Consell esportiu municipal (CEM) - Ajuntament de la Bisbal d'Empordà\nEl Consell de l'Esport és un òrgan permanent de participació sectorial de caràcter consultiu, amb l'objecte de facilitar la participació ciutadana en els assumptes municipials en relació amb aquells àmbits d'activitat pública municipal que afectin o es refereixin a l'esport.\nEl Consell de l'esport desenvoluparà el seu objecte exercint funicons d'informe i, en el seu cas, proposta relacionades amb l'àrea d'esports, a través del seus òrgans, en relació amb les iniciatives municipals relatives al sector esportiu així com també les previssions pressupostàries de l'Ajuntament en cada exercici vinculades a aquelles.\nEl Govern i l'Administració del Consell s'exercirà pels òrgans següents:\nAquests òrgans estaran assistits i complementats pel Secretari/a, com a òrgan unipersonal d'assessorament i gestió.\nEl Ple està constituït pels membres següents:\nEl president: alcalde o regidor/a en qui es delegui\nEl Vice-president: regidor delegat de l'àrea d'esports\nEl regidor/a d'ensenyament (excepte que coincideixi amb el càrrec d'alcalde/essa)\nUn representant de cada grup municpal, que hauran de ser nomenats pel Ple de l'Ajuntament\nUn representant de cadascun dels Clubs Esportius, legalment constituïts i abm seu a la Bisbal, les activitats dels quals no tinguin ànim de lucre.\nUn represenant de cadascun dels centres d'ensenymanet amb el seu a la Bisbal, escollit pels esementats centres.\nEl coordinador/ra de l'Àrea d'Esports, que actuarà amb veu però, sense vot i que actuarà com a secretari.\nLes funicons dels membres seràn:\nAssistir amb veu, i en els eu cas, vot a les reunions del Consell de l'Esport\nExaminar els expedients i quants antecedents es relacionin amb els assumpte de l'ordre del dia.\nPodran sol·licitar amb suficient antelació, la petició d'inclussió d'assumpres a l'odre del dia.\nEl Consell de l'Esport es reunirà en sessió plenària de caràcter ordinari com a mínim tres vegades a l'any, i de caràcter extraordinari sempre que sigui i s'estimi necessari per la presidència o a petició de la tercer part dels seus membres.\nLes funcions del Ple són les següents:\nFomentar el desenvolupament de les activitats esportives del municipi coordinant tots els esforços i iniciatives que es realitzin amb una visió de conjunt, sense perjudici de les facutlats que corresponguin a les entitats respectives.\nOferir activitats adreçades a la població en general, per afavorir hàbits saludables de pràctica fisico-esportiva de lleure.\nDonar suport a les entitats, clubs, associacions esportives i centres educatius locals per a facilitar la tasca de promoció esportiva, social i d'imatge que desenvolupen.\nPromoure esdeveniments i actuacions de caire esportiu per donar a conèixer i promocionar el municipi.\nCanalitzar i fomentar els esports escolas i d'aficionats.\nPromoure totes les gestions que calguin per aconseguir aportacions econòmicques de qualsevol procedència, amb respecte de la legalitat vigent i d'acord amb el pirncipi de trnasparència, per finançar les activitats esportives.\nVetllar per la promoció de les instal·lacions esportives, així comel manteniment, restauració i administració d'aquestes.\nProposar de noves instal·lacions esportives\nProposar sobre les prevsiions pressupostàries de l'àrea d'esports\nDebatre les subvencions a repartir entre les entitats esportives municipals\nEstablir les normes internes de funcioament del Consell, i el seu règim específic de sessions plenàries.\nFormular propostes dirigides a l'adopció de mesures municipals relatives al seu sector d'activitat.\n. Reglament de l'esport\n. Acta CEM 26.06.2017.pdf\n. Acta CEM 13.02.2018.pdf


Cat@Salut La Meva Salut | CAP Rambla Ferran\n← Consells per als pacients:el refredat i la grip\nX Caminada per la diabetis →\nPosted on Octubre 30, 2016\tby capramblaferranics\nCat@Salut La Meva Salut és un espai digital, personal i intransferible, que us permet accedir a la vostra informació personal de salut, fer consultes i realitzar tràmits electrònics, d’una forma segura i confidencial. Sense necessitat d’haver de guardar informes i documents a casa, podeu tenir accés a les vostres dades sanitàries des de qualsevol lloc i en qualsevol dispositiu.\nActualment, Cat@Salut La Meva Salut està en fase d’evolució. Els centres que formen part del Sistema sanitari integral d’utilització pública de Catalunya (SISCAT) hi van incorporant serveis i informació de forma progressiva. Per això, pot passar que no hi trobeu totes les dades del vostre historial clínic perquè es van incorporant a mesura que són facilitades pels centres.\nAquesta entrada s'ha publicat en Sanitàries i etiquetada amb CAP Rambla Ferran, catsalut, la meva salut. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Cocktails & jazz: August Tharrats Trio\nEl pianista August Tharrats és un històric de l’escena del blues i el boogie woogie a Barcelona. De formació autodidacta, el músic és un enamorat de l’estil de pianistes com Jay McShan. Durant els 80, va formar part dels llegendaris Blues Messengers. Als 90, va fundar el seu propi trio i hi va incorporar a una llavors jove promesa del cant: Txell Sust. Avui s'acompanya d'Anton Jarl a la bateria i Nono Fernández al contrabaix.


