичества над човешкото царство, и дава го комуто си иска“ (Дан. 4:22).\nЗабележете, че всички тези страдания са дадени, за да доведат Навуходоносор до смирено приемане на Божиите пророчества за смяната на империите и установяването на Божието царство. Виждате ли, Кой владее и дава на когото иска. Т. е. това, с което се противопостави Навуходоносор, имайки спокойствие, своето тълкуване, своето разбиране, самоувереност, „Не, няма да е така, - казва Господ! - Ще бъде така, както Аз казах“. И затова са му дадени страданията, за да разбере. Не с ума си, а вече със сърцето и да приеме. Ето за какво му бяха изпратени тези страдания – за смирено приемане на Божиите пророчества, за съгласуване с Него на своя дух и за смирение на сърцето, а не просто за разширяване познанията на ума. А на нас за какво са ни дадени Божиите пророчества? За да разширим тук знанията си ли? Сега знаем, какво ще има в САЩ, за папството, империите, разделена Европа. Колко много знаем! Даже, когато учихме в училище; дори онези, които завършват история, днес не знаят толкова, колкото ние знаем. Затова ли изучаваме библейските пророчества? Не, приятели, пророчествата са ни дадени за смирение на нашата гордост и съгласуване на нашия живот с тези пророчества, дадени ни от Господ.\nЗа какво Христос ще приложи наказания на вярващите от последния период, на лаодикийците? За какво ще ги приложи? За да се покаят за своето лекомислие, за да съгласуват живота си с онези пророчества от Библията, които добре познават на теория. Забележете, изглежда Бог няма друг способ да спаси съвременните вярващи, освен да ги накаже, да допусне в живота им най-сурови изпитания. Бил съм нееднократно свидетел, как горди вярващи, постъпвайки по своя произвол, са се смирявали само (Къде?) намирайки се на одъра с болестта или… още по-лошо – на смъртта. Тогава казваха: „Защо не послушах Господ? Защо живях не така, както Господ ми каза. Ако сега мога да върна всичко обратно“. Само попадайки в най-силни изпитания, лишавайки се от всичко, те започваха да смиряват гордостта си, на която се бяха осланяли. Уви, много рядко вярващ човек, знаещ добре истината на теория, но не живеещ в съответствие с това, което знае на теория, може да бъде променен с думи. Практически това е невъзможно. Невъзможно е! И знаете ли защо човек, който знае истината на теория, не се променя от думи? Знаете ли защо? Много просто, защото знае истината на думи. Може на теория да я знае, на думи да я знае и какво ще променят още няколко думи, които вие ще му кажете? Ще му добавите още няколко теоретични познания? И какво ще се промени? Защото тук трябва да се преодолее пропаст не между незнание и знание, а да се преодолее пропаст от знания на теория в познания на практика, за прилагане в живота. А вие ми говорите. И какво ще направят думите в живота му? Абсолютно нищо! Практика и само практика.\nДанаил се опита да вразуми Навуходоносор с думи. При това, забележете, направи го много коректно, във вежлива форма и така е правилно. Ние трябва да представяме истината в коректна и вежлива форма. Той го призова към практично преобразование, за да избегне Божия съд. Вижте какво му каза Даниил:\n„Тогава Даниил, чието име е Валтасар (…) отговори и рече: Господарю мой! Тоя сън нека бъде за твоите ненавистници и значението му за твоите врагове“!\nКолко коректно, колко вежливо, колко културно, той не иска да засегне някоя струна вътре, за да не се възпротиви. Иска да се промени и спаси. И казва:\n„Затова, царю, нека ти бъде благоугоден моя съвет“.\nНикакви заповеди, най-чисти и добри подбуди – „моя съвет“.\n„Изкупи греховете си с правда и беззаконията си – с милосърдие към бедните; ето с какво може да се продължи твоя мир“ (Дан. 4:16-24).\nНо тези думи не стигнаха до сърцето на царя. Не му позволи гордостта. Тя заличи съвета на добрия Божи слуга, даден му даже в много вежлива форма. Защото вече казах, който знае истината на теория, с думи няма да го промениш. Няма да го промениш! Ще се мяташ като риба в лед.\n„Като минаха дванайсет месеца…“, Господ започна да действа така, както счете за нужно. Единственото ефективно средство е (Какво?) страданието. Изпитанието.\n„Като минаха дванайсет месеца, разхождайки се по царските дворци на Вавилон, царят каза: Не е ли това величественият Вавилон, който съградих за дом на царството със силата на моята мощ…“.\nА какво каза преди това на полето Дура? Кой беше най-възвишен и най-добър? - Бог. А към какво тук се връща отново? Не помагат, думите не помагат.\n„… и слава на моето величие! Тая дума беше още на царя в устата и от небето биде глас: Тебе думат, царю Навуходоносоре, царството побягна от тебе“!\nА кога трябваше изобщо да бъде отнето Вавилонското царство? По-късно, по-късно! А какво направи Господ, за да почувства този човек върху си това? Бог направи голямо чудо, даде възможност на този човек да изпита това, което щеше да се случи по-късно, след него. В личния му живот. По-нататък се казва:\n„… царството побягна от тебе! И ще те отлъчат от людете, и ще живееш с полските зверове; с трева ще те хранят като вол и седем времена ще преминат над тебе, докле познаеш, че Всевишният владее над човешкото царство, и го дава, комуто си иска! Веднага се изпъкни тая дума над Новуходоносора и той биде отлъчен от людете; ядеше трева като вол и тялото ми се напояваше с небесната роса, тъй че космите му пораснаха като у лъв, и ноктите му бяха като на птица“ (Дан. 4:26-30).