Com fer la bossa neta? -Coneixement - Dongyang Fulang Imp 59 Exp Co, Ltd\nCom fer la bossa neta?\nMètode 1: no es pot posar en aigua\nL'estructura i el material de la borsa de cuir són diferents de la roba i mitjons. És impossible dotar-les de roba i rentar-los. Açò destruirà la bellesa de la borsa, i no es pot posar a la rentadora de causar danys a la bossa de cuir.\nMètode 2: detergents de rentar raspall\nLa bossa es poden rentar directament amb detergent netejar. Si no és negre, vermell i altres teixits de colors profunds, pot ser raspallat amb detergent en pols. Si és blanc pur, pot ser eliminat directament amb un raspall de dents, amb lleixiu diluït (diluït 1:10), o remullat amb detergent durant 10 minuts (6 gotes de detergent d'addició de cada conca i remenant uniformement). Tractament rutinari.\nMètode 3: raspallada de pasta de dents\nPerquè la bossa en si no és un gran objecte. Simplement podem fregar alguns pasta al raspall de dents i netejar-lo suaument fins que s'eixugui net. Això també pot afegir fragància a la bossa.\nMètode 4: aconseguir un netejar amb un drap humit\nA la llar, trobar un drap relativament suau i humida després de les majúscules i minúscules rentat una altra vegada, així no provocaran danys a la borsa i pot ser alleujat netejar la bossa, si hi ha temps, es poden netejar segons periòdiques.\nMètode cinc: plàtans mètode de neteja\nTots sabem que la pell de plàtan es pot utilitzar per rentar sabates de cuir i fer sabates de cuir, net i brillant. Llavors, la bossa de cuir és la mateixa. Tot el que necessitem fer és obrir la resta closca de plàtan i netejar-lo lentament per rentar-se.\nUn parell de: El material i l'ús de la bossa d'oci


Vicenç Mateu començarà a exercir d'ambaixador l'1 de setembre\nL’ex-síndic general Vicenç Mateu s’incorporarà a l’ambaixada andorrana a Madrid l’1 de setembre\nEl síndic general, Vicenç Mateu, ahir durant el fòrum a Madrid\nL'ex-síndic general, Vicenç Mateu, durant un fòrum a Madrid\nActualitzada 08/08/2019 a les 10:59\nL’ex-síndic general Vicenç Mateu s’incorporarà a l’ambaixada andorrana a Madrid l’1 de setembre. Així es va informar ahir al Butlletí Oficial del Principat d’Andorra (BOPA) confirmant la data que es va establir el 19 de juny, quan es va nomenar Mateu ambaixador a Espanya, un càrrec que ja havia exercit en un període anterior. El mateix dia es va nomenar Eva Descarrega ambaixadora a França i Mònaco i es va decretar que prengués el càrrec també l’1 de setembre. Mateu substituirà així Jaume Gaytan, que deixarà l’ambaixada el 31 de juliol.\nD’altra banda, el BOPA també inclou la proclamació de David Montané com a nou conseller general del grup parlamentari demòcrata en substitució de Justo Ruiz, que va ser nomenat secretari d’Estat d’Esports. Montané s’incorpora al Consell General per ser la següent persona a la llista nacional que va presentar Demòcrates per Andorra a les eleccions del 7 d’abril.\n#4 Govern IKEA\nQue bé que es viu amb un bon sou públic la realitat és que durin les portes giratories. 4 8 o 16 anys o 20 anys com la de Canillo quina Vergonya.\nDespeu voleu donar lliçons al sector privat. Les 2 andorres\n#3 La secta política andorrana\nI continua el retorn de favors amb cadires a mida, tots ben colocadets i amb bons sous, a la secta política no els hi afecta la crisi, només tenim crisi els treballadors. Arribarà un moment que la padrina no donarà per més, els que treballem hem de mantenir tota aquesta colla d'endollats a dit, que augmenta cada cop que hi ha eleccions\nQUE SEGUEIXI LA FESTA va dir..Es una realitat al fet de que hi han dues andorres!!una estar en continua festa, l altra patint, patint molt..pero a l' Andorra de la festa no l importa.!si no t agrada Andorra fot el camp!!es la solucio que l Anodorra de la FESTA li diu a l 'altra que pateix.Els srs Mateu, Descarrega...continuen la festa, com no els hi ha d' agradar ANDORRA...\nHo tenen ben muntat i la resta sobren. És així de simple i fastigós.\n#1 QUE SEGUEIXI LA FESTA\nEs una realitat al fet de que hi han dues andorres!!una estar en continua festa, l altra patint, patint molt..pero a l' Andorra de la festa no l importa.!si no t agrada Andorra fot el camp!!es la solucio que l Anodorra de la FESTA li diu a l 'altra que pateix.Els srs Mateu, Descarrega...continuen la festa, com no els hi ha d' agradar ANDORRA...


Annex I Dates, horaris i preus públics del Badanadal – Entrades Manlleu\nA. Dates, horaris i normativa funcionament de les Pistes de Gel:\nEls preus públics fixats per a la realització d’aquesta activitat es detallen al punt C d’aquest document.\nB. Dates, horaris i normativa de funcionament de la Ludoteca i el Casal del Badanadal:\nLa ludoteca, pensada per a als nens i nenes de 0 a 12 anys, estarà situada al costat de la pista de gel, a la Plaça Fra Bernadí, a l’interior d’una carpa climatitzada i s’obrirà al públic del 6 de desembre al 7 de gener del 2020, durant els horaris següents: de les 9h a les 13h i de les 16h a les 20h; a excepció dels dies lectius que obrirà les tardes de les 17h a les 20h; els divendres, dissabtes i festius, en els que obrirà de les 11h a les 21h, i dels diumenges, en els que obrirà de les 11 a les 20h.\nEl servei de ludoteca es podrà utilitzar per franges de 1/2 hora o 1 hora.\nEls menors de 3 anys han d’estar acompanyats del pare, la mare o un tutor.\nAl mateix espai, i durant totes les dates laborables però festives escolars s’oferirà un servei de Casal de Nadal per a nens i nenes de 3 a 12 anys. L’horari serà de les 9h a les 13h, amb servei de permanència de les 8h a les 9h. Les entrades del Casal de Nadal es podran adquirir per tot el casal o bé per dies esporàdics.\nEls preus públics fixats per a la utilització d’aquests serveis es detallen al punt C d’aquest document.\nC . Preus públics de les Pistes de Gel, tobogan, Ludoteca i Casal del Badanadal:\nEntrada individual de 30 minuts (pista infantil i/o menors 5 anys), lloguer de patins inclòs. 5,50 €\nEntrada individual de 45 minuts, lloguer de patins inclòs. 6,50 €\nEntrada individual tobogan – 3 baixades i lloguer de dònut gegant inclòs. 2,40 €\nPreu especial famílies nombroses, i/o monoparentals, lloguer de patins inclòs. 4,50 €\nPreu especial joves amb carnet Jove, entrada individual de 45 minuts, lloguer de patins inclòs. 5,50 €\nAbonament pista gel, 5 entrades 45 minuts, lloguer de patins inclòs. 26,00 €\nAbonament pista gel, 10 entrades 45 minuts, lloguer de patins inclòs 45,00 €\nCurs patinatge, 1 sessió 1 h, entrada i lloguer de patins inclòs, prèvia reserva. 15,00 €\nVal de descompte promocional, aplicable només a entrades de 45 min. 1,00 €\nPreu guants, per parell 3,00 €\nAbonament de migdies, per poder patinar cada dia, des de les 13 h fins les 16 h. 55,00 €\nAbonament il·limitat individual (forfet), per patinar sempre que es vulgui. 95,00 €\nEls grups de 15 a 50 persones (escoles, empreses, entitats…) podran reservar la pista de gel per patinar en grup de dilluns a divendres els dies lectius, entre les 8h a les 16h, o be en horaris en els que la pista no estigui en ple rendiment, i hi hagi espai suficient per acollir els usuaris i el grup, en aquell moment. També hi ha activitats complementàries, prèvia reserva i pagament de les activitats. Els preus fixats són els següents:\nESCOLES, GRUPS I ENTITATS (Preu per persona) Preu IVA inclòs\nDies lectius del 9 al 13, i del 16 al 20 de desembre, preu especial per patinar en grup (1 hora, lloguer de patins inclòs) 3,00 €\nCursa d’orientació 3,50 €\nActivitat educativa al Museu del Ter 3,00 €\nSortida a la colònia tèxtil Rusiñol 4,00 €\nPujada al campanar de Manlleu 2,00 €\nPreus entrades LUDOTECA I CASAL DE NADAL Import (iva inclòs)\nLudoteca: entrada individual de 30 minuts 2,80 €\nLudoteca: entrada individual d’1 hora 3,80 €\nLudoteca: abonament de 6 hores (famílies nombroses i clients habituals) 19,00 €\nCasal del Badanadal: entrada abonament pels 8 dies de casal (23, 24, 27, 30, 31 de desembre i 2, 3 i 7 de gener) 63,00 €\nCasal del Badanadal: entrada individual per la permanència de les 8h a les 9h matí 1,50 €\nCasal del Badanadal: entrada individual dia esporàdic 12,00 €\nS’oferirà a les empreses i entitats la possibilitat de col·laborar amb el Badanadal i promocionar-se incloent la seva imatge a les tanques de la pista de gel, a la ludoteca i regalant entrades als seus clients, al seu personal o col·laboradors. Els packs que es vendran es detallen a continuació:\nPACKS PROMOCIONALS PER EMPRESES Preu IVA inclòs\n50 ENTRADES + 1 TANCA PISTA GEL (mides: 100x70cm) 300 €\n50 ENTRADES + 2 TANQUES PISTA GEL (mides: 100x70cm) 350 €\n100 ENTRADES+ 1 TANCA PISTA GEL (mides: 100x70cm) 500 €\n100ENTRADES+ 2 TANQUES PISTA GEL (mides: 100x70cm) 550 €\n150 ENTRADES+ 1 TANCA PISTA GEL (mides: 100x70cm) 700 €\n150 ENTRADES+ 2 TANQUES PISTA GEL (mides: 100x70cm) 750 €\nPreu especial per empreses que participen a l’espai EXPRESS POPUP: 50 ENTRADES + 1 TANCA PISTA DE GEL (mides: 100x70cm) 160 €\n1 TANCA PISTA DE GEL (mides: 100x70cm) 100 €\n1/2 TANCA PISTA DE GEL(mides 50x70cm) 60 €\n100 ENTRADES + VINILS DE 1X1m PENJATS A LA CARPA DE LA LUDOTECA 300 €\nVAL DE DESCOMPTE D’1 EURO:\nPer facilitar l’accés a la pista de gel es distribuirà un val de descompte per valor d’1€ (IVA inclòs), a tots els alumnes escolaritzats entre P3 i 4t d’ESO de Manlleu i altres poblacions de la comarca d’Osona, Bages, Garrotxa i Ripollès, sempre i quan els centres estiguin interessats en aquesta promoció. Aquest import es descomptarà en la compra d’una entrada de 45 minuts per patinar a la pista de gel quan el presentin a taquilla, no serà acumulable i només es podrà utilitzar els laborables de dilluns a divendres.\nEl val de descompte també s’utilitzarà com a element de promoció en activitats que puguin ser pol d’atracció de visitants de fora de la ciutat, i es distribuirà en diferents punts comarcals i supracomarcals, per atraure visitants i participants de fora de la ciutat.\nEls clients, socis o treballadors de les empreses que hagin adquirit un pack promocional amb entrades de la pista de gel i que presentin l’entrada/invitació impresa per l’Ajuntament podran patinar 45 minuts sense pagar entrada.\nEls clients dels comerços associats al MAB Manlleu podran patinar 45 minuts gratuïtament presentant l’entrada/invitació corresponent, obtinguda als establiments associats a l’entitat i d’acord amb la promoció pactada amb l’entitat. El MAB Manlleu pagarà posteriorment a l’Ajuntament un import en concepte d’esponsorització i entrades utilitzades pels seus clients. Les empreses associades al MAB Manlleu gaudiran d’un descompte del 5% en fer la compra dels packs promocionals de la pista de gel.


