Ètica - Centre Convencions Internacional Barcelona\nL’objectiu principal del nostre Codi Ètic recull el compromís del CCIB d’establir uns criteris generals d’actuació que, basant-nos en el compliment ètic i normatiu, orienten l’exercici professional de la nostra activitat.\nLes pautes de conducta del Codi Ètic es configuren com a directrius d’obligat compliment per a tots els membres del CCIB.\nUn dels valors fonamentals que inspira i guia les actuacions del CCIB, és el compromís amb una política empresarial regida per una consolidada cultura ètica-corporativa.\nLa base de l’objectiu principal, els nostres valors d’actuació són els següents:\nEl CCIB ha definit els valors que l’identifiquen, que l’empresa vol fer seus i introduir tant com sigui possible en tots els procediments:\nEls recursos humans constitueixen un motor de desenvolupament de primer ordre per a FIRA CCIB. Per això, promovem un entorn professional que possibiliti la plena realització personal i no doni cabuda a cap acte de caràcter denigrant. Apostem decididament per la selecció, tutorització i especialització com a punts clau per a garantir l’eficiència dels nostres professionals i l’excel·lència dels nostres serveis.\nLes actuacions de FIRA CCIB es basen en el respecte mutu entre socis comercials, clients, proveïdors i competidors. Al CCIB ens esforcem per adoptar un comportament ètic i rebutgem qualsevol acord contrari a la competència o que promogui pràctiques monopolístiques o deslleials.\nA FIRA CCIB sotmetem tota la informació que comuniquem a principis de transparència, fiabilitat i exactitud, proporcionant informació sincera i de qualitat.\nA FIRA CCIB cuidem de la nostra imatge i reputació, vetllant per la integritat i protecció dels actius d’aquelles.\nA FIRA CCIB custodiem i gestionem les dades i la informació que posseïm complint amb les cauteles necessàries.\nA la nostra empresa mantenim una posició política neutral, respectant el posicionament polític lliure dels treballadors, sempre que ho facin a nivell estrictament personal.\nEls treballadors de FIRA CCIB han de prendre les seves decisions de forma objectiva, sense consideracions d’interès personal, havent d’identificar els riscos de conflicte d’interessos i actuar en el millor interès de totes dues societats.\nTots els membres de FIRA CCIB desenvolupen les seves actuacions sobre la base dels principis de transparència i integritat.\nA FIRA CCIB integrem el respecte i la protecció del medi ambient en la nostra activitat quotidiana, contribuint a implantar un sistema de reducció dels residus i de reciclatge dels productes al final de la seva vida.


Notícia: Es posa en marxa la hospitalització a domicili a La Selva\nEs posa en marxa la hospitalització a domicili a La Selva\nNoticia publicada a la web el 11/08/2013 04:21:18 PM\nA partir de l’11 de novembre la Corporació de Salut del Maresme i la Selva posarà en marxa progressivament aquest servei del qual se’n poden beneficiar uns 1.000 pacients\nLa Corporació de Salut del Maresme i la Selva desplegarà de manera progressiva el servei d’hospitalització a domicili a la comarca de la Selva a partir del proper dilluns 11 de novembre. Amb aquesta acció, es calcula que al voltant d’un miler de persones es podran beneficiar d’aquest servei.\nFins ara, la hospitalització a domicili només s’havia fet a l’Alt Maresme, on es va posar en marxa l’any 2007. Es tracta d’un servei que permet que una sèrie de pacients evitin l’ingrés a l’hospital i siguin atesos per equips especialitzats en el seu domicili.\nLa unitat mèdica d’aquest servei està formada per un metge de Medicina Interna i tres infermeres, que treballen per torns de dilluns a diumenge des de les 8 del matí i fins les 8 del vespre. D’altra banda, en cas de necessitat, el pacient disposa d’un número de telèfon mòbil específic per posar-se en contacte amb la unitat mèdica, una línia que es desvia a Urgències durant la nit.\nSegons la Corporació de Salut del Maresme i la Selva (CSMS), aquest servei pot atendre un màxim de 9 persones al dia, així ho explica la cap d’atenció domiciliària de la CSMS, Mercè Díaz: “A primera hora del matí les infermeres truquen a cada pacient per preguntar com han passat la nit, si necessiten alguna cosa i se’ls recorda que se’ls visitarà més tard. Mentrestant, el metge planifica les visites. Minuts després, comença la ruta de visites. Cada malalt és un món, però la majoria són pacients amb malalties cròniques”.\nD’altra banda, Mercè Díaz també continua relatant com és el dia a dia d’aquest servei: “Al migdia, l’equip torna a l’hospital i, en funció de les altes que ha donat, es concreta quins dels pacients nous que precisen l’ingrés aniran a hospitalització a domicili. A la tarda es visiten aquests nous i, abans de plegar, les infermeres tornen a trucar a tots els pacients i se’ls recorda que, durant la nit, el telèfon que tenen per contactar està connectat al servei d’Urgències”.\nA partir de dilluns vinent està previst que es dobli el servei i una nova unitat comenci a treballar al a comarca de la Selva, inicialment a Blanes. La intenció, però, és que es vagi desplegant de manera progressiva. Segons la CSMS, no es contractarà nou personal, sinó que es posarà en marxa amb els recursos actuals.\nPer poder beneficiar-se del servei, els pacients han de complir unes condicions d’estabilitat que permetin que es puguin quedar a casa sense risc i, principalment, han de donar el seu consentiment quan se’ls hi proposa. No s’obliga a ningú a optar per aquesta modalitat d’ingrés però, segons la cap d’atenció domiciliària de la CSMS, els pacients que proven aquest tipus d’hospitalització, la tornen a demanar si han de tornar a ingressar.\nData de realització: 11/08/2013 | Data de la darrera actualització:


Junts per Capellades impulsarà al·legacions al nou projecte per a la C-15 – Junts per Capellades\nJunts per Capellades impulsarà al·legacions al nou projecte per a la C-15\nData: 12/12/2018Autor: juntspercapellades\nSí a l’ampliació de la carretera però no a qualsevol preu\nJunts per Capellades impulsarà al·legacions a l’ampliació de la carretera C-15 donat el fort impacte visual i ambiental al seu pas pel congost del Capelló.\nJunts per Capellades vol fer els següents aclariments:\nL’ampliació de la C-15 ens sembla imprescindible per a la comunicació de Capellades, l’Anoia i el conjunt de Catalunya donat que ens comunica amb el centre del país i amb la costa i pel creixent volum de trànsit rodat.\nL’ampliació de la C-15 ha de ser un factor de millora en la seguretat viària i de desenvolupament econòmic de la regió del Penedès-Anoia.\nTanmateix, on més afecta donades les condicions orogràfiques, és al terme municipal de Capellades, un dels més petits en extensió de Catalunya.\nL’ampliació de la C-15 suposa un fort impacte ambiental i visual al seu pas pel congost del Capelló, a Capellades.\nL’ampliació de la C-15 pot afectar greument la projecció cultural i turística d’una zona d’alt interès arqueològic. És per això, que des de Junts per Capellades plantegem iniciar un període d’estudi i consens de com realitzar aquesta ampliació.\nJunts per Capellades plantejarà allargar el període d’al·legacions de 30 dies, que coincideix en bona part en període festiu i nadalenc, ja que impossibilita un accés, una reflexió i un estudi del projecte presentat pel Departament de Territori.\nJunts per Capellades impulsarà accions des de l’Ajuntament de Capellades i des d’altres instàncies per consensuar una ampliació de la C-15 que respongui millor als interessos de Capellades.\nNota: La carretera C-15 al seu pas per Capellades\nAnterior Entrada anterior: Sopar anual de Junts per Capellades\nSegüent Entrada següent: Junts per Capellades presenta al·legacions per a millorar el projecte d’ampliació de la C-15 al seu pas per Capellades


Ana Obregón: "Deixeu-me viure el dol en la intimitat" Ana Obregón: “Deixeu-me viure el dol en la intimitat” – El Món\nAna Obregón: “Deixeu-me viure el dol en la intimitat”\nJennifer Navarro 02/07/2020 10:15 am\nLa família d’Álex Lequio s’ha acomiadat d’ell en un funeral multitudinari que els ha permès reunir-se un mes i mig després de la seva mort. Les restriccions de la Covid-19 van impedir que es congreguessin tantes persones, per la qual cosa han hagut d’esperar per poder oferir aquesta missa. La cerimònia ha estat plena de discursos emotius i missatges colpidors, així com d’unes llàgrimes d’Ana Obregón que trencaven el cor de tots.\nL’actriu no supera la mort del seu únic fill, amb qui va acompanyar sense descans durant els dos anys de quimioteràpia. Des que morís el passat mes de març, que Obregón només s’ha pronunciat en un parell d’ocasions per dedicar-li paraules al fill. Poc després del funeral ha volgut donar les gràcies als seus seguidors, a tots els mitjans congregats a les portes de l’església i també als mitjans de comunicació que han informat sobre el comiat del jove amb tendresa.\n“En nom del gladiador que va somriure al càncer, gràcies de tot cor pels vostres milers de missatges d’amor i ànims a través de les xarxes de tota Espanya. Gràcies també als mitjans de comunicació per donar-nos suport ahir i pel respecte que heu tingut aquests últims anys. Us prego que a partir d’ara respecteu el dolor d’una mare que ha perdut el seu fill i que pugui viure el dol en la meva intimitat amb la família”, demanava.\nUn missatge que aprofitava per deixar clar que el funeral no ha estat el comiat definitiu al seu fill: “Ahir no va ser un comiat, Aless viurà per sempre en el cor mutilat d’aquells que l’estimem”.


”la Caixa” supera el milió de clients que fan servir el mòbil\nMés d’un milió de clients de ”la Caixa” utilitzen el mòbil per fer gestions financeres. La xifra marca un nou rècord històric pel que fa al nombre d’usuaris actius dels serveis de Línia Oberta Mòbil, el canal de banca mòbil de ”la Caixa”. A més, el nombre d’operacions que s’han dut a terme aquest estiu a través del mòbil ja ha superat el de les que s’han fet pels caixers.\nL’expansió dels telèfons intel·ligents i les tauletes, com també l’increment habitual durant el període estiuenc de les operacions a distància, han marcat el creixement de la demanda dels serveis mòbils de ”la Caixa”.\nL’apogeu de les aplicacions mòbils de ”la Caixa”\n65 aplicacions disponibles a través del web CaixaMòbil Store, totes gratuïtes i adaptades als diversos terminals.\n4 milions de descàrregues d’aplicacions en les diverses plataformes.\nMés de 6.600 descàrregues cada dia i una mitjana de 4,5 descàrregues per minut.\nAlgunes de les aplicacions amb més èxit entre els usuaris\n”la Caixa”: per gestionar comptes i targetes, fer transferències, etc., a través del mòbil\nTargetes: per personalitzar targetes a partir de les fotos de la galeria del mòbil\nPagament de rebuts i pagament de matrícules\nConvertidor de preus: per convertir preus a d’altres divises\nAprèn a estalviar: una aplicació educativa nova\nPerfil del client de banca mòbil de ”la Caixa”\nEs connecta una mitjana de 7 vegades al mes i fa 6 operacions per connexió. Les operatives principals són consultar el saldo, la targeta o els rebuts i fer transferències.\nPel que fa als terminals, la majoria dels usuaris dels serveis mòbils de ”la Caixa” fan servir un iPhone, un iPad o un Samsung.\nD’altra banda, hi ha dos sistemes operatius que ja arriben al 83% de les operacions. En concret, iOS(Apple) té una quota de mercatdel 44%, mentre que Android (Google)ja representa un 39% de les operacions.\nRecorda-ho, tots els serveis mòbils de ”la Caixa”els trobaràs a CaixaMòbil Store\nMés detalls d’aquesta informació, a la sala de premsa de CaixaBank\nAndroid / app / banca mòbil / CaixaMòbil / iPad / iPhone / mòbils