FGC col·labora amb la Cambra del Llibre de Catalunya i el Departament de Cultura en la difusió del Dia del Llibre i de la Rosa – Agrupament Ferroviari de Barcelona\nFGC col·labora amb la Cambra del Llibre de Catalunya i el Departament de Cultura en la difusió del Dia del Llibre i de la Rosa\n· Ferrocarrils ha vinilat tres trens amb motius de la campanya de promoció d’aquesta jornada cultural, que se celebrarà el 23 de juliol\nLa consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga; el president de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC), Ricard Font; el director general d’FGC, Pere Calvet; el president de la Cambra del Llibre de Catalunya, Patrici Tixis, i la presidenta del Gremi de Llibreters de Catalunya, Carme Ferrer, han presentat aquesta tarda a l’estació de Les Planes de Ferrocarrils un dels tres trens vinilats amb la campanya de promoció del Dia del llibre i de la Rosa.\nLa iniciativa té com a lema “Sigui quin sigui el teu camí, tot comença en una llibreria”, amb el qual es vol animar a la ciutadania a participar en la celebració del Dia del Llibre i de la Rosa, que a causa de la pandèmia de la COVID- 19 enguany se celebra el 23 de juliol.\nEl Pla Territorial de Protecció Civil de Catalunya (PROCICAT) ha aprovat recentment el pla d’actuació de la diada, que comptarà amb la participació exclusiva del sector professional del llibre i de la rosa. Amb aquest nou enfoc de la jornada es pretén controlar la delimitació de zones de venda de llibres i roses, garantir el distanciament social i permetre realitzar controls de seguretat i d’higiene. Per garantir una diada segura per a tothom, s’insta la ciutadania a participar d’una festa de proximitat, al propi municipi o barri, i evitar desplaçaments. Durant tota la jornada, tant en espais tancats com en les llibreries com a l’aire lliure, caldrà garantir la distància física interpersonal de seguretat i l’ús de mascareta serà obligatori per a tothom. A més, es controlaran els accessos als establiments, els fluxos de circulació i l’aforament per tal d’evitar aglomeracions.\nAmb la campanya de promoció del Dia del llibre i de la Rosa als trens, FGC col·labora amb la Cambra del Llibre de Catalunya i el Departament de Cultura per promocionar a la seva xarxa de trens la celebració d’aquesta jornada cultural.\nDia de la Rosa, Dia del llibre, FGC Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya, Vinils


Ràdio Tordera – L’Alcalde de Tordera veu incoherent la proposta de l’estat de desconfinar per províncies\nL’Alcalde de Tordera veu incoherent la proposta de l’estat de desconfinar per províncies\nabr. 30, 2020App, Política, Societat\nEl Consell de Ministres ha aprovat les mesures de desconfinament que s’aplicaran a Espanya per sortir de la crisi del coronavirus. Excepte l’etapa preliminar, cada fase tindrà una durada mínima de dues setmanes, que és el període d’incubació del virus. I només s’avançarà a la següent etapa si els indicadors sanitaris assenyalen que es pot avançar. Les set setmanes que, com a mínim, durarà el procés traslladen almenys a finals de juny l’entrada a allò que Sánchez ha definit com la “nova normalitat”. Aleshores, es mantindran les mesures de control i l’ús de material preventiu, com les mascaretes, al transport públic i fora de casa. L’Alcalde de Tordera, Joan Carles Garcia assegura que és positiu que el desconfinament es pensi en objectius i no pas en dates.\nalcalde desconfinament 1\nEn una primera fase, que entrarà en vigor dilluns vinent, 4 de maig, podran obrir alguns locals que ara estan tancats, sempre amb cita prèvia. També s’inclou en aquesta fase la possibilitat de fer exercici a l’exterior de forma individual, a partir del dissabte 2 de maig.\nEn aquesta etapa, el govern central ha posat com a exemple d’establiments que podran començar a funcionar els restaurants que facin menjar per emportar. També en aquesta etapa, els esportistes professionals i federats podran reprendre els entrenaments de manera individual.\nEls ciutadans no podran moure’s entre províncies fins que acabin les quatre fases del pla desconfinament. D’aquesta manera, els moviments que no estan permesos en l’estat d’alarma no podran fer-se fins a finals de juny. Aquí, l’alcalde de Tordera creu que la mesura és un error i que no està ben pensat.\nalcalde desconfinament 2\nJoan Carles Garcia recorda que l’estat ha delegat a les diputacions la coordinació d’aquest desconfinament provincial i creu que la diputació de Barcelona haurà d’intentar arreglar els desajustos de la proposta del govern central.\nEn aquesta primera fase, encara que es visqui a la mateixa província, no es podran fer desplaçaments a visitar familiars i amics en les primeres setmanes del desconfinament.\nUna parella de dos "El confinament" - Capítol 22 Tordera reclama dades a temps real dels casos COVID-19\nLa Policia Local ha aturat 70 intents d’ocupacions il·legals en dos mesos 362 vistes | publicat el 04/08/2020


Nicotinamida: què és? efectes, fonts, deficiència... - Farmacèutica online\nHomeSaludNicotinamida: què és? efectes, fonts, deficiència…\nLa nicotinamida, sintetitzada a partir de triptòfan (aminoàcid essencial), prové principalment de la dieta i participa en nombroses funcions orgàniques i metabòliques. És un mecanisme essencial de producció d’energia perquè participa en la degradació i transformació dels nutrients.\nLa nicotinamida afavoreix la formació de glòbuls vermells que contribueixen al transport d’oxigen a les cèl·lules. Aquesta vitamina controla la síntesi hormonal, el funcionament del sistema digestiu i la producció de neurotransmissors.\nLa vitamina B3 és una excel·lent aliada per a la salut de la pell, augmenta la memòria i també és eficaç en el tractament de l’ ansietat .\nA més, la vitamina B3 permet prevenir malalties cardiovasculars augmentant el nivell de colesterol HDL (el colesterol bo) i reduir els nivells de colesterol LDL (colesterol dolent) en sang millorant la circulació .\nQuina és la ingesta diària recomanada?\nLa ingesta diària recomanada varia segons l’edat:\n– De 6 a 14 mg pels nens.\n– De 15 a 18 mg pels adolescents i adults.\nEls requeriments de nicotinamida augmenten lleugerament durant l’embaràs i la lactància (20 mg / dia). És possible augmentar les dosis recomanades, per consell d’un metge, per beneficiar-se dels efectes de la nicotinamida sobre la reducció del colesterol o triglicèrids.\nQuins són els riscos d’una deficiència de nicotinamida?\nUna ingesta insuficient de nicotinamida no sempre és fàcil de detectar, perquè els símptomes no són característics: fatiga, debilitat física, trastorn del son , mal de cap, problemes de memòria, dificultats digestives, dolor abdominal, alteracions de la concentració. La deficiència de vitamina B3 és afortunadament rara avui en dia i es presenta gairebé exclusivament en països en vies de desenvolupament o en pacients amb càncer amb síndrome carcinoide.\nLa deficiència de vitamina B3 també es pot observar en persones alcohòliques, ancians o en persones que pateixen celiaquia o malaltia inflamatòria intestinal.\nQuins aliments contenen nicotinamida?\nMolts aliments són fonts importants de nicotinamida.\nLes principals fonts naturals de vitamina B3 són els cacauets, la carn blanca (especialment gall dindi), la carn vermella i el fetge de vedella. Les carns, en general, són riques en vitamina PP.\nEn els peixos, aquesta vitamina es troba principalment en anxoves, tonyines, sardines, peixos espasa i salmó .\nLes fruites, verdures i ous contenen poca quantitat. Per contra, els cereals integrals i els seus derivats, el segó, la llet i el formatge són rics en aquesta vitamina.\nSeguir una dieta equilibrada i proporcionar una quantitat adequada de vitamines del grup B és una estratègia eficaç. És bo tenir en compte que l’ estrès redueix considerablement l’aportació d’aquests nutrients.\nQuines són les malalties relacionades amb la nicotinamida?\nEn cas de deficiència greu de nicotinamida, pot sorgir una malaltia particular: pellagra . Aquesta patologia es caracteritza per trastorns gastrointestinals i neurològics greus com diarrea, nàusees, vòmits, mal de cap, depressió, desorientació, pèrdua de memòria i demència.\nPellagra és el resultat de l’associació de tres tipus principals de manifestacions clíniques:\n– inflamació de les mucoses que cobreixen el tracte digestiu,\n– malaltia neurològica que es manifesta amb demència, al·lucinacions, confusió mental.