Pinocchio - Teatralnet - Espectacles de teatre en Barcelona\nProducció: Gulbankian bOing! Festival\nFascinant, alegre i salvatge adaptació del clàssic de Collodi\nSinopsi de Pinocchio\nDeixeu-vos portar en el fantàstic viatge d’un titella que es vol convertir en humà!\nEl conte clàssic de Collodi irromp un cop més en escena en una magnífica proposta coreogràfica adreçada al públic familiar, en la qual el protagonista emprendrà un viatge fantàstic per convertir-se en un nen de carn i ossos. Aquest Pinocchio de Jasmin Vardimon combina teatre físic, caracterització, tecnologies innovadores, text i dansa per explorar la idea del que significa ser humà.\nAmb sentit de l’humor, escenes poderoses i una observació aguda de la conducta humana, Pinocchio embarcarà el públic en una meravellosa aventura plena dels descobriments atresorats en aquesta faula immortal. Un passeig que sorprendrà i emocionarà grans i petits.\nAmb vint anys de trajectòria, Jasmin Vardimon Company ocupa un lloc destacat dins de l’escena britànica de dansa-teatre. El seu estil personal, combinació de paraula, teatre, dansa i tecnologia, compta amb el reconeixement internacional.\n‘Pinocchio’ 1a. obra finalista sector tots els públics del Premi Unnim\nDivendres que ve 10 de juny es representarà l'obra Pinocchio, de la companyia Roseland Music i Urano, dins del calendari dels cinc finalistes del certamen Unnim de Teatre. L'espectacle, que opta a un premi de 6.000€, tindrà lloc a l'Auditori Teatre de Calldetenes (Osona) a les 21:30h. Aquesta...


Pensions de bona mort - Diari de Girona\nPensions de bona mort\nanxel vence 04.07.2018 | 00:25\nEs queixen els jubilats per la quantia de les seves pensions de mala mort i, coincidint amb la seva protesta, el Govern anuncia una llei d'eutanàsia, paraula grega que podria traduir-se per bona mort.\nNo té res a veure una cosa amb l'altra, és clar; però aquí la gent és molt mal pensada. Ja hi ha qui es malicia que els nous capitostos pretenen reduir la despesa en subsidis de vellesa pel mètode una mica expeditiu de facilitar als pensionistes l'últim tràngol. Tampoc cal exagerar, home.\nBé és veritat que, al Japó, país de gent encara més longeva que Espanya, les autoritats estan manejant des de fa anys imaginatives solucions per abaixar la factura dels avis a la Seguretat Social.\nEl ministre nipó de Finances, Taro Aso, arenga de tant en tant els seus ancians perquè es morin com més aviat millor i deixin de ser una càrrega per a les arques de l'Estat. Encara es conserva molt ufanosament, el tal Aso va ja pels 77 anys, circumstància que potser hauria d'inclinar a fer-se l'harakiri en coherència amb el seu programa d'estalvi en pensions; però es veu que tampoc ell està per la labor.\nAixò del japonès no deixa de ser, en realitat, una simple invitació a dinyar-la que els així requerits poden atendre o no. Una altra cosa seria que l'Estat, tan prolix en reglaments, inclogués entre les indicacions de l'eutanàsia l'excessiu cost dels jubilats per al Tresor Públic. Aquí som molt d'extrems, com tothom sap; i potser per això hagi estès una certa inquietud entre els possibles afectats.\nEls ministres espanyols no arriben, ni de lluny, a la descarnada franquesa del seu col·lega del Sol Naixent, entestat a reprotxar als seus pensionistes el molt que viuen. No és menys veritat, però, que tampoc aquí paren de recordar-nos la voluminosa despesa que suposen les pensions. Que si han pujat un 3 per cent en només un any; que si la factura excedeix ja als 9.000 milions al mes; que si s'ha buidat la guardiola d'emergència per a aquestes pagues. Que si l'esperança de vida (única que els queda a molts) no para de créixer a Espanya. Un simple cop d'ull als titulars de diaris resulta desolador.\nMés alarmant encara que això és l'habitual informe del Fons Monetari Internacional en el qual aquest organisme –tan influent– alerta un cop i un altre els governs sobre el «risc» que els estats no puguin afrontar les pensions dels seus assegurats, si aquests porfidiegen a seguir morint més tard del que és aconsellable. Segons el parer dels analistes de l'FMI, aquesta actitud insolidària podria fer trencar la tresoreria de les nacions que carreguen amb els pagaments a aquesta part tan nombrosa i poc productiva de la població.\nPer fortuna, l'esmentat Fons no ha arribat a l'extrem de recomanar als governs que fixin una edat màxima de defunció a partir de la qual la gent hagi de morir, sota pena de veure's privada de la seva paga.\nAixí i tot, els més aprensius han rebut amb suspicàcia l'anunci d'una llei de bona mort, amb el molt exagerat temor que l'Estat pretengui facilitar-los la defunció als pensionistes per fer quadrar els comptes de la SS. A tant no arribarà, naturalment, l'esperit comptable propi dels governs. Si l'expeditiu Taro Aso no s'ha fet encara l'harakiri, tampoc els seus col·legues espanyols se suïcidaran políticament amb la renúncia a aquests milions de vots amb cabells blancs. Tranquil·litat, doncs.


Feina rara | Aleix Cabrera\n3 Abril 2006 · by Aleix Cabrera\t· in Relats.\t·\n(N) Home!, però ara ja vas més encaminat al que volies fer, no? Tu mateix vas dir que si estudiaves biologia no era per treballar d’auxiliar de farmàcia.\n(E) Ja ho sé, però és que jo sóc home de camp i no d’oficina. Quan vaig matricular-me a biologia pensava que treballaria a l’aire lliure, recollint dades i coses d’estes.\n(E) No estan mal. Hi ha de tot. A la meua planta n’hi ha un, el Toni, que és més llepa que un llimac. Saps el típic individu que riu les gràcies dels alts càrrecs, que tira floretes a les secretàries…\n(N) No me’n parlis. D’aquesta espècie me n’he trobat uns quants en aquesta vida. És d’aquells que s’han de fer notar, no? Dels que t’ignoren si no n’han de treure cap profit. I com t’hi sents entre aquests peixots?\n(E) Hi ha dies per a tot. Però me sento com un becari: sóc lo tio dels cafès a l’hivern i seré lo tio de les orxates a l’estiu. Segur!\n(E) Bons coquets! És que és aixintes. A més, me pareix que començaré a fumar.\n(E) Me penso que no m’has comprès. No dic de posar-me a fumar per tenir més descansets, això se me’n refot, lo que passa és que la majoria dels que baixen són els mateixos amb qui dino a la cantina i allavontes se posen a parlar del que ja havien encetat i no m’entero de res.\n(E) Saps quan estàs envoltat de gent però te sents més sol que la una? Quan la gent parla de coses que tu no domines o senzillament que no saps per on agafar el fil? Doncs això me passa a mi. A més, la majoria d’ells tenen canals de tele de pagament i comenten les sèries estes ianquis, i ja hi tornem. Que no puc parlar perquè no sé de què va el tema.\n(N) Doncs nano, sí que ho tens clar. No només hauràs de començar a fumar sinó que hauràs de demanar un augment de sou i una rebaixa d’horari per poder connectar-te als canals digitals i perdre el temps com tota aquesta patuleia.\n(E) Se suposa que m’has d’animar.\n(N) Si era broma… Mira, Ernest, deixa’t de teles i agafa un bon llibre, surt a passejar, ves a un museu… M’imagino com deuen tenir el cap per dins, puré de mielina! Ja m’entens. I la feina que t’han encolomat, què?\n(E) M’han demanat que faigue un mapa de centres docents de la ciutat i rodalies, d’ensenyament primari i secundari, públics i privats. Volen que hi pose el nombre d’alumnes inscrits, el nombre d’accessos i si estan pròxims a parcs o boscos.\n(N) Doncs, sí que és rara. Què n’ha de fer una companyia farmacèutica de tot això?\n(E) Això voldria saber jo i va ser lo primer que vaig preguntar-los, però la seva resposta va ser: tot al seu temps. Quan tingue feta esta feina, m’encomanaran la següent, segons ells, molt més pràctics i això és lo que m’anima. Perquè jo me sento biòleg i necesito tractar amb la natura.\n(N) Ostres! Se’m crema la pasta. T’he de deixar, déu!\n← ‘Firewall’ concentra expectació mediàtica europea a Barcelona\nAlbert Roquer: “Sempre he escrit quan em surt de dins, no quan m’ho imposen” →


Accents a l'amsn en ubuntu! – GNULinux||||CAT\nAccents a l'amsn en ubuntu!\nFa un any ja que vaig amb ubuntu i utilitzo l’amsn (per manca d’alternatives que em convencin) i sempre m’havia trobat amb el mateix problema irresoluble: no podia escriure accents! De fet podia, però m’apareixien així:\n`a enloc de à\nDoncs gràcies al nostre amic blocaire KuBe, d’epkis.com, he trobat la solució!\nSi la voleu veure, cliqueu a aquest apunt del seu bloc.\nNomés una petita puntualització: ell diu que s’ha d’accedir a Sistema > Preferències > Suport d’idioma per arreglar-ho, però jo he accedit a:\nSistema > Administració > Suport d'idioma\nÉs important desmarcar la casella de caràcters complexos!\nA mi m’ha funcionat de meravella, espero que us funcioni. I si teniu alguna aportació agraïu-li a ell, ep!\nGràcies KuBe i salut a tots!\nPlantilles, com utlitzar-les?\nKuBe on 11 de juny de 2009 at 16:47\nGracies a tu per llegir-me i redistribuir els meus avenços. 😉\nGerard on 11 de juny de 2009 at 18:35\nBo bo… quanta gent s’ha trobat amb aquest problema…\nangels on 11 de juny de 2009 at 18:59\nCom no sempre pot sortir tot bé a tothom, aquí teniu a una que ho ha intentat i no hi ha manera. Segueixo sense poder posar accents correctament i tampoc em funcionen la “ç” ni la “ñ”.\nAlguna idea? Gràcies!!\nKuBe on 11 de juny de 2009 at 19:07\nal posar l’ordre al terminal t’ha demanat la contrasenya d’administrador?\nsi no ho ha fet canvia el gksudo del principi, per gksu, algú m’ha comentat algun cop que gksudo no li funciona.\nangels on 11 de juny de 2009 at 19:10\nSi, me l’ha demanat, li he posat i desprès m’ha preguntat si volia instal·lar-los, li he dit que si, i s’ha quedat immòbil, ignorant-me, així que desprès de més de 15 minuts així que ho he tancat i els he instal·lat des del Synaptic, he reiniciat, i res, segueix igual (però instal·lats hi estan)\nKuBe on 11 de juny de 2009 at 19:15\nquan el terminal fa una pregunta li has de contestar tal com et demana. avegades el Sí, pot ser un Sí escrit amb la majúscula i l’accent, una S, una Y…\nde tota manera pel que dius entenc que el problema no està en aquest pas.\naixò només et passa al amsn? o a tots els programes de kde?\nTens posada la disposició del teclat en espanyol?\nangels on 11 de juny de 2009 at 19:22\nSi, si, li he contestat bé, però de totes maneres, ho he instal·lat de l’altra forma.\nNomes he notat el problema a l’ amsn, i si, tinc la disposició Espanya, variant catalana amb L amb punt volat.\nNo tinc idea de si tindrà alguna relació, però la finestra d’entrada em surt en anglès, ho canvio i al reiniciar torna a estar en anglès.\nxavi on 11 de juny de 2009 at 19:50\nHola Àngels. Aviam, has mirat què tens als arxius de configuració local de llengua? Són els següents:\nPer a que et funcioni (almenys a mi em funciona així) hi hauries de tenir una línia en què hi digués:\nPossiblement enlloc d’això hi tinguis ca_AD o ca_ES.UTF-8@valencia o alguna cosa similar. Canvia-ho per la línia que t’he dit, desa l’arxiu, reinicia i torna-ho a intentar.\nPer obrir i editar els arxius que t’he dit ho pots fer des de la terminal, executant l’ordre:\nsudo gedit /adreçadel'arxiuquet'heposatabans\nangels on 11 de juny de 2009 at 19:53\nTinc el que m’has dit, però en canvi, quan a la terminal li poso la ordre locale, em surt en valencià:\nxavi on 12 de juny de 2009 at 01:11\nDoncs em sap greu, però això ja no sé com canviar-ho… tot i que diria que el problema deu anar per aquí.\nSi algun company sap de què va això, que es pronunciï ara o calli per sempre!\nKuBe on 12 de juny de 2009 at 08:19\na ubuntu jaunty veig que a lo de suport d’idioma hi ha les opcions de triar idioma per al GDM i per a la teva sessió, ho tens tot en català?\nKuBe on 12 de juny de 2009 at 08:42\nFinalment si de cas pots anar als fòrums de somgnu, que entre tots acabarem trobant la solució.\nangels on 12 de juny de 2009 at 12:02\nNo tinc el Jaunty, segueixo amb l’Intrepid, i nomès em dona una opció al suport d’idioma i la tinc amb català.\nGràcies, i ja seguire buscant solucions!\nguillem on 16 de juny de 2009 at 16:41\nMai està de menys recordar temes tan importants com aquests 😉\nÀngels, trobo molt extrany això que et surti valencià. Has provat en esborrar tots els suports d’idiomes i deixar només el català?\nSinó busca per internet com canviar els locales a través de la terminla.\nangels on 16 de juny de 2009 at 16:50\nJo també ho trobo estrany, i super complicat! jaja\nHe provat milions de coses. Sembla que li passa a molta gent, però tothom ha trobat solució menos jo! I mira que n’he provat de coses!!\nDe totes maneres, tampoc em molesta massa, i a més, cada vegada que provo solucions ho acabo embolicant més… Això em passa per tocar coses sense tenir-ne ni idea..\nL’últim “problema” que em va apareixer canviant arxius i fato d’este va ser: “Kernel panic bla, bla, bla”.\nCrec que en aquell moment vaig decidir no tocar res més jaja\nangels on 16 de juny de 2009 at 17:02\nPer cert Guillem, entre moltes altres coses, vaig provar el que vas escriure al post de http://alliberats.cat/solucio-dels-problemes-amb-accents-a-lubuntu/\nque l’altra vegada em va funcionar a la perfecció, però ara, quan edito el /etc/environment , em queda TOT en angles….i al eliminar-ho, torna a estar en català\nI una altra cosa, el cd que em vas passar per a instal·lar-me l’ubuntu, l’has fet servir tu també?\noriolsbd on 16 de juny de 2009 at 20:07\nDe l’anotació del Guillem que comentes, sembla que no es veu bé del tot. La línia que comença per “LC_ALL…” realment no ha de ser una sola línia, sinó diverses (cadascuna d’elles acaba amb “UTF-8”).\nDe tota manera, realment no cal modificar totes les variables. Modificant la variable LANG n’hi ha prou (aquesta ja canvia automàticament la resta). O sigui, aquesta segona línia la podries substituir per:\nI t’hauria de funcionar.\nangels on 16 de juny de 2009 at 20:25\nHo he provat ficant-ho tot a la mateixa línia, i en diferents (com surt a l’enllaç), amb el mateix resultat: desapareix el català i es queda tot en anglès.\nI canviant tot el que deia valencià per ca_ES.UTF-8, es queda igual.\nQuan vaig a suport d’idioma, als instal·lats, m’hauria de sortir català espanya, català frança, etc no? Perquè l’unic que em surt és Catalan; Valencian.\nHe observat un parell coses, que no se si serviràn de molt per a intentar trobar una resposta, pero ho intento:\n1- Quan engego l’ordinador normal, no tinc Sistema > Surt, sinó “Ix” (o sigui, en valencià). En canvi, si al moment d’engegar-lo trio Gnome a prova de fallades, ja tinc “Surt”, en lloc de “Ix”.\n2- Si quan engego l’amsn des de la terminal amb LANG=”ca” amsn, tinc accents, i quan l’engego normal des d’aplicacions > internet > amsn, no en tinc, és perquè no se m’engega en català encara que ho sembli?\nUff.. que complicat tenir-lo en tres idiomes…\nRespon a KuBe Cancel·la les respostes


