Per: Raúl Torres\nEl passat dia 1 de Juny va tenir lloc la sortida especial planificada pel mes de maig i que havia de tenir com a escenari la meravellosa comarca de la Garrotxa. El motiu pel qual es va celebrar ja entrat el mes de juny és els malsauguris meteorològics previstos per a la seva data oficial de celebració, el 25 de maig. Això va fer, si és impossible, que encara la il·lusió i les ganes de fer l'especial foren més grans, especialment per a un servidor que era la primera vegada que participava en una sortida d'aquest caire, cosaque recomano totalment.\nBé doncs, així les coses, citats tots a la gasolinera de la carretera d'Olot a Les Preses ens van trobar 14 socis, que representaven casi tot l'espectre de grups del club, des de l'A fins el C. Una mostra més de la gran heterogeneïtat que governa el nostre club i que denota la seva grandesa.\nLes opcions eren variades: es podia fer una ruta curta de 100 km i 1200m de desnivell bé una llarga de 150 km i casi 3000m, amb opció a ser retallada a uns no\nmenyspreables 135 km i 2200m. La majoria dels participants ens vam decantar per\naquesta segona opció dintre de la ruta llarga, la qual cosa excloïa pujar Bracons al final de la jornada.\nEl dia ens va rebre una mica fresc, ja que a les 8.00 h del matí teníem 16ºC, cosa que va fer que sorgís el primer debat: manguitos, tallavent, totes dues coses alhora o bé capde les dues... possiblement i com veurem més endavant, aquesta darrera opció podia ser la més encertada. Una vegada establert l'escenari de la sortida vam dirigir-nos cap a la població de Banyoles, des la qual i amb el seu majestuós llac com a espectador havíem d'encarar la primera (i per alguns principal) dificultat muntanyosa del dia.\nEfectivament, l'esperit de Mossèn Cinto Verdaguer ens esperava al cim de Mare de\nDéu de Mont, una mítica pujada de casi 19 km amb 900 m de desnivell positiu, amb uns 3 km finals que no baixen del 10% en cap moment. Si bé la pujada va ser dura, la recompensa va pagar molt la pena ja que vam poder esmorzar amb unes vistes impressionants de la comarca així com de les comarques colindants.\nS'ha de dir que el dia volia acompanyar-nos meteorològicament parlant, ja que si bé alguns dubtes es van plantejar en la sortida respecte la temperatura, aquesta va\nvorejar i per moments superar amb escreix els 30ºC. Una de les primeres anècdotes\nremarcables va ser que a la pujada l'Alejandro va agafar aigua a la font de Roca\nPastora i suposem que la va assecar del tot, ja que a la baixada, quan els gruix dels\ngraciencs vam aturar-nos a omplir bidons ja no en rajava, amb la consegüent cara de sorpresa de l'Alejandro que havia omplert en el mateix lloc feia una hora i mitja\nLa baixada de Mare de Déu del Mont va ser marca de la casa Solanas. Un sterrato ens esperava amb corbes pronunciades de 180º amb una grava molt particular que va generar certes preocupacions en alguns membres. Cal destacar el neguit de la\nMontse, que a diferència de la resta de participants, no estava gens preocupada pels desnivells positius, sinó per com serien les baixades (ja voldria jo tenir aquestespreocupacions...!). 34 Els quilòmetres passaven i les cames començaven a fer figa, el grup s'anava trencant i la necessitat d'aigua era patent, amb temperatures que puntualment superaven els 35º. Aquest fet ens va oferir la possibilitat de fer una incursió per la vil·la de Besalú per agafar aigua i de passada gaudir dels seus espectaculars monuments (i no ens referim només als arquitectònics, ja m'enteneu...).\nEn aquest moment ja començava a aclarir-se el final de la jornada ciclista: tres valents membres de l'A es van avançar per tal d'afegir Bracons a la llista de trofeus del dia, mentre que la resta ens vam conformar amb arribar al punt de sortida, amb una micamés de pena que glòria ja que portàvem moltes hores pedalant, bastant distància i un desnivell notable acumulat a les cames.\nFinalment, dos anècdotes més que cal fer constar: per una banda els valents de l'A,\nque de tornada es van despistar i van acabar perduts a Olot, amb el resultat d'haver fet un total de 165km (15 més dels previstos). L'altra anècdota és que quan ens vam acomodar en un bar per fer uns entrepans recuperadors i alguna cosa a beure (eren ja quarts de 5 de la tarda), vam tenir la gran satisfacció que ens van posar el final d'etapa del Giro d'Itàlia (una de les etapes més importants d'enguany)... fins que a falta d'1,5km per a la seva finalització, un parroquià que superaria els 80 anys d'edat va decidir canviar de canal per posar MelodiaFM!! No tenim res en contra d'aquesta emissora, però no sembla el més raonable quan 10 integrants d'un club ciclista estan veient el final de l'etapa reina d'una de les tres grans voltes per etapes i en resta 1,5 km. Davant del neguit que ens va ocasionar, l'home va intentar solucionar el problema posant de nou Eurosport, però no ho va aconseguir fins que van passar 5 minuts de l'arribada dels principals corredors... total que el final d'etapa el vam haver de veure des d'una pantalla de mòbil!\nBé, aquesta ha estat la crònica, més social que esportiva, d'una sortida especial queen el meu cas ho va ser més que mai en ser la primera. Des d'aquí vull agrair l'esforç de tots aquells que la van fer possible tot esperant que sigui la primera de moltes.


De Fast Fashion…a Slow Fashion (Eco2.0-56) – Pla de Sostenibilitat UB\nInici » Ecoconsells » Residus » Sostenibilitat » Ets aquí:\nplasostenibilitat 26/01/2018 De Fast Fashion…a Slow Fashion (Eco2.0-56)2018-02-26T10:22:56+02:00 Ecoconsells, Residus, Sostenibilitat Sense comentaris\nL’Instituto Nacional d’Estadística (INE) calcula que cada persona gasta de mitjana 582 euros anuals només en roba i sabates. Però la qüestió no només són els diners, sinó els quilograms de roba que comprem i llencem. Segons les dades més recents, s’estima que cada persona compra al voltant de 34 peces de roba a l’any i llença entre 10 i 14 kg.\nRoba. Llicencia Creative Commons Zero (CC0).\nLes dades són alarmants. Els adolescents porten una peça de vestir només cinc vegades de mitjana abans de canviar-la per una altra de nova. La roba low cost amb preus molt baixos facilita aquesta nova tendència sobretot entre la gent jove, que en molts casos utilitza la roba gairebé com si fos d’usar i llençar.\nL’alt nivell de rotació de les peces de roba d’algunes botigues, i el fet de voler anar sempre a la moda, fa que hi hagi gent que va a comprar 17 vegades a l’any de mitjana buscant noves col·leccions i les últimes tendències.\nAquesta nova estratègia empresarial que promou un alt nivell de rotació de la roba es coneix com a Fast Fashion, gràcies a la producció ràpida i barata que permet oferir noves peces de roba durant tot l’any. En conseqüència, la qualitat que s’obté de la roba és molt menor, considerant-se fins i tot com exemple d’obsolescència programada.\nLa compra compulsiva de roba low cost comporta greus conseqüències socials per les condicions laborals dels treballadors. També són importants els impactes ambientals associats a la contaminació del medi, el consum de recursos i l’elevada generació de residus que són difícils de gestionar (llegiu l’ecoconsell sobre “Quant consumeix la teva roba?”).\nPer contrarestar aquests efectes negatius associats al sector tèxtil ha sorgit el que es coneix com Slow Fashion, que promou un consum responsable, ètic i sostenible de la roba.\nCom puc reduir l’impacte de la meva roba?\nConsumeix de forma conscient i responsable. Evita comprar de forma compulsiva i compra només allò que realment necessites.\nProva’t la roba abans de comprar-la per assegurar-te que t’escau.\nCompra roba de comerç just i ecològica.\nRenta la roba amb programes de baixa temperatura i poques revolucions durant el centrifugat, i evita l’ús de l’assecadora per a què el teixit no es faci malbé i et duri més temps.\nSi ja no necessites una peça de roba però encara està en bon estat, pensa si tens algun amic o familiar al que li pugui anar bé.\nQuan ja no vulguis una peça de roba, llença-la al contenidor de recollida específic per a roba usada per a què pugui ser reutilitzada o reciclada.\nParticipa en els intercanvis de roba de segona mà.\nCompra roba de segona mà als mercats i botigues específiques.\nEl ‘low cost’ multiplica els residus tèxtils. La Vanguardia, octubre 2017.\nLa ‘Slow fashion’ empieza a crear tendencia en España. EFEverde, febrer 2015.\nconsum responsable, Ecoconsells, recursos, Residu Zero, sostenibilitat\n« Regals creatius i sostenibles (Eco2.0-55)\nRetorna UB: funcionament del sistema de retorn d’envasos de begudes »\nPatrimoni, turisme i sostenibilitat, eixos centrals del V Congrés Internacional sobre Alimentació\nNou impuls a la il·luminació intel·ligent d’Enlighting Technologies i a l’indicador viral de Bluephage


Obres al clavegueram del carrer de Blasco de Garay | Sants-Montjuïc\nObres al clavegueram del carrer de Blasco de Garay\nPoble-sec. Diversos trams del carrer de Blasco de Garay romandran tallats al trànsit entre el 23 d'octubre de 2020 i el 26 de febrer de 2021 per reparar-ne la claveguera.\nEl procés de neteja i rehabilitació de la xarxa de clavegueram del Poble-sec continua durant els darrers mesos de 2020 i els primers de 2021 al carrer de Blasco de Garay. En tres fases, diversos trams d'aquest carrer romandran tallats al trànsit entre el 23 d'octubre i el 26 de febrer per reparar-ne la claveguera.\nAquests treballs de rehabilitació de la claveguera, necessaris per garantir-ne l’eficàcia i seguretat, es duen a terme els dies feiners entre les 8 i les 15 h, però el tram afectat en cada fase queda tallat al trànsit tots els dies. Les fases són les següents:\nDel 23 d’octubre al 30 de novembre, el carrer de Blasco de Garay romandrà tallat entre la pl. Sortidor i el c. Elkano sense afectar-ne la cruïlla. La circulació es desvia per Magalhães, Radas i Elkano. El carrer de Murillo queda en atzucac, sense estacionament i amb doble sentit de circulació, des del c. Creu dels Molers.\nDe l’1 al 24 de desembre i del 7 al 15 de gener, els treballs afecten el tram de Blasco de Garay comprès entre els carrers d’Elkano i de Blai. La circulació es desvia pels carrers d’Elkano, de Tapioles i l’avinguda del Paral·lel. El tram de Blasco de Garay més proper al Paral·lel queda sense estacionament i amb doble sentit de circulació.\nDel 18 de gener al 26 de febrer, Blasco de Garay estarà tallat entre el carrer de Blai i l’avinguda del Paral·lel. Per garantir sempre l’accés al gual des del Paral·lel, fora de l’horari de treball es retirarà aquesta ocupació.\nDurant els darrers dos anys, aquestes mateixes tasques de rehabilitació de la claveguera ja s’han dut a terme als carrers de la Creu dels Molers, Elkano i Murillo.


Teresa Jordà lluitarà per a la producció agrícola sostenible al Parlament. - Benvinguts al Món Rural\nTeresa Jordà lluitarà per a la producció agrícola sostenible al Parlament.\nLa consellera ha dit que aquesta legislatura s'haurà d'impulsar la producció agrícola sostenible i sortir del model convencional.\nLes conselleres Gemma Geis i Teresa Jordà, durant el ple del Parlament del 6 d'octubre de 2021 (Horitzontal)\nTeresa Jordà, la consellera d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, es compromet a portar la llei de producció agrària al Parlament durant aquesta legislatura. Responent una pregunta oral al ple, la consellera ha dit que aquesta legislatura s’haurà d’impulsar la producció agrícola sostenible i sortir del model convencional. Segons Jordà, això passa per una producció compatible amb la mitigació del canvi climàtic i compromesa amb els pagesos, que “s’han de poder guanyar la vida amb preus justos”. “La producció agrària sostenible és i serà un eix bàsic a partir d’ara i els propers anys”, ha augurat.\nJordà ha esmentat també que hi ha molts reptes en matèria climàtica, ambiental i de cohesió territorial i ha defensat tots, sense deixar cap d’aquests reptes enrere. “No avançarem en la revolució verda si no comptem amb el sector ambiental i agroambiental”, ha avisat.\nEtiquetes: Acció climaticaJordàParlament\nLa iniciativa Rius programa la neteja d'uns 65 quilòmetres de lleres de rius de l'Alt Pirineu.