El IEC publica en català el 'Diccionari filosòfic' de Mario Bunge\tEl IEC publica en català el 'Diccionari filosòfic' de Mario Bunge\nEnric Aymerich fa gairebé trenta anys que és llibreter. Primer ho va ser a la mítica llibreria Robafaves de Mataró. Des de fa més d’una dècada, ho és a la llibreria Laie del carrer Pau Claris. I és l’encarregat de la secció de literatura infantil i juvenil. Li hem demanat que ens proposi una selecció de novetats de llibres per a infants i joves, per edats i temàtica. N’ofereix gairebé una quarantena.\nSusanne Straber, Molt adormit, molt despert. Traducció Susana Montero (Editorial Juventud)\nDario Zeruto, Formes, colors i números (Edebé)\nJan Birck, La Sara i el pelut: un poni que fa lladrucs (Los cuatro azules)\nLluís Farré, Retrat de família (Combel)\nEulàlia Canal, L’arbre de les històries (Animallibres)\nNARRATIVA 8-12 ANYS\nEulàlia Canal Iglesias, L’arbre de les històries (Animallibres)\nJaume Copons, L’any del gat (Editorial Bambú)\nNARRATIVA 12-14 ANYS\nJosep M. Folch i Torres, Aventures extraordinàries d’en Massagran (Editorial Bambú)\nJennifer Chambliss Bertman, El codi indesxifrable. Caçadors de llibres 2 (Estrella Polar)\nLois Lowry, Fill producte 36. Traducció Lluïsa Moreno Llort (Cruïlla)\nMíria Rawick, Diari de la Míriam. Traducció d’Aurèlia Manils Guarro (Angle editorial)\nEduard Altarriba, Què és la guerra? (Bang ediciones)\nMiquel Àngel Llauger i Carles Moll (il·lustració), Volen quan volen (Editorial Arrela)\nSalvador Comelles i Mercè Galí (il·lustració), Bon dia (Publicacions de l’Abadia de Montserrat)\nJaume Escala i Carme Solé Vendrell (il·lustració), Els nens del mar (Corre la voz)\nLaurie Cohen Nicolas Gouny (il·lustració), La caqueta. Una aventura d’en Joan l’Elefant (Editorial Tramuntana)\nMyrim Ouyessad i Ronan Badel (il·lustració), El llop no vindrà (Edicions Baula)\nEmilio Urberuaga, Gilda, l’ovella gegant (Nubeocho ediciones)\nMarta Altés, El meu avi (Blackie Books)\nIlan Brenman i Guilherme Karsten, Iaia, pare de fer fotos! Traducció d’Elena Martín Valls (Edicions Baula)\nIgnasi Llorente i Maria Palet (il·lustració), Mai no oblidaré el teu nom (Cossetània edicions)\nMaria Girón, El petit Artur i l’elefant sense memòria (editorial Tramuntana)\nLluís Llach i Jordi Vila Delclòs, L’Estaca (Símbol editors)\nFrancesc Candel i Cesc (dibuixos), Una nova terra (Associació de Mestres Rosa Sensat)\nJacques Goldstyn, Cartes per a la llibertat. Traducció de Núria Sales i Rovira (Símbol editors)\nAinhoa Rebolledo i Iratxe López de Munáin, Nikola Tesla, El mag de la ciència. Traducció d’Ariadna Pous (Vegueta edicions)\nGianumberto Accinelli i Serena Viola (il·lustració), El fil invisible de la natura. Traducció Helena Aguilà (Libros del zorro rojo)\nMònica Usart i Roser Calafell (il·lustració), Mirant l’univers (La Galera)\nPascale Hédelin, El progrés no s’atura mai. Traducció de Josep M. Pinto (Zahori Packaged Ideas)\nDiversos autors, Matemàtiques en 30 segons. Traducció de Lluïsa Moreno Llort (Editorial Blume)\nMike Goldsmith i Harriet Russell, Aquest llibre pensa que ets un geni de les mates (Librooks)\nMés d’un autor, Simplíssim. Els experiments cientítics més fàcils del món. Traductor Jordi Trilla (Larousse)\nBIOGRAFIES SOBRE DONES\nPilarín Bayés, La meva vida (Bridge editorial)\nRoser Capdevila, La nena que volia dibuixar (Llibres del 9 Angle)\nM. Isabel Sánchez Vegara, Geordia O’Keeffe. Traducció de Laia Vidal Serrano (Alba editorial)\nVíctor Garcia Tur i Mar Azabal, Hipàtia, la gran mestra d’Alexandria. Traducció d’Ariadna Pous (Vegueta ediciones)\nDiverses autores, Un conte propi. Històries per escoltar i llegir, heroïnes per descobrir. Traducció de Gemma Solés i Coll (Takatuka)\nEl llibreter Enric Aymerich recomana una trentena de llibres infantils i juvenils per Sant Jordi. (Fotografia: Albert Salamé.)\nAmb Enric Aymerich hem parlat també del comportament dels lectors, de la venda del llibre durant la diada de Sant Jordi, del sector del llibre infantil i juvenil, de tendències, i del premi Maria Rius d’il·lustració, que és a punt de fer-se públic i que convoquen les llibreries la Caixa d’Eines i Laie.\n—Com es presenta aquest Sant Jordi?\n—És una diada esplèndida, perquè el Sant Jordi és de la gent, sobretot quan cau en un dia feiner i no plou. La gent, el dia de Sant Jordi, està contenta i enmig de la massificació no perd mai el somriure. Ara, com es presenta? Amb grans incògnites, com sempre. No sabem mai què passarà. Depèn molt dels mitjans de comunicació, especialment les ràdios, que són immediatesa. El mateix dia de Sant Jordi conviden uns autors i això fa que els seus llibres es moguin. També és cert que en l’àmbit d’infantil i juvenil això no passa tant.\n—Sou l’encarregat de la secció d’infantil i juvenil. Què ofereix?\n—La Laie és una llibreria especialitzada en humanitats i té una secció d’infantil i juvenil on prima sobretot l’àlbum il·lustrat i els llibres dirigits a la franja baixa d’edat, mentre que té una oferta més limitada pel que fa al llibre juvenil. Tenim uns clients de literatura infantil molt fidelitzats, però que sovint no hem vist mai. Un exemple és una clienta que sempre ve a comprar-nos llibres per a les seves filles, perquè ella treballa a Barcelona, però la família viu fora de la ciutat. A la Laie, són els adults qui més sovint trien els llibres per als infants. A vegades, els adults en compren per nostàlgia, perquè troben llibres que havien llegit de petits i en tenen un bon record. Però jo crec que no són gaire bones opcions, perquè no és cap garantia que els seus fills s’ho passin igual de bé. Això ha passat, per exemple, amb Gloria Fuertes.\n—Heu seleccionat un nombre important de títols de llibre il·lustrat, però també és considerable l’apartat de llibres de coneixement. Viuen una revifalla? Han evolucionat amb el temps?\n—Quan jo era petit, els llibres de coneixement tenien una certa importància, per la formació que contenien. I tot i que potser en algun moment han patit una davallada, m’atreviria a dir que sempre han tingut importància. Per exemple, les col·leccions que parlen d’animals sempre hi han estat, perquè són eines de coneixement molt vàlides. Amb el temps, potser ha anat canviant la importància de les il·lustracions i una presentació més atractiva. Les modes influeixen si aquests llibres fan prevaldre els dibuixos o les fotografies, però són llibres que sempre han tingut importància.