Perspectives econòmiques - aula d'economia i empresa\nPosted on 26/11/2018 22/11/2018 Author Estudis d'Empresa 0\nAquesta setmana, l’OCDE ha rebaixat les xifres de creixement per Espanya. Les immediates previsions econòmiques pel proper any 2019 no són bones. Venim de creixements acceptables del 3,1% pel conjunt d’Espanya l’any 2017, o del 3,3% a Catalunya (4,2% al Bages). La contribució dels vents de cua molt favorables, però, s’està acabant. El tipus d’interès ha de retornar a territori positiu, el preu del petroli torna a pujar des dels mínims assolits fa dos anys (preu de només 30,70 dòlars el gener de 2016), mentre augmenten les hostilitats comercials dels EUA. Tot fa preveure a Espanya una desacceleració del PIB al 2,6% l’any 2018 i al 2,2% el 2019. El debilitament del creixement prové especialment del sector exterior. Les exportacions de béns i serveis creix a la taxa més baixa des del 2012. De fet, el creixement en l’arribada del número de turistes ha estat nul i les pernoctacions han disminuït el 5% a la geografia catalana, en comparació amb la temporada passada. El nostrat model de turisme low-cost és sinònim de degradació econòmica, amb condicions de treball precàries i sous baixos, i barbarització cultural, amb comportaments disbauxats als nostres carrers que alteren la rutina dels comerços i la convivència ciutadana. El binomi format per un turisme massiu de baixa qualitat i la construcció descontrolada són una garantia de fracàs. La prosperitat passa per innovar i fabricar béns en una societat oberta i globalitzada. ¿Quants, si no, dels elements que intervenen en la construcció d’una vivenda de qualitat no estan produïts a primeres potències industrials amb costos de mà d’obra i remuneracions dels treballadors molt superiors als d’Espanya? A nivell estatal, però, encara no s’han recuperat els 20,5 milions d’ocupats del 2007, exercici anterior a la gran recessió, i la indústria tampoc ha recuperat el terreny perdut.\nEls territoris amb pitjors resultats durant el 2018 són La Rioja, Canàries, Balears, Comunitat Valenciana, Catalunya i Extremadura. L’excepció són el País Basc i Navarra, dues grans exportadores i amb gran pes del sector industrial. Ens calen més empreses, més grans i productives. La gent no solament consumeix serveis i cal tenir un sector industrial que fabriqui coses que donen resposta a necessitats concretes: aliments processats, roba, ordinadors… No es pot renunciar a una societat industrial amb l’excusa d’una terciarització d’escàs valor afegit. I és precisament la desacceleració en els serveis i la pèrdua d’impuls de la indústria el que justifica que Catalunya estigui creixent dues dècimes per sota de la mitjana estatal (2,4% l’any 2018 i previsió del 2% el 2019). Els autors de l’informe de l’OCDE consideren clau lluitar contra la precarietat de les condicions de treball d’una majoria de població que només pot encadenar contractes temporals a salaris ridículs. A l’extrem oposat del mercat de treball, marcadament dual i polaritzat, hi ha els grans sous dels directius d’empreses que operen sense competència en el mercat, gràcies als favors mutus i privilegis rebuts del regulador. Sense anar massa lluny, només cal recordar els sous milionaris de l’oligarquia financera, particularment la rescatada amb fons públics. O, com destacava des d’aquestes mateixes pàgines l’economista surienca establerta als EUA i especialista en mercats elèctrics, Mar Reguant, les dades de consum elèctric adulterades pels comptadors “intel·ligents”. La manca de competència existent a Espanya en el mercat de l’energia es tradueix en un preu de l’electricitat sensiblement superior a la mitjana europea. Això empobreix les famílies i perjudica la competitivitat de les petites i mitjanes empreses, ja que Espanya és el país amb la llum més cara d’Europa abans d’impostos, només darrera de Malta.\nEstà bé fer aquestes previsions raonades i recordar alguns problemes estructurals de l’economia espanyola. I està millor encara proposar vies de correcció i millora. Només hi ha un problema: les possibilitats que s’apliquin són nul·les. La línia de tren amb Barcelona s’ha cobrat aquesta setmana la primera víctima mortal, després de 159 anys de deixadesa absoluta (el degoteig de morts de l’alternativa C-55 és molt més ampli). Quina credibilitat ofereixen les tímides propostes d’esmena de l’administració responsable? Cap, ni una. Pensem en l’espasa de Dàmocles que suposa el volum de deute públic espanyol, un dels més elevats d’Europa. Amb l’increment del tipus d’interès, el fràgil fil que sosté l’espasa es pot trencar. I tots estem a sota. La Comissió Europea ja demana mesures de correcció del dèficit estructural a l’Estat. Però això equival a demanar la lluna en un cove. Quan un sistema institucional està tan danyat i corcat és ingenu pretendre la regeneració des de dintre. Un pacient alcohòlic pot superar la seva addicció amb força de voluntat i ajuda externa. Però quines garanties de millora ofereix un pacient profundament viciat i extenuat, envoltat d’un entorn corrupte i malsà que l’impel·leix a continuar ingerint alcohol?\nCategory: Articles d'opinió Tag: ADE, Creixement econòmic, UManresa Leave a comment\nNext PostContinuar l’empresa familiar


El vintè Fitag acaba un any «de resistència» amb 2.500 assistents - Diari de Girona\nEl vintè Fitag acaba un any «de resistència» amb 2.500 assistents\nLes restriccions sanitàries van obligar a reduir un 30% els aforaments dels espais teatrals · Malgrat la reducció «dràstica», l'organització celebra haver venut la majoria d'entrades\nEl Teatre Municipal de Girona, a un 20% de la seva capacitat · Fitag\nEl Teatre Municipal de Girona, a un 20% de la seva capacitat\nEl Festival Internacional de Teatre Amateur de Girona (Fitag) va tancar aquest cap de setmana la seva 20a edició arribant als 2.500 espectadors durant els cinc dies que va estar en funcionament. Una edició «de resistència» i que s'ha vist clarament marcada per les restriccions imposades per evitar contagis per coronavirus. El director del Fitag, Martí Peraferrer, va explicar que, malgrat tot, havien tirat endavant perquè «les ganes havien pogut més que l'adversitat». «Tot ens era desconegut i hem hagut d'estar sempre sota les indicacions diàries de les autoritats sanitàries, però han estat més fortes les ganes de no abandonar el públic i les companyies del Fitag que el desgast personal i les tensions», va assenyalar.\nPeraferrer va explicar que aquest Fitag 2020 havia comportat «un grau molt elevat de complicació» per la quantitat de gestions organitzatives que implicaven tot l'equip. De totes maneres, el director va ressaltar que volien fer el festival tot i que suposaria «treballar el doble que d'altres edicions per aconseguir la meitat d'espectadors». Tot i això, des de l'organització del Fitag van deixar clar que aquest aprimament no els havia aturat a l'hora de defensar-lo.\nEls aforaments dels espais teatrals van veure reduïtda en un 30% la seva capacitat. A més, l'ocupació del teatre municipal va passar a un 20% del total. Des de Fitag van reconèixer que hi havia hagut «resignació» per aquesta reducció «dràstica» d'entrades però els va satisfer que s'han venut totes les que estaven disponibles en la majoria d'espectacles.\nLa inauguració «més vista»\nL'acte inaugural que es va fer a les escales de la Catedral de Girona el van poder seguir en directe uns 400 espectadors, però es va retransmetre en directe per Televisió de Girona, fet que va convertir-lo en el més vist de totes les 20 edicions. Retransmesa en directe el passat dimarts 25 d'agost, es va donar el «minut d'or» a les 21.38 h amb 2.980 espectadors per internet i un acumulat total d'entre 5.000 i 6.000 espectadors.\nFitag municipis va ser també un «èxit total» tant en l'apartat de convivència com en el d'ocupacions de les sales. Peraferrer va agrair el suport dels sis ajuntaments participants -Llançà, Lloret de Mar, Maçanet de la Selva, Sant Gregori, Sant Pere Pescador i Vidreres - per «no defallir i continuar apostant pel Fitag». En aquest sentit, va recordar que també era una forma de promoció cultural del seu municipi.\nL'espectacle FITAG barris va ser la «revelació d'aquesta edició», segons Peraferrer. Es tractava d'un grup de joves actors i actrius que durant dues setmanes han treballat plegats i s'han format sota la direcció del director teatral extremeny Jesús Manchon. Sota el nom Girona pren vida, l'espectacle consistia en un seguit de representacions fetes als aparadors de dotze botigues de l'eix comercial Girona centre.\nA més de celebrar la vintenta edició del festival, la iniciativa també perseguia donar suport al comerç local, un dels sectors que, com el cultural, han sortit més malparats de la crisi sanitària. Les representacions es van poder veure des de dijous fins a dissabte, d'11 del matí a 1 del migdia.\nSegons els organitzadors, per als comerços participants l'espectacle itinerant «va ser una campanya de promoció comercial diferent i original». A més, també asseguraven que l'espectacle podria tenir continuació en edicions vinents: «Les sinergies entre comerç i cultura local són un territori a explorar i a complementar-se».\nEn aquesta edició també es va mantenir el conveni amb l'entitat teatral Escenamateur, que facilita que grups de teatre amateur de les comarques gironines i del conjunt de Catalunya puguin actuar a ciutats darreu de l'Estat.\nEl 20è Fitag serà de proximitat per adaptar-se a la pandèmia.\nMartí Peraferrer torna a posar-se en la pell de Tennessee Williams, ara a La Bisbal.


BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS | Salvador Cardús i Ros | Opinió | La República\nBAIX, DALT, ENFORA I ENDINS BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS + BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS E-mail\nBAIX, DALT, ENFORA I ENDINS BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS BAIX, DALT, ENFORA I ENDINS E-mail\nÉs des de fora que es va forçar els partits a un canvi de discurs i d’objectius\nEl desvetllament neix en contra de les institucions d’allà, però també en contra de les d’aquí\nJa sé que s’ha dit fins a l’extenuació, ja sé que és fer-me pesat, però l’aspiració popular a la independència, per bé que amb honorables antecedents històrics de tota mena, com a expectativa d’emancipació política, com a moviment social majoritari a la societat catalana, va néixer de baix a dalt i va anar d’enfora cap endins. És a dir, va ser resultat de la resposta popular al fracàs dels partits polítics i els seus líders d’oferir un horitzó raonable d’autogovern amb allò que va acabar sent el raquític Estatut del 2006. I és des de fora que es va forçar els partits a un canvi de discurs i d’objectius. Per tant, va anar de baix a dalt i de fora endins: de la consulta d’Arenys a la del 9-N; del carrer al Parlament; de les organitzacions cíviques als partits; de la improvisació voluntarista a l’estratègia calculada; de les grans manifestacions al referèndum de l’1-O.\nCal repetir-ho una altra vegada perquè la retòrica de l’anàlisi política actual, amb consciència o sense, amb mala intenció o no, torna a reduir aquests quinze anys d’independentisme a la perspectiva de la política institucional. De manera que, en primer lloc, desconsidera la importància de tota la fase de desvetllament en què cal reconèixer la importància de la Plataforma pel Dret a Decidir des del 2005, i el paper revulsiu de les consultes derivades de la d’Arenys de Munt del 2009. Dos fets absolutament rellevants. El primer, per inventar la consigna, o la jaculatòria o el mantra, com vulgueu dir-ne, del “dret a decidir”. Qui podia no voler decidir? El segon, per construir una eficaç gestualitat de desafiament i desobediència simbòlica que, d’una banda, espantava les pors i de l’altra va generar un moviment de retrobaments personals en els àmbits locals entre vells i nous lluitadors per la dignitat nacional. És d’aquí que, més tard, va ser possible articular l’ANC.\nLa desconsideració d’aquest període té dues conseqüències greus més. Una, que perd de vista que un dels clics desencadenadors va ser l’intent d’humiliació que des de l’Estat es volia infligir als catalans fent fracassar l’Estatut del 2006. I segon, que redueix la durada del moviment en quatre o cinc anys, com si tot hagués començat amb la sentència del Tribunal Constitucional, un origen que vol fer pensar que són les institucions les que van tenir el protagonisme. I no: el desvetllament neix en contra de les institucions d’allà, però també de les d’aquí. Recordi’s que en les eleccions de finals de novembre del 2010, ja en plena efervescència independentista, ERC, l’únic partit que n’era, perd la meitat de vots i escons. És a dir, no es beneficia del nou moviment social. I són precisament aquestes institucions –del Tribunal Constitucional a la mateixa Convergència o el PSC– les que queden trasbalsades per la pressió popular.\nFer perdre de vista aquesta lògica de l’emergència d’un independentisme popular –de baix a dalt, de fora endins– té, en l’actualitat, un objectiu ben clar. D’una banda, legitimar la domesticació des de dalt –governs i partits– de tot allò que va néixer des de baix. I de l’altra, inhabilitar allò que és fora des les institucions per tal que tota la iniciativa es decideixi des de dins. I, en aquest sentit, no és estrany que el nus de tot el debat actual, ara mateix, consisteixi a poder-se apropiar del “què va ser” l’1-O del 2017. I, cal dir-ho, l’1-O no va ser dels uns o dels altres. L’1-O va ser just el punt de màxima conjunció entre baix i dalt, i entre fora i dins. Sense el compromís de la societat civil no s’hauria pogut materialitzar el referèndum convocat pel Parlament per falta d’urnes i activistes. I sense el govern no hi haurien hagut escoles ni recomptes. Si es vol, l’1-O es van desdibuixar, per unes hores, per uns dies, les fronteres entre baix i dalt, entre fora i dins. I és a partir del 27 d’octubre, amb la proclamació avortada de la independència, una mena de nasciturus –és a dir, concebuda i no nascuda–, que es desfà l’encant, o l’encanteri si es vol, d’aquella dissolució de fronteres.\nDes de llavors, tot ha tornat al seu lloc, ara sense capacitat de condicionar els uns als altres. El baix ha quedat ensotat, i el dalt, als núvols. L’enfora és a la intempèrie, i l’endins mira de sobreviure com pot. El baix desconfia del dalt, i el dalt menysprea el baix. L’enfora no sap on va i l’endins ha tornat a l’autonomisme on era al principi de tot. Caldrà tornar a començar des de baix i des de fora.\nQUI DIÀLEG PASSA, ANY EMPENY\nEL MORT, AL SOT; I EL VIU, AL REBOST\nLa República 19-06-2021, Pàgina 4