Laura Borràs, el nacionalisme darrere d'un somriure | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 8 DES 2019 - 00:30\tCET\nLaura Borràs, el dia de la Constitució al Congrés. Ricardo Rubio / Europa Press\nEl procés d'independència ha comptat amb la implicació d'acadèmics de prestigi. Són persones com Laura Borràs (Barcelona, 1970), la portaveu de Junts per Catalunya al Congrés, també professora de Literatura a la Universitat de Barcelona, doctora en Filologia romànica i alumna de Martí de Riquer. La professora Borràs ja escrivia el 2011, al diari El Punt Avui, que Catalunya s'havia de separar, com ho van fer les colònies americanes, “d'un Estat que la espolia”.\nEl somriure i una veu suau són dues de les millors armes comunicatives de Borràs. Les utilitza en mítings, en entrevistes o en els banys de masses que rep per part dels seguidors de Junts per Catalunya –la diputada no milita a cap partit–. El dia que va abandonar la conselleria de Cultura per saltar al Congrés, el març del 2019, va publicar al seu compte de Twitter imatges d'ella somrient i abraçant una funcionària: “Avui arribar al despatx de la conselleria de Cultura ha estat emocionant. Hi ha hagut de tot, entre plors, flors, abraçades i gent enfadada perquè no volen que marxi i perquè diuen que em segrestaran!”. Borràs dedica aquests dies el seu compte de Twitter a compartir missatges de persones que li donen suport davant la causa judicial que la investiga per, presumptament, concedir de forma irregular contractes per valor de 259.000 euros durant la seva etapa com a directora de la Institució de les Lletres Catalanes (ILC). El cas, que cueja des del 2018, va provocar fricció entre la Generalitat i el poder judicial quan Borràs va assegurar a RAC1 que el conseller d'Interior, Miquel Buch, li havia transmès informació, sota secret de sumari, sobre l'operatiu dels Mossos d'Esquadra ordenat per la jutgessa d'instrucció Silvia López. La jutgessa va retirar la policia autonòmica de la investigació.\nBorràs també aplica el seu somriure per llençar missatges periòdics que alimenten el relat de “l'estat opressor”, o per classificar els catalans entre demòcrates i no demòcrates. “Els llaços grocs representen a la part de Catalunya que està pels drets humans”, va dir Borràs aquest any a RNE. També va ser una de les signants el 2016 del polèmic manifest Koiné que exigia que el català sigui l'única llengua oficial a Catalunya. Aquest document, firmat per més de 200 persones de la política i la cultura, denunciava el bilingüisme com una estratègia concebuda pel franquisme, i titllava la immigració de la resta d'Espanya com un “instrument involuntari de colonització lingúística”.\nLa líder de Junts per Catalunya forma part del grup de confiança del l'expresident Carles Puigdemont, un nucli que es resisteix a descartar la independència unilateral perquè creuen la que la consulta il·legal de l'1-O aporta suficient legitimitat: “Nosaltres ja hem fet el referèndum, el poble va decidir que vol la independència, i mentre no n'hi hagi un de pactat, hem de treballar per fer-la efectiva”, va advertir Borràs l'octubre passat a TV3: “Espanya ens tracta com una possessió, com un subaltern”.\nVa ser l'exsocialista Ferran Mascarell com a conseller de Cultura que va nomenar Borràs el 2013 al capdavant de la ILC. Va mantenir el càrrec fins al 2018, quan va ser cessada amb la intervenció de la Generalitat a través de l'article 155 de la Constitució. Borràs va explicar a TV3 que va fer el possible per boicotejar la supervisió de l'administració catalana: “Què vaig fer quan era directora general [de la ILC] i el meu conseller [Lluís Puig[ va haver de marxar a l'exili per la repressió espanyola? Vaig col·laborar amb ells? De cap de les maneres; és més, vaig fer tot el que era a les meves mans perquè el 155 no fos tan efectiu”. Borràs va ser designada el 2018 consellera de Cultura al Govern de Quim Torra. Una de les seves primeres decisions va ser crear un càrrec per a Puig –avui resident a Bèlgica per evitar ser jutjat a Espanya–: director del “Programa per al desenvolupament de projectes culturals d'àmbit internacional”, amb un sou de 85.000 euros anuals.\nLa cap de files de Junts per Catalunya al Congrés ha participat en mobilitzacions dels CDR: la darrera ocasió va ser el 27 de novembre, per tallar l'avinguda Meridiana de Barcelona. Borràs es va manifestar el setembre passat contra la detenció dels membres dels CDR que van confessar haver planificat un assalt al Parlament i l'elaboració de material explosiu. La diputada de Junts per Catalunya també dona suport a Tsunami Democràtic i ha assegurat que ha participat en accions d'aquesta organització anònima. Tsunami Democràtic, investigat per l'Audiència Nacional, és el grup responsable de l'ocupació el 14 d'octubre de l'aeroport d'El Prat, del tancament de la frontera amb França a La Jonquera i de la interrupció del trànsit a l'autopista AP-7 durant tres dies de novembre. “Tsunami Democràtic som la gent. Jo també m'hi he mobilitzat. És un moviment que crida a mobilitzacions cíviques, pacífiques i democràtiques”, va explicar Borràs en una entrevista de Cuatro.\nBorràs, com molts altres que donen suport a aquestes accions, no va créixer en un entorn de combat urbà i de desobediència civil. Ella mateixa ha explicat que és filla de classe mitjana benestant, que gaudia d'estiuejos a Menorca, de la masia familiar a Sant Cugat del Vallès, on corria amb una moto de trial que li va regalar el pare; va poder formar-se a l'estranger i ser a primera línia del que el conseller Mascarell va definir durant el seu mandat com “el millor moment del català a la història”. Tot això és el passat per a Borràs perquè Catalunya “viu un moment d'emergència nacional”. “Necessitem polítics que vulguin entrar a la història fent una aportació significativa al seu país, fent possible la independència de Catalunya”, va escriure en un article premonitori del 2011.


5 preguntes amb resposta sobre els XV Premis Nacionals de la Gastronomia - Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició\n5 preguntes amb resposta sobre els XV Premis Nacionals de la Gastronomia\nPer ACGNabril 27, 2016febrer 18th, 2021Sense comentaris\nEls Premis Nacionals de Gastronomia són un guardó atorgat cada any per l’Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició a fi de reconèixer la feina dels cuiners, restaurants, professionals o col·lectius i institucions relacionades amb el món de la gastronomia catalana que al llarg de l’any han destacat per la seva tasca i aportació a la cuina.\nL’Acadèmia defensa que la consciència d’una cuina catalana pròpia i diferenciada és una realitat que ens identifica, distingeix i honora. Preservar aquesta especificitat és un compromís tant culinari com cívic i cultural que l’Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició té com a principal objectiu, adduint i remarcant que tot diàleg en l’àmbit de la cuina com a patrimoni històric i cultural s’ha de fer des de l’absolut respecte a les diferències i a les identitats.\nQuan i on se celebra l’edició 2016?\nEl dilluns 2 de maig a les 20:30 hores es farà la cerimònia de lliurament dels premis d’aquest any, a la Sala Hipòstila del Recinte Modernista de Sant Pau. Hi assistiran el Conseller de Justícia, Carles Mundó, i la Consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació, Meritxell Serret, davant d’un auditori de 120 persones. El servei de taula anirà a càrrec de l’Escola Superior d’Hostaleria de Catalunya.\nPremi al millor restaurant de l’any, que l’any passat es va lliurar al Miramar de Llançà, del cuiner Paco Pérez.\nPremi al cuiner jove i emprenedor, rebut en la darrera edició per Antonio Simoes, de la Taverna del Clínic.\nPremi especial de l’Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició, lliurat l’any passat a títol pòstum a Jean Luc Figueras.\nCom es voten els guanyadors?\nEls guanyadors dels Premis Nacionals Anuals de Gastronomia són el resultat d’un procés de votació secret que l’Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició realitza al llarg de l’any.\nAl final de cada trimestre cada un dels 56 acadèmics proposa el seu candidat en cadascuna de les categories. El resultat acumulat d’aquesta votació dóna lloc a uns finalistes dins de cada categoria. D’entre aquests finalistes, durant el darrer trimestre de l’any, els acadèmics voten el que consideren mereixedor del guardó en cadascuna de les tres categories actuals. El Premi Especial de l’Acadèmia l’atorga cada any la Taula Directiva.\nDes de quan se celebren?\nEls Premis ja van per la seva setzena edició. Es van instaurar el 2001, sota la presidència de Miquel Espinet, i es van organitzar per primer cop l’any 2002. El 2009 l’Acadèmia va signar un conveni amb la Generalitat de Catalunya pel qual els premis van rebre la denominació de ‘nacionals’.\nDurant aquests anys han guardonat persones i restaurants tan coneguts com els germans Roca, Ca l’Enric, Ferran Adrià, Manolo Vázquez Montalbán, Santi Santamaría, Jean Louis Neichel, Càtedra Sent Sovi, les germanes Rexach o Jaume Subirós, entre molts d’altres. Actualment molts d’ells són influents cuiners i estan considerats en el més alt nivell de la gastronomia mundial.


ASSOCIACIÓ SANT LLUC PER L'ART: ENS HA DEIXAT RAUL CAPITANI\nEn record de Raul Capitani, que ens ha deixat avui, recordem el post del 8 de febrer del 2011 amb motiu de l'exposició i recital poètic que es va fer al Col·legi d'Aparelladors, organitzat per la nostra Associació.\nEl divendres 28 de gener de 2011 s'inaugurava a la Sala d'exposicions del Col·legi d'Aparelladors, a can Xammar, l'exposició Arquitectures imaginàries, de l'artista argentí Raul Capitani.\nL'exposició comptava amb 20 obres i estava dividida en dues parts. La primera eren gravats originals, gairebé inèdits a Mataró i dedicats a diversos poetes (Miguel Hernández, García Lorca, Borges, Neruda, Cortázar, Alberti i Espriu). Per aquest motiu el divendres 11 de febrer es va\nfer un recital poètic a càrrec de Manuel Patricio i Carlos Soriano.\nDe la segona part de l'exposició en sortia el títol, Arquitectures Imaginàries, escollit pel pintor per a aquesta ocasió. Eren deu obres recents, pintures sobre fusta, gravades, tallades i enganxades, de tema lliure i basades en la fantasia arquitectònica. Construccions expressionistes properes a l'abstracció fetes amb fustes tallades i gravades per bastir unes ciutats o edificis monumentals de formes geomètriques molt personals.\nPublicat per ASSOCIACIÓ SANT LLUC PER L'ART a 19:35