\n—També recomaneu llibres de poesia per a infants.\n—Sempre procuro recomanar llibres de poesia infantil. Lliga amb la filosofia de la llibreria. I tenen un públic. A mi em sembla que els llibres de poesia per a infants han anat guanyant qualitat. Recordo que abans tot girava sobretot al voltant del rodolí. Ara s’ofereix una poesia molt treballada, pensada per al públic a qui s’adreça, i treballada conjuntament amb l’il·lustrador.\n—L’oferta d’àlbum il·lustrat que es fa al país va creixent i se’n compra menys de fora?\n—L’àlbum il·lustrat es reinventa i evoluciona. Ara, per exemple, s’ofereixen àlbums que trenquen la barrera de l’edat, perquè il·lustracions i text permeten diferents lectures segons l’edat. I també són eines útils per a treballar problemes emocionals i malalties. Ara, hi ha un excés d’oferta que s’ha de regular: durant la crisi, és sabut que el sector del llibre infantil va partir menys que el llibre per a adults. Això va fer que tothom s’aboqués a fer àlbum il·lustrat: noves editorials dedicades a l’àlbum, editorials que no en feien que també s’hi van posar. Hi ha una sobreproducció que caldrà regular. Pel que fa a la producció pròpia, us diré que el talent no és nou, n’hi ha hagut sempre. I l’hem de reconèixer i fer visible. És en aquest sentit que les llibreries la Caixa d’Eines i Laie hem impulsat el premi Maria Rius, per a premiar cada any la trajectòria d’un il·lustrador de llibre infantil. El premi porta el nom de Maria Rius perquè és una de les grans il·lustradores del país, tot i que ara ja està jubilada. Però durant molts anys ha fet una tasca ingent: ha fet molt en l’àmbit artístic i també ha contribuït molt a la professionalització dels il·lustradors (va ser fundadora i presidenta de l’APIC, l’Associació Professional d’Il·lustradors de Catalunya). El premi es donarà el 2 de juny.\n—Una darrera mirada als recomanats: oferiu també un nombre considerable de llibres de biografies de dones.\n—Sí, tothom s’ha posat a fer biografies de dones. Aquest excés no m’acaba d’agradar. I només van dirigides a les nenes? Alhora, aquesta tendència conviu amb mares joves que són més conservadores que les seves mares. I em pregunto si això respon a un buit editorial o a un interès purament mercantilista. Perquè no hem d’oblidar que l’edició és una indústria. Són títols que responen a la sensibilitat de l’editor que els publica?


El Clúster de l'Automoció alerta que si el centre d'FP de Martorell no obre trobaran "altres solucions" La República\nEl Clúster de l’Automoció alerta que si el centre d’FP de Martorell no obre trobaran “altres solucions”\nACN Barcelona.-El Centre de Formació Professional de l’Automoció de Martorell continua tancat després de gairebé cinc anys de la seva inauguració. Davant d’aquesta situació, el president del Clúster de la […]\nACN Barcelona.-El Centre de Formació Professional de l’Automoció de Martorell continua tancat després de gairebé cinc anys de la seva inauguració. Davant d’aquesta situació, el president del Clúster de la Indústria de l’Automoció (CIAC), Josep Maria Vall, alerta que buscaran alternatives per oferir a les empreses la formació que estan requerint. “Si volem donar una resposta conjunta al sector de la indústria auxiliar de l’automòbil, el centre seria resposta, però si no tenim centre tindrem altres solucions”, ha dit en una entrevista a l’ACN. D’altra banda, Vall apunta que el sector està passant “de l’automoció a la mobilitat” i reclama un “pla estratègic fort” de tots per afrontar els canvis de la indústria.\nActualment el Govern està portant a terme un procés negociat per tal de trobar qui gestionarà el centre d’FP. Aquest procediment es va posar en marxa després que a finals de l’any passat quedés desert el concurs obert per a la gestió del mateix. El president del CIAC critica que ni llavors ni ara s’han posat en contacte amb ells, “ni s’han tingut en compte les necessitats de la indústria” i lamenta que “desgraciadament el centre continua sense obrir”. Vall afirma que hi ha una “necessitat imperiosa de formació” a la indústria davant dels canvis tecnològics i de digitalització que ha d’entomar. Afegeix que actualment els centres d’FP no estan oferint aquesta formació, tot i que comencen “tímidament”, i per això cal una infraestructura com la de Martorell. “Tota la indústria està reclamant aquell centre”, declara, al mateix temps que alerta que s’està “perdent el tren” i hi ha risc d'”estavellar-se”.Per a Vall els aspectes polítics “desgraciadament no han ajudat” sinó que “ha retardat” la qüestió, ha provocat discussions i el resultat és que el centre “continua aturat”. Cap a la indústria de la mobilitatVall reconeix que el sector de l’automoció està vivint molts canvis, entre ells destaca els generats per les qüestions mediambientals, la incorporació de noves tecnologies i les modificacions en els hàbits de consum de les persones. En aquest sentit, veu una “pressió molt forta” sobre els fabricants de l’automòbil, que han optat majoritàriament pel cotxe elèctric, que per al president del CIAC és “una de les solucions” i un inici però que no té perquè ser la única. Ha apuntat però que encara falta molt recorregut per recórrer ja que per exemple no existeix una xarxa de punts de càrrega adequada i l’aposta dels fabricants pel vehicle elèctric “no va a la mateixa velocitat que les infraestructures que s’han de posar en marxa perquè tot funcioni de forma ordenada”. A això se li suma el fet que els vehicles elèctrics “encara són cars”, motius pels quals Vall augura que “queden mols anys perquè l’elèctric envaeixi les ciutats”. Sobre els hàbits de consum, demana ser conscients que existeix aquest canvi principalment en els joves que ja no veuen els automòbils com una necessitat de propietat sinó que pensen en termes de mobilitat. “El sector de l’automòbil està canviant cap al sector de la mobilitat”, resumeix.Per això, creu que la indústria ha de començar a