\nПриятели мои, а веднага ли дойде това наказание над царя? Цяла година. Абсолютно! В продължение на 12 месеца, цяла година, милостивият Бог… имаме ми нещо логично в Новия завет? Когато искаха да отсекат смокинята, какво беше казано? „Остави я още една година“. Цяла година милостивият Бог очаква, че Навуходоносор ще приема съвета на Божия пророк Данаил и ще се смири. Но уви, Божието пророчество за съдбата на света е неизменно, а не безусловно, но пророчествата за хората, които живеят в периода за осъществяването на тези пророчества, са условни! Т. е. има безусловни пророчества, има и пророчества, които са условни, и засягат всеки човек и неговия избор.\nПриятели мои, даже, ако си бил враг на Бога и си направил зло, и за теб е изречено лошо Божие пророчество, можеш да промениш съдбата си с покаяние. Даже, ако Бог е изрекъл нещо лошо за теб.\n„Ахав каза на Илия: Ти ме намери, мой враже! Той каза: Намерих, понеже ти се предаде да вършиш, каквото е неугодно пред очите на Господа; тъй говори Господ: Ето, ще ти направя беди, ще измета след тебе и ще изтребя у Ахава, и което до стена мочи, и що е затворено и изоставено у Израиля. (…) Който от Ахавовия дом умре в града, него псета ще изядат, а който умре на полето, него птици небесни ще изкълват“.\nЛоши или добро пророчество е това? – Лошо. И всичко беше заради лозето на Навутей. Но вижте какво се случва:\n„Като изслуша всички тия думи, Ахав…“.\nНечестивец, какъвто в Израил още не е имало.\n„Ахав раздра дрехите си, покри тялото си с вретище, постеше и спеше във вретище, и ходеше печален“.\nИ вижте какво казва по-нататък Свещеното писание:\n„И биде слово Господне към Илия тесвиеца за Ахава. И Господ рече: Виждаш ли как се смири Ахав пред Мене? Задето се смири пред Мене, Аз няма да му направя беди в негови дни…“.\nИ така, милостив ли е Бог или не? А какво трябва за това. За какво беше направено и допуснато всичко това? – За да се смири човекът пред Бога, да се покае.\n„… но в дните на сина му ще направя беди върху неговия дом“ (3 Цар. 21:20-29).\nКъм вярващите от Лаодикийската църква Христос каза, че, ако не се покаят за лекомислието си (Какво ще направи Той?) ще ги отхвърли. В оригинала думата е „избълва“. Ще те избълвам, толкова си ми противен. „Ще ги избълвам“, т. е. ще бъдат унищожени заедно с грешниците, съдбата на които вече неизменно е определена в Свещеното писание. Кажете, участта на грешниците непроменимо пророчество ли или не? Или можем да го променим? Огненото езеро – непроменимо пророчество ли е? – Непроменим. Така че, ако вярващите хора не се покаят, т. е. не променят това, което могат да променят в живота си, ще отидат да изпълнят неизменното пророчество за унищожението на нечестивите.\nНо Христос продължава и казва: „Ако се покаеш, ще бъдеш в царството Ми и „ще дам да седнеш с Мене на Моя престол“. Защото има също непроменими (Какви пророчества?) за съдбата на праведниците, които ще наследяват Божието царство. Т. е. какво се получава? Изборът е твой, твоята вечна участ е в ръцете ти. Ти трябва да се определиш, къде ще бъдеш в неизменното Божие пророчество – с погиналите или със спасените? Т. е. ти още можеш да промениш нещо, защото има два типа пророчества – непроменими и променими, за наказание на нечестивите и за спасение на праведните. И между тези две пророчества ти можеш (Какво да направиш?) да избереш. Можеш да избереш къде да бъдеш!\nНавуходоносор не се вслуша в думите на предупреждение и Бог му позволи от личен си опит да изпита в миниатюр това, което беше предсказано в пророчеството за смяната на империите. Но в дните на благополучие Навуходоносор не можеше го види. В пророческия сън златната глава символизираше Вавилон и трябваше да бъде заменена от Мидо-Персия. В дадения случай цар Навуходоносор беше заменен на поста си и друг управляваше, т. е. до известна степен в миниатюр му беше позволено (Какво да направи?) да изпита, да се убеди във верността на Божието слово, че така и стане. Както с теб, така и по-късно. Но това ти няма да видиш. Милостивият Бог даде на Навуходоносор да почувства от личен опит верността на пророческото слово. И това даде (Какви резултати?) благословени резултати. Благословени резултати! Сърцето на гордия монарх се смири пред Всевишния и изпълни мисията, възложена му от Бога. В указа си той постави печат на пълна покорност и вяра в пророческото слово, дадено му още във 2-ра гл. През какви пътища трябваше да премине този човек, че това, което прие с ума си, сега прие на практика и го записа в сърцето си.\n„След свършването на ония дни аз, Навуходоносор, вдигнах очи към небето и разумът ми се възвърна в мене; и благослових Всевишния, възхвалих и прославих вечно Живеещия, Чието владичество е владичество вечно, и Чието царство е из рода в род. И всички живеещи на земята нищо не значат; Той действа по свое щение, както в небесното войнство, тъй и между живеещите на земята, и няма никой, който би могъл да се противи на ръката Му и да Му каже: Какво стори Ти? (…) Сега аз, Навуходоносор, славя и превъзнасям, и величая Царя небесни, Чиито всички дела са истински и пътищата Му праведни, и Който е силен да смири ония, които ходят гордо“ (Дан. 4:31-34).