Josep Maria Ribelles i el grup 'Corrandes són corrandes', protagonistes de la 14a edició del Festival 'D'aquí estant veig una estrella', a Riudaura - Garrotxa Digital\nJosep Maria Ribelles i el grup ‘Corrandes són corrandes’, protagonistes de la 14a edició del Festival ‘D’aquí estant veig una estrella’, a Riudaura\nRiudaura - publicat a les 13:15\nEl municipi de Riudaura va tornar a omplir-se de música amb la 14a edició del festival de música tradicional i popular ‘D’aquí estant veig una estrella’. Una cita obligada durant l’estiu que enguany s’ha hagut de readaptar a causa del mal temps, amb actuacions el divendres, amb Pep Gimeno Botifarra i Miquel Gil, i el diumenge, enlloc del dissabte.\nL’objectiu del festival és donar a conèixer i visibilitzar un tipus de música molt de casa nostra però al mateix temps oblidada per molts, tasca per la qual van voler evitar des del Cercle de Recerca Folklòrica de la Garrotxa. Un D’aquí estant veig una estrella 2019 que va comptar amb els següents músics.\nPep García, organitzador, Cercle Recerca Folklòrica de la Garrotxa:”Aquest any és un concert molt dens. Amb tres grups de cantadors del poble i tres grups musicals de Riudaura, i amb Josep Maria Ribelles, l’arpista, els ‘Corrandes són corrandes’ i els banyolins Laia Bosch i Albert Massip, els tres convidats.”\nDurant les més de dues hores de música, a la plaça del Gambeto de Riudaura, es van poder veure actuacions des de tota mena d’indrets més enllà de l’escenari, com per exemple dels mateixos balcons que voregen la plaça; música acompanyada per un bris de llum que va permetre al mig miler de persones presents gaudir de tota mena de sons tot mirant el cel.\nDavid Jané, actual alcalde de Riudaura, ha anunciat aquest diumenge la seva decisió de no formar part de cap candidatura a les properes eleccions municipals, principalment per motius professionals. En un escrit titulat '2019: Cruilla de camins', que ha compartit…\nEls espectadors es ‘deixen seduir’ per la Mostra Internacional de Documentals Olot.doc\nAquest cap de setmana ha tingut lloc la Mostra Internacional de Documentals Olot.doc, una manifestació cinematogràfica que, tal com indica el seu nom, tracta únicament el gènere del documental. Durant 4 dies, del 13 al 16 de març, s’han ofert els millors treballs…\nAquest diumenge es va dur a la Run4càncer, una cita obliga per la lluita contra al càncer organitzada per la Fundació Oncoliga i que es va dur a terme, al mateix moment, a vuit ciutats de la demarcació de Girona. A Olot prop de 1.200 persones van córrer i…\nDavid Escudero deixa la Unió Esportiva Olot un any després d’arribar-hi i amb un ascens sota el braç. El defensa d’Alacant torna al seu club d’origen, l’Atlético Saguntino, amb qui també va aconseguir l’ascens a Segona B fa dues temporades. El…\nEl propietari d’una carnisseria d’Argelaguer, denunciat per facilitar l’entrada de clients al bar del costat\nEls Mossos d'Esquadra han denunciat el propietari d'una carnisseria d'Argelaguer amb bar al costat. En concret, l'establiment feia passar els clients per una porta interior per accedir al bar, que de fora semblava tancat de cara al públic. Els fets van tenir…


El Sindicat de Llogaters denuncia el cas de dues dones que han quedat desateses i sense llar | RTVVilafranca\nEl Sindicat de Llogaters denuncia el cas de dues dones que han quedat desateses i sense llar\nEl Sindicat de Llogaters del Penedès denuncia la situació de dues dones que han quedat desateses i al carrer a Vilafranca.\nEl Sindicat de Llogaters del Penedès ha convocat aquest dijous al migdia una roda de premsa a la Plaça de la Vila per donar a conèixer el cas de dues dones que han quedat desateses i al carrer a Vilafranca. Aquestes dues dones, d’origen estranger i una d’elles víctima de violència de gènere, estaven treballant en situació irregular al mateix lloc on vivien, a Vilafranca. Després d’una inspecció es van quedar al carrer i, en adreçar-se als Serveis Socials municipals, només van rebre la possibilitat d’allotjar-se en una pensió de Santa Margarida i els Monjos durant cinc dies i l’oferiment d’un bitllet de tren per anar fins a Barcelona i demanar ajut allà.\nDes del Sindicat de Llogaters reclamen que es doni una resposta a les situacions d’emergència com la que viuen aquestes dues persones, encara que no estiguin empadronades a la vila. Ara les afectades estan acollides per l’assemblea del sindicat perquè no disposen de cap lloc on viure.\nD’altra banda, el Sindicat ha anunciat que properament farà una campanya amb Unitat Contra el Feixisme i el Racisme atès que s’estan trobant molts casos de persones d’origen estranger amb problemes per accedir a un habitatge.\nEl Sindicat de Llogaters demana voluntat política per fer front a l’emergència habitacional i polítiques de prevenció davant la possibilitat la població del Penedès augmenti en els propers anys com indiquen les projeccions de l’Institut d’Estadística de Catalunya.\nA la roda de premsa del Sindicat de Llogaters hi havia representants dels grups municipals d’ERC, la CUP i Vilafranca en Comú, així com d’altres entitats socials.\nemergència habitacional, emergència social, habitatge, Josep Barberà, Quim Barberà, serveis socials, Sindicat de Llogaters del Penedès, Txus Magallón


Hotel Complex Klyazma Vladimir Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 231 allotjaments a Vladimir.\nSudogodskoe Shosse 15, Centre de la ciutat, Vladimir, Rússia, 600023 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nHabitació Individual Estàndard amb Paquet de Cap d'Any (Standard Single Room with New Year's Package)\nStandard Twin Room with Sofa with New Year's Package\nMés informació sobre Hotel Complex Klyazma\nSituat en el cor de Centre de la ciutat, Klyazma Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Vladimir. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vladimir. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, aparcacotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, visites turístiques.\nL'ambient de Klyazma Hotel es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Karaoke de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Klyazma Hotel és una elecció inteligents per a viatgers a Vladimir, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


La venda de calçots bat tots els rècords\nEl calçot tanca la temporada amb rècord de vendes\nMercabarna ven 15 milions de calçots, la xifra més alta de la seva història\nL'exportació a altres països europeus no deixa d'augmentar\nBarcelona - Dilluns, 15/04/2019 | Actualitzada 16/04/2019 - 10:56\nUna Setmana Santa tardana, caps de setmana hivernals i de primavera amb bon temps i una tradició en auge que desperta curiositat en altres països, han aconseguit que aquest any la venda de calçots a Mercabarna hagi batut tots els rècords. Aquesta temporada, que es va iniciar el novembre passat i finalitza aquesta setmana, s’han venut 15 milions d’unitats només al gran mercat barceloní, la xifra més alta des que es comptabilitza la seva venda.\nA l’extraordinari rècord assolit per aquestes cebes dolces calçades amb terra, tècnica que provoca el seu creixement allargat, s’hi suma la cada cop més gran exportació de molts dels quilos que, procedents de les comarques de Tarragona majoritàriament, passen per Barcelona per ser facturats al Regne Unit, França, Bèlgica i Alemanya.\nSegons l’Associació Gremial d’Empresaris Majoristes de Fruites i Hortalisses de Barcelona i Província (AGEM), "per primera vegada s’arribarà aquesta temporada als 15 milions de calçots comercialitzats, superant la temporada passada, que, amb 14,3 milions, ja va ser molt bona". "A una bona producció en quantitat, malgrat les pluges de tardor que van amenaçar la campanya, s’hi ha afegit el bon temps de l’hivern i la primavera, que ha animat les calçotades en cases i restaurants. I és que aquesta temporada el calçot ha sigut gairebé una autèntica obsessió", afirma l’associació dels venedors de fruites i verdures.\n"Ja fa anys que comercialitzant calçots, però a partir del 2016 hi va haver un ‘boom’ que ha sigut progressiu i ha anat ‘in crescendo’, però l’èxit d’aquest any és una cosa que no esperàvem", explica Eva Cano, majorista de fruites i verdures responsable, amb la seva germana Sonia, de l’empresa Maleubre Cano. "És una moda de temporada que està molt consolidada, però és que, a més, ha augmentat molt l’exportació a Alemanya, Bèlgica, França i el Regne Unit", afegeix.\nLes exportacions de calçots des de Mercabarna han augmentat aquest any un 10% i s’espera que la temporada acabi amb una exportació, des de Barcelona, d’entre el 20% i el 22% de tot el producte venut. "També amb les exportacions hem superat totes les previsions. Ja esperàvem aquesta tendència ascendent, però no imaginàvem duplicar les expectatives", confessa Cano.\nUna ‘delikatessen’ a Londres\nQuim Pastor, comissionista de Mercabarna, que adquireix fruites i verdures per a l’empresa londinenca Natoora, assegura que l’èxit de la ceba catalana a Londres es deu al fet que "és un producte molt gurmet al tractar-se per a ells d’una ceba dolça i rara". Confessa que un dia els responsables de la multinacional Natoora, que ven els seus productes al Regne Unit, França i Nova York, van venir a conèixer el mercat barceloní i ell els va convidar a casa de la seva mare, a Castelldefels, on va organitzar per a ells una calçotada a l’aire lliure.\n"Realment van entendre el que és una calçotada i els va agradar tant que ara cada any ells n’organitzen una a Londres per als empleats de l’empresa", afegeix Pastor, que revela quins problemes té l’exportació. "És un producte molt delicat. Durant el transport l’afecta per exemple si plou, per la humitat. Tampoc es pot plastificar, perquè la fulla s’ha de mantenir perfecta". La majoria d’aquests calçots exportats acaben en botigues de verdures d’alta gamma i en restaurants, on se serveixen i preparen de múltiples formes.\nUn dels secrets que sustenta l’exportació, malgrat la fragilitat d’aquest producte, és l’elevat benefici econòmic. El mateix calçot que es ven a Mercabarna per uns 15 cèntims la unitat, al mercat de Londres puja fins a un euro, set vegades més. "A més, allà es venen per unitats, no en grapats com aquí", apunta Pastor, la qual cosa dona una idea del tractament de ‘delikatessen’ que li dona el mercat anglès.\nAl Mercat Central de Fruites i Hortalisses de Mercabarna hi ha mig centenar de majoristes especialitzats en la venda de la ceba catalana. Del total de calçots que venen, la immensa majoria, uns 10 milions, procedeixen de les comarques de Tarragona, si bé també cada vegada és més gran la producció al Baix Llobregat. Els agricultors de Valls (Alt Camp) destinen a Mercabarna la meitat de la seva producció.\nEls restaurants que organitzen menús de calçotada en són també lògicament els grans consumidors. De fet, la majoria han omplert gairebé tots els caps de setmana d’una temporada que també qualifiquen d’excel·lent. "És una tradició que no falla, i aquest any hem tingut la nostra clientela fixa que es va renovant amb els fills d’aquells que ja venien quan el 1974 vam obrir el restaurant", explica Roc Aneas, director de Casa Fèlix, un dels establiments més tradicionals de Valls.\nL’origen del nom i altres curiositats\nLa denominació calçot té el seu origen en el sistema de cultiu: la ceba es calça amb terra perquè adquireixi aquesta forma allargada tan característica. Segons la denominació d’origen, la tija blanca del calçot ha de fer entre 15 i 25 centímetres de llarg i tenir un diàmetre d’entre 1,7 i 2,5 centímetres.\nEls calçots es rosteixen en graelles sobre sarments cremant. Després, es conserven en papers de diari fins a servir-los a la taula en una teula. Per ingerir-lo, el comensal estira la capa exterior i cremada agafant-la per les fulles i es menja la dolça part blanca. La salsa de romesco és l’acompanyament obligat. Tampoc pot faltar el ritual d’embrutar-se les mans i la boca, fins al punt d’haver d’utilitzar un pitet. El menú, que sol costar en un restaurant entre 30 i 35 euros, es compon a més, de carn a la brasa, mongetes i crema catalana.\nTot i que depèn del clima, la temporada forta del calçot es desenvolupa des de finals d’any fins al març. Quan aquest període s’allarga, com ara, les altes temperatures provoquen que al mig del calçot sorgeixi una espiga dura que brota cap a l’exterior pel centre dels fulls. Aquest filament gruixut i rígid provoca que sigui menys apetitós. L’estacionalitat del calçot és part del seu encant, sobretot en uns temps en què, gràcies al transport i la tecnologia, ja es pot menjar gairebé qualsevol fruita o verdura en qualsevol època de l’any.\nEls catalans consumeixen menys pa, carn i peix\nTemes: Gastronomia Alimentació Catalunya


Èxit sense precedents en el crowdfunding de la catalana IDAPT\nQuan falten encara més de 20 dies per acabar la campanya de finançament, aquesta no només ha aconseguit el seu objectiu, sinó que ha recaptat més del doble.\nA les oficines d’IDAPT a Barcelona poden no només descansar tranquils després d’haver aconseguit superar amb facilitat la xifra mínima per al crowdfunding que havien creat per finançar el seu carregador universal per a dispositius mòbils anomenat Modulo, sinó que, a més, poden estar més que satisfets amb ell: a falta de 23 dies per acabar, ja porten recaptat més del doble de que van sol·licitar.\n30.000 dòlars era la quantitat que havien fixat per produir el carregador però, a més, també s’havien fixat una sèrie de fites més: si arribaven als 60.000, podien fabricar un adaptador per carregar Modulo de manera inalàmbrica i, al mateix temps, carregar també sense fils els dispositius. Als 70.000, un adaptador que facilita a Modulo carregar dos dispositius simultàniament, i així amb altres objectius.\nEn el moment d’escriure aquestes ratlles, els dos objectius explicats s’han complert, i IDAPT va camí dels 80.000 dòlars, amb els quals podria construir també un adaptador que, mitjançant una manivela, recarregui el Modulo. D’aquesta manera podríem recarregar el nostre smartphone o tablet sense necessitat de tenir cap endoll a mà.\nAl crowdfunding encara li queden 23 dies, de manera que és d’esperar que pugui complir amb totes les fites fixades i arribar als 100.000 dòlars de recaptació, el que permetrà construir l’adaptador amb placa solar per recarregar Modulo mitjançant l’energia del sol.