Nuestro último verano en Escocia | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nPublicat el 17/06/2015\nRosamund Pike, David Tennant, Billy Connolly, Celia Imrie, Emilia Jones, Ben Miller\nDIRECCIÓ Andy Hamilton i Guy Jenkin\nDURADA 95 min\nGÈNERE Drama / Comèdia dramàtica / Família\nPersonatges extravagants enmig de situacions extremes serveixen als dos directors Andy Hamilton i Guy Jenkin per explorar l’essència dels conflictes quotidians. Perquè Nuestro último verano en Escocia porta a l’extrem els clàssics conflictes familiars i els adorna amb un petit aire de fàbula, fet que permet a la pel·lícula parlar de temes seriosos en un to desenfadat i simpàtic, com també facilita que els personatges esdevinguin entranyables malgrat tenir un caràcter carregós.\nUn aire de fàbula que, com és habitual, utilitza la comèdia a mode de lubricant per fer passar bé situacions inversemblants que poden posar en perill l’estabilitat de l’argument. Gràcies a això, el discurs conserva tota la seva serietat malgrat no ser de vegades gaire realista. I és que una cosa no treu l’altra: tot i plantejar situacions on el realisme queda pràcticament evaporat, tota la pel·lícula es manté coherent i acaba sent sorprenentment creïble.\nAquest aspecte de fàbula o surrealisme no respon a un caràcter fantàstic ni a una voluntat de donar a la història un to èpic o pintoresc. És més aviat el resultat de certes llicències argumentals que els directors s’han de prendre per exposar el seu discurs. És evident que més d’un conflicte queda resolt de manera inversemblant; però es tracta només d’un tràmit necessari per saltar a la següent escena, escenari on els directors paguen la llicència desplegant el seu arsenal artístic (i fins i tot filosòfic).\nÉs gràcies a tot això que Nuestro último verano en Escocia ens deixa amb aquest fantàstic regust d’haver passat una estona divertida i commovedora al mateix temps. Durant uns moments hem pogut ser nens a qui s’explica com és la vida adulta; habitant un escenari atapeït de boniques metàfores que desvelen els millors i els pitjors aspectes de la vida.


L'expressió del pecat eclipsa el Konvent - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'expressió del pecat eclipsa el Konvent\nLes quaranta propostes artístiques de la setena edició del Konventpuntzero de Cal Rosal no deixen indiferents els visitants\ndani perona | cal rosal 25.06.2012 | 02:00\nL'ART DE PROVOCARSorprendre, provocar i buscar la reacció dels assistents és un dels trets diferencials de la mostra artística que acull per setè any consecutiu l'antic convent de Cal Rosal. Projectes creats expressament per a aquest espai han obtingut respostes de tota mena durant aquest cap de setmana en la celebració del Konventpuntzero. Un art diferent del que es pot trobar en un museu convencional\nFomentar el diàleg entre diferents disciplines artístiques en un espai com el Konvent de Cal Rosal és l'objectiu assolit de la setena edició del Konventpuntzero. Enguany, sota la temàtica del pecat i l'error, la quarantena de propostes que ocupen les estances de l'antic convent d'aquesta localitat amb un passat tèxtil, han eclipsat els visitants que han passat durant el cap de setmana per la mostra, i que avui encara poden fer-ho.\nAhir al migdia, la veu d'una soprano ressonava per les velles estances d'aquest edifici descuidat i deteriorat, mentre els visitants se sorprenien i estudiaven detalladament les propostes escollides. Era una de les actuacions previstes durant tot el cap de setmana, que es combinaven amb la mostra permanent dels artistes. Pintura, escultura, música, fotografia i performances. Tot s'hi val sempre i quan al darrere hi hagi una persona més enllà del resultat. Així ho corrobora Pep Espelt, impulsor del projecte i director artístic, mentre corre escales amunt i avall, comprovant que tot està sota control i que els artistes i visitants conflueixen còmodament en aquest espai de diàleg.\nUn espai, però, provocatiu i que pretén cridar l'atenció d'aquells que han decidit acostar-s'hi. Alguns, saben què hi trobaran. Altres creuen que ho saben i s'acaben sorprenent, i molts d'altres, potser la majoria, arriben intrigats i ofereixen alguna cara de sorpresa quan entren en una sala on hi ha un contenidor d'escombraries al terra amb quilos de pa sec escampat al seu voltant. És art, un art diferent al que es pot trobar en un museu convencional i que fa que els visitants deixin fluir la imaginació. Les obres han estat concebudes per aquest espai, per les habitacions d'un edifici vell però alhora místic i màgic ambientat a la perfecció perquè les obres prenguin vida.\nNoms consolidats en el camp d'aquest art, però amb la voluntat d'acollir-hi propostes fresques i joves, i també de la comarca. Que Cal Rosal pugui acollir la mostra de les característiques del Konventpuntzero és una sort, segons Pep Espelt. "Nosaltres ens acostem al poble i els berguedans ens reben molt positivament." Per mostrar aquest acostament, enguany la mostra s'ha ampliat en alguns establiments de Cal Rosal amb el projecte Emergents.\n40 propostes artístiques van omplir les habitacions i espais del KonventUn contenidor d'escombraries d'on sortien quilos de pa secLa Guerrilla del Ganchillo presentava la seva proposta omplint una sala de fils360 graus per observar, girant sobre un mateix eix, l'ambientació d'una habitació


Les motos més usades a les Balears\n04 juliol 2020 04:43\nCONTINGUT PATROCINAT | 27 desembre 2018\nAvui dia, a causa de la massificació dels cotxes a les nostres ciutats, moltes persones es decanten per usar diàriament, com a mitjà de transport un vehicle de dues rodes.\nEn concret, a les Illes Balears els models de ciclomotor més usat són els escúters. Això és pel fet que els escúters són motos molt còmodes, ja que mentre les estem conduint no forcem la nostra posició ja que anem asseguts en ella, per la qual cosa nostres cames, braços i esquena no sofreixen cap mena de tensió.\nA més, són motos netes, en el sentit que no hi ha cadenes que greixar i, per tant, això ens evitarà que ens taquem. També, en portar els peus sobre una plataforma evita que, davant condicions climatològiques desfavorables, ens mullem.\nEn diferents revistes del motor online podem trobar amplis articles de com aquests escúters han arribat a situar-se en el 'cicló urbà'.\nD'altra banda, la qual cosa fa que aquestes motos siguin les més usades és que, en tenir una grandària reduïda, són molt fàcils de manejar i aparcar, la qual cosa marca la principal diferència amb les sport.\nD'igual manera, una altra qualitat dels escúters és que, davant qualsevol tipus d'avaria, la seva reparació és poc costosa i el seu manteniment no és excessivament elevat.\nTambé es tracten de motos molt poc contaminants i, al seu torn, tenen un consum molt reduït, la qual cosa suposa un avantatge també per a la nostra butxaca. Aquesta és una altra raó per la qual aquest model de motos és el més usat.\nCom triar la moto ideal?\nÉs important posar l'accent que, abans de la compra d'una moto és aconsellable que busquem pàgines webs que s'encarreguen de reflectir les diferents característiques dels diferents models a manera comparativa perquè, d'aquesta forma, ens serveixi d'ajuda a l'hora de prendre la decisió de compra.\nPer a això, en moriwoki.com no només podem trobar aquestes comparacions, sinó que, a més, realitzen diferents proves amb motos la qual cosa ens pot servir també com a ajuda.\nAixò ens aporta informació de preu, prestacions, equipament, a més de les sensacions que té la persona que la prova sobre ella. Tot això, fa que tinguem la suficient informació per a decidir quin tipus de moto ens convé o la que més ens atreu abans de realitzar la compra.\nLa mateixa finalitat és recopilar la informació suficient sobre la moto que desitgem per a evitar disgustos en el tipus de conducció, comportament i altres característiques que es presenten molt diferents segons que marca o model de moto busquis.\nEn definitiva, podem dir que les escúter són les motos més comercials del mercat, quant a la venda urbana es refereix, per la seva comoditat, agilitat, fàcil maneig, baix consum i facilitat d'aparcament.\nMalgrat això, hem de tenir clar el que volem i el que esperem de la nostra moto. Per això, la compra hem de realitzar amb molta cautela i prestant molta atenció a totes les característiques i, si és possible, abans de decidir-nos per l'una o l'altra valorar opinions i estadístiques. Això farà que no fracassem en la nostra elecció.


"El magatzem que ens cedien gratuïtament per guardar els estocs, que era molt gran, ara està ocupat, i el local que hem trobat és més petit i no hi cap tot, la qual cosa fa que obrim els Encants aquesta setmana per intentar donar sortida a algunes coses", ha explicat la directora d’Unicef Andorra, Marta Alberch. Els Encants d'Unicef obriran, al carrer de la Sardana número 25 d'Andorra la Vella, fins aquest divendres. L'horari de la botiga és d'11 a 14 i de 17 a 20 hores.\nRoba des de 2 euros, sofàs a 90 euros, peces de decoració a 1 euro, cadires a 10 euros… "Tot al 50% o més rebaixat encara, perquè es tracta de posar preus molt baixos per poder col·laborar amb el programa", al·ludeix Albert al programa que Unicef té al Congo.\nArtículo anteriorFunció Pública fa una nova enquesta als treballadors\nArtículo siguienteUn home de 29 anys resulta ferit en un accident laboral a l'enderroc de la Casa del Benefici


Chacón, jugador del Llançà: "L'objectiu no és ser primers" - Empordà\nChacón, jugador del Llançà: "L'objectiu no és ser primers"\nEl migcampista llançanenc ha tornat a l'equip del seu poble després de voltar per Tercera Divisió i Primera Catalana amb la Jonquera, Peralada i Vilajuïga\nROGER ARBUSÀ 13.10.2016 | 18:11\nChacón, peça clau en l´esquema del Llançà\nEl migcampista Carles Chacón, de 31 anys, ha tornat al Llançà, l´equip del seu poble, vuit anys després de deixar-lo per anar a Tercera Divisió i a Primera Catalana amb el Miapuesta Vilajuïga, Peralada i La Jonquera. Ara, a banda de liderar l´equip llançanenc a Tercera Catalana, Chacón segueix ocupant-se de la coordinació del club per cinquè any consecutiu. El Llançà actualment ocupa la segona posició de manera provisional a Tercera Catalana i és entrenat pel garrotxí Jordi Boix, que aquest estiu ha seguit comptant amb el planter i ha ascendit al primer equip una desena de jugadors que provenen del juvenil.\nSe us escapa el lideratge de manera provisional però us manteniu al capdavant de la classificació després d´una bona arrencada de lliga.\nEstem moderadament satisfets de com ha anat tot. Quan vam començar a entrenar érem molta colla i sabia que amb el nivell que hi havia a l´equip estaríem a la part alta, però tampoc pensava que hi estaríem des del principi. Ser primer, segon, tercer o quart és força indiferent. L´objectiu no és ser primers, no ens preocupa la posició. L´important és com s´està entrenant. La classificació és anecdòtica.\nL´aspecte més positiu a destacar és que de moment no heu perdut cap partit.\nL´equip que hi ha és molt equilibrat en totes les línies. Tenim gent veterana i gent jove i aquest equilibri fa que tot sigui molt més fàcil.\nTot plegat té més valor en fer-ho amb l´equip del teu poble?\nSí, estar a la part alta amb l´equip del poble i amb la gent que he entrenat i ara són companys meus, és atractiu. Compartir vestidor amb amics té aquest plus d´il·lusió.\nQuin paper juga l´experiència que has tingut al llarg d´aquests anys que ha jugat entre Tercera Divisió i Primera Catalana?\nTot això ajuda. Sobretot en el Peralada vaig aprendre moltes coses que a Llançà no es viuen. Vulguis o no hi ha respecte a gent com nosaltres. L´experiència ajuda i intentem inculcar detalls als companys més joves.