\nЗабележете, че Навуходоносор проявява истинско смирение пред Бога и признава абсолютното Му владичество над земята. Не своето, а Божието владичество над цялата земя и правото на Бога да управлява историята на хората. Признава още, че само Божието царство може да бъде вечно царство.\nПриятели мои, не човек установява стабилността в този свят. Не човек дава покой на сърцето на друг човек. Може да го даде само (Кой?), само Бог. И тази кратка изповед, ако я прочетете внимателно, тази кратка изповед на Навуходоносор не е нищо друго, освен смирено приемане на изложеното пророчество в Дан. 2 гл. Там призна, че той е нищо, че империите се сменят по Божия воля, че човек трябва да го приеме смирено и че в края на краищата ще се устави (Какво царство?) вечното Божие царство.\nПриятели мои, оказва се, че само тогава можем да си представим Божиите пророчества не увредени от човешко желание, когато ние смирено приемем пророчеството пред Бога на практика, а да не говорим за това на теория.\nНаучавайки за това пророчество Навуходоносор не го отхвърли, макар че му се съпротиви, рамкира го в правото на комфорт за себе си и своето егоистично „аз“. Но такова разбиране на пророчеството от вярващите хора не устройва Бога. Защото Бог казва: „Това е изопачено разбиране на библейското пророчество“. Божиите пророчества са ни дадени от Бога, не за да любопитстваме напразно, не за да формираме в ума си, – как да се изразя, трудно е даже да го формулирам, - да правим гимнастика на ума си, упражнение за ума. Не за това Господ ни дава пророчества. Дадени са ни, за да ни смири пред Божието величие и чрез това смирение да ни преобразува отвътре и да ни направи други хора. Т. е., ако ти е дадено пророчество, в което се казва накъде отива този свят, ти трябва да го приемеш, да го въплътиш в живота си и да станеш друг човек, та когато настане изпълнението на това пророчество, да дойдеш такъв, какъвто Бог иска да те види в това пророчество. Или не е така? Казано ни е пророчеството за унищожението на нечестивите и вечен живот на праведните. Какви иска Бог да дойдем за изпълнението на това пророчество? – Праведни. Значи трябва сега, знаейки за пророчеството (Какво да правим?), да започнем да живеем това пророчество, да изпълняваме това пророчество, та когато дойде моментът на окончателното изпълнение, да пристъпим към него готови в правилното състояние на духа си. А не да чакаме и… каквото дойде, да дойде, сега ще живея, както си живея. Като Навуходоносор, нали? Вижте един пример от Свещеното писание, как трябва да ни преобразува пророчеството отвътре и да ни направи други хора.\n„И взе Самуил съд с елей, изля го върху главата му (на Саул), целуна го и рече: Ето, Господ те помаза за цар на Своето наследие. Кога си тръгнеш сега от мене, ще срещнеш двама човеци близо до Рахилиния гроб, във Венеаминовите предели, в Целцах, и те ще ти кажат: Намериха се ослиците, които ходи да търсиш; и ето, баща ти, като забрави ослиците, безпокои се за вас, думайки: Какво стана със сина ми? Оттам ще отидеш по-нататък и ще дойдеш в Таворската дъбрава, и там ще те срещнат трима човека, които отиват при Бога във Ветил; единият носи три ярета, другият носи три хляба, а третият носи мях с вино; и те ще те поздравят и ще ти дадат двата хляба, и ти ще ги вземеш от ръцете им. След това ще дойдеш на Божия хълм, дето е филистимската стража; и кога влезеш там в града, ще срещнеш лик пророци, които слизат от хълма, и пред тях псалтир и тимпан, пищялка и гусла, и те пророкуват; и Дух Господен ще слезе върху тебе, и ти ще пророкуваш заедно с тях, и ще станеш друг човек“ (1 Цар. 10:1-6).\nЗабележете, каква идея е скрита тук? Беше дадено пророчество, какво трябва да се случи в живота на Саул. И той отива там, където ще се осъществи това пророчество. В момента, когато отива, това пророчество се изпълняват, той вижда изпълнението със собствените си очи и става промяна на неговото сърце. Той става друг човек. Кажете, а ако не беше отишъл, би ли видял изпълнението на пророчеството? Значи, човек трябва да бъде активен или пасивен в изпълнението на Божиите пророчества? Кое променя човека – пасивността или активността, за да стане друг човек? Разбира се, активността. Трябва да отиваме с вяра към изпълнението на Божиите пророчества, изпълнението на които зависи от вярващите хора.\nДнес изредих няколко такива пророчества. Трябва да напуснем градовете, трябва да се откажем от нездравословната храна, трябва да проповядваме практично евангелие чрез дела на милосърдие. Трябва да правим това, защото Христос каза: „Застанете отдясно! – Защо? – Защото вие нахранихте, напоихте, посетихте, затова ще застанете от дясната страна“. Кога трябва да се изпълни това пророчество? Когато вече се изпълни и вече ни разделят отляво, отдясно и кажем: „О, аз забравих Господи, че трябваше да посетя някого, да нахраня някого“. Сега трябва да изпълняваме тези пророчества, да бъдем активни в тази работа. Тогава ще бъде късно. За да може Божият Дух да ни преобразува в други хора, днес трябва да бъдем активни в изпълнението на Божиите пророчества, сред обкръжаващите ни хора. Когато хората видят, че ние не просто говорим това, което ще бъде, а живеем така, както вярваме, че ще бъде, това ще им окаже най-силно влияние.