Sant Llorenç del Munt: La Foradada Indiscreta, davant per davant del mas de La Mata, en l'antiga terra dels carboners\nLa Foradada Indiscreta, davant per davant del mas de La Mata, en l'antiga terra dels carboners\nSobre la riera de les Arenes i la carretera que puja al coll d'Estenalles, al costat de la punta de ponent de la carena del Roure del Palau, hi ha un petit cingle que l'erosió ha deixat ben corcat. És un bon exemple de l'evolució del conglomerat característic de Sant Llorenç del Munt. Els voltants exteriors de la gran roca mostren els efectes de descomposició i en el seu interior s'ha format una grossa cavitat foradada.\nLa Foradada està només 10 metres al nord de l'extrem de la carena, que es coneix com:\n- la Miranda de les 4 Estacions (veure la seva fitxa).\nIgual que el cingle de la Foradada, la punta també mostra els efectes de l'erosió en la seva part inferior, que mostra un pronunciat abalmament i és veu perfectament des de la carretera.\nEn canvi, davant de la cavitat hi ha un grup d'alzines i roures, que impedeixen que sigui vista des del davant. Però, en direcció contraria, entres les branques, si es pot veure el mas de La Mara. Amb una mica de zoom es veuen les finestres de les oficines del Parc Natural. Per això, no costa recordar la pel·lícula d'Alfred Hitchcock i s'ha decidit batejar la cavitat com la Foradada Indiscreta.\nDomini de boscaters\nTot aquest sector era domini dels boscaters de La Mata a principis de segle. Hi han traces de diversos camins, alguns eren antigues pistes que avui han quedat cobertes de branques i matolls. Seguint pacientment les traces es comprova com uneixen un munt de carboneres. Fins aquests verals pujava en Josep Mata de la Barata amb la seva camioneta.\nAl costat mateix de la Foradada Indiscreta hi ha una gran carbonera, amb una esvelta pinassa. És ben segur que els seus pilers buscaven recer en la cavitat, que té signes d'haver estat utilitzada ocasionalment fa temps.\nUn accés principal i dues boques secundaries\nLa boca principal de la Foradada Indiscreta fa 3,1 mestre d'amplada i 1,9 metres d'alçada, si bé ràpidament baixa fins els 1,4 metres.\nL'erosió ha obert altres dues boques en el cingle. La més gran, per la que també es pot accedir a la cavitat, està situada en la part superior nord. És un curt tram inclinat, que sembla una xemeneia. En el cantó oposat hi ha un altre forat, però de dimensions reduïdes.\nL'erosió també ha anat esquerdant el fons de la cavitat, que supera els 5 metres. Així mateix ha provocat alguns desprendiments de roques del sostre.\nRutes fins a la cavitat.\nCap camí actual porta fins a la Foradada Indiscreta. Les dues opcions més fàcils són:\n- Des del roure Escurçoner (més curt, però amb més pendent): seguir uns metres el corriol de la canal de les Teixoneres, però travessant el torrent per pujar pel fil de la carena en direcció a la Miranda de les 4 Estacions i, des d'allà, cercar al seu nord el cingle de la cavitat.


Little Steven, devastadora malenconia a l'Apolo\nEl guitarrista de l'E Street Band va oferir un poderós concert amb vista als anys 60 en el qual va recórrer el seu primer disc centrat en material nou en dues dècades, 'Summer of sorcery'\nBarcelona - Dimarts, 18/06/2019 - 21:57\nLa barreja d’intensitat èpica i de sentit de la festa de l’E Street Band, inspirada en els grans combos afroamericans, s’encomana als Disciples of Soul, la banda que Little Steven va armar a principis dels anys 80, en l’època en què Springsteen va optar per prescindir de músics en el seu àlbum acústic ‘Nebraska’. Gairebé quatre dècades després, la història es repeteix, i Miami Steve ha respost al recolliment del Boss (els xous de Broadway, aquell ‘Western stars’ cuinat sense el ‘gang’) amb una reactivació de la seva banda paral·lela reforçada ara amb un nou disc, ‘Summer of sorcery’, el primer centrat en material d’estrena en dues dècades.\nAquesta espècie de bruixeria de l’estiu al·ludida en el títol, o la seva la nostàlgia, va alimentar una sessió llarga i vivificant aquest dilluns a Apolo, gairebé dues hores i mitja de cançons portadores d’apetit vital, executades per tota una ‘big band’ de rock i soul, amb 15 músics en escena. Steve Van Zandt, en mode aclaparador, compensant la seva discreció vocal natural amb la gosadia de tres coristes tocades amb perruques ‘afro’ (que l’equalització no sempre va permetre que se sentissin en tota la seva esplendor), des de l’entrada en escena amb el soul ‘enrockit’ d’una de les cançons noves, ‘Communion’. Missatge aglutinant: “Harmonia, unitat, comunió”.\nHomenatges sense manies\nLittle Steven i la seva tropa van poder, amb la seva sola presència i el seu ímpetu natural, carregar-se la sala a cavall de cançons d’originalitat limitada però amb poder per guanyar-se el públic com l’estudiant que passa el curs gràcies a la seva bona actitud. Parlem del soul enamoradís de ‘Love again’, d’aquell divertiment llatí anomenat ‘Party mambo!’ i del degoteig d’homenatges oficiats sense dissimulacions: al soul a l’estil de ‘Shaft’ a ‘Vortex’ o als autors del novaiorquès Brill Building a ‘A world of our own’. Material amb credencials òbvies, però refrescant, creuat amb repesques (‘Los desaparecidos’, dels seus anys polititzats) i ecos de la vella amistat amb Southside Johnny (‘Little girl so fine’).\nAquesta tornada de Little Steven permet degustar de nou alguns èxits menors, però dignes dels anys 80, com ara ‘Bitter fruit’ (duet amb Rubén Blades), la cançó antiapartheid ‘Sun city’ i ‘Out of the darkness’, que van resultar devastadores a Apolo substituint arranjaments que avui ens semblen una mica plàstics (aquells sintetitzadors) pels metalls fumejants, secció en la qual figuren dos refugiats de l’extinta Seeger Sessions Band, Ed Manion i Clark Gayton. Còmplices fiables per estirar la festa amb ‘Soul power twist’, deutora d’aquell ‘Havin’ a party’, de Sam Cooke, al qual Bruce es va abraçar en els 70, l’etern aliment d’un Little Steven que no pot resistir-se a mirar cap enrere amb entusiasta malenconia.\nLittle Steven: «Som a temps de gravar amb Bruce per fer una gira el 2020»\nBruce Springsteen, amb vistes a la gran Amèrica\nTemes: Sala Apolo Concerts Bruce Springsteen