L'advocat de Francisco i Cayetano Rivera mou fitxa en el pitjor dia per a Kiko\nL'advocat de Fran i Cayetano Rivera dona les claus sobre el conflicte amb Isabel Pantoja | G3\nJoaquín Moeckle dona les claus sobre el conflicte amb Isabel Pantoja\nper Miguel Cuartas 27/11/2020 14:21h\nKiko Rivera ha reobert la polèmica relacionada amb l'herència del seu pare, Paquirri. L'any 1994 es va donar tota la raó a Carmen Ordóñez, exdona de Paquirri. Ara bé, la sentència mai va arribar a executar-se, ja que Isabel Pantoja no els va donar les pertinences de Paquirri, tot i les constants peticions per part dels seus fills, en primer lloc Francisco l'any 1995 i després el seu germà Cayetano el 2006.\nActualment, la història podria fer un gir després del requeriment notarial del seu advocat, Joaquín Moeckel, que ha parlat amb 'Vanitatis' per posar damunt de la taula totes les claus del conflicte entre els Pantoja i la família Rivera.\nJoaquín Moeckle revela el que Isabel Pantoja mai va complir\nMoeckle es remunta a l'any 1987 per repassar el que va passar: «Aquell any se signa l'escriptura de partició de l'adjudicació d'herència de Paquirri. A banda d'aquesta escriptura, que és el document més oficial, se signen dos complementaris per a objectes de menor importància. Aquest annex és subscrit per tots els compareixents de l'herència. Això mai ho va complir la senyora Pantoja. Per això, s'obre un procés judicial que diu que ha de lliurar-ho, va ser recorregut i hi va haver moltes vicissituds de caràcter jurídic», assegura.\n«Les manifestacions d'aquest senyor, Kiko Rivera, dient haver vist i presenciat aquests objectes a la finca... Lluny d'haver estat robats, perduts o sostrets, tornen a aparèixer. S'ha intentat demanar, però jo com a advocat, com a jurista, no puc demanar les coses pels mitjans de comunicació. Us puc explicar les coses jurídiques, però jo no puc utilitzar-vos per reclamar-les. Ho he de fer judicialment o notarialment. Passar de la indignació a l'acció. Hem mogut fitxa», sentència l'advocat dels germans Rivera.\n«Pot no contestar, el que ens podria fer recórrer a un judici»\nLa nova reclamació de l'advocat de Francisco i Cayetano Rivera va començar «el passat dimarts al matí a la notaria de Medina Sidonia, a Cadis, perquè és la població on radica la finca Cantora. Vaig requerir-li a la senyora notària que anés a la finca perquè Pantoja entregui tots els objectes. A partir d'aquest moment, ella té un termini de 48 hores per contestar-me».\nSobre com pot reaccionar Isabel Pantoja, el lletrat creu que «pot no contestar, el que ens podria fer recórrer a un judici. També pot contestar que està d'acord i que un dia determinat podem anar a recollir els objectes. Una altra opció és que digui que ella és la propietària de tot. Podria dir també que ja va explicar en el seu moment que ho van robar tot, o que li demanem catorze coses i només en tingui quatre. Fins que no sapiguem la seva resposta, no sabrem el que farem nosaltres».\n«El que no prescriu mai és la maldat de les persones»\nSobre la preinscripció, Moeckle afirma que «el que no prescriu mai és la maldat de les persones. No dic que sigui mala persona Isabel Pantoja, ho dic en general. Es pot confiar en les males persones, perquè no canvien mai. No obstant això, en una bona persona no s'ha de confiar, perquè sí que pot canviar».\nFinalment, l'advocat dels fills de Carmen Ordóñez, veu a Cayetano i Fran Rivera amb «molta il·lusió i esperança. El 18 de desembre és el Dia de l'Esperança... Jo la tinc. A veure si reacciona d'una vegada. Per què vol aquests vestits en una habitació podrint-se!».\nÚltima hora Última hora Cor Última hora Kiko Rivera Última hora Isabel Pantoja Última hora Fran Rivera Última hora Cayetano Rivera


Obligacions fiscals de les empreses i autònoms d’aquí al 31 de desembre 2021 - JDA | Servicios Profesionales\nHomeBlogEmprenedorsObligacions fiscals de les empreses i autònoms d’aquí al 31 de desembre 2021\nPer a l’aplicació de determinats règims fiscals especials s’ha d’exercitar l’opció davant l’Administració Tributària abans del 31 de desembre i tenir en compte tots els models i obligacions tributàries que hem de presentar com a pimes i autònoms.\nFins al 20 de desembre de 2021\nNovembre 2021. Grans empreses: Models 111, 115, 117, 123, 124, 126, 128, 230\nNovembre 2021. Declaració recapitulativa d’operacions intracomunitàries: 349\nNovembre 2021. Operacions assimilades a les importacions: 380\nNovembre 2021: 604\nNovembre 2021. Autoliquidació: 303\nNovembre 2021. Grup d’entitats, model individual: 322\nNovembre 2021. Grup d’entitats, model agregat: 353\nRenúncia o revocació estimació directa simplificada i estimació objectiva per a 2022 i successius. Models 036/037\nAtenció. També s’entendrà efectuada la renúncia quan es presenti en termini la declaració-liquidació corresponent al primer trimestre de l’any natural (2022) en què hagi de fer efecte aplicant el règim general. En cas d’inici de l’activitat, també s’entendrà efectuada la renúncia quan la primera declaració que hagi de presentar el subjecte passiu després del començament de l’activitat es presenti en termini aplicant el règim general.\nRenúncia o revocació dels règims simplificats, agricultura, ramaderia i pesca per a 2022 i successius. Mod. 036/037\nOpció o revocació per la determinació de la base imposable mitjançant el marge de benefici global en el règim especial dels béns usats, objectes d’art, antiguitats i objectes de col·lecció per a 2022 i successius. Mod. 036\nOpció tributació en destí vendes a distància a altres països de la Unió Europea per a 2022 i 2023. Mod. 036\nRenúncia règim de deducció comuna per a sectors diferenciats per a 2022: sense model\nOpció pel règim especial del criteri de caixa per a 2022. Mod.036/037\nRenúncia al règim especial del criteri de caixa per a 2022, 2023 i 2024. Mod.036/037\nOpció subjecció a l’IVA per a 2022 i successius i comunicació subjecció a l’IVA pels subjectes passius en règim agrícola, subjectes passius exempts sense dret a deducció i persones jurídiques que no actuïn com a empresaris o professionals si les seves adquisicions intracomunitàries de béns no han superat els 10.000 €: en qualsevol moment i un mes des que s’assoleix aquest límit, respectivament.\nVendes a distància:\nSota determinades condicions, les vendes de béns expedits o transportats des de qualsevol Estat membre de la Unió Europea amb destinació a Espanya (TAI: Península i Balears), estan subjectes a l’IVA espanyol com a lliuraments interiors.\nAquestes condicions són les següents:\nL’expedició o el transport dels béns s’ha d’efectuar pel venedor o pel seu compte.\nEls adquirents han de ser particulars, persones jurídiques o entitats que no realitzen activitats empresarials o professionals (fundacions, associacions sense ànim de lucre), empresaris que apliquen el règim especial de l’agricultura o que no tinguin dret a deduir les quotes de l’IVA suportades per fer exclusivament operacions exemptes.\nEls béns objecte d’aquests lliuraments han de ser diferents dels següents: mitjans de transport nous, béns objecte d’instal·lació o muntatge i béns els lliuraments dels quals hagin tributat conforme al règim especial de béns usats, objectes d’art, antiguitats i objectes de col·lecció en l’Estat membre d’inici de l’expedició o transport.\nL’import total, exclòs l’IVA, dels lliuraments efectuats per l’empresari o professional des d’un altre Estat membre amb destinació a Espanya (TAI), amb els requisits anteriors, haurà d’excedir durant l’any natural precedent o en curs de 35.000 euros. Encara que no s’hagués superat el límit citat, quan els empresaris haguessin optat per tributar a Espanya en l’Estat membre d’inici de l’expedició o transport.\nL’empresari que realitzi vendes a distància subjectes a Espanya haurà de presentar autoliquidacions per l’impost (model 303) i estar identificat a Espanya amb un NIF o número d’identificació fiscal prèvia sol·licitud a través del model 036 (caselles 101, 102, 110, 111, 900 i següents de la pàgina 7).\nOpció pel règim especial d’arrendament d’habitatges en l’impost sobre societats: les societats que vulguin beneficiar-se d’aquest règim que permet una menor tributació, s’hi han d’acollir mitjançant comunicació a l’Agència Tributària abans de finalitzar l’any.\nD’altra banda, en el cas de modificacions o alteracions en els immobles, s’ha de presentar la comunicació davant el cadastre amb la finalitat que sigui incorporada per a l’any vinent.\nIAE: encara que l’impost sobre activitats econòmiques és un impost que gaudeix d’una exempció important per a les pimes, atès que només estan obligades al seu pagament les entitats que tinguin un import net de volum de negocis superior al 1.000.000 €, les empreses que canviïn el seu volum de negocis en l’últim impost sobre societats presentat, estan obligades a notificar aquest canvi a l’administració tributària abans del 31 de desembre.\nRègim fiscal especial aplicable als treballadors desplaçats a territori espanyol: aquest règim pot ser aplicat en el període en què s’efectuï el canvi de residència i durant els 5 períodes impositius següents, sempre que s’hi hagués optat. Pel que en cas que l’actual període sigui el cinquè any posterior al trasllat, el pròxim exercici es tributarà com a resident, havent de presentar la declaració d’IRPF. En aquest cas l’empresa ocupadora haurà de subjectar-lo al règim general de retencions.\nSi disposa de liquiditat per invertir o té saldos amb rendibilitat baixa, estem a la seva disposició per a aconsellar-li la millor inversió, aprofitant tots els avantatges fiscals.\nEncara que al desembre no cal presentar cap model relacionat amb l’IVA, sempre és recomanable revisar els nostres comptes per veure quines compres previstes podem avançar per deduir aquest IVA suportat abans de l’últim trimestre i de la declaració anual. Abans del dia 30 de gener haurem de presentar dos models: el model 303, d’autoliquidació trimestral de l’IVA, i el model 390, la declaració i el resum anual de l’IVA.\nAbans del 31 de desembre d’enguany cal prendre les decisions més adequades que permetin ajustar la tributació i reduir la factura final de l’IRPF i de l’Impost sobre societats.\nEs poden posar en contacte amb aquest despatx professional per qualsevol dubte o aclariment que puguin tenir sobre aquest tema. Sense res més a afegir, rebi una salutació cordial.