Ciutats · Antirumores.com\nCiutats amb realitats diverses que comparteixen el seu compromís per la convivència intercultural\nA la costa, a un altiplà o en una illa...no hi ha territori que es lliuri dels rumors!\nBarcelona, capital de Catalunya i seu de la Unió per la Mediterrània, és el segon municipi en població d’Espanya (1.620.943 habitants dia 1 de gener del 2012). La ciutat es distribueix en deu districtes que s’han anat integrant paulatinament al llarg dels segles, cada un format per diversos barris, que tenen una personalitat marcada i una tradició històrica, i que són administrats de manera descentralitzada i propera a la ciutadania.\nEl català és la llengua oficial de Catalunya, i també el castellà, que és la llengua oficial d’Espanya. Ambdues llengües coexisteixen a Barcelona, i la majoria de la població les entén, escriu, llegeix i parla amb normalitat. La ciutat, amb una població d’origen estranger de 282.178 (2012), el 17,4% de la població total, és una porta oberta a la convivència i al diàleg entre persones de trajectòries diverses, de múltiples llengües i cultures.\nEl seu cosmopolitisme és, sens dubte, una de les característiques més singulars de la ciutat. Barcelona és reconeguda com a ciutat global de gran projecció internacional, no només per la seva població diversa, sinó també per la seva importància cultural, financera, comercial i turística. La seva economia està molt diversificada, destacant el pes dels serveis a empreses i immobiliàries, la indústria, el comerç i el sector de transports. Amb una cinquena part de les exportacions espanyoles, Barcelona segueix sent una de les ciutats més riques de la Unió Europea, a pesar de l’impacte negatiu de l’actual crisi en l’economia catalana.\nBarcelona afronta en l’actualitat nous reptes amb el canvi d’escenari global i local de la darrera dècada. Els seu objectius com a ciutat puntera pel que fa a l’economia se centren en mantenir-se com a centre de mobilització d’empreses públiques així com d’inversions i localitzacions estrangeres. I en el seu desenvolupament social, les polítiques cerquen, entre d’altres, construir un lideratge per Barcelona com a comunitat intercultural de ciutadans i ciutadanes, a través del reconeixement de la seva diversitat, el recolzament a l’equitat i la promoció de la interacció positiva entre persones per a un projecte comú de ciutat integradora, cohesionada i referent per a les demés ciutats del seu entorn.\nWeb de l'Ajuntament: www.bcn.cat\nFuenlabrada és un municipi situat al sud de Madrid, a l’extrem extern de l’àrea metropolitana de la capital. És el quart municipi amb major població de la Comunitat de Madrid i té una superfície de 39,21 km. Els darrers 50 anys Fuenlabrada ha evolucionat passant de ser un poble agricultor de 2.908 habitants l’any 2960, a convertir-se en una gran ciutat de 202.266 habitants a l’actualitat.\nLa seva principal activitat econòmica és la indústria i el sector serveis, amb nombrosos i importants polígons a la ciutat, entre ell el polígon industrial Cobo Calleja, que és conegut per ser el principal centre importador i distribuïdor d’Espanya de productes fabricats a la Xina, i un dels més grans de tota Europa, amb una superfície de 160 hectàrees, més de 300 magatzems, que abasteixen els 16.000 basars que operen a Espanya.\nEl gener del 2013, segons el padró, Fuenlabrada compta amb 202.266 ciutadans dels quals 29.762 són nacionals d’altres països (el que representa el 14,7% de la població total), d’aquests el 30% són comunitaris i la resta són nacionals de tercers països. Els països, per nacionalitat amb major representació en el municipi, són: Romania (6.041), un 20% de la població immigrant; el Marroc, 4.687 (15,7%); Nigèria, 2.516 (8,4%); la Xina, 1889 (6,3%); seguits de l’Equador i Colòmbia, que ambdós representen un 5,7% de la població total d’immigrants. Encara que en termes de diversitat, és a dir, per País de Procedència (tenint en compte les nacionalitzacions), l’ordre hauria de ser: Romania, el Marroc, l’Equador, Colòmbia, Nigèria, el Perú i, en setena posició, la Xina.\nFuenlabrada és una ciutat amb un component demogràfic més jove que la resta d’Espanya (6 anys més jove que la mitjana nacional i 5 anys més jove que la mitjana de la Comunitat de Madrid). Més d’una cinquena part de la seva població no supera els 20 anys i només un 7,5% té més de 65 anys. Els immigrants són més joves que els espanyols, la seva mitjana d’edat a Fuenlabrada és de 31 anys, en contraposició a 37 anys de mitjana dels autòctons.\nWeb de l'Ajuntament: www.ayto-fuenlabrada.es\nGetxo és un municipi coster ubicat a l’àrea metropolitana de Bilbao (Euskadi-País Basc), la població del qual ascendeix a 80.598 habitants (l’1 de gener del 2013). Té un caràcter eminentment residencial. L’economia local està basada en els serveis i s’hi ha desenvolupat un important teixit comercial i hoteler, amb un destacable enfocament en el potencial turístic.\nHi ha dues llengües oficials, el castellà i l’esukera, la llengua pròpia d’Euskadi. Un 30% de la població del municipi és bilingüe, un 27% entén l’euskera, i un 43% no entén ni parla en euskera. Getxo està immers en un il•lusionant procés de recuperació i impuls de l’euskera, i vol fer partícip d’això tota la població d’origen estranger que decideixi establir-se al municipi. L’euskera s’està recuperant principalment des de la base, el sistema educatiu, però existeixen múltiples recursos per a les persones adultes.\nFins l’any 2003 era destacable la presència de comunitats europees arrelades (Alemanya, Itàlia, França, Gran Bretanya). L’arribada de persones estrangeres de països extracomunitaris comença l’any 2003 i no es pot entendre de manera aïllada als moviments migratoris de la resta de l’estat. El creixement és gradual i sostingut des d’aleshores fins ara. Prop d’un 7% de la població té nacionalitat estrangera i aproximadament un 10% ha nascut a l’estranger. Les persones immigrants estrangeres que resideixen a Getxo provenen majoritàriament de països extracomunitaris, fonamentalment de països de l’Amèrica Llatina, encara que també hi ha grups significatius de filipins, romanesos o marroquins. La presència majoritària de dones (60%) i la joventut del col•lectiu són també característiques destacables. La distribució de població migrada en districtes i seccions del territori està equilibrada i es correspon amb els percentatges generals.\nL’any 2003 es va crear la Unitat de Immigració i Interculturalitat amb vocació d’intervenció transversal i assessorament municipal en matèria d’immigració i gestió de la diversitat. Aquesta tasca es desenvolupa des de l’acció pròpia i específica, així com des de la feina compartida amb altres serveis/àrees municipals.\nL’Ajuntament de Getxo participa des del 2004 en la Xarxa d’Acollida Municipal a persones estrangeres promoguda per la Direcció d’Immigració del Govern Basc a la CAE, i des del 2011 participa en l’Intercultural Cities en el marc de la xarxa estatal.\nEn el Pla de Legislatura 2012-2015 es va incorporar una missió, visió i valors en consonància amb el Getxo intercultural del s.XXI amb l’objectiu de “consolidar una estratègia de ciutat intercultural, basada en el reconeixement de la diversitat, la promoció de la interacció i contacte entre les persones autòctones i estrangeres, la participació política i social, i la prevenció de la discriminació en tots els àmbits de la ciutat”.\nLa ciutat ha realitzat formalment una declaració pública –aprovada en el ple de l’Ajuntament pel vot unànime de tots els partits polítics representats a través dels seus regidors i regidores- on es reconeix a ella mateixa com a Ciutat Intercultural i on s’hi aborden els principals eixos de política institucional de gestió de la diversitat en aquest sentit.\nWeb de l’Ajuntament: www.getxo.net\nWeb de la Unitat d’Immigració i Interculturalitat: www.getxo.net/es/inmigracion\nSabadell és una ciutat de Catalunya cocapital de la comarca del Vallès Occidental i que compta –segons dades actualitzades el mes de gener del 2013- amb un total de 207.773 habitants censats. Situada prop de la ciutat de Barcelona (a una distància de 26 quilòmetres), constitueix la cinquena ciutat més gran de Catalunya. En el seu passat més recent i parlant dels segles XIX i XX, la ciutat va ser pionera en el procés de revolució industrial de Catalunya dins el sector tèxtil, convertint-se en la ciutat llanera més important de l’estat espanyol i rebent el sobrenom de “La Manchester Catalana”.\nEn els anys de desenvolupament econòmic la ciutat va tenir el seu desenvolupament urbanístic més important, rebent un gran nombre de nous ciutadans i ciutadanes procedents de la resta de l’estat espanyol, principalment murcians i andalusos. Els primers anys de la democràcia es van dedicar a teixir urbanísticament tots els barris que havien nascut arrel del creixement demogràfic, naixent així una de les grans ciutats del país. A finals del segle XX i amb la terciarització de l’economia, el sector serveis adquireix més importància, guanyant més protagonisme el comerç, els negocis i les institucions financeres que absorbeixen un nombre més gran de treballadors. É en aquest moment que s’inicia una gran transformació de la ciutat a nivell urbanístic, sorgint l’Eix Macià com a centre de serveis que agrupa l’oferta comercial i de negocis de la ciutat. De la mateixa manera, la ciutat també es transforma amb la implantació de diferents serveis i equipaments: centres cívics, escoles bressol, biblioteques, parcs i jardins... iniciant-se un salt qualitatiu, gràcies als equipaments i a la millora de la qualitat de vida dels ciutadans.\nDurant aquest segle XXI, la ciutat assumeix el repte que suposen les noves tecnologies de la informació u la comunicació, entrant a formar part de la xarxa “ciutats del coneixement”. Per a tal fi, compta amb un important teixit econòmic i social, amb l’avanç experimentat per part de les indústries de la informació, amb una dinàmica associativa i ciutadana disposada a col•laborar en aquest desenvolupament, i amb una comunitat estudiantil important (degut a la presència de la Universitat Autònoma de Barcelona i a les Escoles Superiors de Disseny). Per tal que la ciutat es converteixi en un referent dins la nova societat de la informació i del coneixement, és necessari seguir treballant en els projectes de futur en col•laboració entre els àmbits públics i privats. Actualment, la ciutat de Sabadell compta amb un teixit associatiu molt important, amb més de 800 entitats de diferents àmbits (culturals, medi ambientals, juvenils, etc). D’aquestes entitats, un total de 56 s’han creat en aquests darrers anys arrel de la immigració. També la diversitat de religions i creences és present en la ciutat amb més de 8 comunitats religioses diferents, repartides en més de 70 centres de culte en tota la ciutat (mapa de la diversitat de creences i conviccions de Sabadell http://mapes.audir.org/sabadell/mapa.htm).\nA partir de l’any 2000 i fins a l’actualitat, la ciutat ha experimentat un canvi significatiu en la seva composició demogràfica arran del fenomen immigratori estranger que afecta tot el país. Com a conseqüència, la ciutat acull ciutadans procedents de diferents països extracomunitaris de l’Amèrica Llatina, Àfrica i Àsia. En conseqüència i durant aquest període, la ciutat ha passat de tenir un 1% de població estrangera a l’11,65% de l’actualitat –arribant al seu punt àlgid l’any 2010 amb el percentatge del 13,2% de població estrangera (font: Padró d’Habitants-Institut Nacional –d’Estadística). En relació al perfil de la població estrangera censada –segons dades actualitzades el mes de gener del 2013- el 43,6% són ciutadans procedents de l’Amèrica Llatina (majoritàriament bolivians i equatorians), el 30,9% procedents de l’Àfrica (la majoria marroquins) i de l’Àsia el 7,11% (ciutadans procedents de la Xina i Pakistan).\nDes de l’any 2006 l’ajuntament, per tal de fer front a aquesta nova composició sociodemogràfica i als nous reptes de gestió que se li han plantejat, ha creat la Regidoria Intercultural, que el 2007 es va convertir en l’Oficina de la Nova Ciutadania, desplegant serveis d’acollida, informació i orientació a la nova ciutadania, antecedint-se així a la posterior Llei d’Acollida de les persones immigrades i de les retornades a Catalunya, que es va aprovar l’any 2010 al Parlament Català.\nEn l’actual govern del 2012-2016, les polítiques d’immigració i convivència es gestionen de de la Regidoria de Drets Civils i Ciutadania, que estableix com a objectius dins del seu Pla Director 2011-2015 pel que fa a la població estrangera: 1) continuar desenvolupant, amb la col•laboració del teixit associatiu local, els instruments necessaris per acollir les persones nouvingudes; 2) promoure l’associacionisme actiu afavorint una xarxa d’interlocutors potents que treballin a favor de la inclusió, la diversitat i els drets civils, reforçant així la societat civil; 3) sensibilitzar la ciutadania facilitant instruments per fer front als prejudicis i estereotips, sent proactius en el combat contra les percepcions i desenvolupant l’esperit crític; 4) promoure la creació de vincles amb projectes que desenvolupin estratègies interculturals, interassociatives i intergeneracionals que facilitin espais de relació, intercanvi d’experiències i coneixement mutu, posant en valor la diversitat.\nGràcies, i com a resultat de les polítiques interculturals, Sabadell forma part des del 2012 de la Xarxa Espanyola de Ciutats Interculturals.\nWeb de l’Ajuntament: http://www.sabadell.cat/es/\nTenerife és l’illa més extensa (2.034,36 km2) i més poblada (898.680 habitants a 1 de gener del 2012) de l’arxipèlag canari. Es divideix administrativament en 31 municipis i la capital és la ciutat de Santa Cruz de Tenerife (149.572 habitants), que assenyala una marcada tendència a la concentració demogràfica en àrees urbanes. Tenerife ha experimentat canvis significatius en la seva població durant el que portem de segle, en un context de creixement demogràfic continu que només s’ha alentit els darrers anys, com a conseqüència, sobretot, de la reducció de la contribució que ha dut a terme la immigració a l’increment sostingut dels seus habitants.\nL’atractiu immigratori de Tenerife és evident i es reforça en la seva dimensió exterior particularment durant els anys del darrer canvi de segle. D’això en deriven increments de la població nascuda a la resta del país i a l’estranger, davant el lleu retrocés de l’afluència procedent d’altres illes de l’arxipèlag. Sens dubte, el fet més significatiu es relaciona amb la configuració d’una societat més diversa, perquè ha incrementat el pes dels habitants arribats d’altres països, que s’han multiplicat per 2,6 des del 2001 fins a arribar al 20,1% de població insular el 2011. Europeus i americans sumen ara el 89,3% de les persones d’origen estranger empadronades.\nL’illa ofereix una important especialització productiva relacionada amb el desenvolupament del sector turístic, que es reflecteix en el nombre de visitants allotjats cada any, quasi 5 milions el 2012. Els serveis en sentit ampli suposen el principal suport econòmic, concentrant-se l’activitat i els principals mercats de treball en tres àmbits geogràfics: la conurbació capitolina, la Vall de La Orotava al nord i l’arc meridional coster. Allà també s’hi concentra el major volum de població originària d’altres territoris, sent rellevant el caràcter intercultural dels seus barris.\nWeb de l’Observatori de la Immigració a Tenerife: http://www.obiten.net