Divendres, 31 d’Octubre. 22:30h. Teatre Prado\nEn Luís Mejía de fa vint anys els diu, des del respecte i la franquesa, que tot el que s'ha vist en la versió del Tenorio d'en Janio, representada al Prado el passat cap de setmana, és millor que el que es va poder veure l'any 1988. Tot menys..... la mesura del temps, de la dinàmica i del ritme de l'espectacle, excessivament llastat per un farcit digne del millor capó de Nadal. Un reloj para Don Juan!, cridaria en veu alta, davant d’aquesta representació capaç de posar a prova les pròstates més sensibles, i l’insomni més recalcitrant. Per la resta, només bones paraules. La base de l’adaptació de l’obra segueix aguantant dignament l’inexorable pas del temps, i el conjunt de les interpretacions ha estat d’un gran i compensat nivell, tan pel que fa als veterans com pels acabats d’arribar al món de la tragicomèdia. D’entre elles voldria destacar-ne quatre: Mercè Garcia féu un retrat de Doña Inés carregat de matisos, lirisme i ple de comicitat natural. Fina Fontanet va sorprendre amb la seva esplèndida creació de Brígida, tan seriosa com picarona, tan extremada com subtil. Perfecta. Els partenaires masculins del repartiment mereixen els mateixos elogis. La combinació entre Miquel Forns i Joan Duran funcionà amb eficàcia, agilitat en els diàlegs i empenta manifesta en la caracterització dels personatges. Enlluernador vestuari i escenografia acurada, tenint en compte les limitacions de l’època pre-fundació, en la qual es troba el tronadíssim i venerable teatre, acabaren d’arrodonir la vetllada. Prop de tres quarts de tres de la matinada, Xavier Canals i Janio Martí saludaren a l’esforçada concurrència, que va respondre amb entusiasme a una feina ben feta.\nDilluns, 3 de Novembre. 19h. Saló de Plens\nAssumint que els esdeveniments m'han posat en safata una capçalera cridanera, el cronista es queda amb la definició d'Àngels Parés. Allò que es va oficialitzar dilluns, hores abans del ple, és un acord i no un pacte amb la trascendència congènita que li escau al mot. Si m'apuren, podria considerar-se com a pacte cojuntural, tot i que sigui evident que, en principi, no hi ha prou elements que permetin extrapolar-lo a d'altres àmbits o límits cronològics. O si? La regidora d'Esquerra Republicana ha pogut argumentar el suport del partit a les ordenances fiscals, a partir de la experiència de l'any passat, i de l'anàlisi de les propostes acceptades enguany. L'alcalde i el cap de l'oposició han posat per davant el sentit de la responsabilitat -aquell que és bo fer valer sovint en la vida política, i que, a la vegada, permet aturar la majoria de crítiques- i un fair play que asseguren haver mantingut des del primer dia de l'actual legislatura, malgrat que fa ben poc la presentació de les propostes de Convergència i Unió per afrontar la crisi fos vista com un gest de deslleialtat institucional, que enutjà força l'equip de govern, per entendre que trencava la discreció pròpia del procés de debat sobre la questió, acordat, amb més o menys èmfasi, amb totes les forces polítiques. Sigui com sigui, una negociació sempre comporta renúncies, i està per veure qui ha cedit més en la de les ordenances, respecte les aspiracions inicials. Acceptada la benvinguda i compartida decisió de no tocar les taxes dels serveis assistencials, Miquel Forns assegurà la setmana passada que la federació demanaria la congelació de l’IBI, almenys de la part que és responsabilitat del municipi. Després de l’acord, l'IBI, que és la veritable mare dels ous, augmentarà un 4 percent, fet que contradiu l’exigència anterior, per bé que suposa vuit dècimes menys del previst per l’equip de govern. A les penes punyalades, i al darrera un got de ví. Vull creure que tothom ha fet números des de la convicció de no apretar més als ciutadans del que ja ho estan hores d'ara, mentre s'intenta no descavalcar la caixa de la institució, seca com una penca de bacallà. Diria que Forns tindrà més feina que Baijet per a justificar l'acord assolit, davant de militants i simpatitzants, perquè, des del punt de vista de la estratègia política, no deixa d'ésser una aposta arriscada per a qui mai no ha deixat de questionar sense embuts la gestió de les finances de l’Ajuntament. La resta de la oposició demanava més, i fa bé de demanar-ho. Tots demanariem més, sens dubte.\nEntre les darreres manifestacions de l'alcalde davant de l'escenari actual de crisi, m'ha cridat especialment l'atenció una que té quelcom de declaració d'intencions, i que vindria a dir que els diners no són el més important de la vida. Servidor creu que ja ha passat prou vivències per a poder incorporar-se a aquest pensament sense restriccions. És una bona màxima, edificant, alliçonadora, empàtica i, segurament, més propera als sentiments que al pragmatisme. A la vida real, molt em temo, però, que potser topa amb les evidències d’un model d’administració pública que ha permès, i permet, l’existència d’alguns exemples contradictoris amb la linia ideològica de la màxima autoritat sitgetana. Hi vaig caure mentre escoltava un dels debats del ple, que girà a l'entorn del sou de la senyora Y, que, amb complements per objectius inclosos, pot arribar als 85.000 euros, partint d’una base establerta en 60.000. L’equivalent, si fem cas a les pàgines del suplement d’economia de La Vanguardia del dia dels difunts, als ingressos dels agents de valors i serveis financers de Nova York. Dividits els hipotètics 85.000 euros en catorze pagues, toca a uns 6000 per paga. O sia, en el millor dels casos, hi ha algú a l’Ajuntament que pot arribar a cobrar cada mes prop d’un milió de les antigues pessetes, i el doble el Juny i el Desembre. Déu n’hi dó. I, segons va afirmar Baijet, responent a les incisives i vehements apreciacions de Lluís Marcé, no és l’únic lloc de treball així remunerat. En conseqüència, la resta d’afortunats o afortunades deu trobar-se en algun lloc o altre, mal que sigui per a completar l’estadística, que voldria no massa llarga. Ara podria enfilar un discurs tendenciós i pervers, sobre les possibles justificacions de retribució tan generosa, que complauria als delerosos de canya setmanal. No caldrà, perquè…. Vostès ja m’entenen. El problema no rau en la persona que la cobra –no és pas culpa seva, ni seria just carregar-li el mort per això- sinó en els criteris en els quals s’ha basat qui li paga, per a pagar-li. Així de simple, i de dolorós quan es tracta de diner públic. Dolor que augmenta, encara, si l’assumpte es contempla en les circumstàncies actuals. En conclusió: Conscients que l’aforisme popular explica que hi ha qui viu per menjar, i hi ha qui menja per viure, també hi deu haver qui cobra per a viure i qui viu per…. Qui sap si el millor acord entre polítics hagués estat el d'impulsar mesures per a evitar excessos d’aquesta mena. Ara, i en el futur.\nPublicat per Vicenç Morando i Tarrés a 22:47


18 de desembre de 2020 - General\nAquest any 2020 l’Ecomuseu Farinera ha rebut per part de la Diputació de Girona un ajut per dotar-se d’equipaments relacionats amb les noves tecnologies que es facilita anualment als museus i col•leccions de les comarques Gironines.\nL’ajut rebut, que cobreix el 54%, ha permès adquirir un ordinador portàtil per facilitar el teletreball del personal del museu en temps de pandèmia per la covid-19. També s'ha adquirit un disc dur i dos gravadors.\nA més a més, s'ha substituït un dispositiu wifi que es va fer malbé. I finalment, s'ha adquirit un nou devolo per fer extensible la xarxa wifi del museu al magatzem de reserva, per tal de poder accedir a les dades registrades pels nous aparells de control de temperatura i humitat.


Ressenya de les principals sentències del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya - Núm. 2/2011, Junio 2011 - La Notaría - Boletín (desde 1995) - La Notaría - Libros y Revistas - VLEX 348646082\nNúm. 2/2011, Junio 2011\nRessenya de les principals sentències del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya\nCargo: Notari d'El Masnou\nRescissió per lesió.\nPropietat horitzontal. Elements comuns\nPrescripció. Normativa aplicable\nRescissió per lesió\nPer tal que la venda d’un immoble es qualifiqui com a civil i sigui aplicable l’acció de rescissió per lesió ultradimidium, es requereix que el venedor no es dediqui al comerç d’immobles i que el comprador no adquireixi amb la intenció de revendre. L’acció de rescissió caduca als quatre anys de la perfecció de la venda, que, si ha anat precedida d’una opció de compra, compta des que la intenció de comprar s’hagi notificat a la part venedora. Per tal que la renúncia a l’acció sigui vàlida, és necessari que no s’hagi pactat abans de la formalització de la venda.\nSentència 17/2011, de 31 de març (ponent: José Francisco Valls Gombau)\nResum: El mateix dia se celebren dos contractes: un de compravenda, en què la part venedora és una persona física no comerciant i la compradora, una persona jurídica l’objecte social de la qual no consta a la Sentència, i un altre en què la part abans compradora arrenda amb dret d’opció de compra la finca a favor de la part abans venedora.\nLa primera qüestió que es planteja és si la venda és rescindible per lesió. El Tribunal parteix de la base que la solució depèn de si la compravenda és mercantil o civil, sent rescindible només en aquest últim supòsit, i recorda que s’ha pronunciat ja en vuit ocasions sobre la mateixa qüestió, amb el resultat de set vendes civils i una venda mercantil (en aquesta, Sentència 27/2007, de 10 de setembre, les dues parts eren comerciants dedicats al negoci immobiliari i l’operació s’emmarcava dins l’objecte de tràfic empresarial de les dues societats). Fa un esment especial de la Sentència 46/2008, de 30 de desembre, en què es va declarar el caràcter civil de la venda partint del fet que la venedora era una persona física no comerciant i la compradora es dedicava a la intermediació immobiliària, però no va quedar acreditat que comprés la finca amb intenció de revendrela, «sent transcendent, segons s’estableix en la resolució esmentada, a l’efecte de la qualificació de la venda com a civil o mercantil, la condició personal del venedor i la del comprador», però afegeix que «aquest element no és l’únic, donat que, com va declarar la Sentència 35/2004, de 22 de novembre, "per determinar la naturalesa civil o mercantil d’un contracte de compravenda i, per tant, per a fer-ne la seva qualificació, s’ha d’estar fonamentalment al contingut dels seus pactes o estipulacions, i si d’ells resulten elements qualificables, uns de caràcter civil i altres d’índole mercantil, caldrà veure quins són els prevalents per tal de qualificar la compravenda global como a civil o mercantil". Per tant, en el cas examinat, hem de considerar que la compravenda ha de qualificar-se com a civil i queda subjecta a l’acció de rescissió per lesió segons les següents circumstàncies: a) la condició de persona física no comerciant de la venedora; (...) b) no s’ha acreditat, en les actuacions, l’ànim de revendre de la compradora».\nEn segon lloc, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya examina si ha caducat el termini de quatre anys que l’article 322 del CDCC estableix per exercitar l’acció de rescissió per lesió per la ven (*) El text íntegre de les sentències es pot consultar a http://www.poderjudicial.es.\nda. El dubte sorgeix perquè l’escriptura de venda va ser precedida d’una d’opció de compra la data de la qual és anterior en quatre anys a la presentació de la demanda (no així l’escriptura, que és de data posterior) i perquè, abans d’atorgar-se l’escriptura en la qual s’exercitava el dret d’opció de compra, l’optant havia atorgat diverses actes de manifestacions també anteriors als quatre anys, en què declarava que havia lliurat sumes que serien descomptades del preu de l’escriptura a l’efecte de l’exercici de l’opció. El Tribunal estima que el termini de caducitat ha d’explicar-se des de la perfecció de la venda, que en aquest cas coincideix amb l’exercici de l’opció, com ja va establir la Sentència 25/1993, de 9 de novembre. Per la seva banda, el Tribunal Suprem té establert que l’opció es perfecciona quan la notificació del seu exercici s’hagi dut a terme, encara que la compravenda es consumi posteriorment (sentències de 27 de setembre de 2007, de 23 de maig de 2007 i 17 de setembre de 2010). També el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya va dir, a la Sentència 5/1995, de 9 de febrer, que en el cas d’un contracte de compravenda en contracte privat, i que després es formalitza en escriptura pública, el termini de caducitat comença a computar-se des que es perfecciona el contracte privat i no des de la consumació en la compravenda. En el cas present, s’havia pactat que la intenció d’exercitar l’opció havia de notificar-se fefaentment a la propietària, la qual cosa no es va fer, per tant, el lliurament de quantitats a compte no es considera com a exercici de l’opció a l’efecte de la perfecció de la venda.\nLa tercera qüestió planteja la validesa de la renúncia a l’acció de rescissió per lesió que s’havia atorgat per la venedora en un document en què justificava la renúncia per haver rebut en realitat una quantitat major que l’estipulada en l’escriptura de venda. La data del document de renúncia coincideix amb la de l’escriptura de venda. El Tribunal Superior de Justícia de Catalunya no dóna validesa a aquesta renúncia partint del fet que la Sentència recorreguda va declarar com a fet provat que la renúncia es va pactar amb anterioritat a la venda (havent de ser posterior a aquesta, conforme a l’article 322 del CDCC) i va declarar com a fet no provat que la venedora rebés cap complement de preu, declaracions que no han estat combatudes per la via del recurs extraordinari d’infracció processal, per la qual cosa resulten intangibles.\nFinalment, es declara que pertoca la rescissió partint dels fets declarats com provats a la segona instància, entenent que un arrendament per cinc anys i per una renda de mercat no desvaloritza el valor de la finca.\n1) Naturalesa civil o mercantil de la venda a l’efecte de la procedència de l’acció de rescissió.\nCom es pot veure, el tema de la rescissió per lesió ultradimidium o engany a mitges està d’actualitat, sens dubte, a conseqüència de la crisi econòmica que patim. L’article 344 del Ccom estableix que no es rescindiran les vendes mercantils per causa de lesió, la qual cosa té la seva lògica, ja que la rescissió s’ha basat tradicionalment en la possible imperícia de la part venedora, la qual s’exclou si es dedica al tràfic immobiliari. Fins aquí no hi ha problema; la qüestió sorgeix quan la part venedora no és comerciant i la part compradora sí ho és (quan parlo de comerciant, em refereixo principalment al supòsit d’una persona jurídica que es dedica al comerç de béns immobles, encara que sigui de forma secundària, com una entitat bancària, per exemple). El Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ha tingut molts dubtes a qualificar la compravenda com a civil o com...\nLes adjudicacions per dissolució del règim de separació de béns i l'Impost de Transmissions Patrimonials i actes jurídics documentats, després de la Se...\nM'agradaria acabar el Llibre VIè del Codi Civil català el 2014.\nLa legislación antiterroristatras el 11-S: la experiencia francesa\nIncompatibilidades de la pensión de incapacidad permanente Con otras pensiones o subsidios


Ràdio Sarrià 87.6 F.M.: L'Hospital Josep Trueta atén els infarts les 24h\nL'Hospital Josep Trueta atén els infarts les 24h\nEl servei d'hemodinàmica de l'Hospital Josep Trueta de Girona, ha ampliat aquest 16 de febrer l'horari a les 24 hores del dia. Fins ara només estava oberta 12h durant set dies de la setmana i els pacients que patien un infart fora de l'horari i requerien d'angioplàstia es derivaven a Barcelona.\nLes primeres dues hores són claus en un infart de miocardi i l'obertura de l'artèria i el restabliment del flux sanguini és de 120 minuts màxim.\nEl conseller de Salut, Boi Ruiz, ja va anunciar que "després de les dades obtingudes durant el 2014 a Tarragona, Lleida i Girona, les unitats d’hemodinàmica s’obriran 24h a partir del 16 de febrer a l’hospital Joan XXIII de Tarragona així com a al Josep Trueta de Girona i l’Arnau de Vilanova de Lleida".\nEl cost de l’ampliació d’aquest servei s’estima en dos milions d’euros anuals\nSegons Ruiz "tanquem un cicle que es va començar el 2012 amb l’ampliació de 12 hores i estem satisfets d’incrementar serveis per la ciutadania". Així mateix ha assenyalat que "a Catalunya tenim una taxa de mortalitat per infart agut de miocardi en el qual és necessària una angioplàstia primària del 6,5 per cent, un dels percentatges més baixos d’Europa". Així mateix, el conseller ha manifestat que "les unitats d’hemodinàmia de l’Hospital Joan XXIII de Tarragona i l’Arnau de Vilanova de Lleida són també referent de les regions sanitàries de les Terres l’Ebre i de l’Alt Pirineu respectivament".\nEl conseller recorda la importància que els usuaris truquin al 112 tan bon punt sentin qualsevol símptoma com un dolor fort i opressiu al pit, així com sensació de constricció de manera persistent o s’instal·lin l’aplicació del 061 a l’smartphone per utilitzar-la en aquests casos.\nAquesta és la segona ampliació horària que fa el conseller Boi Ruiz de les unitats d’hemodinàmica des que el 2012 aquests tres centres van passar d’estar operatius 8 hores els dies laborables a 12 hores de dilluns a diumenge. Amb l’obertura a 24 hores es contribuirà a l’assoliment d’un dels objectius més rellevants del Pla de Salut 2011-2015 de reduir la mortalitat cardiovascular.\nTots aquests hospitals formen part de la xarxa de desplegament i implementació del Codi Infart, hospitals de referència amb capacitat per realitzar l’angioplàstia primària, el procediment terapèutic que cal fer als pacients que han patit aquest tipus d’infart de miocardi per desobstruir l’artèria.