On són les dones? - Nova Tàrrega\nDilluns, 15 d'octubre de 2018 a les 08:12h\nPersones caminant per un carrer | John Simitopoulos on Unsplash\nHi he donat tombs i més tombs durant tota una setmana i finalment m'he decidit a posar sobre el paper un fet que em crida l'atenció. Demano disculpes si ofenc algú amb l'escrit d'aquesta setmana; però com a dona crec que és la meva obligació reivindicar el paper que fan, de forma més o menys silenciosa, tantes i tantes dones arreu, a Tàrrega també.\nM'explico. La setmana passada en la presentació dels Premis Culturàlia 2018 em va cridar l'atenció que, després d'una gala amb forta presència femenina l'any passat (que premià la periodista Carme Clèries i en la qual van intervenir Sònia Rubió, parella del desaparegut Joaquim Capdevila, i l'aleshores presidenta del Parlament Carme Forcadell), enguany tindríem una vetllada on els homes serien els protagonistes.\nPel que sabem fins ara, l'única dona que trepitjarà l'escenari del Teatre Ateneu el vespre del 24 de novembre, a banda de la presentadora, serà Adelais de Pedrolo Fabregat, que recollirà el guardó a la Fundació que lidera per promoure la figura i l'obra del seu pare, l'escriptor Manuel de Pedrolo.\nNo dubto que la gala de lliurament dels premis d'aquest 2018 serà de pel·lícula; l'experiència prèvia i les novetats que Antoni Palou, director dels premis, va desgranar durant la presentació en són la millor carta de presentació. Tampoc qüestiono el mèrit de cap dels premiats, ni dels d'aquesta edició ni de cap de les vint anteriors. La seva trajectòria avala amb escreix ser mereixedors d'aquest reconeixement.\nPerò m'entristeix comprovar que en tinc prou amb els dits de les mans per comptar les dones que han estat honorades amb els premis més prestigiosos que es lliuren a Tàrrega i comarca. Les xifres parlen per si soles: durant les 21 edicions dels premis, s'han guardonat una cinquantena d'entitats i/o empreses, 45 homes i 8 dones (10, si a Soledat Costa, Carme Miralles, Maria Escribà, Carmina Castelló, Matildre Grau, Mònica Terribas, Teresa Robert i Carme Clèries hi sumen les germanes Güell).\nDavant d'això, no puc evitar demanar-me on són les dones targarines? Què fem malament com a societat que costa tant posar en valor la feina de tantes i tantes companyes encara avui en ple segle XXI?\nLourdes Cardona reivindica un major reconeixement per a les dones a l''Entre Blanc i Negre'


Les Xarxes Socials by miralcmc 11204 views\nLes Xarxes Socials by Alan Carles Garri... 14034 views\nAvantatges i desavantages de les xa... by Joel Sala 1554 views\nXarxes socials by teiabaus 1281 views\nLes Xarxes Socials by anna i teresa 4302 views\nXarxes socials treball by bnafria 724 views\n1. LES XARXES SOCIALS 1\n2.  Què són? Les xarxes socials són comunitats d’interacció, definides com un intercanvi dinàmic entre persones, grups i institucions que s’agrupen segons interessos, aficions o inquietuds similars. Es poden considerar un sistema obert i en construcció permanent que involucra a conjunts que s’identifiquen en les mateixes necessitats i problemàtiques, organitzant-se per potenciar els seus recursos. Alhora, és també un espai de retrobada entre persones que havien perdut el contacte, un lloc on se’n poden conèixer de noves o simplement un lloc per recopilar i compartir informació. Els temes i interessos es consideren molt variats. Aquestes xarxes conegudes amb el nom d’indrets socials funcionen amb una col·lectivitat online d’usuaris a internet, ja que un cop hi te accés a un espai web de xarxes socials pot començar a socialitzar incloent la lectura de pàgines de perfil d’altres membres o incloent el contacte amb ells. A hores d’ara, aquestes xarxes estant esclatant d’una manera imparable. I tot hi que algunes aconsegueixen reunir milers d’usuaris, d’altres desapareixen amb la massa informativa d’internet. Actualment representen una revolució de la comunicació especialment entre els més joves. En aquest mapa podem observar la presencia de les xarxes socials més sol·licitades segons les diferents regions. 2\n3.  Tipus Segons la part del món on un es troba, els tipus de xarxes poden ser diversos. Ja que és un moviment que sol anar acompanyat per les modes o necessitats. Aquestes característiques són les que ens permeten dividir-les en diferents grups: o Xarxes horitzontals: Espais que no es defineixen per cap temàtica en concret, sinó que estan obertes a tot tipus d’usuari. Poden ser:  Socials: Amb una intenció principal de socialització molt amplia, on els contactes no necessiten coneixes ni tenir res en comú.  Personals: On l’usuari dona una pròpia personalitat i privacitat; la informació personal és la que es mostra voluntàriament del dia a dia, de l’estat d’ànim... o Xarxes verticals: Indrets amb la finalitat d’agrupar persones que comparteixen interès per una mateixa temàtica que a la vegada pot ser variada. Poden ser:  Professionals: S’estableixen relacions professionals amb major o menor importància.  D’oci: Es reuneixen usuaris de videojocs, practicants de esport, fans d’artistes...  Mixtos: Són una mescla de les dues anteriors, oferint tant l’intercanvi d’informació professional com personal, amb accés als perfils i a les aficions comunes. 3\n4.  Característiques o Relacions horitzontals, independents i complementaries. o Respecte a la identitat, autonomia, estils i ritmes de treball. o Recerca de solucions als problemes comuns. o Responsabilitats individuals i compartides. o Comunicació amb més d’un usuari o S’aporten recursos humans, materials i financers. o Tenen un paper facilitador per aconseguir grans resultats. o Coordinar els intercanvis i projecció cap a espais amb gran interacció. Les xarxes socials es porten a cap, mitjançant unes funcions en concret: o Companyia social: Realització d’activitats conjuntes o simplement el fet d’estar junts, compartint rutines quotidianes per socialitzar. o Recolzament afectiu o emocional: Intercanvis que connoten una actitud emocional positiva, clima de comprensió, simpatia, empatia... És el fet de poder contar amb la ressonància emocional i la bona voluntat de l’altre. o Guia cognitiva i consells: Dirigits per tal de compartir experiències, informació personal o social, aclarir expectatives i fins i tot promoure models de rol. o Regulació i control social: Interaccions que recorden i reforcen responsabilitats i rols, neutralitzant les desviacions del comportament que s’aparten de les expectatives col·lectives. Permetin frustració i violència, afavorint la solució de conflictes. o Ajuda material i de serveis: Col·laboració específica sobre la base de coneixement expert, ajuda física, financera, serveis de salut... o Ampliació de la RED: (Accés a nous contactes) la expansió de la qual pot obeir a la necessitat de l’increment i la diversificació de la mateixa, la finançament de l’estructura i l’increment a una altra xarxa 4\n5. AVANTATGES o Beneficis psicosocials que proporciona la vinculació de les xarxes socials: Trenca l’aïllament de moltes persones, a l’anonimat li dóna popularitat, a la discriminació integració i a la diferència espais d’igualtat. o Permet l’establiment de relacions amb persones que comparteixen els mateixos interessos, preocupacions i necessitats, així com l’actuació permanent dels contactes a diferència d’un servei de correu electrònic. o Pel que fa al sector acadèmic i laboral, no s’han quedat enrere, diverses experiències innovadores que es reflecteixen en aquestes xarxes. Els empresaris que fan ús de les xarxes han demostrat un nivell d’eficiència i un encertat treball en equip, consolidant projectes de gestió del coneixement. o Moviments massius de solidaritat, també en són una de les coses que s’han vist en funcionament. o Finalment entre molts exemples campanyes publicitàries es proposen diàriament, amb una resposta interessant dels usuaris a molt baix cost. INCONVENIENTS o La invasió de la privacitat o El fet de pertànyer a una xarxa social conté el risc de desenvolupar, addicció. o Per alguns països, ser usuari d’aquestes xarxes es converteix en una amenaça per a la seguretat nacional. o Carències de l’individu, per la despesa de temps en les xarxes socials. o Creació d’un ambient virtual, en la majoria de cops, irreal. o Descobriment de gran quantitat de casos de pornografia infantil i pedofília o Consideració manipuladora i amb control social. o Víctimes del “símptoma Pokemon”: Degut a l’excés d’oferta i d’haver-nos fet membres de moltes xarxes socials, una persona que pateix aquest símptoma necessita registrar-se a totes les xarxes socials amb la finalitat de formar part de totes. 5\n6.  Alguns exemples de xarxes socials populars: Badoo és una xarxa social multilingüe basada a Londres. Ofereix als usuaris la possibilitat de conectar amb la gent del seu entorn local o si ho desitgen mundial, permetin compartir fotos i vídeos, crear reportatges de la seva pròpia vida i promocionar-se a i mateix i el seu treball. Bebo és una xarxa social basada en Internet – un dels molts llocs de xarxes socials on la gent es connecta amb la gent i mostra qui son. Permet a l’usuari enviar missatges a altres contactes Bebo, igual que un e-mail. És àmpliament utilitzat en tot el món. Facebook és un indret social del tipus de xarxa social. Inicialment era exclusiu per estudiant universitàries, però al 2006 es va ampliar a qualsevol persona que tingués correu electrònic. Facebook és un dels llocs més visitats del món. El creixement d’aquesta xarxa va ser molt fort entre 2008 i 2009. Si el gener del 2009 comptava amb 150 milions d’usuaris a l’abril superava els 200 milions. Friendster és un dels serveis més famosos de les xarxes socials en el món, sobretot a l’Àsia. A les Filipines està ubicat en segona posició pel nombre de visites després de Yahoo. Friendster és un indret molt complet. L’utilitzen tant els joves com els grans i connecta usuaris registrats de tot el món. Connecta a la gent a través d’amics de xarxa invitant als seus amics i crean una xarxa de gent interconnectada. 6\n7. Hi5 és una de les xarxes socials més internacional. Atorga als seus membres una gran diversitat de maneres de divertir-se. Elegint un ampli ventall d’activitats per poder compartir amb amics i familiars a la vida real, o amb els cyberamics nous. Un dels indrets més importants de xarxes socials als Estats Units és Myspace. Es diu que era el més popular fins que el va sobrepassar el seu competidor Facebook. És un dels llocs més grans de xarxes socials registrant al voltant de 230.000 de nous visitants per dia. Tuenti podria ser l’equivalent de Facebook en l’àmbit nacional adreçat a persones de parla hispana. En aquest cas, però, per ser-ne membre cal que algun contacte que hi estigui inscrit et convidi a entrar-hi. Xanga és una xarxa social que s’ha vist atacada per la competència d’altres i no ha tingut més remi que posar interesants millores “homepage” amb utilitats per als usuaris, blogs, vídeos i fotos que realment cridin l’atenció cada cop que s’entra al blog. Amb el nou panell finalment es pot veure el que els contactes i subscriptors han escrit mentre no s’estava connectat. 7\n8.  Innovacions Itag és un espai amb ús del telèfon per mig de les xarxes socials. Li permet la localització dels seus contactes. Encara que Facebook ens ofereixi la possibilitat de xatejar des de la pàgina, la comoditat és millorable. Gràcies a Chit Chat per a Facebook pots entrar al teu compte Facebook com si fos un altre Messenger. Ja que un cop acceptades les creences hi ha la típica finestra dels contactes conectats i desconectats. Entre les opcions de Chit Chtat per Facebook podràs també publicar missatges al mur dels teus amics i enviar missatges privats, des de una mateixa finestra. Anna Estorach Pelayo. 8\nXarxes socials treball