La Universitat d'Alacant organitza un cicle d'Investigació Orientada als Reptes de l'Envelliment\nS’inaugurarà el dia 13 amb la presentació del sistema electrònic Tecnosalud que avalua la salut de les persones grans\nEl dia 13 d’octubre, a les 18.30 hores i a la Seu Universitària d’Alacant, tindrà lloc la presentació del cicle Investigació Orientada als Reptes de l’Envelliment. En l’acte intervindran Amparo Navarro Faure, rectora de la Universitat d’Alacant; Juan Mora Pastor, vicerector d’Investigació; María Jesús Pastor Llorca, vicerectora de Transferència, Innovació i Divulgació Científica, i Ana Laguna Pérez, delegada de la rectora de Relacions amb la Societat Alacantina.\nEl cicle naix amb la intenció de visibilitzar i presentar a la societat «els grups d’investigació que treballen sobre l’envelliment a la Universitat d’Alacant», assegura Ana Laguna. «Es tracta d’un desafiament en el qual tots hem d’estar involucrats», afirma la coordinadora del cicle, al mateix temps que reflexiona sobre com durant aquest període de pandèmia s’ha posat en valor el món de la ciència, del coneixement i de la investigació.\nI amb aquesta intenció, al llarg de sis mesos es donaran a conèixer els avanços dels investigadors en àrees que, com la visió, la tecnologia i la salut, és capdavantera la Universitat d’Alacant. Des de residències de gent gran fins a associacions científiques, empreses, agrupacions de persones grans o institucions de diferents àmbits, entre altres grups d’interès, estan convidats a participar en aquest cicle. «L’envelliment és un tema transversal que afecta a tot i a tots i per això ha de ser un eix estratègic en la investigació. N’hem de prendre consciència», afirma Laguna.\nEl cicle s’articula en tres eixos: el primer se centra en la investigació bàsica, translacional i tecnològica; el segon està format per un ecosistema tecnològic especialitzat per a millorar la qualitat de vida i autonomia de les persones grans i les seues famílies, i el tercer, en concordança amb el que assenyalen els especialistes i l’Organització Mundial de la Salut (OMS), té com a objectiu aprofundir en el diàleg entre la comunitat científica i la resta de la societat, així com en la promoció d’estils de vida saludables.\nDesprés de la descripció general del cicle tindrà lloc la primera de les activitats, que està en línia amb el segon dels eixos, el tecnològic: la presentació d’Actuasalud, un sistema electrònic que avalua la salut de les persones grans que ha sigut desenvolupat en els laboratoris Salut y Industria 4.0 de la Unitat Científica d’Innovació Empresarial de la UA Ars Innovatio. Loreto Maciá i Javier Ferrández, directors dels laboratoris de salut y d’indústria 4.0, respectivament, d’Ars Innovatio, seran els encarregats de presentar aquesta eina innovadora.\nTecnosalud és un sistema és d’ús professional, tant per infermeres de pràctica avançada com per metges d’atenció primària. Dissenyat conjuntament per experts en salut i tecnologia, es tracta d’un sistema senzill, fiable i efectiu que es pot utilitzar des de qualsevol dispositiu electrònic i que permet avaluar la salut de les persones més grans de seixanta-cinc anys. L’objectiu de Tecnosalud és millorar la salut dels majors identificant les seues necessitats relacionades amb la vida diària, i per a fer-ho cal dur a terme una avaluació de manera que, mitjançant una sèrie de preguntes i mesuraments objectius, el sistema emet, en trenta-cinc minuts, un informe en què es poden observar els punts forts i febles de cada persona respecte del seu possible estat d’autonomia.\nLes aplicacions d’aquest sistema són múltiples, ja que l’avaluació pot servir, entre altres utilitats, per a dissenyar programes preventius de salut adequats amb resultats fiables, conèixer la salut dels majors en un centre determinat i investigar sobre les seues necessitats, o ensenyar als estudiants de ciències de la salut el funcionament dels sistemes d’avaluació electrònics.\nAquest sistema s’ha testat en més de 1.200 persones grans amb la col·laboració de diferents entorns sanitaris, ajuntaments i associacions veïnals de la província d’Alacant i ara està disponible en la versió 3.0 per als entorns professionals clínics, de gestió, educatius i d’investigació.\nInscripcions i assistència al cicle\nA causa de les restriccions d’aforament s’ha confirmar l’assistència escrivint a belen.sanchez@ua.es o telefonant la número 600 948 683.\nL’esdeveniment es pot seguir en línia en https://si.ua.es/va/videostreaming/seu.html\nPer a formular preguntes durant la sessió poden fer-ho a través del correu electrònic: seu.alacant@ua.es