Solsona portarà a terme una campanya contra el malbaratament d'aliments - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nSolsona portarà a terme una campanya contra el malbaratament d'aliments\nExposició «Som gent de profit» arxiu particular\nL'exposició «Som gent de profit», per reduir el malbaratament alimentari, s'instal·larà a la Sala Polivalent solsonina entre els dies 4 i 21 de desembre. A més, es desenvoluparan tallers per a les escoles entre els dies 11 i 20 de desembre, que pretenen educar per capgirar les xifres de l'Agència de Residus de Catalunya, que afirmen que «cada català llença 35 quilos de menjar a l'any, que sumen un total d'unes 262 tones de menjar».\nD'aquesta manera, la regidoria de Medi Ambient ha col·laborat amb l'Agència Catalana de Residus per situar la mostra itinerant a Solsona, que proposa maneres de comprar, d'organitzar els productes o de reaprofitar els aliments amb un seguit de dades transmeses a través d'un espai quotidià per a les persones com pot ser la cuina d'una llar. El lema que els organitzadors volen transmetre és que a través de bones pràctiques alimentàries es pot evitar llençar menjar i recuperar el valor dels aliments.\nL'exposició es podrà visitar al vestíbul superior de la Sala Polivalent, on les regidories de Medi Ambient i Educació també coordinaran els tallers escolars.


Cap Vermell - Completa Nit de l'Art de Capdepera 2014.\nCompleta Nit de l'Art de Capdepera 2014.\nAhir, 17 de setembre, es va celebrar al Centre Cap Vermell de Cala Rajada la Nit de l’Art, amb una completa programació que inclou la visita guiada a l'exposició de Manolo Coronado, premis photowalking, dansa i projecció a la façana del Centre Cap Vermell.\nEl públic que va venir a gaudir d’aquesta vetllada va poder assistir en primer lloc a la visita guiada de Manolo Coronado a la seva pròpia exposició TRAS MIS PROPIOS PASOS.\nAl llarg del recorregut per l’exposició, el pintor va explicar diferents vivències sobre la seva vida pintoresca i sobre les seves estades per diferents llocs del món i de com aquestes experiències han configurat el seu procés creatiu. També va parlar de moltes experiències que va tenir durant la seva joventut i explicà les tècniques utilitzades en els quadres que podíem observar en l’exposició.\nUn cop acabada la visita guiada, a les 21h, va tenir lloc l’entrega de premis de la segona edició del PhotoWalking Capdepera, amb l’assistència de tots els premiats i amb el batle de Capdepera, Rafel Fernández. A l’exposició es pot gaudir de les fotografies finalistes del concurs a més de les cinc premiades.\nI per finalitzar aquesta Nit de l’Art, a la façana del Centre Cap Vermell hi havia muntat un espectacle de dansa vertical a càrrec d’Aina Pascual i Mimar Moranta sobre una projecció de les obres de Manolo Coronado.\nLa plaça del Centre Cap Vermell es va omplir de gom a gom per contemplar aquest espectacle molt vistós i emocionant per a tots.\nEn acabar, Coronado, emocionat pel que havia fet juntament amb les seves obres, va agrair l’oportunitat d'haver pogut exposar les seves pintures en un poble on és tan estimat per tots i que per a ell té un sentiment especial.


Dallas Marriott Suites Market Center Dallas (TX) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA <link rel="stylesheet" href="https://cdn16.agoda.net/images/mvc/styles/assets/layout-a4b6a9a32c.css">\n2493 North Stemmons Freeway, Stemmons Corridor, Dallas (TX), Estats Units, 75207\nbasat en 145 comentaris Vista exterior\nKing or Double Room with Sofa Bed - Concierge Level\nSobre Dallas Marriott Suites Market Center\nBen posicionat a Stemmons Corridor, Dallas Marriott Suites Market Center és un lloc ideal d'inici d'excursions a Dallas (TX). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Simplement imagini's totes les comoditats i diversions que vostè espera de Marriott i afegeixi-hi el comfort de la seva llar. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Dallas Marriott Suites Market Center es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, aire condicionat, calefacció, escriptori, insonorització són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, centre esportiu, piscina exterior. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Dallas Marriott Suites Market Center no troba competidors en cap categoria.


El Consell de Cultura de la Ciutat d'Alcoi celebra el seu primer plenari després de la constitució | ARA Multimèdia\nFoto de l'acte de constitució del Consell de Cultura de la Ciutat d'Alcoi el passat 3 de maig de 2018./ AM\nEntre els punts a tractar hi ha l'aprovació i nomenament dels Premis 9 d'Octubre 2018\nAquest dijous 5 de juliol es celebra al Saló d'Actes del Centre Cultural Mario Silvestre el primer plenari oficial del Consell de Cultura de la Ciutat d'Alcoi. L'òrgan de participació ciutadana i cultural es va constituir oficialment el passat 3 de maig i una de les seues primeres actuacions ha estat la d'escollir als guardonats i guardonades amb els Premis 9 d'Octubre de 2018\nAquest dijous 5 de juliol, a partir de les 20 hores, es celebra al Saló d'Actes del Centre Cultural Mario Silvestre el primer plenari oficial del Consell de Cultura de la Ciutat d'Alcoi. L'òrgan de participació ciutadana i cultural es va constituir oficialment el passat 3 de maig i una de les seues primeres tasques ha estat la d'escollir als guardonats i guardonades amb els Premis 9 d'Octubre de 2018, els qui es coneixeran durant aquest plenari.\nPerò aquest és només un dels punts de l'ordre del dia d'aquest primer plenari ordinari del Consell de Cultura alcoià. A proposta de la Comissió de Lletres i Literatura es debatrà la possible creació d'un Premi de Novel·la que portaria el nom d'Isabel Clara Simó. A més, la Comissió d'Arts Plàstiques i Disseny ha sol·licitat formalment una reunió amb el regidor de Cultura a la seu de l'Agrupació Fotogràfica Alcoiana per a tractar el "tema dels espais expositius de la ciutat".\nAdjunt a aquesta notícia podeu trobar l'ordre del dia complet d'aquest primer plenari del Consell de Cultura de la Ciutat d'Alcoi.