Vols barats de Madrid a San Antonio des de 561 € a Iberia\nVols barats EUA San Antonio Madrid-San Antonio\nVols barats de Madrid a San Antonio (SAT) de Madrid a San Antonio Madrid-San Antonio, EUA\nVols barats Madrid-Austin\nVols Madrid-San Antonio\nConsulta l’oferta de vols de Madrid a San Antonio i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Madrid a San Antonio.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Madrid a San Antonio fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Metal Travellers: La ciutat daurada i la màgia del desert\nDesprés de la ciutat rosa i de la ciutat blava, tocava la ciutat daurada: Jaisalmer. Un miratge enmig del desert del Thar, la ciutat, també està dominada per un fort. Les construccions de roca calcària són el que li donen la tonalitat daurada a l'alba i al capvespre. Passejar pels seus carrerons és anar descobrint havelis, cases típiques, a cada racó, a quina més maca que l'altra.A diferència de Jaipur i Jodhpur, el fort de Jaisalmer encara està habitat, i per tant no s'ha de pagar entrada, tot un detall. La contrapartida és que com que són carrerons com qualsevol altre de la ciutat, estan plens de deixalles per tot arreu. Dins del fort també hi ha uns quants temples, però no hi vam entrar, que ja n'estàvem una mica saturats.L'altre atractiu de la ciutat és la proximitat del desert, i la possibilitat de poder fer excursions per allà. I als Metaltravellers ens encanten els deserts! Com que encara teníem un bon pessic del regal d'aniversari de l'Oriol per gastar, ens vam animar a fer un “safari” de dos dies a lloms d'un camell. Sabíem que seria dur per als nostres culs, però ens feia il·lusió i era una bona manera de celebrar l'any i mig de viatge.Vam començar amb el jeep visitant uns cenotafis i un temple jaïn del afores de Jaisalmer, i després d'anar a trobar els camells, la caravana es va posar en marxa. El desert del Thar és una gran extensió de matolls salpebrat de poblets on els habitants subsisteixen amb quatre cabres i un pou. Com que feia poc que havia plogut, estava tot cobert per un mantell verd de vegetació, i tots estaven molt contents, perquè les pluges havien posat fi a una sequera de tres anys. I la veritat és que li donava un aspecte interessant.Vam parar en un parell de pobles literalment al mig del no-res. De totes maneres tenen electricitat i cobertura de mòbil, perquè la zona està fortament militaritzada ja que està molt a prop de la frontera amb el Pakistan. En canvi, els pobles, plens de nens, no tenen escola i aquests et demanen qualsevol cosa que els puguis donar.Cap al final de dia vam arribar a la zona de dunes de sorra on havíem d'acampar, i mentre els guies preparaven el sopar, nosaltres passejàvem descalços per les dunes i contemplàvem la posta de sol, que va ser especial perquè era al desert, però no espectacular com altres, perquè portava tot el dia força ennuvolat, i tot i així el sol ens va cremar totes les parts del cos que no ens havíem cobert. La part menys positiva va ser la companyia. Érem un grup de sis: dos austríacs, una francesa i un anglès i nosaltres, i a part els guies. Doncs deuen ser els companys d'excursió més rancis que hem tingut en tot el que portem de viatge. No que ens haguéssim de convertir en els millors amics, però és que no parlaven gens, ni entre ells, i tenien tota l'estona unes cares de pomes agres... Els quatre eren estudiants de vint-i-pocs, i potser estem jutjant sense conèixer, però tenien unes cares d'estar de tornada de tot i com d'estar allà per estar... En fi, nosaltres a la nostra, que si que ens ho estàvem passant bé!A la nit després de sopar vam estar xerrant a la vora del foc, fins que tothom se'n va anar a dormir, al ras, en unes gandules molt còmodes. No es veien gaires estrelles perquè la lluna era gairebé plena, i el seu resplendor donava un toc màgic a l'indret. Va ser com dormir amb el llum encès tota la nit. Ah, la pau del desert...L'endemà, amb els músculs molt cruixits, vam continuar cavalcant (o hauria de ser camellant?). Un cop acostumats al balanceig del camell, el seu ritme constant i pausat, juntament amb la immensitat dels paisatges, feien que les nostres ments divaguessin i tinguéssim temps per pensar en un munt de coses. Més fotos aquí\nFantàstic el desert,la calma,el pas lent dels camells,el bivac a la llum de la lluna,el foc de camp... potser millor qe aquells tòtils no parlessin.Després de tanta espiritualitat com podrà anar l'Oriol al "Corral del pollo"? Aquí anem passant la vida d'una manera mes terrenal i prosaica...Oriol ja he demanat hora al zoo perque et deixin fotografiar animalets no sigui que quan tornis tinguis síndrome d'abstinència.Apa disfruteu del que queda avans de tornar a la via real.\nHola nois,encara que no escrigui us segueixo de tant en tant. Avui he pensat: potser ja han tornat? Però he comprovat que continueu el vostre viatge. Només puc sentir enveja de la sana...Petons des de Blanes,Eva\nPel que he vist en les fotos publicades, la ciutat daurada li dona cert encant al mig del desert ja que rellueix molt més per sí sola. Em recorda bastant a pelis d’aventures que realitzen les grans productores com “Prince of Persia”, no heu pensat en comentar-li a Brendan Fraser que protagonitzi “La Mòmia 4” per aquella zona?La Gemma i jo també tenim en ment de fer algun dia una petita excursió pel desert, encara que sigui un de més a prop com el de Marroc. Amb camell creuant les inacabades dunes, protegint-te del sol, contemplant la nit brillant plena d’estrelles i una lluent i encantadora lluna sense parar de contemplar-la. Té que ser una experiència maca acampar en mig del no res amb una foguera en mig de les circumstàncies adverses i dormir a l’aire lliure com si d’un simple Bivac es tractés. Es descriu en una paraula: fenomenal!!!! Suposo que com tot el que heu fet fins ara, va valdre la pena.Veig que l’Oriol s’ha aficionat al criquet, a veure si ara voldrà buscar un equip per Barcelona, ja que actualment els hindús s’han aficionat als parcs a fer una mena de joc que són com combats al més estil joc de “Matar” però sense pilota. Un dia ja m’ensenyaràs i farem un partit amb tots els amics, però segurament no em convenceràs per substituir el futbol.\nEi metaltomates!!!Que xulo el desert i les fotos molt originals. Quin petó més tendre entre camells i com dormen... Tinc un deute pendent amb el desert...Petons.Gemma.\n... per Barcelona!Make yours @ BigHugeLabs.com


Telèmac: Un gra de blat (#296)\nAquesta novel·la de l'autor kenyà Ngũgĩ wa Thiong'o es va publicar originalment l'any 1967 i ha estat una lectura realment profitosa i recomanable. En els darrers temps he llegit uns quants assajos d'aquest autor, que he ressenyat aquí al blog, però encara no havia llegit cap de les seves obres de ficció. Un gra de blat és una novel·la sobre la lluita colonial del poble kenyà per tal d'aconseguir la seva independència de l'imperi britànic, però Ngũgĩ en presenta una visió matisada, complexa i profunda, que retrata la lluita i la revolució política més com un conflicte interior dins de cada individu que no pas una història de triomfs gloriosos per a la comunitat. Fins i tot quan arriben les celebracions per la independència, el 12 de desembre de 1963, aquestes arriben amb un matís amarg i deslluït, perquè tot i l'alegria del que s'ha aconseguit, tothom ha de sospesar el que ha perdut pel camí i, a més, el fantasma del neocolonialisme, amb les seves corrupcions i mesquineses, comença a ser una realitat tangible fins i tot en aquest moment inicial de celebració. La novel·la està narrada en dues línies temporals diferents: parteix del present, el desembre de 1963, en els dies abans de l'Uhuru, o dia de la independència del país. Al petit poblat de Thabai, el solitari Mugo rep la petició de fer un discurs en memòria de l'heroi local, Kihika, el líder rebel dels Mau Mau que havia estat torturat i executat públicament per les autoritats locals durant els anys de l'Emergència. L'altra línia temporal mira cap enrere i parteix de l'any 1952, quan es va declarar l'estat d'emergència a tot el país en començar la revolució per la independència de les guerrilles comunistes del Mau Mau. Mugo havia amagat Kihika la darrera nit abans de la seva detenció, i temps després també va ser detingut i retingut durant anys en un camp de concentració, per haver defensat una dona maltractada per la policia. Un cop dins del camp de concentració, va promoure vagues de fam entre els presoners, per la qual cosa els habitants del poble el tenen en molt bon concepte, i el consideren un heroi local a l'alçada d'en Kihika mateix. Tot i així, ell es considera un estrany per a la comunitat per la seva condició d'orfe i desarrelat, i prefereix fer la seva vida al marge de tothom i que la gent el deixi en pau. L'etapa de terror de l'estat d'Emergència es retrata amb molt detall i molta cura des de dos cantons paral·lels de la repressió: d'una banda, els homes que van ser empresonats als camps de concentració, sospitosos de col·laborar amb les guerrilles, eren brutalment torturats i sotmesos a tota mena de maltractaments per tal d'obtenir una confessió, o fins i tot la delació dels companys de lluita. A més, els assassinats de presoners a mans dels carcellers amb total impunitat es podien produir en qualsevol moment. D'altra banda, la gent que va quedar als poblats van ser obligats per l'autoritat colonial a cremar les seves cases i a reconstruir els poblats en llocs més aïllats sota control policial, pràctica que va convertir la vida quotidiana a Kenya en una mena de camp de treball forçat també sota maltractaments continuats per part de la policia i condicions de vida duríssimes. En l'exposició de la situació, tot i que indirectament, hi ha elements autobiogràfics de la vida de Ngũgĩ mateix, que explica el procés de trasllat forçós dels poblats al seu volum de memòries A la Casa de l'Intèrpret, on explica com va viure el procés indirectament perquè es trobava estudiant en un institut lluny de casa, com li passa a la novel·la a l'estudiant Kariuki. L'aïllament entre tots dos col·lectius va ser usat per les autoritats com a eina de desgast psicològic durant més de deu anys: tant presoners com vilatans quedaven incomunicats dels seus familiars, que tant podien ser vius com morts, de forma que perdien l'esperança de retrobar-se durant anys sencers. És en aquest context que s'entenen moltes de les accions que porten a terme els personatges durant aquests temps difícils: la novel·la es construeix precisament a través de les seves contradiccions i de les seves traïcions, que es poden arribar a entendre només si mirem aquest context més ampli d'opressió, terror i patiment profunds. Per això la novel·la es construeix a partir de les psicologies individuals dels personatges per separat, en tercera persona del singular, per tal de fer-nos entendre les motivacions particulars de cadascun per tal d'actuar com ho fan i prendre decisions que se'ns podrien fer incomprensibles des de la perspectiva macro de la lluita política. Poc a poc, però, la narració va derivant cap a un to un punt més mític i èpic, que utilitza la primera persona del plural personificant la comunitat sencera. Aquesta deriva de la narració individual cap a la col·lectiva ens obre possibilitats de redempció i de reconnexió amb la comunitat, tot i que el desenllaç tampoc no és gens afalagador: un cop arriba el moment de la celebració, que els vilatans han estat esperant amb ànsia i amb patiment durant anys, la celebració mateixa es viu amb un potent sentiment d'anticlímax. El tema principal de la novel·la és la traïció, i com aquesta es presenta als personatges en determinats moments com a única alternativa possible d'acció: les múltiples formes de trair una revolució més gran que un mateix van minant i destruint els individus per dintre, deixant-los només amb la necessitat de construir una vida nova a partir d'aquestes febleses. Mugo ha de viure amb el sentiment de culpa de ser considerat l'heroi local quan en realitat va ser el culpable d'entregar Kihika a les autoritats; Mumbi, germana de Kihika, és infidel al seu marit mentre aquest es troba en un camp de presoners; Gikonyo, el marit de Mumbi, retingut en un camp de concentració, traeix el jurament a la revolució i ho confessa tot a les autoritats per tal de poder tornar a casa; Karanja, un amic de joventut dels joves idealistes, se sotmet al poder dels blancs i es converteix en membre de la policia colonial. Els destins de tots aquests personatges s'entrecreuen constantment en un poble petit: les conseqüències de les seves accions poden marcar la seva vida per sempre, de forma cruel i inexorable. La simbologia i els motius religiosos són molt presents durant tot el relat, amarat constantment d'imatges bíbliques de vida i de mort, d'opressió i d'alliberament: Kihika és una figura que s'identifica constantment amb Jesucrist pel seu sacrifici, i també pel fet d'haver estat traït, i aquest personatge es transforma en el gra de blat que si no mor no pot donar el fruit d'una vida nova per al seu poble. Paral·lelament, Mugo és el seu revers fosc, però a la vegada queda oberta la pregunta de si ell també no és un dels grans de blat que han de quedar enrere per tal de donar nova vida a la comunitat. Si bé Kihika és l'heroi sense ombres, que encarna un ideal de puresa sense fissures en el compromís polític, el comportament de Mugo pren un relleu nou a través de la seva heroïcitat i valentia, especialment després de la seva caiguda. El matís irònic de la novel·la queda a la vista, no immediatament, sinó en especial sota la distància del temps: Ngũgĩ retrata com la victòria política pot resultar un punt més amarga del que els seus eufòrics lluitadors esperaven, i ell mateix es va convertir, anys després, en presoner polític del règim dictatorial de l'alliberador Jomo Kenyatta. Un gra de blat és una novel·la poètica, preciosa i d'una bellesa corprenedora. Ara bé, la seva retòrica de la lluita i l'alliberament no amaga els aspectes més foscos i cruels d'aquesta lluita política, ni les seves contradiccions i ambigüitats intrínseques.