\nНой, с вяра в Божието пророчество, построи ковчег. Той беше не просто човек, знаещ Божието пророчество в ума си, не просто човек, който проповядва, че ще има потоп. Той беше човек, който (Какво направи?) активно участва в изпълнението на Божието пророчество за потопа. Активен участник. Той посвети целия си имот, цялото си време посвети за изпълнението на това Божие пророчество, всеки удар на чука беше свидетелство, че вярва в това. Записано е: „С вярата си осъди целия свят“. Това беше неговата вяра, не просто с език: „Потоп, потоп, потоп, момчета, скоро ще има потоп! Трябва някак да се спасяваме!“, а сам да седи и да се занимава с работата си. Не може така!\nИ в края забележете, как неговото сърце ликува, когато предсказаното от Бог се сбъдна в живота му и в живота на близките му. Защото той се оказа в спасителния ковчег. А кой построи този спасителен ковчег? Сам той. Така че какво трябва да прави вярващият човек, когато го намерят пророчествата и започнат да се изпълняват в комфортни условия? Той трябва да участва в тяхното изпълнение и строи ковчега на своето спасение. Трябва да направи това! Забележете, именно поради въплъщението на пророчеството в практичния му живот, а не от проповядването на теория, Ной беше спасен. Мислите, че беше спасен, защото проповядва за това? Не! Защото той строи, защото той работи. Това го спаси! Спаси го ковчегът, построен от неговите ръце.\nПриятели мои, думи, призиви практически никога от вярващите днес няма да променят, защото всички теоретично добре знаят Писанието. Малко повече думи за истината на теория никого няма да променят. За да промени тази ситуация и да пробуди своя народ от лекомислие и съзнаване на собствената си безопасна изключителност, Бог ще допусне в живота на Своя народ най-сурови изпитания. Това са теория и практика, и без тях няма да се спасим. В Евреи 12:25 Бог казва:\n„Гледайте да не отбягвате Оногова, Който говори. Защото, ако не останаха ненаказани ония, що отказаха да слушат оногова, който говореше на земята, колко повече ние, които се отвръщаме от Оногова, Който говори от небесата, Чийто глас тогава поклати земята и Който сега се обръща и казва: Още веднъж Аз ще потреса не само земята, но и небето. (…) И тъй, ние като приемаме царство непоколебимо, нека пазим благодатта, с която да служим благоугодно Богу с благоговение и страх, защото нашият Бог е огън, който изтребя“ (Евреи 12:25-29).\nОт Своя страна Бог ще направи всичко възможно, за да ни доведе от състояние на разбиране библейските пророчества с ума си на теория към разбиране на тези истини на практика, защото без това никой няма да се спаси. Сега говоря и за себе си, братя и сестри, за голямо съжаление между всички нас, вярващите, между теоретичните познания на пророчествата и практическото им въплъщение в нашия ежедневен живот лежи огромна пропаст. Огромна пропаст!\nЕто защо всички усилия на Христос днес са насочени да похлопа на сърцата на вярващите хора, да хлопа и да ги доведе до покаяние за лекомислието и леността, и вяра в пророчествата само на теория, а не на практика. Той казва: „Ето, стоя на врата и хлопам, ако някой чуе…“. Забележете, това хлопане ще включва изпитания. Когато Бог хлопа и наказва, това ще бъде това почукване, хлопане, за да промени сърцето на човек и да го доведе до покаяние за съгласуване на живот и практика с библейските пророчества.\nНека Бог да ни даде мъдрост, да преминем от теория на практика, амин!


Новите колекции на H&M - Мода и козметика - Съвети и тенденции - Edna.bg\nНовите колекции на H&M\n20.03.2014 17:30 9537\nНа 10 април H&M представя двете си нови колекции Conscious и Conscious Exclusive, в чиято изработка е използвана специална органична гладка кожа и органична коприна, а с това дрехите демонстрират новите възможности, които предлагат по-устойчивите материи.\n"H&M се гордее със своята дейност в сферата на устойчивата мода. Колекциите Conscious и Conscious Exclusive разкриват безбройните възможности на устойчивите материи", казва Ан-Софи Йохансон, главен дизайнер на шведската марка.\nАмериканската актриса и модел Амбър Валета пък е лице на кампанията на колекцията Conscious.\nConscious Exclusive включва театрално бляскави модели със сложни детайли, изработени от висококачествени материи, вдъхновени от фламенкото и бохемския стил.\nВ колекцията присъстват нови материи – специална кожа от крави, развъждани за производство на месо в шведски ферми, и органична коприна, отглеждана на органични черничеви дървета. Колекцията ще се предлага в 150 избрани магазина на H&M в целия свят, както и у нас, в магазина на бранда, намиращ се на бул."Витоша" 6.\n* Вижте колекциите Conscious и Conscious Exclusive тук.\nЕйч енд Ем устойчива мода пролет тенденции Амбър Валета колекция еко