per Redacció | 08 - 02 - 2017 |\n¿Què és la realitat?\nDeien Bergman i Luckman que la realitat es construeix socialment, i per això tots els inputs que rebem ens ajuden a posicionar-nos en el món i a construir la idea de realitat. Una construcció que és fruit d’una discussió i un consens que creen una certa visió del món, un sentit comú, uns apriorismes, un llenguatge, uns valors… Que no són unànimes, afortunadament, i tenen escletxes, però sí que són àmpliament compartits per bona part de la societat. L’estat-nació (encara avui, tot i la “globalització”), el treball assalariat, el productivisme, el creixement, la propietat privada, l’objectivitat i la ciència (el positivisme!), la democràcia liberal, el patriarcat… són idees força que estan arrelades en la societat. Són marcs, són un tauler de joc. I on som nosaltres, les anarquistes? O bé fora del tauler de joc, peces inservibles, o pul·lulant per un racó del tauler incompresos i sense comprendre, personatges estranys, kafkians (Kafka retrata molt bé l’estranyesa de l’individu en aquest tauler de joc que no sent com a propi… l’individu que es troba davant del tribunal en El Procés, l’individu que es sent com un bitxo en La Metamorfosi…). O estem totalment a fora del tauler (és realment possible, això?!) o hi som a mitges, sent assalariats, tenint televisió, mirant pelis o sèries (encara que no les haguem pagat) o anant a un bar o a un concert o anant al metge de capçalera. Sí, estem ben enfangats, els que tenim els peus al tauler i el cap i el cor a l’anarquia!\nAvui, sobretot la televisió, entra a cada casa, i escup ideologia. I cada canal, i cada emissora de ràdio.\nEls seus mitjans i el seu tauler\nEls mass media són els seus mitjans, això és així. I al moviment anarquista tothom ho sabem i ho tenim clar. Perquè són ells; és una pota més del seu sistema. Des d’aquí es reprodueix dia rere dia, des de la ràdio i la televisió, que tots tenim a casa o al cotxe o a la feina (als tallers, a les oficines…); la gota malaia que trepana cervells. Una bèstia, una bola de neu que es va fent grossa dia a dia. És l’eina principal (juntament amb l’escola) de construcció de la realitat. I qualsevol estat va apostar per l’escolarització massiva dels infants per això; i, l’Església feia i fa el mateix! (I l’anarquisme i els moviments emancipadors igualment sabien que l’educació era un eix fonamental!). Reprenem el fil, però; tornem als mass media. Avui, sobretot la televisió, entra a cada casa, i escup ideologia. I cada canal, i cada emissora de ràdio. Construeixen la manera com la majoria de persones construeixen la realitat. Fins i tot els que ens sentim més al marge ben segur que ens acabem empassant moltes coses que se’ns escapen: o no hi ha masclismes i actituds heteropatriarcals als nostres espais, per exemple?\nEls mass media, a més, costen diners. Molts diners. I contactes polítics, sovint (o la TDT no pretén precisament controlar políticament quins canals veiem?). I de qui són, aquests canals? Aquestes emissores? Doncs dels grans antagonistes de l’anarquisme: el capital (grups de comunicació) i l’estat (cadenes i emissores estatals, autonòmiques o locals), reforçats quasi sempre per les grans empreses via publicitat. O sigui, un panorama poc propici per veure-hi onejar les idees anarquistes!\nSegons les situacions podem arribar a veure-hi personatges o mirades (en petita mesura, és clar) que escapen del combo neoliberal que ens hem hagut d’empassar les darreres dècades, i podem veure o sentir alguna tertuliana queer, algun tertulià de l’esquerra independentista parlant de socialisme, alguna veu qüestionant el pagament del deute il·legítim… Coses que permeten els límits del tauler del que abans parlàvem (tot i que en algun cas fan pessigolles a algun dels valors tabú). Ara, el que seguríssim que no hi veurem és la veu anarquista!\nPer què? Perquè és molesta, perquè surt massa del tauler. Perquè ens oposem massa frontalment a tot el seu sistema (econòmic, social, de valors…). I perquè no tenim diputats i per tant a les tertúlies no ens correspon cap tertulià a mode de quota de diversitat.\nAl seu torn, l’existència d’aquest tertulià-quota legitima les idees força del seu tauler de joc (objectivitat i rigor, democràcia i bla bla bla), però la radicalitat anarquista no hi té lloc.\nEn tot cas qualsevol missatge distorsionador del seu món serà de seguida ofegat per les veus dels tertulians, del conductor del programa, les intervencions seran tallades o no a gust del realitzador i el seu equip… (tot això ho explicava molt clar Bourdieu a “Sobre la TV”).\nEvidentment, els mitjans no són plurals ni objectius ni res de tot això: construeixen realitat.\nCom traiem el cap i fem sentir la nostra veu i discurs des del moviment llibertari? Primer de tot, construint, fent feina, picant pedra. Individual i col·lectivament. A cada barri, a cada localitat, aixecar els nostres projectes, amb cara i ulls; arremangar-nos i fer feina, que els veïns ens coneguin. Això vol dir fer feina i feina útil; i no amagar-se. La PAH ha aconseguit una gran força per la seva lluita, donant esperances, solucions, praxis de lluita, sentiment de pertinença, identitat. En el seu dia la CNT havia fet el mateix: la gent s’acostava a la CNT perquè allà era on es resolien les seves necessitats! Perquè es feia lluita sindical potent i s’aconseguien victòries; perquè es construïen escoles; perquè impulsaven vagues de lloguers… Per tant, la millor eina de comunicació és la feina feta, els projectes concrets; aportar respostes, esperances, eines per afrontar aquesta crisi que és una estafa i que ens està aixafant. És el primer punt i és fonamental. Si no hi ha projecte, què coi volem comunicar? Primer hi ha d’haver moviment anarquista, projectes anarquistes.\nConstruir des de les pràctiques, però acompanyant-ho d’eines d’anàlisi, de cultura crítica, de teoria: construir un discurs ben travat, coherent, des de l’anarquisme.\nLa proximitat és fonamental. Comuniquem de cara. Obrim els col·lectius, si cal posant paradeta a la plaça, al carrer (si el veí no entra a l’ateneu, que l’ateneu surti al carrer). I parlem amb els veïns, companys de feina o d’estudis, a l’AMPA o al forn de pa. Sortim de l’armari. Fem aquesta feina de formigueta, que és la més important. Que al barri o ciutat on desenvolupem el nostre col·lectiu, el nostre projecte polític, la gent pugui saber qui som i més o menys què pensem. Els hi agradi o no. I si tenim una publicació local (a la comarca, al barri) que es reparteixi gratuïtament als bars, als forns, a la sortida del metro o on sigui, molt millor. A l’Alt Llobregat (El Pèsol Negre), a Sants, a Gràcia, a Sant Andreu del Palomar, al PobleSec, a Girona, a les Terres de l’Ebre… Cara enfora: per a la iaia, per la tieta, pel cunyat. Que no porten cresta però paguen factures i no arriben a final de mes, i que ens poden conèixer a nosaltres o als de “primer els de casa” i altres populismes reaccionaris.\nTenir per tant una pràctica i un discurs potents en el cara a cara i en els elements de difusió que utilitzem (pasquins, publicacions, blogs, xarxes socials…). I sabent que allò que fem localment enforteix als nostres col·lectius i projectes en aquell territori, però no només. Perquè allò que digui o faci l’anarquista o l’okupa de Gràcia, al padrí d’El Papiol pot fer-li pensar en aquells okupes o anarquistes que troba al tren, o al poble, o al poble del costat. Pensem en gran, com a col·lectiu, com a moviment (encara que sigui, i així ha de ser, des de l’autonomia).\nI llavors, com arribem massivament a la gent? (Volem arribar massivament a la gent?) Quins mecanismes utilitzem? Com ens relacionem amb els mass media? Aquí obrim la caixa dels trons i les discussions més polaritzades. Mass-media.sí, mass-media.no. I hi ha aquí un error de plantejament: estar als mass-media no és una opció que nosaltres decidim. Hi som poc, però hi som, ens agradi o no. I ningú ens n’ha demanat l’opinió.\nTornem a Bergman i Luckman i la construcció social de la realitat. Sí, la realitat es construeix socialment, quan es posen sobre la taula diferents elements i hi ha un estira-i-afluixa i es dibuixa i es desdibuixa el món, com un quadre impressionista, imperfecte, ple d’imprecisions, falsedats, tòpics, idees-força i discursos reproduïts acríticament.\nD’acord, aquest és el joc. Aquest és el joc i no partim de zero. Partim del que avui és compartit per la major part de la societat. Ho dèiem en començar aquest article. L’anarquisme, per tant, té un sentit comú ben diferent de l’status quo, i per tant tindrem penes i treballs a erosionar-lo. (Entenc que l’anarquisme no és una subcultura i que sí, volem erosionar-lo, volem transformar la societat) Però no podem no fer-ho si no volem perpetuar-nos en la marginalitat. Per tant cal fer sentir la nostra veu, posar els peus al tauler de joc i sacsejar-lo, remoure el sentit comú… Una feina titànica i que no és d’un dia o dos, d’un any o dos. Però el 15M o la PAH en el seu moment van fer-ho: van sortir a la plaça i van sacsejar el tauler, i van dir alt i clar que això no és una crisi, que és una estafa; que no s’entén que hi hagi gent sense casa i cases sense gent; i altres petites idees-força que van erosionant un sistema de pensament.\nCom sacsegem el tauler? Les grans idees-força es transmeten des de la família, des de l’escola, i sobretot via mass-media. Ens agradi o no això és així. I els mass-media existeixen, hi són, i és la via per on la gran majoria de la societat construeix en bona mesura la seva visió de la realitat. I fan una feinada diària. I tenen recursos. Tenen micròfons, tenen càmeres, tenen periodistes i nòmines a final de mes, i un pressupost… Són el gran altaveu. (Les xarxes socials i altres eines molt potents i que ens poden ser útils a través d’Internet encara són lluny de fer-li ombra.) I els mass-media no estan pensats per esbombar les idees anarquistes, és clar!\nQuan apareixem als mass-media? Quan es tracta de criminalitzar-nos. Operacions antiterroristes, els antisistema trencant aparadors, els famosos tres-cents violents, etc. Els mass-media no explicaran per què era la vaga o manifestació que ha acabat en batalla campal (posaran el focus i la salsa en els vidres trencats i en la valoració dels danys); no apareixerà la notícia de l’absolució de les empresonades en el marc d’una operació antiterrorista (a la memòria del teleespectador haurà quedat només la idea que l’anarquista és un terrorista); no vindran a cobrir la campanya de denúncia de l’explotació (infantil i no només) de les fàbriques d’Inditex al sud-est asiàtic, o els piquets a una empresa que no paga el sou als seus treballadors (sí que ens “informaran” quan un nou Iphone surti al mercat); etc.\nPer tant, als mass-media en principi només hi apareixem quan ells volen i per criminalitzar-nos. En aquest punt, recupero la pregunta de debat: participem als mass-media o no? Doncs no és una possibilitat: és una realitat. Ja passa. No ens demanen pas si volem o no participar-hi! Hi ha una operació antiterrorista i apareix el moviment anarquista als mass-media; hi ha una manifestació i hi ha trencadissa i el moviment apareix als mass-media; i normalment apareix només la versió policial. I el silenci ens fa mal, crec. Perquè als mass-media ja hi som i amb una sola mirada, una sola veu: la de la policia. No hauríem, doncs, de dir-hi la nostra? La resposta és complexa.\nEscletxes i mass-media\nHem dit ja que als mass-media hi apareixem tant si volem com si no. Quan fem coses, no hi apareixem, i “el que no es comunica no existeix” per al gran públic. En canvi, quan a ells els interessa hi apareixem caricaturitzats i ens pinten com monstres. És que no podem ser nosaltres els que decidim quan i com hi sortim?\nSí que es pot (però costa). Si omples plaça Catalunya de pancartes i tendes, sortiràs als mass-media; si ocupes l’edifici de Telefónica o el Banc Espanyol de Crèdit a plaça Catalunya, sortiràs; si ets un moviment social amb força i fas determinades accions, sortiràs.\nParlem del cas 4F? El coneixíem, però la gran majoria de la població el va conèixer arran del passi al Canal33 del documental “Ciutat morta”. I perquè arribés a aquesta emissió va haver de guanyar premis i córrer per les xarxes socials, cedir-lo a la cadena gratuïtament… Pressionar, pressionar i pressionar. Cada escletxa és una batalla.\nCal estar preparats i aconseguir donar la nostra veu, no només quan i com ells decideixin. I serà una lluita difícil i sovint en sortirem escaldats (i parlo des de l’experiència) però val la pena intentar ser-hi amb veu pròpia. El pitjor que pot passar és que tergiversin el que diem, però pitjor que la sola versió policial no pot pas ser… . Intervencions curtes, frases senzilles i clares, poden ser una manera de donar només un tall possible; caldrà formar-nos, trobar eines per no prendre-hi mal.\nHi ha escletxes en forma de moments clau, de fissures en el relat dominant…; hi ha periodistes més o menys afins (molt coartats per les seves direccions, normalment, les coses com siguin); hi ha accions performàtiques que criden l’atenció (com fer assemblees a plaça Catalunya, “okupar” les rambles, omplir una entitat bancària de gent amb samarretes verdes i una mica d’enrenou, fer escraches…).\nEn tot cas, s’ha de donar una feina de construcció, d’acció, omplir-se de forces i de suports, a partir d’un context.\nEn les mobilitzacions dels anys setanta es donaven accions potents que en el seu moment tenien gran legitimitat i suport social, com els segrestos d’autobusos per reclamar transport públic als barris populars, o la okupació i sabotatge d’una planta asfàltica per construir en el seu lloc l’Ateneu Popular de 9Barris. Acció i força social al darrere, i un moment de crisi sistèmica, fa que aquestes lluites guanyin. I que no hi hagi altaveus prou potents per criminalitzar-les.\nMés recentment, la PAH, el 15M o, en el cas de Barcelona, les mobilitzacions per parar els peus a la bombolla turístico-immobiliària, entronquen amb les necessitats i intuïcions o certeses de bona part de la població i li donen un discurs polític, en un moment de crisi econòmica, d’esclat de la bombolla immobiliària, de corrupció, de crisi del sistema de partits i de l’estat del benestar… Aquests moviments treuen el nas de forma eficaç en el momentum d’enfonsament de la cultura de la transició, dels pactes del 78 (la versió nostrada d’una crisi internacional que és econòmica, política, de valors…). I el seu ressò mediàtic és molt important i no només en un sentit vulgar, de presència a televisions i informatius, sinó penetrant al sentit comú de part de la població, fent que se l’apropiï, obrint opcions per a la transformació social.\n(I sí, sempre hi haurà qui després voldrà aigualir discursos i convertir el “ningú ens representa” en un “assalt al cel d’un partit que sí que ens representi” [!] o que les lluites d’acció directa de la PAH es desinflin per la institucionalització d’alguns o per posar massa esperances en canvis legislatius, etc. Per això mateix cal que el món llibertari no deixi de ser-hi; els espais que deixem els prendran els que tenim enfront o els que teníem al costat i han passat a les institucions).\nEn fi, comunicativament cal fer una feina en dos fronts: el primer i principal, el de la proximitat, construint projectes potents; i, en segon lloc, no perdre de vista la importància dels mass-media en la construcció de la identitat de les gran majoria de la població. I tots dos han d’anar a l’uníson, perquè estan íntimament relacionats.


Visita tècnica a Winestyle Travel per als estudiants de 4º de Grau\n17/10/2017Grau en Gestió Turística i Hotelera\nEls estudiants de 4º de Grau de HTSI realitzaran una visita tècnica a Winestyle Travel, guiada per Gloria Barris (CEO de l’empresa), en el marc de l’assignatura Enology.\nHTSI rep la visita d’Andrés Cuesta, secretari acadèmic de la UADE\nAndrés Cuesta, secretari acadèmic de la Universitat UADE de Buenos Aires, visitarà HTSI i es reunirà amb els responsables de diferents departaments de la Facultat.\nPeríode de matriculació per als alumnes dels Executive Masters\nEls alumnes que començaran els Executive Masters d’ HTSI del curs 2017-18, realitzaran la seva matriculació en la Secretaria Acadèmica de la Facultat del dilluns 16 al divendres 20 d’octubre.\nHTSI, present en l’Acte Inaugural de la URL\nMembres del Comitè de direcció de HTSI i del claustre de professors assistiran a l’Acte Inaugural de la Universitat Ramon Llull que se celebrarà a l’Auditori de la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals de Blanquerna.\nHTSI, present en l’esdeveniment CultHunting WomenZ 2017\nDaniela Freund, vicedegana de Relacions Corporatives i Internacionals d’ HTSI, assistirà a l’esdeveniment CultHunting WomenZ 2017 titulat “El talent que liderarà el futur” que se celebrarà en el Arts Santa Mònica (Barcelona).


Roses participa a 'Barris antics, molt per descobrir, molt per oferir' - Empordà\nRoses participa a 'Barris antics, molt per descobrir, molt per oferir'\nComerç de proximitat en nuclis antics de 8 ciutats catalanes\nDDG 07.11.2011 | 13:38\nDes del mes de juny i fins a l'octubre s'ha portat a terme una campanya que, sota el lema 'Barris antics, molt per descobrir, molt per oferir', ha revitalitzat el comerç de proximitat com a fòrmula per afavorir la cohesió social.\nEls vuit municipis que han participat a la campanya són beneficiaris dels ajuts de la Llei de Barris i són Barcelona, Besalú, Cambrils, el Vendrell, Lleida, Roses, Solsona i Tarragona, municipis amb la característica comuna d'un nucli antic.\nLa campanya ha arribat a més de 40.000 habitants i ha consistit en el sorteig de bosses de la compra amb rodes, amb la col·laboració de les associacions de comerciants de cadascun dels municipis participants. Els compradors han rebut números per participar en el sorteig de les bosses, de les que se n'han repartit 1.565 als vuit municipis participants.\nLa campanya ha comptat amb la participació de 694 establiments de tot Catalunya. Es tracta de la primera campanya d'impuls del comerç de proximitat en nuclis antics i ja s'han presentat les línies d'actuació per a la segona edició, en la qual es buscaran obsequis més atractius per als compradors i es vol ampliar el nombre de municipis participants.