pensar en donar solucions de mobilitat als joves i no oferir-los comprar un cotxe. Afegeix que els concessionaris del futur no seran com els actuals i hauran de començar a pensar no en vendre cotxes sinó en oferir una solució personalitzada a la forma de moure’s de cadascú. “Els fabricants hauran d’oferir venda de kilòmetres”, afirma. Tot i aquests canvis, Vall veu futur al cotxe i al sector a Catalunya, perquè té “una indústria forta”. Ha alertat però que això depèn en bona part de com es facin les coses tant a l’administració com a les empreses privades. Per afrontar amb èxits els canvis però ha reclamat un pla estratègic a escala estatal, o fins i tot europea, que vagi més enllà dels propers 3-4 anys. Segons el president del CIAC aquest pla hauria de posar les bases per a les dues properes dècades i establir les prioritats i les línies de treball. “Fa falta que l’administració digui a on i quines cartes juga perquè això tiri endavant”, apunta. Aquest pla estratègic també hauria d’harmonitzar les polítiques que estan portant a terme les diferents autonomies. Crítiques a la ZBE i l’impost al CO2En el marc d’aquests canvis, s’han instaurat diverses mesures per lluitar contra les emissions que provoca el trànsit, com la Zona de Baixes Emissions a Barcelona o l’impost al CO2 generat pels vehicles. Vall es mostra crític amb totes dues i creu que les prohibicions o els tributs no són la solució. “Les prohibicions no solucionen els problemes a no ser que vagin acompanyades”, afirma sobre la ZBE, de la que critica que no s’han pres mesures paral·leles per millorar el transport públic o per substituir el parc de vehicles antic. A més, lamenta que no se’ls ha tingut en compte a l’hora de posar en marxa la mesura.


Obama s’acomiada del món amb una defensa apassionada de la immigració | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nLima 20 NOV 2016 - 21:51\tCET\nObama, al fòrum de l'APEC al Perú. BRENDAN SMIALOWSKI AFP\nEn la majoria dels seus 52 viatges pel món, Barack Obama dedica una estona, dues hores, a deixar de ser president dels EUA per convertir-se en un motivador de joves únic. L’ambaixada dels EUA local aplega un parell de milers d’universitaris o emprenedors, i el president els fa un discurs breu i després es treu la jaqueta per contestar preguntes triades a l’atzar d’entre centenars de mans alçades. Mentre parla, passeja per l’escenari amb un carisma difícil d’igualar per cap altre polític. Aquest any, a Llatinoamèrica, ho va fer a Buenos Aires i a Lima. Però Lima era especial: “Aquesta és l’última parada del meu últim viatge com a president dels EUA”, va començar el president. Obama s’acomiada del món. I va triar fer-ho d’una manera molt simbòlica: envoltat de joves de tot Llatinoamèrica, 100 dels quals becats per estudiar als EUA i reunits a Lima per a l’ocasió.\nMés de 20.000 joves llatinoamericans han passat per aquest programa de beques per a emprenedors promogut per Obama. I en aquest ambient de barreja de races, de països, de llengües, en anglès amb accent llatinoamericà, entre els joves i el president van llançar una emocionada reivindicació de l’emigració, de la barreja de races, de cultures, i dels EUA com un país d’emigrants que va triomfar precisament perquè ho és. “El meu pare va néixer a Haití i se’n va anar a les Bahames. No us perdonen que no sigueu natius. A mi tampoc”, li deia un jove. “El meu pare va néixer a Cuba i se’n va anar als EUA. Li va anar molt bé gràcies al fet que va tenir les portes obertes, però ara volen tancar-les”, li deia un altre.\nObama tractava de calmar-los a tots, de donar una visió optimista, amb la frase que sol repetir: “La història no camina en línia recta, sinó en ziga-zaga”. El president va fer una reivindicació sincera de la immigració precisament quan el discurs contra ella triomfa als EUA i a Europa. “Amèrica és un país d’immigrants. Aquest ha estat el seu punt fort. Hem pogut atreure talent de tot arreu. Si aneu pels carrers de Louisiana, d’Indianapolis, veureu que hi ha gent que ve de tot arreu. Excepte els pobles natius, tots els altres som immigrants a Amèrica. I això té moltes coses positives. Per exemple, en l’esport. Per què als EUA li va anar tan bé a les olimpíades? Poden dir que som un país gran i tenim diners per invertir en programes per a esportistes. Això és cert. Però la Xina és més gran que nosaltres i hi inverteix també molts diners. Què va passar? Que nosaltres tenim gent de tot arreu. I de totes les mides. Tenim Michael Phelps, que és un gegant i això va molt bé per a la natació. I tenim la gimnasta Simone Biles, que va ser a la Casa Blanca, és molt baixeta, però és fabulosa en la seva disciplina. I tots són immigrants”, va reblar Obama mentre el públic de joves llatinoamericans aplaudia amb entusiasme i mostrava en les preguntes l’angoixa davant l’arribada de l’era Trump.\nObama va provar de tranquil·litzar-los. Els va dir que el món és molt millor que quan ell era jove, amb menys pobresa extrema, amb més nens i nenes escolaritzats, molta més interconnexió gràcies a la tecnologia. Però també va admetre que vénen temps foscos, i els va animar a defensar l’emigració. I ho va plantejar com un problema gairebé generacional. “Jo ara tinc cabells blancs i començo a veure més com pensen els vells. De vegades els vells se senten més amenaçats que els joves per aquesta barreja de races i cultures. Quan un és vell té por de les coses noves. Alguns polítics poden pensar: ‘Tornem a la identitat antiga, de raça, de tribu’. Però si us definiu pel que no sou, pel color de la pell, per on vau néixer, realment no teniu una identitat sòlida per a la vida. Si el que més us importa és ser americans, us pot fer por un altre país. I això acaba en conflicte. Per això la millor manera de cuidar els EUA és fer que als altres els vagi bé”, va clamar mentre dedicava, com sempre, una bona estona a saludar tots els joves, que s’esforçaven per tocar-lo com si fos un estrella del rock. De fons sonava “Puerto Rico me lo regaló, Miami me lo confirmó, del Caribe somos tú y yo”, de Marc Anthony, com a comiat llatinoamericà a un president dels EUA que ha connectat com pocs amb els joves d’aquest continent.