Хипотиреоидизъм - причини за възникване и симптоми - ArsMedica.bg\nНачало Актуални теми Хипотиреоидизъм – причини за възникване и симптоми\nХипотиреоидизмът е състояние, при което щитовидната жлеза не функционира правилно и не произвежда нужното количество щитовидни хормони. При хипотиреоидизмът се нарушава нормалния хормонален баланс на организма. Основно възрастните хора се засягат от това заболяване, но децата също могат да заболеят от хипотиреоидизъм.\nДобрата новина е, че има точни тестове за определяне на дейността на щитовидната жлеза, които могат да засекат заболяването в ранни етапи. От друга страна и лечението на хипотиреоидизма със заместителна хормонална терапия не е сложно след като бъде открита нужната доза хормони за съответния пациент.\nКакви могат да бъдат причините за възникване на хипотиреоидизъм?\nНай-честата причина за хипотиреоидизма е автоимунното заболяване тиреоидит на Хашимото. При автоимунните заболяване имунната система на пациента образува антитела срещу собствените си тъкани. В някои случаи антителата могат да бъдат образувани срещу структурите на щитовидната жлеза. Причината за възникване на автоимунните заболявания е все още неясна.\nСъстоянието, при което щитовидната жлеза произвежда повече от нужното количество щитовидни хормони е известно като хипертиреоидизъм. Това състояние често се лекува с радиоактивен йод или анти-тиреоидни медикаменти, за нормализиране функцията на щитовидната жлеза. В някои случаи в резултат на лечението може да се предизвика реактивен хипотиреоидизъм.\nПремахването на голяма част от щитовидната жлеза най-често поради някакъв раков процес може да доведе до значително понижаване на количеството щитовидни хормони.\nНякои лекарствени средства, като литият например, който се използва в лечението на някои психиатрични заболявания могат да окажат влияние върху правилното функциониране на щитовидната жлеза и да предизвикат хипотиреоидизъм. Затова преди започването на приема на каквито и да било медикаменти е добре да говорите с вашия лекуващ лекар какви могат да бъдат нежеланите ефекти от терапията.\nПри някои жени по време на бременността или малко след раждането се развива хипотиреоидизъм. Най-често това се дължи на образуване на антитела срещу клетките на щитовидната жлеза в организма на бременната. Ако хипотиреоидизмът по време на бременността не се лекува има повишен риск от спонтанен аборт, преждевременно раждане и прееклампсия. Освен това хипотиреоидизма при бременните може да повлияе и на правилното развитие на плода.\nКакви са симптомите на хипотиреоидизъм?\nВ зависимост от това колко тежък е дефицита на хормони се определя и тежестта на симптомите при хипотиреоидизма. В началото на заболяването обикновено симптомите са трудно забележими. Но с напредването на болестта метаболизма започва значително да се забавя и симптомите стават по-изразени. Някои от по-често срещаните симптоми са:\nповишена чувствителност към ниски температури\nнарушения в способностите за запаметяване.\nСтандартното лечение на хипотиреоидизма включва приема на синтетични щитовидни хормони, които възстановят хормоналния баланс на организма. Нивата на щитовидните хормони се проследяват на всеки шест седмици, за да се прецени дали избраната доза на синтетични хормони е адекватна.


НПО призоваха Google да се откаже от проекта си за търсачка в Китай - Новини за компютри, смартфони, технологии и наука\nДесетки неправителствени организации призоваха “Гугъл” (Google) в отворено писмо да се откаже от проекта си за търсачка в Китай, който според тях, може да наруши поверителността на личните данни, съобразявайки се с правилата на цензурата на Пекин, предаде Франс прес.\nКоалиция от 60 групи за защита на правата на човека и на печата писаха до главния изпълнителен директор на “Гугъл” Сундар Пичай с искане да отмени проекта Dragonfly (Водно конче), срещу който вече се противопоставиха част от служителите му. Според писмото достъпът на китайските власти до личните данни би представлявал “реална опасност” за потребителите, които изразяват мнението си онлайн, и биха направили “Гугъл” съучастник в “арести и лишаване от свобода”.\nПрез октомври ръководителят на “Гугъл” се оправда с факта, че е по-добре компанията да предложи работеща търсачка с ограничения, отколкото да остави китайците да работят с не толкова добри инструменти. “Оказва се, че бихме могли да отговорим на повече от 99 процента от търсенията. Има много случаи, в които бихме предоставили информация с по-добро качество от тази, която е на разположение в момента”, каза той на конференция в Сан Франсиско.\nТези аргументи бяха отхвърлени от “Репортери без граници”, които са сред подписалите писмото, в което Сундар Пичай е призован да преразгледа становището си. “Освен, че е напълно непрозрачен и противоречи на ценностите на Гугъл, проектът не дава никаква гаранция за поверителност на данните”, обясни Седрик Алвиани, директор на организацията за Източна Азия. “Пекин масово събира лични данни с цел контрол и цензура, особено на журналисти и техните източници”, добави Алвиани.\nИзправен пред цензура и кибератаки, през 2010 г. калифорнийският гигант изтегли търсачката си от Китай и оттогава редица негови услуги там остават блокирани. Туитър, Фейсбук, ЮТюб и сайтът на “Ню Йорк таймс” са блокирани в Китай, където обаче работи търсачката на Майкрософт “Бинг”\nТагове / Tagged Google, Китай, НПО, търсачка