BIBLIOTECA – Ajuntament Potries\nLa Biblioteca de Potries ha posat en marxa aquesta iniciativa per fomentar la lectura durant els propers 12 mesos.\nL’objectiu és llegir un llibre per mes i deixar-nos un comentari o un vídeo ‘Booktuber’ a la secció de la Biblioteca a la web de l’Ajuntament potries.org/inici/biblioteca/\nA primers de cada mes la biblioteca proposarà el tema del repte i vos oferirem una sel·lecció de llibres. A la web tindreu un lloc on podreu posar l’enllaç al vídeo ‘booktuber’ o un comentari sobre el llibre que heu llegit que estarà obert fins al dia 15 del mes següent.\nSi completes el repte dels 12 mesos la biblioteca et regalarà el llibre que tries.\n22/03/2018 /1 Comment/by admin\nhttp://potries.org/wp-content/uploads/2018/04/Logo-Ajunatment-2018-lletres-negres-color-1.png 0 0 admin http://potries.org/wp-content/uploads/2018/04/Logo-Ajunatment-2018-lletres-negres-color-1.png admin2018-03-22 13:18:062018-04-05 12:37:00Abril de 2018:\nDrecera per accedir a la pàgina web de la Biblioteca de Potries\nAccedir a la pàgina web de la Xarxa de biblioteques\nJaume I, 57 Potries. Tel: 962899429\nAccedir a les Novetats de la Biblioteca


Treballem la història de la Terra – Col·legi Sagrat Cor-Diputació\nTreballem la història de la Terra\nEscrit el 17 novembre, 2017 . Publicat en ESO.\nSi us dic que l’home porta a la Terra 150.000 anys, pensareu que d’això fa molt i molt temps, però si dic que va aparèixer a les 10 de la nit del 31 de desembre, no us sembla que tot això va passar fa molt poc temps?\nCom ja fa uns quants anys, el tema de la Història de la Terra, el treballem en grups. Cada grup s’encarrega d’un període diferent de la història de la Terra, des dels seus orígens i fins a l’actualitat. En grups de 2 o 3 persones segons el cas, i durant 3 hores, busquem, organitzem i contrastem informacions per acabar-ho exposant en no més de 10 minuts a la resta de companys. Cada grup té dificultats diferents: la dificultat amb què es troben els grups que treballen els inicis de la Terra és trobar informació, i la dels que treballen els períodes més recents, és seleccionar la informació adequada d’entre la gran quantitat que n’hi ha.\nUs deixem a continuació algunes fotografies del procés de recerca d’informació.


Educació: cinc fal·làcies i una solució (Nanda Ramon)\n4 min. 24/11/2018 18:15\nL’educació és un terreny procliu a les veritats sòlides i comunament sustentades i, per això mateix, no s’escapa de fal·làcies de diversa índole, que repetim sense disparar les alarmes de l’esperit crític. Sota una impecable aparença de veritat, burlen el nostre escepticisme innat i desafien l’evidència i la racionalitat. Això fa erroni el diagnòstic i erràtica, la solució.\nEs diu sovint, per exemple, que un dels mals del nostre sistema educatiu és la frenètica alternança de reformes legislatives, que s’anul·len successivament i que no deixen percebre avanç ni millora.\nEn realitat, però, durant els darrers 50 anys el marc legislatiu ha generat poquíssimes variacions en el dia a dia de les escoles. Les úniques reformes educatives realment dignes d’aquest nom han estat la Llei General d’Educació, del 1970, que establia l’ensenyament obligatori fins als 14 anys –EGB–; i, 20 anys després, la LOGSE, que va instaurar l’ensenyament secundari obligatori fins als 16 anys, a més d’altres millores democratitzadores i descentralitzadores.\nLa resta de sopa de lletres –LOECE, LODE, LOPEG, LOCE , LOE, LOMQE– no ha arribat ni a reforma cosmètica –si de cas un poc de rímel– i ha servit per esvalotar el galliner cada vegada que a algú li ha convengut: anades i vengudes de les assignatures de Religió, Ciutadania i equivalents, i debats importants, però certament marginals com el de la coeducació, els símbols religiosos a les aules, els uniformes... en fi, poca cosa. I sense memòria econòmica, naturalment.\nTambé se sol identificar majoritàriament l’existència d’“aules modulars” –eufemisme institucional– amb la precarietat educativa. És evident la força metafòrica del terme “barracó” –en argot sindical–, però el que és realment rellevant no és l’aula, sinó el que hi passa, i això no depèn normalment de la seva estructura, modular o no.\nLes estructures modulars i prefabricades no tenen en altres latituds europees una connotació tan negativa i són, en canvi, sinònim de racionalitat, perquè aporten una solució econòmica i flexible que s’adapta més fàcilment a les demandes canviants.\nUn altre mantra que agrada repetir és que “els joves són nadius digitals”. Increïble però fals, que deia aquell. Generalment, els joves tenen uns coneixements molt precaris de la tecnologia –encara que en siguin altament dependents. És cert que a cada aula sempre hi ha un grupet que se’n surt, però basta fer el senzill experiment de demanar a “tota” una classe que enviï un mail per constatar el dramàtic percentatge de nins i joves que no tenen accés –material o aptitudinal– a la tecnologia més elemental i que no estan desenvolupant, per tant, unes estratègies d’aprenentatge imprescindibles per agafar l’”ascensor” social. La bretxa digital perpetua la bretxa social.\nIgualment hem sentit dir sovint –a alguns amb càndid optimisme i a d’altres amb irrefrenable paor– que la revolució digital acabarà amb l’educació tal com la coneixem. Fals. En realitat la tecnologia és només una eina, un instrument. Si el plantejament d’una classe és bàsicament unidireccional, passiu i poc creatiu, això no hi ha plataforma digital que ho aixequi.\nParadoxalment, és igualment fal·laç dir que la tecnologia no canviarà l’educació. Ja ho està fent, de fet. Especialment pel que fa a la capacitat de concentració dels alumnes. La multitasca, les hores empenyorades a Instagram, els agressius estímuls dels videojocs, la connectivitat 24/7... tot debilita la capacitat de concentrar-se més de cinc minuts en una sola activitat i de valorar l’anodina realitat.\nEl repte de l’educació és fer una escola integradora –de les diferències– i compensadora –de les desigualtats–, i és complicat en el model actual i més a partir de secundària. Però la gran reforma que necessita l’educació no requereix ni una sola línia legislativa.\n“Basta” un esforç pressupostari i invertir en Educació Infantil. És el que es coneix com la ‘Heckman Equation’, amb referència al Nobel d’economia que, després d’estudiar durant anys les conseqüències educatives –i econòmiques– d’intervenir en el període 0-5, va resoldre taxativament que un país, si només pot invertir en una cosa, ha d’optar per l’educació i, concretament, per aquest tram educatiu, on la inversió resulta més rendible i eficient. Integrant diferències, compensant desigualtats, prevenint enormes i costosíssims problemes socials. I garantint que als 5 anys tot estigui per fer i tot sigui possible. No com ara.


malgratcomunicacio.cat - Portal multimèdia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar - Els hotels maresmencs van allotjar 140.000 turistes menys el 2015\nEls hotels maresmencs van allotjar 140.000 turistes menys el 2015\nL'Informe Activitat turística de la Destinació de Barcelona 2015, que s'ha publicat aquest mes d'octubre, determina que els hotels de la comarca han perdut un 13% de turistes en relació a 2014. Són, segons les xifres, 140.000 turistes menys. Les pernoctacions també cauen un 2,7%. Els càmpings, en canvi, incrementen el nombre de turistes un 5%.\n19-10-2016 / 08:39:30\n19-10-2016 / 10:34:52\nTot i que els hotels de la comarca van rebre menys turistes el 2015, l'informe, elaborat per Turisme de la Diputació de Barcelona, apunta que l'ocupació va augmentar un 0,6% en el sector hoteler maresmenc fins a situar-se al 70%, a mig punt de la mitjana de les comarques de Barcelona. L'ocupació als càmpings, en canvi, va caure un 1,5% fins a situar-se al 50,2%.\nPel què fa al perfil del turista, les dades indiquen que el 59,4% dels visitants són homes, la majoria dels quals, majors de 25 anys. Quant al seu lloc de procedència, un 63,8% són internacionals, i el 36,2% restant, de l'estat espanyol. Dels mercats estrangers destaquen Gran Bretanya (14,9%), Països Baixos (13,6%), França (10,1%) i Alemanya (4,9%). Els turistes gasten, segons l'estudi, una mitjana de 151,6 euros, i la despesa per persona i nit es redueix fins als 23,8 euros. L'estada mitjana dels visitants és de 7,2 nits, una nit menys en relació a 2014.\nLa meitat dels turistes que visiten la comarca per primera vegada ho fan en família. El cotxe o la moto són els transports més utilitzats per arribar-hi (54,3%). Els segueix l'avió amb un 28,9% del total.\ndades turisme 2015 Activitat turística de la Destinació de Barcelona 2015 Diputació de Barcelona


Màquina de termoformat de caixa de menjar ràpid de PS Foam de la Xina, fàbrica i proveïdors de disseny semiautomàtic | JiHaoYuan\nDisseny semiautomàtic de termoformat de caixa de menjar ràpid PS Foam\nPS Foam Fast Food Box Vacuun Forming Machine és una potent màquina de formació tèrmica. Adopta un sistema digital, control d’intersió mecànica i electrònica de PLC totalment automàtic, pantalla tàctil per controlar el programa de treball. És fàcil d’operar amb alta eficiència. Presenta una estabilitat fiable, un funcionament fàcil i una bona precisió de tall. Es pot utilitzar per produir diferents caixa d'aliments, safata d'aliments, safata d'ou, caixa d'hamburgueses i safata per a pizza, etc.\nB. Forn de calefacció: hi ha moltes rajoles de calefacció per infraroig llunyà dins del forn per controlar la temperatura i hi ha un botó controlat per pressió per empènyer el forn cap a fora. Un cop apagat, podem empènyerFeu fora del forn de manera que els rotlles de ps no es puguin escalfar massa i rebent foc.\nC. Unitat de formació: hi ha motlle a l'interior i és fàcil canviar el motlle de manera que puguem produir diferents tipus de caixa d'aliments, safata d'aliments, etc. Allà només formem unitat a la màquina semiautomàtica. Per tant, necessitem una altra màquina de tall per ajudar i obtenir els productes finals.\nD. Estació hidràulica: serveix per formar unitat i tallar la unitat.\nE. Armari de temperatura: hi ha dos armaris de temperatura. Un és per a la part superior i un per a la part inferior. Es mostrarà tota la temperatura a la pantalla i podem ajustar la temperatura segons els productes.\nArmari de control: és el cervell de la màquina. S'utilitza per controlar la màquina en funcionament. Hi ha control de PLC i la pantalla us mostrarà tot el programa.\nProfunditat de formació\nAnterior: Màquina de fabricar tasses d’escuma EPS\nPròxim: Màquina de termoformat de caixa de menjar ràpid PS Foam - Disseny de llàgrima\nTaules de treball dobles completament automàtiques ...