Josep Anglada i Maranges - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJosep Anglada i Maranges\n8 gener 1804\n22 gener 1872 (68 anys)\nJosep Anglada i Maranges (Olot, 8 de gener de 1804 - 22 de gener de 1872) fou un compositor, organista i mestre de capella.\nGràcies a algunes anotacions conservades en els manuscrits del fons musical de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot, se sap que Josep Anglada va iniciar la seva formació musical a la capella de la seva vila natal. El 1820 era deixeble del mestre de capella Honorat Alberich i el 1826 es formava en l'orgue amb Ignasi Parella. Fou escolà menor de la sagristia de Sant Esteve entre el juny de 1824 i el 31 de maig de 1825. El 1826 es desplaçà a Barcelona per completar la seva formació musical amb Josep Rosés (1791-1857), mestre de capella de la basílica de Santa Maria del Pi, amb el qual degué estudiar composició.\nProbablement, quan encara era deixeble de Rosés, escriví una obra per a la festivitat de Santa Cecília —compuesto por uno de los alumnos de la / Villa de Olot 1828—, que es conserva com una atribució en el fons musical de l'església parroquial d'Olot. Abans d'incorporar-se al magisteri olotí va regir l'organistia de la parroquial de Torroella de Montgrí, on rebé l'ordenació sacerdotal. Josep Anglada va renunciar al magisteri de l'orgue de Torroella per tal de succeir Honorat Alberich al capdavant de la capella de música de Sant Esteve. El 14 de desembre de 1836 fou elegit per unanimitat pels comunitaris de la parroquial.\nDins del mateix mes de desembre de 1836 es van redactar els nous pactes per a la seva admissió en el magisteri olotí. El document varia força respecte a les anteriors admissions. L'exordi dels pactes explicita l'acord unànime per conferir el magisteri a Anglada «perpetuisant-lo no en el dit ofici sinó en la admissio en las distribucions de chor y demes emolents qe gosan los benefts residents ab qe tindrá la congrua sustentació», la qual cosa li permetrà «renunciar lo títol de organista sobredit qe obté» de Torroella de Montgrí. Pocs mesos després de la seva possessió del magisteri, el 3 d'abril de 1837, Josep Anglada signava un rebut als protectors de la comunitat, segons li feien entrega del fons musical amb les obres segellades amb el timbre de la parròquia de Sant Esteve, a fi que tingués cura de conservar-lo i augmentar-lo amb les seves composicions.\nEl mestre Anglada complia altres funcions a part del magisteri musical de la parroquial. Dos rebuts conservats dels anys 1849 i 1850 posen de manifest la seva vinculació amb les feines de l'arxiu: despeses de tinta, materials d'escriptura, portar a imprimir el dietari de la parròquia; en un d'ells signà en qualitat d'arxiver coadjutor.\nJosep Anglada regí el magisteri de capella de Sant Esteve fins al seu traspàs, esdevingut el 22 de gener de 1872, quan tenia 68 anys.\nVa escriure obres religioses que es conserven, principalment, al fons musical SEO (Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot) de l'ACGAX (Arxiu Comarcal de la Garrotxa). Es conserven de la seva mà dues misses, lamentacions, salms, rosaris i un Paso y fuga a 8. consultables al fons musicals del projecte IFMUC.\nGregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Volum 6. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions, 2012 (Inventaris dels fons musicals de Catalunya).\n↑ 1,0 1,1 FCM. «Josep Anglada i Maranges». A: Gran enciclopèdia de la música. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, s.d.\n↑ Cortès i Mir, Francesc. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 42. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 22 desembre 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Josep_Anglada_i_Maranges&oldid=30122131»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 abr 2022 a les 23:45.


Temples | Terra, aigua i racons\nEls esgrafiats dels edificis de Martorell\n29 gener, 2020 13 Octubre, 2019 / Rasola\t/ 1 comentari\nAquesta tècnica de l’esgrafiat ha estat utilitzada des de temps molt antics; tenim que al segle XII en l’interior dels temples ja eren decorats amb els esgrafiats; posteriorment va caure en desús, sobretot després del Modernisme.\nConcretament a Martorell, en trobem a diverses façanes d’edificis, sobretot a l’entorn de la Plaça de la Vila i a carrers antics, el més antic data del 1821.\nLlegim la forma de com és feia :\n“Normalment els esgrafiats són aplicats a les parets dels edificis; abans de començar els treballs es fa un dibuix a mida natural en paper, després es prepara l’estuc, es deixa reposar un dia o dos, a continuació es col-loca a la paret la quantitat d’estuc necessari per cobrir la part de mur que s’esgrafiarà en una jornada, i finalment, amb eines de tallar i de rascar, es va fent el dibuix que prèviament s’ha estergit sobre l’estuc fresc. Els tons més utilitzats són els ocres i vermells.”\nEn Jaume Amat i Bargués és l’artista que seguint el mestratge de Ferran Serra va contribuir en gran mesura en fer de l’esgrafiat un tret característic de les cases de Martorell.\nUs detallo les cases mes destacades on hi ha esgrafiats :\nBanc BBVA: esgrafiat fet per Ferdinandus Serra al 1940 on es representa una al•legoria del treball de camp i la vida rural.\nCasa de la Vila: esgrafiat fet per Ferdinandus Serra al 1937 on es representa un personatge femení amb el corn de l’abundància. Apareixen també les muntanyes de Montserrat i el Pont del Diable.\nEdifici de Correus: esgrafiat fet per Jaume Amat al 1984, té una decoració floral i medallons amb l’escut de Martorell i l’anagrama de correus.\nPlaça de la Vila, 35: edifici de l’antiga confiteria “La Moderna”. Esgrafiat d’autor desconegut, amb data del 1821, i restaurat per Ferran Serra posteriorment. Hi ha motius neoclàssics i alguns símbols al•legòrics de la maçoneria.\nPlaça de la Vila, 41: edifici de l’antiga “Farmàcia Bujons”. Esgrafiat del 1954 on es representa l’al•legoria d’aquesta professió, la serp entortolligada a una copa.\nCarrer Anselm Clavé, 5: esgrafiat del 1955 d’autor desconegut. Hi ha una decoració floral, de cintes i angelets.\nCarrer Nou, 8: en aquest edifici hi havia hagut una fàbrica de paraigües i per aquest motiu la decoració representa una noia amb un paraigua dins una medalla.