Сусамов тахан съдържа огромно количество калций. Помага за укрепване на организма\nЗа онези периоди от живота ни, който са най-трудни\nИзточни Родопи и по-специално Ивайловград привличат своите гости не само с приказната си природа, но и с едно друго изкушение – тахан. Тук, може да наблюдавате целият процес на производство на тахан.\nИзключително богат на витамини(B1,B2,B6) и калции, почти 5-пъти повече от кравето мляко. В него има незаменими аминокиселини, както и други ценни микроелемнти – силиций, фосфор, мед, магнезий. Важно е да се знае, че сусамовото масло е мазнина, която се усвоява напълно от организма. По отношение на ползата за кръвоносните съдове, сусамовия тахан не отстъпва по нищо на зехтина.\nОтървете се от тези 3 неща от дома си и късметът ще дойде\nНещата, които грабят с шепите от щастието ви\nВ това българско село няма кражби от 10 години, хората държат домовете и колите си отключени


Комплект за коса против оплешивяване Master herb | TianDe магазин\nНачало / За коса / Серии за коса / комплекти / Комплект за коса против оплешивяване Master herb\nШампоан против оплешивяване Master herb 42.10 лв.\nКрем-балсам против оплешивяване Master herb 31.40 лв.\nКатегория: Серии за коса / комплекти Етикети: Master Herb, атрофия, балсам, възстановява, за косата, комплект, космени, косопад, лечебен, луковици, маска, натурални, оплешивяване, продукти, профилактичен, растеж, средства, тианде, тианде1, шампоан\nКомплект за коса против оплешивяване Master herb – създаден по древна тибетска рецепта!\nКомплектът за коса включва средства за интензивно лечение и профилактика на косопад и оплешивяване. В състава на средствата участват растения съдържащи фитоестрогени, които са способни да спрат атрофията на космените луковици и да възстановят растежа на косата.\nАктивни съставки в Комплект за коса против оплешивяване Master herb – екстра наситеният растителен състав на продуктите в комплекта има силно изразен резултат, сравним с терапевтично въздействие.\nКосопад и средствата за коса против оплешивяване\nОбикновено проблемът с косопада е проблем на жителите на големите градове, може би защото често участват в „скандали“, имат много тревоги в ежедневието. В бързия ритъм на техния живот, нямат време да разберат причините за загубата на своята коса. В такива ситуации, много ултрамодерни средства остават просто безполезни и тогава се замислят. Какво наистина може да помогне, кое наистина ще спаси тяхната коса! Дали не е дошло времето да опитат натурални природни средства, за да опазят косата си от падане? Прочетете още …\nНапишете първия отзив за „Комплект за коса против оплешивяване Master herb“ Отказ


КСИЗАЛ ТАБЛ 5МГ Х 20 — Аптеки Валета\nЗа лечение на симптомите, свързани с алергични състояния.\nПОКАЗАНИЯ: За лечение на симптомите, свързани с алергични състояния като: - сезонен алергичен ринит (включително очни симптоми) - целогодишен алергичен ринит - хронична идиопатична уртикария\nДОЗИРОВКА И ПРИЛОЖЕНИЕ: Възрастни и деца над 12 годишна възраст една таблетка дневно. Деца - 6-12 години: 1 таблетка дневно При деца под 6 год. не е възможно точно дозиране.\nСЪСТАВКИ: Levocetirizine. Противоалергично средство.\nЛИСТОВКА: Ксизал 5 mg филмирани таблетки левоцетиризинов дихидрохлорид (levocetirizine dihydrochloride) Прочетете внимателно цялата листовка тъй като тя съдържа важна за Вас информация. Това лекарство се отпуска без лекарско предписание. Въпреки това, за да получите най-добри резултати от лечението, Вие трябва внимателно да спазвате инструкциите за употреба на лекарствения продукт. Запазете тази листовка. Може да се наложи да я прочетете отново. Ако се нуждаете от допълнителна информация или съвет, попитайте вашия фармацевт. Вие трябва да потърсите лекарска помощ, в случай че Вашите симптоми се влошават или не се подобряват. Ако някоя от нежеланите лекарствени реакции стане сериозна, или забележите други, неописани в тази листовка нежелани реакции, моля уведомете Вашия лекар или фармацевт.\n1. КАКВО ПРЕДСТАВЛЯВА КСИЗАЛ И ЗА КАКВО СЕ ИЗПОЛЗВА Активното вещество на Ксизал е левоцетиризинов дихидрохлорид. Ксизал е противоалергично лекарство. За лечение на болестните прояви (симптомите), свързани с: алергичен ринит (включително персистиращ алергичен ринит); копривна треска (уртикария).\n2. ПРЕДИ ДА ПРИЕМЕТЕ КСИЗАЛ Не приемайте Ксизал: ако сте алергични (свръхчувствителни) към левоцетиризинов дихидрохлорид, към други антихистамини или към някоя от останалите съставки на Ксизал (виж "Какво съдържа Ксизал"); ако сте с тежко увреждане на бъбречната дейност (тежка бъбречна недостатъчност и креатининов клирънс под 10 ml/min). Обърнете специално внимание при употребата на Ксизал Не се препоръчва употребата на Ксизал при деца на възраст под 6 години, тъй като филмираните таблетки не позволяват адаптиране на дозата. Ако не можете да изпразвате пикочния си мехур поради нараняване на гръбначния мозък или увеличена простата, моля посъветвайте се с Вашия лекар. Употреба на други лекарства. Моля, информирайте Вашия лекар или фармацевт ако приемате или наскоро се приемали други лекарства, включително и такива, отпускани без рецепта. Прием на Ксизал с храни и напитки. Необходимо е повишено внимание при едновременното приемане на Ксизал и алкохол. При чувствителни пациенти едновременното приложение на цетиризин или левоцетиризин с алкохол или други лекарства действащи върху централната нервна система, е възможно да окаже влияние. Въпреки това, данните от цетиризин не показват повишение на въздействието на алкохола. Бременност и кърмене. Посъветвайте се с Вашия лекар или фармацевт преди употребата на което и да е лекарство. Уведомете Вашия лекар ако сте бременна, планирате бременност или кърмите. Шофиране и работа с машини. Някои пациенти, приемащи Ксизал могат да почувстват сънливост, умора и изтощение. Ако възнамерявате да шофирате, да извършвате потенциално опасни дейности или да работите с машини, Ви препоръчваме преди това да изчакате, за да установите въздействието на лекарството. Проведените конкретни проучвания при здрави хора, след употребата на левоцетиризин в препоръчителната доза, не са установили нарушаване на вниманието, реакциите и способността за шофиране. Важна информация относно някои от съставките на Ксизал Тези таблетки съдържат лактоза. Ако Вашият лекар Ви е казал, че имате непоносимост към някои захари, посъветвайте се с него, преди да вземете този продукт.