Lluís Llongueras: “Vaig despentinar Espanya per alliberar les dones” | Estil | EL PAÍS Catalunya\nLluís Llongueras: “Vaig despentinar Espanya per alliberar les dones”\nEl perruquer Lluís Llongueras, fotografiat al jardí de casa seva a Barcelona. Catarina Barjau\n14 DES 2020 - 14:46\tCET\nVa obrir les primeres perruqueries en locals de carrer el 1957, va igualar sous entre homes i dones, i va introduir tècnica i mètode a l'ofici. Als setanta va inaugurar el seu primer saló unisex. Referent mundial de la professió, es considera feminista i adorador de la bellesa femenina. Defensa que cuidar la pròpia imatge o actualitzar-la és la millor sessió de psicoteràpia. Amb 84 anys i després d'haver superat un tumor, exalta la vida. Ara només li talla els cabells a la seva dona.\nLluís Llongueras té fred. La seva hipersensibilitat tèrmica ha augmentat amb els anys, per això a casa seva es respira el Carib. Adverteix una mínima escletxa a les portes que donen al jardí que ningú més veu, i la seva dona, Jocelyne Novella, s'aixeca a tancar-les. “A les nits, ella dorm sense roba, damunt de la coberta, i jo passo molts moments observant les seves corbes, acariciant-la”, explica. Eros habita en aquesta casa de Pedralbes, decorada amb les seves pròpies escultures, sempre dones, sempre nues.\nL'home que va transformar les perruqueries espanyoles a finals dels anys cinquanta i va revolucionar la tècnica del tall, formant contingents de nous perruquers per tot el món, avui escriu llibres i fa exercicis per vocalitzar. Fa un any se'n va sortir d'un tumor de glotis. Des de llavors, s'alimenta a través d'una sonda que ens mostra sense pudor; així i tot, salta i manté el to expressiu i agut que caracteritza la seva veu, en el seu moment munició per als imitadors. Detesta parlar de clientes cèlebres, des de Begum Om Habibeh a Cayetana de Alba, però se sent orgullós dels quatre volums d'El método Llongueras, basat a tallar els cabells floc a floc, desfilar i crear volums.\nEl 2010 va ser acomiadat a través d'un burofax pels seus fills Esther i Adán, que, juntament amb la seva mare, Lolita Poveda, havien adquirit la majoria de l'accionariat d'una de les societats, Peyma. Li oferien una indemnització de 6.258,63 euros. El perruquer ho va comparar amb el cas de Santiago Dexeus, que va haver de deixar la seva clínica per desacord amb els seus socis. Però aquest envit es produïa com a conseqüència del matrimoni de Llongueras amb Jocelyne Novella, amb qui ja tenia tres fills: l'Adrià, l'Antoni i la Yasmín. No van poder treure-li el nom, i el 2012 van arribar a un acord. Amb una facturació de 45 milions d'euros, 20 salons propis i 52 franquiciats a Espanya, més 28 a la resta del món, l'empresa va ser comprada el 2018 pel grup francès Provalliance. Llongueras n'és president honorífic. Una celebrity global. Avui només li talla els cabells a la seva dona. Abans de l'entrevista, ella m'avança que el Lluís té un regal per donar-me, i que vol veure la cara que poso. Me'l dona en un moment a part: Passion of love. En torno al sexo femenino (Art-Espai). Es tracta d'una antologia fotogràfica de vagines en totes les visions. Quan l'hi va mostrar a la seva filla de 18 anys, la Yasmín, ella li va dir: “Per favor, papa, que estic menjant”.\nR. Ja havia viatjat per Europa, als 18 anys vaig anar a París amb motxilla i fent dit, i vaig veure diferències. A Espanya, les dones portaven cabelleres recollides; amagaven els cabells amb monyos, barrets o mocadors. I hi ha un secret: jo treballo els cabells mirant al mirall, buscant la mesura que s'adapti a la galta. No faig pentinats, sinó composicions de cabells sobre les cares. Les dones van confiar en mi. I les meves bogeries van funcionar.\nLlongueras solia arreglar el bigoti a Dalí, a qui no li agradava que li tallessin els cabells. Però el 1987 estava malalt i el perruquer els hi va tallar per primer cop: “Quan el vaig veure plorar no em vaig atrevir a llençar els cabells i els vaig guardar amb la pinta i les tisores”. Catarina Barjau\nP. Com eren aquells shows al Cirque d’Hiver, a l'Espace Cardin o amb Oscar de la Renta als anys setanta i vuitanta?\nR. Grans explosions d'entusiasme. Empreses internacionals, gremis i associacions em seguien i em convidaven omplint del tot els espais, a les millors ciutats del món.\nP. Què recorda de la primera conversa amb la reina Sofia animant-la a canviar la tècnica d'assecat i pentinat?\nR. Vaig descobrir la qualitat humana d'una dona de gran nivell. Educadíssima, amb naturalitat. Em va entendre, com la majoria, i va confiar en mi.\nR. Va ser un atreviment meu, no ho feia mai. Vaig obrir la porta del despatx perquè passés i jo pogués cridar l'ascensor, i ens vam fregar els llavis sense pensar-ho. Abans no l'havia mirat expressament, no m'havia fixat en ella. La Jocelyne havia començat a treballar de motorista amb nosaltres, amb el temps es va convertir en country manager, organitzava els shows internacionals. Va ser un frec, un mig petó. Ella no es va escandalitzar, jo em vaig disculpar, però li vaig dir: “M'agradaria sortir amb tu”. I vam anar a sopar.\nLlongueras, que tambés és escultor, a casa seva. Catarina Barjau\nR. Tenia una relació oberta per força. Des de jove em seduïen les dones grans. Em vaig acostumar a ficar-me al llit amb una dona gairebé cada dia, eren casades, amb fills. Fins que va haver-hi un moment en què vaig entendre que era una bogeria. I vaig buscar una noia seriosa i maca per casar-m'hi; en menys d'un any va haver-hi noces. Llavors no es feia l'amor abans de casar-se, per tant no sabia com era. Li vaig fer tres fills. Era molt bona persona, però no m'omplia. Això no ho he dit mai. Necessitava alguna cosa més profunda, més passional. A ella no vaig poder fer-la entrar en cap joc. Sempre he respectat les dones, i la vaig respectar com era.\nR. M'ho havien ensenyat les dones madures. Van ser les meves introductores a l'erotisme. Era un jove atrevit. No vaig ser guapo, però vaig néixer per estimar les dones. Vaig estar dos anys i mig alimentant-me del pit de la meva mare perquè vaig arribar en plena Guerra Civil. El pit de la dona per a mi és fonamental.\nR. Tinc un percentatge femení molt alt, sense ser homosexual. Potser si tornés a néixer, potser podria estar casat amb una dona i amb un home, ho provaria, perquè et condiciona l'ambient en el qual neixes. A la meva època només es podia tenir sexe amb dones. Ni tan sols m'ha agradat el sexe amb mi mateix.\nR. És avorridíssima, podent mirar als ulls d'una dona, fer-li petons, acariciar-la, davant d'això la masturbació és ridícula. I un desgast inútil per a l'home. Sempre he viscut admirant, mirant, pentinant, escoltant una dona, procurant aconsellar-la si es deixava, o consolant-la dels seus problemes. La dona és el més important de la humanitat. L'home sol no és res. Una dona sola pot tenir fills, l'home no. Si hi hagués una epidèmia i desapareguessin els homes, hi ha molts bancs de semen als hospitals i les dones donarien continuïtat a la humanitat.\nP. Es vanta d'haver estat un bon amant, però no dels típics. Què vol dir?\nR. Mai estic d'acord amb els homes quan parlen de dones! N'hi ha prou amb entendre les dones, admirar-les, respectar-les. Ser afectuós i preocupar-se que sentin orgasmes. He practicat el sexe tàntric. L'home ha de gaudir en els prolegòmens i retardar l'ejaculació —hi ha sistemes—, i pots tornar a sentir aquest plaer perquè la dona sigui multiorgàsmica. Ha estat el millor que he fet a la meva vida.\nP. El 1958 va equiparar els salaris entre homes i dones a les seves perruqueries. Ara, el 2020, s'acaba de legislar per decret la igualtat salarial. Com va tenir aquesta idea?\nR. Tenia una col·laboradora —mai he dit empleats, ni obrers, sinó col·laboradors—, Teresa Tarragona, la primera que em va ajudar. Necessitàvem més equip i llavors vam triar un home. El dissabte va venir el gestor i li va lliurar al noi que acabava de començar un sobre amb una quantitat superior a la de la Teresa. I jo li vaig dir: “Però si encara no sap fer res!” I el gestor em va contestar: “Sí, però és un home”. Em vaig escandalitzar. El primer dia vaig pagar la diferència de la meva butxaca. A partir de llavors, les dones cobraven el salari bàsic igual que l'home i tenien percentatges de tot el que feien, com si treballessin pel seu compte. Jo guanyava menys, però tothom era més feliç. Mai he estat capitalista.\nR. A ser jo mateix. A entendre'l, a ell i al seu art… En 27 anys només li vaig tallar els cabells en els seus últims mesos de vida. Sempre m'hi vaig negar, l'hi tallava la Gala. La seva imatge era de cabells llargs, com sempre he portat els meus. Informal.\nR. No li agradaven els homes. Els utilitzava com a models, a mi em va demanar de model, però vam tenir una amistat molt especial. Després us ensenyo una llibreria on figuren tots els llibres de Dalí, els col·lecciono, és apassionant. En cap llibre he trobat que demanés opinió a algú sobre les seves teles. I a mi me la va demanar, per La batalla de Tetuan, el 1962, al seu estudi de Portlligat. Dalí amb prou feines tenia amics. A mi em va utilitzar, li posava rul·los i m'encarregava postissos per a la Gala. Era una dona molt llesta, la primera vegada que la va portar a la inauguració em van regalar una estrella de la fortuna. Va venir una segona vegada al saló de l'avinguda de Pau Casals amb la Gala, que va veure als meus ulls el que pensava d'ella i ja mai més va tenir tracte amb mi. Era una dona envellida, però molt antiquada. Nu, el seu cos era correcte, però vestida era un desastre. A més era dèspota i maleducada.\nR. Vaig trigar molt de temps a superar-ho. Vaig treballar per oblidar. El dol el vaig passar sol, sol [s'abraça a si mateix], va ser llarg. Faig un ioga molt meu, es tracta de saber-te tancar en tu mateix, deixar que flueixi el pensament i els sentiments… Abstreure's, trobar-se, acceptar-se…\nR. Sí! Ella em tenia feliçment d'exemple. Els dos resultàvem exultants!\nR. No n'acabo d'estar segur. Els sis han estat tan diferents. D'aquí va néixer el meu llibre Educar a los hijos…, ya! He estat respectuós i liberal, i m'he anat adaptant.\nR. No m'ha agradat tenir amistats amb homes. I amb dones, la posaria gelosa [assenyala la Jocelyne].\nP. Es penedeix d'alguna cosa?\nR. Cada vegada menys. Potser vaig ser covard, pensant en els meus pares, i no vaig lluitar més contra la repressió franquista. Mai he estat en cap partit. No m'agrada com funcionen. El poder corromp.\nR. Es va morir fa poc, Julio Anguita. M'agradava el seu estil. Soc de qui arregli les coses, ni de dretes ni d'esquerres. Abans deia que era anarquista-comunista. Els de Podem són del millor, i tenen la clau per apaivagar Catalunya: lluitar pel mateix tracte fiscal que té Euskadi. Però dubto que puguin aconseguir-ho. Tenen una espasa al darrere; molts funcionaris continuen sent nets, nebots del franquisme.\nR. De seny i rauxa. D'un país meravellós on es treballa. Vaig néixer català. Entenc que és normal que busquem alliberar-nos d'incomprensions i controls…\nR. Per ignorància. Em va fer mal que no entenguessin que em necessitaven per sobreviure… Però per a un pare tot està oblidat. Els meus fills van agafar una part de l'empresa de perruqueria més important d'Espanya i la van perdre. Em va fer pena. Fa un mes vaig parlar amb la meva filla Esther aquí [assenyala el sofà], i després amb el meu fill Adán. I els vaig dir que el problema per recuperar el contacte era d'ells. A mi no m'agrada estar enfadat amb ningú. Ja els havia perdonat… Els advocats els van fer veure malament les coses.\nP. Està connectat amb l'actualitat?\nR. M'agrada Emma Suárez, és una dona intel·ligent, he vist la seva evolució. O Juliette Binoche, són humanes, i no van de sexis, com a mi m'agrada.\nR. No, no li tinc por de la mort, forma part de la vida. No crec en el més enllà, encara que l'acte creatiu et porta al misteri. No em moc de la realitat, perquè si no t'estampes. A mi el que m'ajuda més és aquest pensament: “El que sigui, serà…”. La vida és meravellosa. Ho és! He viscut amb plenitud. Li tinc por al fred perquè em cuido per viure més anys.


Per la seua banda, Violeta Magriñan torna al concurs i explica per quin motiu se'n va anar temporalment\ndilluns, 13 de maig 2019 - 14:00h\nLes germanes van explicar que no s'havien adaptat al concurs | TELECINCO\nLes Azúcar Moreno ja són història en 'Supervivientes 2019'. Les famoses germanes han decidit abandonar l'illa d'Hondures després que cinc dies abans, ja ho proposaren amb Isabel Pantoja. Finalment, després de meditar-ho molt, durant el debat d'ahir per la nit van anunciar que preferien anar-se'n ara del programa que no fer un mal concurs, tal com explica 'La Coctelera'.\nNotícies relacionades: Isabel Pantoja es mostra destrossada davant la 'traïció' de les Azúcar Moreno.\nLes cantants van confessar que no han conseguit trobar el seu lloc en el concurs i que, davant d'eixa situació, havien decidit tornar a Madrid i acabar d'esta manera amb la seua participació en el programa més aventurer de Telecinco. Jordi González, presentador del debat que té lloc cada diumenge, es va mostrar prou disgustat per l'actitud i la decisió de les Azúcar Moreno i va assegurar que li pareixia de molt poca professionalitat la seua decisió. Amb tot, va despedir-se d'elles amb un: «Adéu!».\nI Violeta torna al concurs...\nLa segona notícia de la nit va ser el retorn a l'illa de la valenciana Violeta Magriñan, després que abandonara el concurs la setmana passada per «problemes personals». Estos problemes personals van acabar sent un resultat positiu en la prova d'embaràs. González va llegir en directe, i amb permís de la concursant, un informe en el qual s'explicava què havia passat amb Violeta. En eixe sentit, va explicar que la concursant havia donat positiu en un test d'embaràs i que, per això, va haver d'abandonar l'illa i sotmetre's a una revisió mèdica més exhaustiva per a confirmar el seu estat de salut.\nVioleta Magriñan va confessar perquè se n'havia anat del programa | TELECINCO\nFinalment, els metges han descartat l'embaràs i han relacionat els seus problemes de salut com nàusees o malestar amb el dejú i les males condicions amb les quals han de conviure els concursants del programa de supervivència. Amb este tema aclarit i amb unes noves recomanacions mèdiques, la de la Vall d'Uixó va poder incorporar-se de nou al programa i es va retrobar amb els seus companys. En especial amb un: Fabio. Violeta va confessar que sentia alguna cosa per ell i que veia en ell coses que mai havia vist abans en un home.\nPerò deixa a Julen en casa\nPer este motiu, va fer pública la seua separació amb Julen, amb qui compartia una història d'amor fruit del seu pas pel programa 'MHYV'. Per la seua banda, Julen, que es trobava en el plató, va rebre la notícia diguent: «Estic prou malament perquè m'he deixat la cara per la nostra relació. No crearé una guerra. He estat preocupant-me per la teua família, perquè m'ha nascut d'eixa manera i perquè sentia que estava en deute amb ells. T'estimaré sempre».\nPer la seua banda, la valenciana va sentenciar: «No he fet res roín, però que m'ataque en Espanya. Jo no sabia que anava a passar això! Com vols deixar-me a mi per televisió? No m'he enamorat de Fabio, però m'he donat compte que si em passa això amb ell, és perquè no estic enamorada de tu». Ara només cal esperar per saber com evoluciona la relació entre Violeta i Fabio i si, realment, triomfa l'amor.