\nCarrer Nou, 78: l’esgrafiat és obra de Ferran Serra, feta entre els anys 1942-45 i és una al•legoria de la vida camperola.\nCarrer Nou, 79: esgrafiat realitzat per Jaume Amat al 1985. Hi ha representats motius florals que vessen d’un cistell.\nUs passo aquest enllaç que us explica : La Ruta dels ESGRAFIATS de Martorell // Façanes que expliquen històries.\nI dos enllaços mes de rondaller, on podreu veure de primera ma, un seguit de fotografies i explicacions molt interessants sobre Els esgrafiats dels edificis de Martorell ,\n2ª Part :\nJa sabeu, quan estigueu per Martorell, podeu admirar els dibuixos en els esgrafiats dels edificis que us he indicat.\nRecull de dades : Ajuntament de Martorell, la Seva Historia, Viquipedia.\nSeu Ègara, esglésies de Sant Pere, Sant Miquel i Santa Maria de Terrassa\n17 Novembre, 2019 11 Setembre, 2019 / Rasola\t/ Deixa un comentari\nEl conjunt de les Esglésies de Sant Pere es troba al bell mig del parc de Vallparadís, sobre el turó on hi ha l’antic nucli de Sant Pere de Terrassa.\nFou la seu del Bisbat d’Egara des del segle V. Aquí se celebrà el Concili del mateix nom l’any 615.\nUn pont del segle XVII, comunica el recinte amb la vila medieval i el centre històric de la ciutat.\nEls temples de Sant Pere, Sant Miquel i Santa Maria, que originalment configuraven la “catedral” paleocristiana d’Ègara, responen a múltiples etapes constructives que han deixat la seva empremta en forma de varietat d’estils –des del tardo romà fins al gòtic- i disciplines artístiques. Es tracta, doncs, d’un conjunt monumental únic a Catalunya.\nLa primera construcció és un conjunt paleocristià que exerceix com a seu del bisbat d’Ègara i del que encara hi ha vestigis als temples de Santa Maria i Sant Miquel.\nEl fet que hi hagi tres esglésies ha estat interpretat històricament com una “còpia” del model bizantí de l’antiguitat –dues esglésies i un baptisteri- però després de les darreres excavacions (2000-2007) els estudiosos pensen que l’església de Sant Miquel no funcionava com a baptisteri, sinó que tenia un ús funerari.\nPer tant, ens trobem davant d’una catedral paleocristiana, organitzada com una ciutat en miniatura amb diversos temples i dependències.\nLa segona etapa constructiva l’hem de situar als segles IX i X, després de la conquesta cristiana del territori dominat pels musulmans. Per tant, l’estil és preromànic; d’aquesta època en queden moltes mostres a les esglésies que, finalment, es van donar per acabades en una tercera i definitiva etapa, ja romànica (s. XI-XII).\nSón testimoni de la seu episcopal del bisbat d’Ègara, constituït cap a l’any 450. Sobre una basílica paleocristiana es va construir l’antiga Catedral d’Ègara. Quan el bisbat va desaparèixer al segle VIII, el conjunt va anar perdent poder i l’antiga catedral va ser reconstruïda amb unes dimensions molt menors, ja de factura romànica.\nL’espai és actualment ocupat per l’església de Santa Maria, del segle XII, on s’hi va instal·lar una canònica augustiniana provinent de l’abadia de Sant Ruf d’Avinyó, a França, que hi romandria fins al 1592.\nPel que fa a l’església de Sant Pere, parròquia de Terrassa, va perdre la condició parroquial l’any 1601, quan el priorat i la parroquialitat van ser traslladats al Sant Esperit de Terrassa, tot i que la va recuperar al segle XIX.\nAl primer terç del segle XX les tres esglésies van ser objecte d’estudi i restauració per part de Josep Puig i Cadafalch, que també va fer excavacions a Santa Maria i Sant Miquel.\nEl conjunt monumental de les esglésies de Sant Pere i el patrimoni arqueològic i artístic que contenen constitueixen un element excepcional del patrimoni històric i artístic català, ja que abasta un període ininterromput que va des de l’època ibèrica fins a l’actualitat. Són considerades el conjunt artístic més important de la ciutat i una de les joies de l’art romànic català.\nDurant els primers anys del segle XXI van ser objecte d’una important reordenació museogràfica, inaugurada l’octubre del 2009. Actualment formen part del Museu de Terrassa.\nPer molt mes amplia informació podeu consultar a :\nEl conjunt de les Esglésies de Sant Pere fou declarat monument nacional en el 1931 i bé d’interès historicoartístic el 1985.\nRecull de dades : Ajuntament de Terrassa, Viquipèdia i altres


Informals: “Tinc moltes ganes d’anar a pintar a Nova York, aquest estiu ho faré”\n“Tinc moltes ganes d’anar a pintar a Nova York, aquest estiu ho faré”\nEntrevista a MORTA55, pintor de graffiti\nEstà a punt de fer vint-i-cinc anys però ja en fa deu que pinta els carrers. La majoria de gent el coneix per Morta, més que pel seu nom, encara que als seus graffitis gairebé sempre treballa les lletres RASH. Ens trobem al carrer Torelló, on està acabant un mur que va començar a pintar amb uns amics, la majoria de fora. Assegura que és tot un món, això del graffiti, ja ho pot ben dir: fins i tot el to de trucada del seu mòbil és el so d’un esprai.\nPer què Morta?\nVa haver una època, quan estava a l’escola, que quan dibuixava la taula, no sé perquè, pintava Mortadelos, i un dia escrivint el nom em vaig quedar a mitges. Es va posar de moda el graffiti i vaig començar a signar amb aquest nom. I així es va quedar.\nQuè és el que més t’agrada del món del graffiti?\nQue et vas superant, i sempre busques trobar coses noves. Sempre hi ha un dia que fracasses, i el dia següent intentes anar a més, amb idees noves... És una manera de superar-te a tu mateix.\nPerò per tu és un hobby.\nHi ha gent que viu d’això, però és molt cardat, sobre tot aquí a Vic. La gent veu que pintes el carrer, i es pensa que li aniràs a pintar a casa de gratis, que pagant-te la pintura ja n’hi ha prou. Però una cosa és pintar perquè vols i una altra és anar a pintar un restaurant, o un negoci.\nFalten llocs per poder anar a pintar?\nNo. El graffiti va néixer com un moviment il·legal, es van començar pintant els vagons de tren de Nova York. És una part més del joc, igual que les signatures que es fan pel carrer. Per poder fer això has de començar fent signatures.\nT’agradaria que hi hagués més llibertat?\nSí, però aquí a Vic ho tenim bastant bé. L’ajuntament se’ns porta molt bé. Ens han donat alguns murs, i l’alcalde ens va dir que li presentéssim idees. S’ha notat el canvi, abans amb en Jacint i amb en Solà era molt cardat.\nCom n’has après?