\n3. КАК ДА ПРИЕМАТЕ КСИЗАЛ Винаги приемайте Ксизал точно както Ви е казал Вашия лекар. Ако не сте сигурни в нещо, попитайте Вашия лекар или фармацевт. Препоръчителната доза при възрастни и деца на възраст 6 и повече години е една таблетка дневно. Пациенти с нарушена бъбречна функция трябва да приемат по-ниска доза, съобразена с тежестта на бъбречното заболяване. Пациенти с чернодробно увреждане, трябва да приемат обичайната препоръчителна доза. Пациенти с нарушена бъбречна и чернодробна функция може да приемат по-ниска доза, съобразена с тежестта на бъбречното заболяване. При деца дозата трябва да се съобрази с теглото им. Вашият лекар ще определи дозата. Ксизал не е подходящ за деца на възраст под 6 години. Приложение. Таблетките трябва да се поглъщат цели с вода; могат да се приемат с или без храна. Ако сте приели повече от необходимата доза Ксизал. Значителното предозиране може да предизвика сънливост при възрастни. При деца са възможни първоначална възбуда и неспокойство, последвани от сънливост. Ако смятате, че сте приели повече от необходимата доза Ксизал, моля уведомете Вашия лекар, той ще прецени какви действия да предприеме. Ако сте пропуснали да приемете Ксизал Ако сте пропуснали да приемете Ксизал, или сте взели по-ниска доза от предписаната Ви от Вашия лекар, не вземайте двойна доза за да компенсирате пропуснатата; изчакайте определеното време за следващата доза и приемете обичайната доза предписана от Вашия лекар. Ако сте спрели приема на Ксизал. Спирането на лечението с Ксизал по-рано от предвиденото не води до други вредни последствия освен, че симптомите на заболяването ще се възобновят прогресивно, като силата им няма да е по-висока от тази от преди лечението с Ксизал. Ако имате някакви допълнителни въпроси, свързани с употребата на този продукт, моля попитайте Вашия лекар или фармацевт.\n4. ВЪЗМОЖНИ НЕЖЕЛАНИ РЕАКЦИИ Както всички лекарства, Ксизал може да предизвика нежелани реакции, въпреки че не всеки ги получава. Често (1% до 10%) са наблюдавани следните, предимно леки до умерени нежелани лекарствени реакции: сухота в устата, главоболие, умора и сънливост. Нечести (0,1% до 1%) нежелани реакции са: изтощение и болки в корема. Съобщени са други нежелани реакции, като: палпитация, припадъци, мравучкане, замаяност, синкоп, тремор, дисгеузия (нарушение на вкуса), чувство на световъртеж или движение, увреждания на зрението, замъглено зрение, болезнено или трудно уриниране, невъзможност за пълно изпразване на пикочния мехур, оток, пруритус (сърбеж), обрив, уртикария (подуване, зачервяване и сърбеж на кожата), кожен обрив, задух, повишаване на теглото, болка в мускулите, агресивно или превъзбудено държание, хепатит, променена чернодробна функция, увеличен апетит и гадене. При първа проява на реакция на свръхчувствителност, спрете употребата на Ксизал и уведомете Вашия лекар. Симптомите на реакцията на свръхчувствителност включват: подуване на устата, лицето и/или гърлото, затруднение при дишане или поглъщане (стягане в гърдите или хриптене), копривна треска, неочаквано падане на кръвното налягане водещо до колапс или шок, които могат да се фатални. Ако някоя от нежеланите лекарствени реакции стане сериозна или ако забележите някакви нежелани реакции, които не са описани в тази листовка, моля уведомете Вашия лекар или фармацевт.\n5. КАК ДА СЪХРАНЯВАТЕ КСИЗАЛ. Да се съхранява на място, недостъпно за деца. Не използвайте Ксизал след срока на годност, отбелязан върху картонената опаковка след "Годен до:". Срокът на годност отговаря на последния ден от посочения месец. Лекарственият продукт не изисква специални условия на съхранение.\n6. ДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ. Какво съдържа Ксизал. Активното вещество е: 5 mg левоцетиризинов дихидрохлорид. Всяка филмирана таблетка съдържа 5 mg левоцетиризинов дихидрохлорид. Другите съставки са: целулоза, микрокристална; лактоза монохидрат; силициев диоксид, колоиден безводен; магнезиев стеарат; хипромелоза (Е464), титанов диоксид (Е171) и макрогол 400. Как изглежда Ксизал и какво съдържа опаковката. Ксизал са бели до почти бели филмираните таблетки, овални, с код "Y" от едната страна. Предлагат се в блистери в опаковки по 7, 10, 14, 20 и 30 таблетки. Не всички видове опаковки могат да бъдат пуснати в продажба. Притежател на разрешението за употреба и производител : UCB Pharma GmbH, Германия. Производител: UCB Pharma s.a., Италия. Регистрационен номер: 20030607. Дата на последно одобрение на листовката: 06/2013.