Un Vía Crucis en BTT | Sense Límits Aventura\nHome » BTT » Un Vía Crucis en BTT\nUn Vía Crucis en BTT\nEl Club Ciclista La Nucia celebra esta nit de divendres la seua V Kedada Noctuna de Divendres Sant\nRes millor que aprofitar estos dies de vacantes per a fer el que més ens agrada. Si es bicicleta, fer pedals. I d’una manera diferent com proposen des del Club Ciclista La Nucia que este Divendres Sant realitzarà la seua ja tradicional Kedada Ciclista que arriba a la seua cinquena edició.\nSerà una processó diferent… on en volta de ciris hi haurà els frontalts i les llums obligatòries que es recomana per a tots aquells que vullguen participar a esta eixida nocturna que tindrà lloc divendres a les 21:00 h de la nit des del Parking del Pavelló Camilo Cano de la Nucia.\nPer davant un parell d’hores en una eixida de dificultat mitjana, amb una temperatura perfecta per a rodar per la nit, per a la que no cal inscriures’s. Ximplement acostar-se a les 21:00 h de la nit i anar preparat amb la bici, les llums i el casc, preparats a viure una nit de passió… per la bicicleta.\nCada volta més fidels\nLa Kedada Noctuna que organitza el Club Ciclista La Nucia va nàixer com una forma diferent de viure la passió per la BTT i cada any ha anat reunint més fidels. De fet al 2015 hi hagué vora 40 participants, i al 2016 foren pràcticament 60 els que participaren a esta Kedada.\nDol al triatló valencià May 7, 2017


Massatge Tàntric, Eròtic i Cursos de Tantra a Barcelona - Gerard Ribó\nTANTRA A BARCELONA – CURSOS DE MASSATGE TÀNTRIC\nCREIX, GAUDEIX, CONEIX-TE A TU MATEIXA\nSi has arribat fins aquí, estàs buscant quelcom… Noves sensacions, un massatgista masculí a Barcelona, descubrir-te a tu mateixa, què hi ha més enllà del sexe convencional, més enllà de les teves pors, limitacions, autosabotatges, etc … i com superar-lo, per estar en pau amb tu mateixa i amb els altres, en harmonia amb el teu món interior i el que t’envolta, en definitiva, ser feliç. Com qualsevol recerca, requereix un viatge, un viatge cap a dins, al més profund de tu mateixa, cap a la teva essència. Potser no ho has iniciat, o sí, però no trobes el camí i busques una guia, un mestre tàntric. En qualsevol cas, t’acompanyo.\nDESCUBREIX LA SANACIÓ SEXUAL, EL PLAER Y CONEIX-TE A TU MATEIXA\nEl tantra posa a la nostra disposició el ioga, la meditació, el massatge tàntric, la medicina ayurvèdica, la sanació sexual per a dones, el ioga sexual, sexe tàntric, l’orgasme, la multiorgasmia … Aprèn aquest bell art, amb passió, paciència i sense expectatives. Al teu ritme, sentint-te còmoda i acompanyada en cada moment del teu creixement personal. Explora el teu cos, ment i ànima a través d’aquesta mil·lenària filosofia que ha desenvolupat unes tècniques perquè puguis autoconèixe’t i acceptar qui ets, les teves pors, inseguretats, limitacions, i anar més enllà, transcendir i evolucionar profundament com a persona.\nMASSATGE TÀNTRIC PER A DONES\nMASSATGE TANTRA PER A HOMES\nSANACIÓ SEXUAL (DONA-HOME)\nVIDEO MASSATGE TÀNTRIC\nPer a mi és un plaer compartir els anys d’experiència i formació en Tantra i massatge eròtic. La via del Tantra és plena de misteris, sensacions i plaers. Perquè sorgeixi la màgia tàntrica és imprescindible una total implicació. Per la meva part m’entrego amb total devoció a cada trobada, per això demano per la teva banda la mateixa serietat i compromís. T’atreveixes a explorar els teus límits? Descobriràs com fins a una carícia pot ser orgàsmica amb un bon massatge íntim per a dones.\nTALLERS MASSATGE TANTRA\nEl massatge tàntric ha estat un pilar bàsic en moltes escoles tàntriques que han utilitzat el ioga sexual per gestionar l’energia potent que genera el sexe. Aprendre aquest tipus de massatge per a elles o per a ells et permet entendre molt millor com funciona la sexualitat femenina i masculina. Trobar l’harmonia entre Shiva i Shakti és la via de la deixebla tantrika.\nCom puc aprendre massatge tàntric?\nAmb ganes d’evolucionar i un cor aventurer.\nTALLERS DE SEXE TÀNTRIC\nLa sexualitat sagrada és aquella en què dos éssers són capaços d’unir-se en cos, cor i ànima, en una dansa còsmica, sense romanticisme ni codependencias. En un ritual com el maithuna, els participants es lliuren totalment a l’aquí i ara, sense expectatives.\nPuc practicar sexe tàntric sense saber Tantra?\nSincerament crec que no, el que converteix el sexe ordinari en alguna cosa sagrada és l’actitud interna amb la qual es practica, la consciència del que implica i la capacitat de transformar la passió i la luxúria en una mica més refinat.\nTALLERS MASSATGE ERÒTIC\nEl massatge eròtic no és Tantra, però si pot usar-se en un massatge tàntric perquè l’energia sexual pugi a nivells més alts fins i tot que amb el sexe convencional. Aprèn a manejar l’erotisme i la sensualitat de forma conscient, els jocs sexuals seran una mica diferent.\nOn puc aprendre massatge eròtic?\nPots visitar la web de l’agència de massatges eròtics Art Massage Barcelona per a la qual dono formacions de massatge eròtic i tàntric.\nFORMACIÓ TANTRA PROFESIONAL\nSi vols dedicar-te al massatge tàntric i la sanació sexual per a dones i homes a nivell professional, pots fer la formació de massatge tàntric professional. Aquest curs és, sobretot, un procés d’evolució personal que et alliberarà de la programació limitant instal·lada per la societat perquè visquis una vida controlada i sense sobresortir de la caixa en la que ens han educat. Aquesta formació inclou massatge tàntric, hatha ioga, ioga sexual, massatge ioni, medicina ayurvèdica, massatge ligam i rituals de Tantra avançat.\nReserva el teu massatges Eròtics per a dones a Barcelona, Girona i Tarragona. Dono massatges i cursos tantra per a dones, per a homes i per a parelles, també a Madrid, Londres i altres ciutats (Eivissa, Marbella, Mèxic …). En la teràpia sexual i en els tallers de Tantra, aprendràs els secrets de la sexualitat sagrada i aprofundim en els anomenats trastorns sexuals com l’ejaculació precoç, l’anorgàsmia femenina, la impotència, la vaginitis, nimfomania i libido baixa.\nPots demanar informació sobre els cursos de tantra a Barcelona, als que apendràs massatge tàntric, ioga sexual, meditació o medicina aiurveda.\n¿Què és el Tantra?\nEl Tantra és el camí en què trobes la nit al dia i viceversa, la foscor il·luminant la llum el Yin i el Yang. La tradició tàntrica és antiga i poc té a veure amb el massatge amb final que s’ofereix amb el nom de “massatge tàntric”. El tantrisme busca l’essència mateixa de l’ésser humà mitjançant diferents pràctiques i rituals. Podem destacar els mètodes d’autoconeixement i de salut com el hatha ioga (asanes, pranayama, kriyas, meditació), ioga sexual (meditació tàntrica, control de l’energia sexual, massatge tàntric) o la medicina ayurveda (segons el dosha de cada persona) .\nPer a mi, ser espiritual significa trobar-se a un mateix. Mai li he permès a ningú que faci aquest treball per mi, perquè és una feina que ningú pot fer per tu; has de fer-ho tu mateix. Osho\nEl massatge eròtic es pot fusionar perfectament amb el Tantra, és tot un art transformar un massatge tàntric perquè l’energia sexual pugi fins pics als quals habitualment no s’arriba amb el sexe convencional. Aquest tipus de massatge sexual pot ser una font inesgotable de plaer i satisfacció per a dones, per a homes i per a parelles que vulguin sortir de la monotonia descobrint un món nou de sensacions.\nMASSATGE ERÒTIC PER A HOMES\nNo importa si mai has sentit un orgasme, si han estat escasses les vegades que l’has sentit, o si ets multiorgàsmica, el Tantra no té com a finalitat els orgasmes ni l’ejaculació femenina o massatge squirting, encara que siguin part del camí. L’orgasme no és el final, sinó el principi del Tantra. Pots evolucionar, créixer, viure amb una sexualitat completa i amb consciència plena. Només has de permetre’t ser lliure. Realitzo massatges tàntrics per a dones a Barcelona, que és on resideixo, i organitzo massatges eròtics per a dones quan viatjo a Madrid, Eivissa, Londres i altres ciutats. Per al servei d’acompanyant masculí Barcelona consulta les condicions a l’apartat d’escort maculí de luxe.\n¿ON PUC APENDRE LA MAGIA SEXUAL DEL TANTRA?\nARTÍCLES SOBRE TANTRA


Congrés Internacional: Els Jocs en la historia. La diversitat lúdica a l’escola i al temps de lliure\nDocuments Reconeixements Culturals Exposicions Llibre Blanc de la\ni immaterial Pessebres a casa Imatges de caganers Lèxic del parlar del Penedès Base de dades\nToponímia Penedès Tots els noms Penedesfera\nÀngels Travé, coordinadora del projecte de l’IEP “Inventari del Patrimoni Cultural Immaterial del Penedès”(IPCIP) assistirà al Congrés Internacional: Els Jocs en la historia. La diversitat lúdica a l’escola i al temps de lliure” i al "Festival Maestrat Games"que tindran lloc a Castelló el 8 i 9 de novembre.\nLa seva assistència permetrà conèixer i comparar les manifestacions lúdiques de diferents regions i preparar la recerca dels jocs tradicionals com a Patrimoni Immaterial en l’àmbit de la vegueria Penedès.\nLa població de Castelló acollirà els dies 8 i 9 de novembre de 2019 el II Congrés Internacional: Els Jocs en la història. La Diversitat lúdica a l’escola i al temps lliure, per a parlar del joc en totes les seves vessants i des de diferents perspectives i disciplines. Els organitzadors, la Universitat Jaume I, l’Institut Ramon Muntaner i l’Associació Cultural La Tella, han obert aquesta setmana el termini per a presentar comunicacions i pòsters, termini que es tancarà el dia 10 de setembre d’enguany.\nEls àmbits temàtics en què es pot participar són les àrees en què es divideix el congrés:\n- Diversitat cultural i interculturalitat a través de les manifestacions lúdiques.\n- Didàctica i pedagogia del joc i de les manifestacions lúdicoesportives de caràcter tradicional.\n- El joc com a element inclusiu i terapèutic.\n- El joc com a eina educativa en el temps lliure.\n- Les manifestacions lúdicoesportives de caràcter tradicional i el joc de taula i tauler a l'educació infantil, primària i secundària.\n-El joc al llarg de la història i com a patrimoni cultural immaterial.\nEl congrés té com a objectius comparar manifestacions lúdiques i presentar i intercanviar experiències de diferents regions i en diferents àmbits del joc com el d’oci, l’educatiu i la festa tradicional; valorar la importància del joc com un element inclusiu i imprescindible per al desenvolupament de la salut física i mental de la persona, entre altres.\nA més de la part més científica que tindrà lloc a Castelló aquests dies 8 i 9 de novembre, el dia 10 de novembre el poble de Sant Mateu acollirà una part més pràctica i lúdica amb el Festival Maestrat Games. En aquest cas, entitats i participants de diferents regions com la Comunitat Valenciana, les Illes Balears, Catalunya o l’Aragó coordinaran jocs i tallers de birles, de pilota valenciana, etc.\nCalendari dels centres d'estudis 2020 de l'IRMU\nDimarts 24 de desembre: Celebració de la Missa de Pastors a la Llacuna\nInstitut d'Estudis Penedesencs 2019


Everlast equipment Heavy Bag Gloves Negre, Traininn\nEverlast Equipment Heavy Bag Gloves\nDescripció Everlast equipment Heavy Bag Gloves\nLa palma completa de malla garanteix transpirabilitat i confort. El tractament anti-microbians combat les olors i el creixement dels bacteris ofensius, mantenint els seus productes segurs i amb olor a fresc. El material de neoprè de primera qualitat combinat amb una construcció de guants superior proporciona una durabilitat i funcionalitat duradores. Disseny lleuger que ofereix velocitat i potència. Ideal per a treballs de mitja, entrenaments de bosses pesades i entrenaments de bosses reflexes.\nEstàs buscant productes de la marca Everlast equipment, concretament Everlast equipment Heavy Bag Gloves? A traininn trobaràs una completa selecció de productes de Equipament esport de combat i accessoris de fitnes. Fes totes les compres a la teva botiga online traininn. Oferim més de 75 modalitats de pagament perquè puguis escollir la que et vagi millor. Dóna un cop d’ull al catàleg i aconsegueix fantàstiques ofertes de fitnes. I si al rebre el producte no estàs satisfet, et tornem els diners.\nCaracterístiques Everlast equipment Heavy Bag Gloves\nTecnologias Everlast equipment Heavy Bag Gloves\nSostenibilitat Everlast equipment Heavy Bag Gloves