BONDAGE. SUMBISSIÓ. 1 - Sexe.cat :: Relats eròtics i sexe en català\nElla era nua. A quatre potes sobre l'enorme llit. Duia els turmells lligats, ben junts, ben tensats per voltes i voltes de corda. Els genolls però estaven ben separats l'un de l'altre per un rígid coixí que impediria que ella pogués tancar les cames. Els braços, amb les mans fortament lligades, ben estirats per una corda que la subjectava als barrots del llit impedirien que fugís i, el que era mes important, no permetria que toqués el seu sexe quan el patiment la fes perdre el sentit.\nBé, ja la tenim, lligada, immobilitzada, amb el seu culet en posició d'oferiment. Ella intenta tancar les cames com si l'avergonyís aquella postura. Evidentment no li es possible i ell, li dona una petita lliçó...\nNi una sola vegada la penetra, tan sols carícies, interminables carícies que recorren tot el cos d'ella. L'acarona amb les mans i amb tota la seva pell. Es col.loca al seu darrera, amollant-se a ella, els seus cossos encaixaven perfectament. Amb els seus braços l'envoltava i les seves mans subjectaven els seus pits com si es tractessin de peces del mes refinat cristall.\nLa gustositat amb la que acaronava els pits d'ella va provocar una increïble transformació d'aquells mugrons , fins aleshores, petitons, rosadets i tendres tornant-se tant durs que li feien mal, tan excitats que al seu voltant tenien tota la pell de gallina.\nElla canviava de color... es tornava rosada, calenta, gustosa. Els seus ulls, la mirada perduda. La seva boca, oberta i salivosa, impossible controlar el suau moviment de la llengua intentant sortir desitjosa de trobar la d'ell.\nPer relaxar aquella excitació ell acaronà les natges d'ella amb decisió. La seva ma, amb la seguretat d'un mestre, recorria amunt i avall l'entrecuix d'ella. Vol que pateixi, que senti com creu morir de desig, per això ha de mantenir els llavis d'ella tancats... No permetrà que ella s'obri del tot i li ofereixi el seu conyet dolç i sucós.... No! Ha de patir de debò! Ha de plorar de desig!\nLa ma d'ell baixa entre les natges decidida fins el pubis d'ella, exactament on pugui subjectar el ventre d'ella.\nSentir la seva ma al ventre, el fort braç entre les cames i la respiració d'ell a cau d'orella dient-li: relaxa't, tranquil.la, encara no follaràs.... no t'ho mereixes... no t'ho has guanyat... et sents puta, estàs calenta però encara no es suficient...---\nPoc va triga ella en no poder evitar tensar tot el seu cos arquejant la esquena, aprentan rítmica i lentament les natges i els musles per subjectar el braç d'ell que l'agafava com si l'hagués d'aixecar pel cul.\nQue no li obrissin el conyet per accedir a la seva mel (ara a temperatura perillosament alta) la sorprenia tant com l'excitava. Quant de temps podria resistir en aquella situació?\nPoc a poc va començar a sentir com el seu clítoris prenia dimensions desconegudes fins aquell dia. Era dur i suau com una pedreta de riu. Es refregava contra la ma i el braç d'ell com un gos calent es consola amb un peluix gegant.\nDe tant en tant, al passar ell la ma per aquell clítoris enfadat, ell el pessigava una mica o li donava un copet... ping! i continuava amb decisió el Camí ...\nDe sobte! Plasssss! una bufetada amb la ma oberta contra el conyet...\nUauuuuuu! Ella de poc no embogeix. Ja no va resistir mes, es va sorprendre a si mateixa demanant mes bufetades d'aquelles ... o de qualsevol altra.\nClavant el front al llit, amb els braços totalment estirats, amb els turmells lligats, preparada per sentir tots els azots del que, ara si que n'estava segura, seria el seu Amo... va tenir l'orgasme mes brutal que mai, i atenció que dic mai, havia sentit. A partir D'Aquí ja va ser seva. Totalment seva.\n(continuarà... mentre tu vulguis)


Barcelona Surf Film Festival 2014\nOUT IN THE LINE-UP Més info\nTHE HEART & THE SEA Més info\nTIERRA DE PATAGONES Més info\nHOME COMING Més info\nBarcelona Surf Film Festival Del 2 al 13 de Juny de 2014\nDilluns 2 Juny AN ENDLESS OPENING – Sala Apolo / Nasty Mondays\nObrim aquesta segona edició del festival 2014 a la Sala Apolo celebrant el 50è aniversari de la mítica pel·lícula “The Endless Summer” pionera en el cinema de surf de la ma del gran Bruce Brown. Realitzarem la primera celebració oficial de la pel·lícula a Europa, amb un aforament limitat a 200 persones.\nPels més “fiesteros”, la projecció anirà seguida de la sessió “Nasty Mondays”. A més de gaudir una de les festes més emblemàtiques de la nit barcelonina, es sortejarà una taula de surf edició única “BCNSFF, Nasty Mondays & Locals Barceloneta” pintada en directe, per gentilesa de Locals Barceloneta.\nNomés projecció: 5€\t(Venda a taquilla)\nProjecció + festa amb una consumició: 14€ Horari: 21:00 - 05:00h\nEs podrà sortir entre la projecció i la festa.\nDimecres 4, Dj 5 i Div 6 Juny CINEMA, MÚSICA i ESTRELLA A LA FRESCA (..i soparet, és clar) – Jardí Museu Marítim de Barcelona\nCada un d’aquest dies, entre la posta de sol i la mitja nit, viurem el ja mític binomi del festival “concert+2pelis”. Com sempre, al aire lliure i incondicionalment acompanyats d’una bona cervesa fresca i algun que altre “pintxo”, gaudirem de la secció oficial del festival que de ben segur que no us deixarà indiferents.\nEntrades: 5€ a taquilla (aforament limitat)\nHorari: 20:30 - 00:00h\nDimecres 4, Dj 5 i Div 6 Juny MÉS QUE CINEMA: CULTURA DE SURF Museu Marítim\nTenim programades dues activitats limitades a 100 persones i que començaran a les 20:00h a la Sala d’Actes del MMB\nConferència “Fusta – Foam – Fusta, Evolució de les planxes de surf” (dimecres 4) de la mà dels shapers Didac de Montjuich Surfboards i Sergi de Flamasurf.\nTaula Rodona “Passat, Present y Futur del Surf a Catalunya” (Divendres 6). Es debatran diversos temes amb ponències d’experts i on tothom podrà opinar i dir la seva. A més, s’hi faran públiques dues notícies que sorprendran el món del surf català.\nDurant tots els dies del MMB podrem gaudir de diverses activitats fixes:\nExposició i venda fotogràfica gracies a MisVistas.com\n“Surf art”, quadres de l’artista “LAMONCU”\nLlibres de surf de “The Fishbone Project”, la única editorial en castellà especialitzada en el tema.\nSamarreta cotó orgànic Twothirds; venta de l'edició limitada que ha fet la marca barcelonina en col·laboració amb el BCNSFF.\nParadeta BCNSFF: samarretes amb el logo del festival, pels més “frikis” tindrem 25 pòsters originals de “The Endless Summer” de 100x70cm i llibre solidari amb un recull fotogràfic del surf al litoral Català en format Instagrafic, els beneficis del qual aniran destinats a una escola d'enginyeria del camp de refugiats de Mae La a Tailàndia on viuen més de 40.000 refugiats Birmans.\nDivendres 6 Juny EL SO DE LA MAR – Museu Marítim\nCom a últim concert dels dies al MMB, un detall especial i totalment mediterrani: una cantada d’Havaneres. I que millor que autèntics cremats de rom per acompanyar la vetllada.\nDissabte 7 Juny DIADA SURFERA, UN MOS D’AUTENTIC MEDITERRÀ\nVERMUT A ALTA MAR – Platja de Sant Sebastià\nSol, brisa marina.... una excursió surfera, un veler i un vermut a alta mar. Ja sigui amb longs, paddles, shortboards, tablons, pinxos, gun, fish, retro fish, egg, minisimons, evolutives... esteu tots convidats a venir remant, nedant o navegant al “Rockstar boat” que estarà fondejat a la platja de Sant Sebastià de la Barceloneta, on gaudireu d’un refrescant vermut a alta mar ja sigui amb una Estrella ben fresqueta o un Rockstar energitzant i per acompanyar unes olivetes i patatetes.\nCom? EL vermut a alta mar és un esdeveniment lúdic-esportiu gratuït i obert a tothom, simplement has d’arribar amb el teu propi material o amb el material de lloguer que sortejarem especialment per a l’ocasió, estigueu atent a les nostres xarxes socials!!\nEl veler estarà encorat a les boies de la platja de Sant Sebastià de la Barceloneta a partir de les 11:00h.\nSardinada Popular - UN MOS D’AUTENTIC MEDITERRÀ – Cofraria de Pescadors de Barcelona\nDesprés del vermut, a partir de les 13:00, podrem gaudir d’una autèntica sardinada popular per aprofitar el bon temps mediterrani on per només 2€ podrem menjar i veure tot el que volguem.\nVenda de tiquets a taquilla.\nDijous 12, Div 13 Juny CINEMA DE TOTA LA VIDA AMB ELS GAUCHOS DEL MAR - Cinemes Girona\nPer acabar, cada un d’aquests dos dies projectarem dues pel·lícules compactades en una mateixa sessió. El divendres, últim dia, comptarem amb la presentació de “Out In the Line Up” de la mà del Director de Fotografia de la pel·lícula Bruno Amaral tot seguit de la presentació de “Tierra de Patagones” per els mateixos Gauchos del Mar, Joaquín y Julián Azulay.\nUNA INTROSPECCIÓ MEDITERRÀNIA DE LA CULTURA DEL SURF\nEl BCNSFF neix del desig de mostrar, gaudir i inspirar-se d'una cultura no gaire coneguda o present fins al moment en la societat catalana: la cultura del surf. Més que un esport, el surf és un estil de vida, una manera d'entendre la societat i la natura que tots compartim però no tots tractem igual. Amb el Festival pretenem fer accessible a tothom aquestes experiències aspirant a ser un punt de trobada anual pels amants del surf de Barcelona que pugui portar a noves aventures i reptes personals.\nAspirem a ser una iniciativa positiva, constructiva i dinamitzadora de la societat, tant surfera com no, ja que ineludiblement tots formem part d’aquest món.\nEl BCNSFF és un festival de cinema de surf internacional però sense oblidar el marc incomparable i característic en el que ens trobem. Tenim quelcom únic, diferent, que estimem, que ens caracteritza i no ens volem oblidar: el Mediterrani. Per això esperem que cada cop s’incrementi la participació de produccions locals. Per començar, aquest any ja comptem amb 3 curts de molt alta qualitat.\nBarcelona Surf Film Festival, introspecció mediterrània de la cultura del surf\nKwepunha Liberia Premiere Mundial (Anglès)\nSam Bleakley és un ex surfista professional i escriptor de viatges que explora llocs de difícil accés i moltes vegades mal representats per la premsa. En aquest increïble viatge visita Libèria 10 anys després del final de la guerra per explicar-nos la història de com el surf ha ajudat a una comunitat a superar el trauma de la guerra.\nBreaking Through Premiere Mundial (Anglès)\nBreaking Through és un film que mostra la passió que es viu pel surf a les illes britàniques (molt semblants a les del surf Mediterrani però més extremes) on els llargs trajectes i les dures condicions són el pa de cada dia per als riders protagonistes.\nThe Cradle of Storms Anglès\nAlex Gray, Josh Mulcoy, i Pete Devries s'embarquen en un viatge a la remota Alaska, el lloc on es formen les tempestes que envien "swells" a tot el planeta. La pel·lícula ens mostra com els surfistes viatgen en quad en busca de remots spots mai abans surfejats. Amb l'increïble fons volcànic de les illes Aleutianes, "THE CRADLE OF STORMS" és el màxim exponent en quant a aventura i surf en aigües gèlides.\nBeyond the Surface Anglès\nAquest documental captura l'inspirador trajecte que fa un grup de dones úniques viatjant pel sud de la Índia documentant les històries de les primeres noies que, trencant amb els prejudicis socials i culturals del país, s'aventuren a l'oceà marcant el camí per al futur de les dones a la Índia. Això és possible gràcies al surf, el ioga i la creativitat ecològica que estan portant esperança i alimentant el canvi per a la gent de la zona.\nThe Old, The Young & The Sea Anglès\nEl film s'endinsa en un món inspirat per la llibertat i la realització personal en recerca d'una llar i grans onades. L'equip de "THE OLD, THE YOUNG & THE SEA" ha viatjat durant tres anys per les costes de França, Espanya i Portugal convivint amb persones que tenen una estreta relació amb el mar creant un extens documental que ens mostra el que hi ha més enllà de l'esport, la cultura i la passió pel surf i la natura.\nRemind Me To Forget Anglès\nLa pel·lícula del nord-americà Jeremy Asher Lynch ens mostra un hipnotitzant i desconcertant viatge al subconscient d'un jove trastornat pel temps i els surf, perseguit per la vergonya. "REMIND ME TO FORGET" està inspirada en la novel·la "Camps de solstici" de Nick Gullo i, tot i que és difícil de catalogar o definir, no deixarà a ningú indiferent.\nHome Coming Anglès subtitulada Castellà\nAl 2012, el director Nathan Oldfield viatja amb la seva dona i fills al País Basc per gravar part de la seva pel·lícula "The Heart & The Sea". Durant aquest viatge aprofita per conèixer la terra dels seus avantpassats (el seu avi era Basc). Durant el viatge coneix a un grup de persones a través de les quals descobrirà que la passió pel surf fa que a qualsevol lloc del món et puguis sentir com a casa.\nTierra de patagones Castellà subtitulada Anglès\nDocumental que presentaran els germans Julián i Joaquín Azulay en persona als Cinemes Girona on mostren el viatge que els dos gauchos han fet durant 6 mesos per la Patagonia. En ell s'endinsen en una aventura fins a la Illa dels Estats on es troben amb l'autèntica cultura patagònica, animals únics, nous amics i sobretot onades.\nOut in the line up Anglès\nDos surfistes gais s'embarquen en un viatge al voltant del món per destapar el tabú de la homosexualitat dins el surf. Durant el viatge es converteixen en part d'una comunitat disposada a abandonar l'anonimat i crear una cultura de surf més oberta i en la que tothom sigui benvingut.\nThe heart & the sea Anglès\nDurant tres anys el cineasta Nathan Oldfield explora els factor que fan ser feliços a tots els surfistes: la família, els amics i una enorme intimitat amb el mar. Ha estat rodada en impressionants localitzacions d'Austràlia, Nova Zelanda, França i Espanya creant una de les pel·lícules més velles de surf.\nThe endless summer Anglès\n"The Endless Summer" és LA pel·lícula de surf, i en motiu del 50è aniversari el BCNSFF té l'honor de projectar-la per commemorar aquesta data tan assenyalada en una festa a la Sala Apolo de Barcelona amb aforament limitat a 200 persones. La projecció servirà per obrir el festival i inclou la festa posterior a Nasty Mondays.\nBarcelona Surfing Movie Premiere Mundial\nDeep Bright Del Català Guillem Cruells\nMediterranean Taste sun-food-waves-barcelona-sitges-mediterranean-surf\nPROYECTO SANDEZ Alemany subtitulat Català\nComing Up for Air Anglès\nDueling Single Fins Anglès\nAna i Alícia Dimecres 4 - MMB - 9:00pm\nJohnny Card Dijous 5 - MMB - 9:00pm\nVeles i vents Divendres 6 - MMB - 9:00pm\n"Sometimes in the morning, when it's a good surf, I go out there, and I don't feel like it's a bad world"\nACTIVITATSAl BCNSFF no només projectem pel·lícules\n21:30 DEEP BRIGHT\n22:15 THE ENDLESS SUMMER\n23:50 NASTY MONDAYS\n20:00 Conferència: FUSTA-FOAM-FUSTA\n21:00 Concert ANA&ALICIA\nBARCELONA SURF MOVIE\n22:15 REMIND ME TO FORGET\n23:00 KWEPUNHA LIBERIA\nDUELING SINGLE FINS\n21:00 Concert JOHNNY CARD\n22:15 BREAKING THROUGH\n23:00 BEYOND THE SURFACE\n23:59 After Party MARTINI SURFERS (Sala Apolo)\n20:00 Simposi: PASSAT, PRESENT I FUTUR DEL SURF A CATALUNYA\n21:00 Concert VELES I VENTS\n22:15 THE CRADLE OF STORMS\n23:00 THE OLD, THE YOUNG & THE SEA\n11:00 VERMUT A ALTA MAR\n13:00 SARDINADA POPULAR\n21:45 THE HEART & THE SEA\n23:15 HOME COMING\n21:45 OUT IN THE LINE UP\n23:15 TIERRA DE PATAGONES\nSala Apolo Carrer Nou de la Rambla 113 Metro L3 Paral·lel\nMuseu Marítim de Barcelona Avinguda de les Drassanes s/n Metro L3 Drassanes\nCofradia Pescadors Moll de Pescadors, s/n Metro L4 Barceloneta\nCinemes Girona Carrer Girona 173 Metro L5 Verdaguer\nBEST FEATURE THE OLD, THE YOUNG & THE SEA\nSPIRIT OF THE FESTIVAL TIERRA DE PATAGONES\nBEST SHORT BARCELONA SURFING MOVIE\nPATROCINADORSAspirem a ser un festival cultural, crític i social on el surf és la corrent que ens guia. Per això, el BCNSFF es caracteritza per crear sinergies tant amb grans empreses com amb petites i amb nous projectes emprenedors que treballen cada dia per fer d’aquest un món millor!\nBarcelona Surf Film Festival - 2014