Бъд Пауъл – Уикипедия\nБъд Пауъл (на английски: Bud Powell) е американски джаз пианист, роден и отрасъл в Харлем, квартал на Ню Йорк. Силно повлияен е от Телониъс Монк, негов близък приятел, и Арт Тейтъм. Наред с Чарли Паркър и Дизи Гилеспи, Пауъл има ключов принос към развитието на стила бибоп, а виртуозността му като пианист кара мнозина да го наричат „Пиано-версията на Чарли Паркър“.\n27 септември 1924 г.\n31 юли 1966 г. (41 г.)\nРожденото му име е Ърл Рудолф Пауъл. Баща му също е пианист и наема учител, който да обучава Бъд на класическо пиано. Тогава той е още на 5 години. За първи път изпълнява пред публика на парти на жилищни наематели (т.нар. рент парти), където имитира стила на свирене на Фетс Уолър. Първата джаз композиция, която усъвършенства, е „Carolina Shout“ на Джеймс Пи Джонсън.\nПо-големият брат на Бъд, Уилям, свири на тромпет, и преди да стане на 15, Бъд вече свири в неговата група. По това време младият Пауъл е вече запознат с Арт Тейтъм, заричайки се да постигне неговата смайващо виртуозна техника. По-малкият брат на Бъд, Ричи, и неговият приятел Елмо Хоуп, също имат бележит път като пианисти.\nМакар че е непълнолетен, пред Бъд скоро се излага вълнуващата музикална атмосфера в „Ъптаун Хаус“, нощно заведение близо до личното му жилище. Това е мястото, където всяка нощ се разгласят първообразите на модернизма, както и мястото, където Чарли Паркър за пръв път се появява, когато няма ангажимент към никоя група и пребивава за кратко в Ню Йорк. Телониъс Монк има известна обвързаност там, но когато той и Пауъл се срещат (около 1942 г.), по-възрастният пианист въвежда Пауъл в кръга бибоп музиканти, който се сформира в Минтънс Плейхаус. Монк е резидентен там и представя Пауъл като свое протеже. Общата симпатия прераства до момент, в който Монк е най-близкият ментор на Пауъл и му посвещава композицията „In Walked Bud“.\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Бъд_Пауъл&oldid=10283406“.


BitcoinBG става на 8 години\nот 2GOOD » 28 Май 2021, 00:03\nЗдравейте съфорумци и крипто ентусиасти,\nНа 28 май 2013 година съвсем (не) случайно у нас се роди първият онлайн форум за биткойн и крипто. Една, две, три и така до цели 8 години, в които сме част от крипто общността на България. За цялото това време сме видели и 2, и 200, та дори и 100 хиляди лева. Минали сме през банове, фалирали борси, немислими върхове от по 1000 долара, печалби, загуби, борба, но всичко това си заслужаваше. Нищо от пороците на всеки български форум не ни е чуждо, но се стараем да сме по-добри (дори 2 понякога ) и да подхождаме с разбиране и толерантност към всеки казус.\nИ така, 8 години по-късно, форумът вече има почти 5000 регистрирани потребители, навъртял е над 57000 поста, поместени в повече от 5200 теми. Вече си имаме и онлайн магазин, Фейсбук страница (която всъщност е отпреди форума: 26 ноември 2012 г. ), та дори и TikTok акаунт. Кой знае, може съвсем скоро и форумът да се появи с нова визия\nИскам да благодаря на всички потребители и гости на форума за доверието, подкрепата и за това, че правите това място по-добро за всички крипто фенове. Без вас нищо от това нямаше да е възможно!\nИ понеже не успяхме да почерпим с крипто торта този път, то можем да предложим промоционални цени на всички артикули в магазина. Просто използвайте промокод: "osem" Повече за промоцията можете да прочетете в блога на магазина\nОще веднъж, Честит Рожден Ден и Благодаря\nRe: BitcoinBG става на 8 години\nот 2GOOD » 28 Май 2021, 20:31\nИ една приятна изненада от Pavel\nBitcoinBG-Birthday-Cake-01.jpg (390.12 KiB) Прегледано 116 пъти\nBitcoinBG-Birthday-Cake-02.jpg (311.92 KiB) Прегледано 116 пъти\nот farmdve » 28 Май 2021, 20:39\n2good, стягай масата, идвам у вас да ядем и пием.\nот 2GOOD » 28 Май 2021, 20:52\nfarmdve написа: 2good, стягай масата, идвам у вас да ядем и пием.\nот farmdve » 29 Май 2021, 08:32\nОще един повод има, днес и аз правя 8 години откакто съм регистиран От самото начало съм тук.\nРегистрирани потребители: 2GOOD, 6iva4a, Google [Bot], milbor2, sailorbg, scorpy, Sevo, Shmitkata, shulio, vandensaab


Мъжете си пускат дълги бради, за да впечатляват себеподобните си – Труд\nМъжете си пускат дълги бради, за да впечатляват себеподобните си\n20.04.2016 • 15:53\nУчени разкриха защо мъжете си пускат дълги бради – с тях те не искат да впечатлят дамите, а себеподобните, пише в. „Метро“, цитиран от БТВ.\nДо тези изводи стигнал екипът на Тамсин Сакстън от университета „Нортумбрия“. Досега мнозина считаха, че с пищното си лицево окосмяване мачовците държат да изтъкнат високите си хормонални нива на тестостерон пред нежния пол. Но всъщност яките бради били предназначени за другите хипстъри и им предавали послания, които само те разбирали.\nКогато мъжете си обръснат лицата, те държат да повишат статуса си сред себеподобните.\nСпоред Тамсин Сакстън лицевото окосмяване на мъжете не е еволюирало поради това, че жените го харесват. От направени проучвания проличава, че дамите най-много харесват гладко избръснати партньори.\nУчените предполагат, че е налицe вторичен тип полова селекция. За да се възпроизведеш, не е необходимо само да си привлекателен за партньора, но трябва да надвиеш и конкуренцията при възможностите за съвкупление.\n„Срамежливият малък тип, който стои в края на бара, няма никакви шансове да се съревновава с другите си по-отракани събратя в търсене на партньорка за оплождане. Именно тръгвайки оттук са се развили и брадите при мъжете“, твърди Сакстън.