Idescat. Unió Europea. Sol·licitants d'asil. Metodologia\nSol·licitant d'asil és aquella persona que ha presentat una sol·licitud de protecció internacional, o bé que ha estat inclosa dins d'una sol·licitud d'aquest tipus en condició de familiar durant el període de referència.\nLa definició de sol·licitud de protecció internacional, d'acord amb l'article 2(h) de la Directiva 2011/95/EU és: "petició feta per una persona nacional d'un tercer país o bé apàtrida per obtenir protecció d'un estat membre, en cerca d'estatut de refugiat o d'estatut de protecció subsidiària, i que no demana un altre tipus de protecció fora de l'abast d'aquesta Directiva que pugui ser sol·licitada per separat".\nAquesta definició fa referència a tota aquella persona que sol·licita protecció de forma individual, amb independència de si aquesta s'ha presentat a l'arribada a l'aeroport o frontera, o des de dins del país, i amb independència de si ha entrat al país de forma legal (p.e. com a turista) o il·legal (vegeu art.4.1(a) de la Regulació).\nRefugiat és el nacional d'un tercer país que, a causa de fundats temors d'ésser perseguit per motius de raça, religió, nacionalitat, opinions polítiques o pertinença a un determinat grup social, es troba fora del país de la seva nacionalitat i no pot o, a causa d'aquests temors, no vol acollir-se a la protecció de tal país. També es considera refugiat l'apàtrida que està fora del país on abans tenia la seva residència habitual i que no pot tornar-hi (o no ho vol, a causa dels temors esmentats).\nL'estatut de refugiat és el reconeixement per un estat membre d'un nacional d'un tercer país o apàtrida com a refugiat.\nPersona amb dret de protecció subsidiària és el nacional d'un tercer país o apàtrida que no reuneix els requisits per ser refugiat, però respecte del qual es donen motius fundats per creure que, si tornés al seu país d'origen o, en el cas d'apàtrida, al país de la seva anterior residència, s'enfrontaria a un risc real de patir greus danys.\nL'estatut de protecció subsidiària és el reconeixement per un estat membre del nacional d'un tercer país o de l'apàtrida com a persona amb dret a protecció subsidiària.\nLes dades de Catalunya recullen les sol·licituds que s'han formalitzat en aquesta comunitat autònoma i que provenen de la publicació Asilo en cifras, del Ministerio del Interior. També es pot trobar més informació a l'Anuari Estadístic d'aquest ministeri.\nLes dades d'Espanya i la Unió Europea corresponen a les publicades per Eurostat.\nSol·licitants d'asil T


La geganta Pubilla de Manresa no es jubila - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa geganta Pubilla de Manresa no es jubila\nDiumenge celebra 65 anys i estrena una nova perruca\nredacció | manresa 06.05.2016 | 11:02\nLa geganta Pubilla arxiu/eudald redó\nLa geganta Pubilla celebrarà diumenge 65 anys de vida sense cap perspectiva de jubilar-se. Tretze colles geganteres d'arreu del país l'acompanyaran en el seu aniversari en una cercavila que recorrerà el Passeig i, a Sant Domènec, protagonitzarà un ball que només s'ha pogut veure fins ara dues vegades en tota la història, acompanyada de dansaires de l'Esbart Manresà. La protagonista de la festa també estrena diumenge una nova perruca.\nLa geganta Pubilla de Manresa es va estrenar l'any 1951. Per celebrar el seu 65è aniversari, els Geganters de Manresa han preparat una festa al centre de la ciutat, aquest diumenge, a la qual participaran gegants d'arreu del país.\nLa jornada s'iniciarà amb la plantada dels gegants, a les 11 del matí, a Casa Caritat. Fins ara hi ha confirmada l'assistència de tretze colles geganteres, d'indrets com ara Barcelona, l'Hospitalet, Montblanc, Guissona, Capellades o Sant Julià de Lòria (Andorra), entre altres. També hi haurà altres gegants de barris i entitats de Manresa, i de diverses poblacions de la comarca.\nEls gegants es traslladaran fins a la Bonavista, on s'iniciarà una cercavila, que recorrerà tot el passeig de Pere III, fins a Sant Domènec. Un cop allà, al voltant de les 12 del migdia hi haurà els actes centrals.\nEl punt culminant serà la ballada de La Dansa de la Pubilleta, que es podrà veure per tercera vegada a la història: només es va fer en l'estrena de la Pubilla, el 1951, i en la commemoració dels seus 50 anys, el 2001. En la dansa, la geganta Pubilla balla acompanyada de dansaires de l´Esbart Manresà de l´Agrupació Cultural del Bages. Es tracta d´una composició musical de Francesc Juanola i coreografia d´Antoni Reguant, i va ser creada especialment per a la festa de l´estrena de la pubilla, el 21 d´octubre de 1951.


Els impostos com a solució al canvi climàtic, a debat en les VIII Jornades Ambientals UB-Torres - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > Els impostos com a solució al canvi climàtic, a debat en les VIII Jornades...\nEls impostos com a solució al canvi climàtic, a debat en les VIII Jornades Ambientals UB-Torres\nLes jornades, organitzades per la UB, la Família Torres i el meteoròleg Tomàs Molina, tindran lloc el dimecres 5 de juny, Dia Mundial del Medi Ambient.\nEl dimecres 5 de juny, coincidint amb el Dia Mundial del Medi Ambient, tenen lloc les VIII Jornades Ambientals, organitzades per la Universitat de Barcelona, Família Torres i el meteoròleg i professor de la UB Tomàs Molina. Sota el lema «Són els impostos la solució al canvi climàtic?», el certamen reunirà experts nacionals i internacionals amb l’objectiu de debatre quines són les eines que podrien desbloquejar la inacció climàtica per part de la societat i els governs.\nLa inauguració serà a càrrec de Joan Elias, rector de la Universitat de Barcelona; Miguel A. Torres, president de Família Torres, i Damià Calvet, conseller de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya. Albert Barniol, meteoròleg de TVE, serà el conductor de la jornada, que s’articularà al voltant de diverses ponències i una taula de debat.\nEntre d’altres, hi participaran Maite Vilalta, vicerectora d’Igualtat i Acció Social de la UB, amb la xerrada titulada «L’estat de situació del sistema impositiu i el medi ambient», i Jeroen van den Bergh, investigador ICREA de l’Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals (ICTA-UAB) i professor d’Economia i Empresarials de la Universitat Lliure d’Amsterdam, que valorarà l’impacte econòmic del canvi climàtic i l’escalfament global. També es donarà veu a Fridays for Future, el moviment gironí sorgit del corrent internacional impulsat per la jove sueca Greta Thunberg com a protesta juvenil contra la inacció governamental envers el canvi climàtic.\nLa taula de debat la integraran Aida Vila (responsable de projectes d'integritat de Greenpeace Internacional), Javier Martin Vide (catedràtic de Geografia Física de la UB), Enric Tello (catedràtic d’Història i Institucions Econòmiques de la UB) i Emilio de las Heras (expert en finançament internacional i autor del blog Cambio climático y economia, d’Expansión).\nLaura Rahola, cap de premsa de la Representació de la Comissió Europea a Barcelona, presentarà les conclusions de les jornades. Després de la cloenda de l’acte, Miguel A. Torres lliurarà el VI Premi Torres & Earth a la Innovació Mediambiental, un guardó que té com a objectiu donar a conèixer i premiar els estudis, projectes, experiències i iniciatives que ajuden a preservar el medi ambient.\nLes Jornades Ambientals es faran a l’Aula Magna de l’Edifici Històric de la UB de 9 a 13.45 h. L’entrada és gratuïta amb inscripció prèvia a través d’aquest formulari.


La caputxeta vermella - Trabajos de investigación - 498 Palabras\nPágina principal Ensayos La caputxeta vermella\nPáginas: 2 (498 palabras) Publicado: 10 de noviembre de 2011\nLa programacio d'enguany s'ha desenvolupat tal i com es va plantejar al setembre del 2009. Aquest document es divideix segons els mesos de l'any.\nDurant aquestsprimers dies ens vam familiaritzar amb els nens i vam fer grups amb les taules que seurien durant l'estona de menjador. Tambe vam explicar als alumnes les activitats que es durien a terme durant tot elcurs per tal que anessin agafan ganes.\nDurant aquest mes es van realitzar dues activitats:\nConjunt de 7 proves fisiques per alumnes de 3er a 6è. Aquesta competició es varealitzar de forma diferenciada al cicle mitja i al cicle superior. Dilluns, dimarts i dimecres realitzaven les proves els alumnes de 5è i 6è, i dijous i divendres, els de 3er i 4rt.\nJa desde fa quatreanys la competició no té un caràcter individualitzat, sinó de treball en equip. Es formaren grups de 7 nens/es i es repartiren les proves entre ells. Aquell grup que sumà menys punts fou declaratvencedor.\n9è campionat de baseball.\nLa competició es va dividir segons cicles. Es va plantejar una única categoría lliure. Els encontres es disputaren els dilluns, dimarts i dimecres (c.superior) i dijous i divendres (c. mitjà).\nRepartiment dels paper de la obre “la caputxeta vermella”\nDurant aquest mes es van repartir els papers de la obra escollida aquest any. Vam ferun càsting i axí fer mes just el repartiment de papers, a mes els papers principals eren repartits els dos dies de la representació de l'obra.\nAquest any vam decidir fer unaobra dedicada als mes petits, una obra familiar per tothom, però també que pogués agradar als més grans així que vam escollir una caputxeta vermella versionada actualment, no tan infantil i amb untoc d'humor. Va ser tot un éxit!\nAssaig de l'obra “la caputxeta vermella”\nDurant aquest mes els alumnes de 5è i 6è van comença a assajar alguns quadres de l'obra i els alumnes de 3er i 4rt van...\n...CAPUTXETA VERMELLA Hi havia una vegada una nena que sempre portava una capa amb caputxa de color vermell viu, de manera que la cridaven Caputxeta Vermella. Un dia la seva mare li va donar una cistella amb menjar per que els la a la seva àvia, que estava al llit malalta. L'àvia vivia a l'altra banda del bosc, i la mare de la Caputxeta va advertir a la nena que no s'entretingués pel camí. Però feia molt bon...\nLa caputxeta verda\n... La Caputxeta va recollir el cistell amb els pastissos i es va posar en camí. la nena havia de travessar el bosc per a arribar a casa de l'àvia, però no li feia por perquè allà sempre trobava molts amics: els ocells, els esquirols, ... De sobte, va veure el llop, que era enorme, davant seu. - On vas, nena? - li va preguntar el llop amb la seva veu ronca. - A casa de l'àvia - li va dir la Caputxeta. - No és lluny ... - va pensar el llop per a ell...\n...EL DIARI VERMELL DE LA CARLOTA (De Gemma Lienas) RESUM Carlota es una noia que estudia 1r de Batxillerat que un dia coneix a Flanagan, a la parada de metro. Ella te la idea d'escriure un diari sobre sexualitat. Allí hi escriurà tot el que ja sap i el que anirà aprenent. Li ho explica a Flanagan, i com que troba que és una bona idea decideix escriure'n un també. La Carlota busca un munt d'informació a molts llocs sobre : temes com l’embaràs no desitjat,les malalties de...\n...Argument El llibre “El diari vermell de la Carlota” narra la historia de com Carlota escriu un llibre sobre el sexe i els seus dubtes. Un dia Carlota es va trobar en el metro a en Joan Anguera, de sobrenom “Flanagan”. Ells es van conèixer perquè a Carlota quasi li van robar la cartera un noi que va sortir ràpid del metro. Quan es van saludar els dos van anar a la papereria per comprar una llibreta vermella, però en Flanagan va comprar una llibreta blava per...\nHabitació vermella- Henri Matisse\n...HABITACIÓ VERMELLA. HENRI MATISSE Documentació general i catalogació\tEstil El fauvisme és el primer moviment artístic d'avantguarda del s.XX. S’inicia al Saló de Tardor (Salon d’Autonme) celebrat a París l’any 1905. Aquest Saló era l’alternativa al Saló Oficial. En aquell Saló s'exposaren les obres d’un grup de pintors que utilitzaven colors violents i al mig de la sala, hi havia una escultura de caire classicista. El crític Louis Vauxcelles va dir, en veure-ho,...\n...El diari vermell de la Carlota Índex 1. Portada 2. Índex 3. Cos del treball Dades biogràfiques de l’autor Lectura del llibre Valoració personal. 1. dades biogràfiques de l’autor Gemma Lienas i Massot nascuda a Barcelona l’any 1951. És una escriptora catalana, llicenciada en Filosofia i Lletres. Va exercir de professora i editora abans de començar a escriure. Ha escrit obres destinades a adults, joves i infants. Obres: Vol...\n... Català. “La brusa vermella”, Mercè Rodoreda. Nom: Josefina Camaño Curs: 4t ESO C Matèria: Català Professora: Esther Comas Data d'entrega: 05/15/15 0- Referència bibliogràfica: Títol del conte: La brusa vermella. Autora: Mercè Rodoreda Llibre en el què es troba: La brusa vermella i altres contes. Editorial: Barcanova Lloc i any d'edició: 2002 Numero d'edició: Llibres Infantils I Juvenils - Antaviana - Antaviana Clàssics Catalans...\n...! EL VIOLÍ VERMELL! ! 1) Preguntes de comprensió:! - Per què mor Garpar Weis? I que fan els monjos amb el violí? Com torna a la vida? ! Garpar és el nen prodigi de l’etapa de Viena, que pateix una malaltia cardíaca (crònica) i que és orfe. Vivia en un monestir ﬁns que els monjos criden a un mestre de música perquè l’examini, i aquest al veure el seu talent se l’emporta a Viena. Allà el sotmet a durs assaigs, que esgoten al nen, i ﬁnalment en la seva...\nPoblacion bacteriana normal\nLa resistible ascensió de arturo ui