FEM EXPERIMENTS AL COSMOCAIXA. Grup Superior - Escola Taiga\nFEM EXPERIMENTS AL COSMOCAIXA. Grup Superior\nPublicat el 25 Novembre 2011 per taigaAdmin\nEls del grup superior hem anat al Cosmocaixa.\nVan veure l’exposició dels dinosaures. Hi havia uns esquelets molt grans que van trobar al Desert del Gobi. Els dinosaures tenien unes mandíbules molt grans i alguns unes potes molt i molt llargues. Quasi atrapen a la Sarita i a la Clara.\nDesprés varem anar a fer uns experiments d’electricitat amb una monitora que es deia Maria. La Maria ens va explicar quins objectes són conductors i quins són aïllants. Els experiments són molt divertits mireu…\nA l’Adelaida i al Mark se’ls posen els pels de punta i entre ells passa l’electricitat.\nLa Sarita va intentar atrapar uns pots d’alumini que amb l’electricitat sortien disparats.\nI l’Anna va fregar ben fort al Paco per veure si li posava una bombeta al nas i feia electricitat…. Per cert si que va encendre la bombeta, llàstima que no ho pugueu veure.\nTambé vam aprofitar per donar una volta pel museu del Cosmocaixa. Hi ha moltes coses interessants, una bola de plasma, unes llums de colors…


El Barça CBS jugarà el play-of fd'ascens a la Primera Divisió femenina | betevé\nEl Barça CBS jugarà el play-off d’ascens a la Primera Divisió\nLa victòria per 74 a 63 contra l'Ardoi navarrès permet la disputa del play-off per primera vegada\nRedacció Esports | Dissabte, 13 d'Abr del 2019, a les 21.54\nEl Barça CBS disputarà el play-off d’ascens a la Primera Divisió femenina de bàsquet. Les noies entrenades per Isaac Fernández s’han imposat en l’última jornada a l’Ardoi de Navarra per 74 a 63. Les blaugrana arribaven a aquesta última jornada amb opcions d’aconseguir el somni del play-off i el resultat ha estat clau per aconseguir la quarta plaça que dóna accés a jugar aquest play-off per primera vegada en la seva història, després de la refundació.\nEn el primer quart les jugadores d’Isaac Fernández han sortit molt endollades però no s’han pogut anar en el marcador. La pressió alta per part de les blaugranes ha estat molt bona, i això els hi ha permès obtenir la màxima diferència al començament del segon quart, de 9 punts. Però la diferència s’ha reduït i les noies d’Aitor Alonso han reaccionat i s’han anat al descans amb només un punt d’avantatge.\nTriomf del Barça CBS a la segona meitat\nLa segona meitat ha tingut la mateixa tònica amb una dinàmica que determinava la importància del matx. Les blaugranes han seguit exercint una pressió molt elevada i això ha dificultat molt la sortida de pilota de les navarreses. Aquesta pressió ha permès al Barça CBS anar-se’n de vuit punts al final del tercer quart, una distància que gairebé s’ha mantingut fins al final per 74 a 63.\nEl conjunt blaugrana ha aconseguit un triomf històric que li permet disputar aquest play-off gairebé inesperat. L’entrenador, Isaac Fernández, s’ha mostrat molt content per la victòria que s’ha celebrat com es mereixia. Una de les jugadores que està més feliç és Anna Boleda, que volia retirar-se aquesta temporada al Barça, club en el qual es va formar, i que acabarà la seva carrera de la millor manera possible, si és que no decideix continuar en actiu.


Santa – Inter Club d'Escaldes\nPublicado el 14 de mayo de 2018 14 de mayo de 2018 por Inter Club d'Escaldes\nLa base no s’atura\nTot i acabar algunes competicions nacionals de futbol base, la nostra Escola no s’atura: aquest cap de setmana segueix l’activitat amb diferents campionats.\nSigue leyendo La base no s’atura\nEtiquetas: aleví, cadet, Canut, Coloma, Copa, FC, Federació, Lusitans, Santa\nPublicado el 13 de mayo de 2018 13 de mayo de 2018 por Inter Club d'Escaldes\nEns mereixíem un altre final\nL’Inter d’Escaldes va tancar la temporada 2017-18 amb una derrota inesperada sota un intens xàfec. El somni d’assolir el cinquè lloc va finalitzar com una gerra d’aigua freda.\nSigue leyendo Ens mereixíem un altre final\nEtiquetas: álvaro, caldeiro, Coloma, Javi, Marc, Navarro, Robinat, Santa, UE\nPublicado el 7 de mayo de 2018 por Inter Club d'Escaldes\nEl «triplet» de l’Infantil\nL’Infantil contra el CE Comapedrosa (Foto: Eli da Silva, arxiu)\nLa categoria Infantil va tenir un cap de setmana molt intens per jugar tres partits en tres dies. Les sensacions són bones després d’aquesta «marató» de partits.\nSigue leyendo El «triplet» de l’Infantil\nEtiquetas: Andorra, base, Coloma, Comapedrosa, Encamp, Infantil, Santa, UE, Xavi


“Somiem junts” del Papa Francesc… i Laura Borràs – Avantguarda.cat\nOriol Domingo 30 de gener de 2021 Atri\n“Somiem junts. El camí a un futur millor” es el darrer llibre del Papa Francesc, escrit en castellà, que farà goig a Laura Borràs (Junts per Catalunya) que amb el seu llibre “Filla de l’1 d’octubre” també fa una proposta per fer les coses de manera diferent i millor.\n1. La coincidència del desig i el “junts” del Papa argentí i universal amb el desig i el “Junts” de la presidenciable catalana amb visió universal és potser casual però, com a mínim, significativa. “Soñemos juntos” presenta els pensaments, inquietuds i propostes més personals de Papa Francesc sobre la crisi del Covid-19 i el món que emergirà d’ella. Per sortir-ne millors, segons el Papa, hi ha un temps per veure clar, un temps per triar be, un temps per actuar en conseqüència, i cal atrevir-se a somiar.\n2. Francesc indica que la crisis de la pandèmia posa de relleu la crueltat i la desigualtat existent en el mon actual, però també la capacitat de recuperació, la generositat i la creativitat de moltes persones per salvar la societat, l’economia i el planeta. El Papa ofereix una brillant i ferotge crítica als sistemes i ideologies que han generat la situació actual… Una economia global obsessionada amb els beneficis, la indiferència al dany causat a les persones i al medi ambient, determinats polítics que fomenten la por dels seus pobles per augmentar el seu poder.\n3. El Papa Francesc te un pensament especial per tots aquells pobles del mon que son llençats a les escombraries. Poposa un projecte per construir un món millor que col·loca els desfavorits i el planeta en el centre d’un nou pensament. Mostra que quan els individus s’ajunten per actuar, malgrat les seves diferències, poden descobrir imprevistes i meravelloses possibilitats. En el mon post-Covid, segons Francesc, ni la tecnocràcia ni el populisme son vàlids. Només una política arrelada en el poble podrà canviar i millorar el nostre futur.\n4. Un apunt de la fe explícita de Francesc: “El cor del cristianisme és l’amor de Déu per tots els pobles i el nostre amor al proïsme, especialment pels necessitats”. I acaba el seu llibre amb una cita del poeta argentí Alexis Valdés sobre l’esperança…\nQui impulsa millor la cultura? Laura Borràs? O Illa i Carrizosa que es disputen l’espanyolisme?