Organitzacions espanyoles demanen explicacions sobre el projecte Castor a la Comissió Europea - Ecologistes.net\nOrganitzacions han enviat avui una carta oberta al Banc Europeu d’Inversions (BEI ) i la Comissió Europea (CE) qüestionant el Projecte Castor, finançat per una iniciativa d’ambdues institucions. En la carta es destaca l’impacte per al Medi ambient i per a la seguretat pública que suposa el projecte i s’adverteix sobre els molt possibles costos que els contribuents hauran d’assumir amb el seu tancament. Adverteix sobre el perill d’arriscar més diners públics en iniciatives empresarials blindades enfront del fracàs.\nLa carta, lliurada avui a Barcelona, demana “clarificacions institucionals” sobre els interessos financers i el finançament del projecte. Un total de 14 organitzacions, entre les quals es troba Ecologistes en Acció, figuren entre les signatàries.\nEl Projecte Castor d’emmagatzematge de gas està quantificat en 1.634 milions d’euros d’inversions i es tracta del primer projecte finançat per la Iniciativa Bond, un mecanisme financer creat per la Comissió Europea i el Banc Europeu d’Inversions (BEI) destinat a captar fons privats per finançar grans projectes d’infraestructura.\nL’instrument es va engegar aquest estiu i va ser aclamat com un èxit després d’aconseguir una emissió de deute d’1.434 milions d’euros als mercats financers dels quals EUR 300 milions van venir del BEI a través de finançament directe. El BEI va aprovar a més una línia de crèdit de 200 milions d’euros més per donar liquiditat addicional als inversors.\nNo obstant això, el projecte va haver de ser detingut després de la sèrie sísmica provocada per la injecció de gas natural per preparar la plataforma Castor. Això va donar lloc a 600 mini-terratrèmols, arribant a 4,2 graus en l’escala de Richter. Tot sembla indicar que el tancament del projecte serà permanent.\nEn cas que el projecte es tanqui, els contribuents espanyols hauran d’assumir el cost del projecte ja que el contracte amb l’empresa inclou una clàusula per la qual l’estat espanyol està obligat a fer-se càrrec del valor net de les instal·lacions afectes a l’emmagatzematge subterrani de l’operador del projecte. El govern va intervenir davant el Tribunal Suprem en un intent d’eliminar aquesta clàusula, però la seva sol·licitud va ser rebutjada la setmana passada.\n” Projecte Bond s’ha promogut com una forma ” barata ” per finançar grans projectes d’infraestructura però a l’hora de la veritat, els riscos del projecto Castor són assumits plenament per les arques públiques , que ja estan sota pressió extrema a causa de la crisi financera i l’endeutament públic. Al final, serà novament la ciutadania qui pagarà aquest cost inútil que incrementarà el deute il·legítim espanyol. La vella història amb la qual estem tristament familiaritzats I indignats des de l’inici de la crisi ” , diu Mònica Guiteras de l’Observatori del Deute en la Globalització (ODG).\n“Hem vingut denunciant els riscos ambientals i de salut per a la població des de fa anys. La sèrie de terratrèmols en una zona que compta amb tres centrals nuclears i els riscos denunciats de fugides de gas proven que les nostres preocupacions són reals¨ , diu Tom Kucharz d’Ecologistes en Acció . “La nostra pregunta a la comissió europea és com el suport donat a aquest projecte pot alinear-se amb els alts estàndards ambientals que el BEI diu seguir “.\nElena Gerebizza, experta en finançament d’infraestructura per Counter Balanç/Re:Common: “Hem estat advertint dels riscos financers relacionats amb el projecte Bond des que es va llançar la idea. Mecanismes com aquests gairebé mai són beneficiosos per a l’interès públic, ja que estan especialment dissenyats per utilitzar fons públics per limitar el risc dels inversors privats i proporcionar capital barat per al prestatari. El projecte Castor demostra que quan les coses van malament, seran els ciutadans de la UE els qui prenen el risc. Temem escenaris similars per a altres projectes que seran finançats a través del Projecte Bond. Per tant, fem una crida a la Comissió Europea i al Banc Europeu d’Inversions per detenir la fase pilot de la Iniciativa Projecte Bond i tornar a avaluar el seu impacte en els ciutadans de la UE.


WE’VE OYSTERS – Joan Puig\nAvui mentre passejava amb la meva gosseta Bimba, he passat per davant d’un restaurant que exhibia un cartell amb el dibuix d’una parella menjant. Ella posseïa uns tremends i voluptuosos pits, mentre que el seu acompanyant li sortien els ulls de les òrbites mirant-la, mentre bavejava. El cartellet deia: “Want an aphrodisiac food? -We’ve Oysters-“. Les lletres estaven envoltades de cors vermells.\nAssociar gastronomia amb erotisme no és una invenció moderna. Els romans deien trobar poder excitant xuclant caragols. Els xinesos ho obtenien en el ginseng i en el gingebre, els àrabs amb la nou moscada i la mel. Des de sempre, ja sigui com a eina d’ajuda a la seducció, o per millorar les pròpies prestacions sota els llençols, la gent està disposada a empassar-se qualsevol cosa. Des de banya de rinoceront en pols, arrel de mandràgora, fins saliva de granota. Encara que per als més tradicionals i menys agosarats, com en el cartellet del restaurant pollencí, són suficients unes ostretes amb xampanyet.\nÉs obvi que hi ha una relació directa entre taula i llit perquè hi ha una relació directa entre menjar, beure i estimar. En la cerimònia de l’art de seduir, l’avantsala s’inicia sempre amb una invitació a dinar, o millor dit, a sopar. És part de la litúrgia. Però, ¿pot el menjar ser realment afrodisíac?\nEncara que es vulgui creure en el menjar afrodisíac com una cosa que desperta l’esfera de l’erotisme i de la passió, estic convençut que el despertador de l’eros no està en els ingredients, ni en la recepta, ni tan sols en l’interminable nom d’un plat francès. En realitat, Afrodita només resideix en la nostra ment. Deia l’amic i company de feina Vázquez Montalbán, en les seves Recetas inmorales, “… no sé de ningú que hagi aconseguit seduir amb el que hi havia al plat, però hi ha una llarga llista de seduïts per explicar el que s’estava a punt de menjar …”.\nL’important és que la cerimònia de compartir un menjar es converteixi en un acte afrodisíac en si mateix. És inútil esperar que tingui l’efecte afrodisíac la mitja dotzena d’ostres que ens hem cruspit si no hem estat prou hàbils de compartir-les amb extrema sensualitat i concupiscència, perquè aquesta és la màgia que relaciona al menjar amb el sexe. No existeixen potents afrodisíacs que facin renéixer l’erotisme si aquests no estan amanits amb una bona dosi de passió i presentats en un ambient capaç de despertar el desig de l’altre. Si les ostres, les tòfones i el xampany funcionen és perquè som capaços de crear el clima favorable. Llavors, i per la mateixa regla de tres, també serem capaços de generar un menjar afrodisíac a força de spaghetti al pomodoro o al voltant d’una fumejant paella valenciana.\nEl pa del desig amb fruita prohibida, les sensuals receptes amanides amb poesia, les nits orientals amb petons de xocolata i les orgies culinàries entre cels i inferns, són pura mitologia.\nLa justa companyia i el clima crec que són els ingredients fonamentals.\nA L’ESTIU TOTA CUCA VIU?\nMOROS, CRISTIANS I CYBERISLAM


Edicions Els Llums – Pàgina 6\n“El nét del Vigilant” a la premsa escrita\nDe les diverses ressenyes del llibre “El nét el vigilant” de Manel Joseph que van apareixent a la premsa, us n’adjuntem un parell. La primera és del diari El Mundo i l’ha escrit l’Ana María Dávila. La segona és la que va fer el periodista musical Guillem Vidal al diari El Punt / Avui.\n“El nét del vigilant” final de festa a cop de música\nEn la majoria de les presentacions que fem arreu del territori del llibre del Manel Joseph, “El nét del vigilant”, es produeix un final de festa força entretingut ja que com no podia ser d’una altra manera, després d’explicar les delícies del seu llibre ens obsequia amb una cançó en directe. Sentir cantar el Manel […]


L'IEB convoca els seus ajuts anuals per valor d'1,4 milions d'euros\nDarrera actualització: 11 agost 2020\nLa Conselleria de Presidència, Cultura i Igualtat convoca les set convocatòries ordinàries de l’Institut d’Estudis Baleàrics (IEB) per valor d'1.465.000 euros amb l'objectiu de donar suport a la literatura, el còmic i el pensament (300.000 euros), els estudis locals (40.000 euros), la música (235.000 euros), les arts visuals (200.000 euros), les arts escèniques (200.000 euros) i les fires i festivals (490.000 euros) a les Illes Balears. Les convocatòries han estat adaptades en el context de la situació d’emergència actual per tal de pal·liar els efectes directes a causa de la pandèmia de la Covid-19 i afavorir els creadors de manera directa o indirecta. A més, com a novetats, cobriran les despeses d'assistència telemàtica a les fires i festivals i les residències artístiques de tots els àmbits culturals,.\nLa convocatòria per a la projecció de la literatura, el pensament, el còmic i la il·lustració de les Illes Balears de caràcter professional té una dotació de 300.000 euros i l'objectiu de fomentar l’intercanvi i la relació cultural entre les Illes Balears i entre aquestes i l’exterior. Es divideix en tres línies: la primera, amb un pressupost de 220.000 €, està dedicada a l’edició de projectes editorials vinculats a la projecció exterior del llibre, independentment del seu suport i del seu format; la segona (20.000 euros) dóna suport a activitats de promoció de la literatura, el pensament, el còmic i la il·lustració de les Illes Balears; i la tercera dóna suport a l’edició de llibres en règim de coedició de les Illes Balears, amb un import màxim de 60.000 €.\nLa línia dedicada al foment de la promoció de les jornades d'estudis locals de les Illes Balears i l'edició i digitalització de les publicacions que es desprenguin d'aquestes jornades té una dotació de 40.000 euros. Dóna suport a l'organització i producció de jornades d'estudis locals en l'àmbit de les ciències socials a qualsevol municipi balear, a l'edició de les actes de les esmentades jornades i a la digitalització de les actes, anteriors o presents, de les jornades d'estudis locals.\nEl suport a activitats de projecció exterior de la música i dels músics, intèrprets i compositors de les Illes Balears compta amb un pressupost de 235.000 € i la finalitat és fomentar l’intercanvi i la relació cultural entre les Illes Balears i entre aquestes i l’exterior.\nInclou dues línies de subvenció, i que no són excloents entre si, de suport a activitats de projecció exterior dels professionals, organitzades fora de l’illa de residència. Els conceptes subvencionables són la mobilitat dels artistes, mànagers, agents, editors fonogràfics i tots els professionals de l’àmbit de la música de les Balears.\nLes convocatòries per a arts escèniques i arts visuals estan dotades amb 200.000 euros cadascuna per a fomentar la projecció exterior i l'entorn dels creadors.\nLa línia d’organització i producció de fires i festivals té un pressupost de 490.000 euros i inclou els àmbits de la música, la literatura i el pensament, el còmic i la il·lustració, les arts escèniques, les arts visuals i les arts audiovisuals, digitals i interactives, així com de centres de creació, trobades i jornades professionals del món de la cultura que fomentin la projecció exterior a través de la programació i/o exhibició d’obra d’artistes o creadors de les Illes Balears i es duguin a terme en el territori de les Illes Balears per a l’any 2020.\nInclou dues línies de subvenció: per a empreses i autònoms, i per a associacions i entitats sense ànim de lucre; amb les modalitats d’arts escèniques; arts visuals; audiovisuals, arts digitals i interactives; literatura, pensament, còmic i il·lustració; música; projectes multidisciplinaris, i centres de creació.\nAquestes ajudes s'afegeixen als 310.000 euros del Fons Extraordinari per a la Sostenibilitat de les Indústries Culturals i Creatives específics per a activitats ajornades o cancel·lades durant l'estat d'alarma.\nLes bases estan disponibles, a mesura que es publiquen, a la seu electrònica de la CAIB i al web http://www.iebalearics.org.\nFons per a la Producció Creativa i la Recerca Cultural\nL'IEB té també oberts els terminis de la convocatòria del Fons Extraordinari per a la Producció Creativa i la Recerca Cultural, que suma un import de 690.000 euros.\nEl primer paquet d’ajuts als creadors, dotat amb 490.000 euros, està destinat a la creació original dels sectors de les arts escèniques, les arts visuals i la fotografia; la literatura, el còmic i la il·lustració; la música, i els audiovisuals de les Illes Balears, en el marc de la situació d’emergència de salut pública a causa de la COVID-19.\nEl segon paquet està dedicat a la investigació amb un pressupost de 200.000 euros.