\nVas creixent i vas coneixent gent nova, i aprens d’ells. Sempre t’acabes fent amb algú que en sap més. Jo, per exemple, he crescut amb els Narkograficks, i el fet d’anar amb gent que en sap més que tu, fa que hi vagis més motivat. Això és el que et fa créixer.\nPensaves que et pogués atrapar tant?\nNo, però ara estic atrapadíssim! A la feina, si tinc un paper per anar guixant, sempre vaig fent firmes. Ja és un vici, a la mínima que pots, fas alguna cosa.\nEn una empresa de disseny gràfic, però no és una feina creativa, fem rètols de botiga i quatre coses d’aquestes. La part creativa que no tinc allà, l’exploto aquí.\nQuè vols transmetre?\nÉs per dir “aquí estic jo, existeixo”. És deixar el meu nom a tants llocs com pugui, i si ho puc fer amb més estil, millor.\nUn dia vas decidir viatjar i pintar en altres països. Què n’esperes?\nConèixer gent nova. M’agrada molt. El meu pare sempre ha viatjat molt, i és com un vici que m'ha enganxat ell. Sempre que tinc un moment, m’escapo.\nI quines diferències has descobert viatjant?\nCada país ha creat el seu estil, i amb Internet ja s’ha fet tot molt més homogeni. Ha fet que tot s’unifiqui molt, els estils s’han barrejat, però fa deu o quinze anys cada zona tenia el seu estil marcat. Podies saber quin estil era el de Barcelona, quin el de Madrid, el de França... És tot un mundillo, que si t’hi fiques dins és ben parit, és una forma de vida.\nQuè estàs pintant ara als carrers?\nAixò és un mur més, però normalment quedem per fer una peça cada setmana. Busquem una paret i ens dividim l’espai. Vam tenir una època que intentàvem unificar-ho tot, fent una composició maca, però ara m’agrada més el graffiti més de peça. Cadascú té el seu espai, fem un fons una mica comú, ens posem d’acord amb colors, però cadascú deixa anar el seu estil tenint el seu espai.\nOn t’agradaria pintar?\nTinc moltes ganes d’anar a pintar a Nova York i a Los Angeles. Per sort, aquest estiu ho faré. En tinc moltes ganes, és la Meca! Hi vaig amb un col·lega de Vic i un altre de Portugal.\nEscolta la llista de reproducció de Morta55 a:\nPublicado por Informals en 8:40\nEtiquetas: entrevista, graffiti, Morta55


EL DEUTE SOCIAL DE L’AJUNTAMENT – Compromís per Almàssera\nEL DEUTE SOCIAL DE L’AJUNTAMENT\nPublicat el 26 d'Octubre de 2011 en General\nDos projectes socials presenten un seriós rics de continuïtat. Els aturats i els emprenedors d’Almàssera, com de tota la comarca, trobem en els Programes que desenvolupa el Consorci Pactem Nord la seua referència i el seu recolzament. Les persones d’Almàssera i comarca amb discapacitat intel·lectual, i les seues famílies, són atesos als centres i serveis del Consorci Comarcal de Serveis Socials Pas a Pas.\nEn tots dos Consorcis l’Ajuntament d’Almàssera en és de soci des de fa molts anys. Són entitats supramunicipals que presten serveis a persones amb dificultats o que requereixen una atenció especialitzada i, per tant, són serveis que el seu cost seria inassumible des d’un Ajuntament en solitari. Per això es crearen estos consorcis i per això els seus serveis estan consolidats entre nosaltres, els i les ciutadans de tota la comarca, l’Horta Nord.\nTanmateix, tots dos Consorcis estan travessant dificultats i restriccions econòmiques, i han vist disminuir els seus pressupostos; això no és nou en estos temps. Però el que no es pot consentir és deixar desatesos als veïns que ho necessiten i, per això, el BLOC denuncia la situació generada en estes entitats supramunicipals quan des de 2008 l’Ajuntament d’Almàssera va deixar de pagar les seues quotes.\nTots dos Consorcis, durant tot este temps, han continuat prestant el seus serveis als veïns i veïnes d’Almàssera però la nostra Corporació no els ha correspost amb la seua responsabilitat. En el 2008 es va interrompre la remissió d’estes quotes i durant el 2009, 2010 i 2011 tampoc s’han atés estes. El deute generat, per tant, és de 41.706,27€ per al Consorci Pactem Nord i de 36.112,89 € respecte al Consorci Comarcal de serveis Socials PAs a PAs.\nEl BLOC manifesta la voluntat de defensar el serveis públics d’atenció als ciutadans, uns serveis de qualitat i prestats per professionals. Per això creiem fermament que cal continuar mancomunant serveis per fer més assumible els seus cost econòmics als Ajuntament, però que cal fer-los més eficients. El BLOC està convençut que estos dos consorcis comarcals estan donant un servei necessari i fonamental i, des de la responsabilitat, exigim a l’Equip de Govern Local que done resposta a estes entitats sobre el deute que tenim amb elles, així com possibilitar el millorament dels serveis que se’n presten.\n← Presentació, vídeo i programa Coalició Compromís-Equo eleccions generals 20N\nEl BLOC mostra la seua preocupació pel nombre de persones aturades en el País Valencià →


Canvi climàtic i Bíblia, per Joel Forster :: Iglesia Evangélica\nInicio > Canvi climàtic i Bíblia, per Joel Forster\nCanvi climàtic i Bíblia\nDonald Trump, president del EUA, ha anunciat que deixa l’acord de París, pel qual molts països es comprometien a fer avanços per a frenar el canvi climàtic. La raó que ha donat era senzilla: posar els interessos econòmics del seu país per davant de qualsevol altra cosa.\nHem vist sovint als mitjans de comunicació que molts dels ciutadans dels EUA es consideren una “nació cristiana”. És més, molts dels que van votar per Trump asseguraven a les xarxes socials que ho feien des d’una convicció espiritual profunda.\nPerò, si ser cristià és creure’s la Bíblia, valdria la pena llegir-la per a veure què en diu sobre el medi ambient, la naturalesa, el planeta. Un anàlisi honest (i senzill) no deixa lloc a grisos. Déu demana que els humans administrem el planeta amb responsabilitat, cura, i admiració.\nHi ha moltíssimes mencions sobre la naturalesa a la Bíblia. Un exemple, aquest poema sobre l’equilibri dels ecosistemes que es troba al llibre de Proverbis: “Hi ha a la terra quatre coses ben petites, però més assenyades que els savis: les formigues, poble sense poder, que a l’estiu acumulen provisions; les fagines, poble sense força, que posen a la roca els seus cataus; les llagostes, que sense tenir rei marxen ben arrenglerades; els dragons, que els atrapes amb les mans i s’esmunyen als palaus dels reis”.\nDéu dóna molta importància a la naturalesa, i ha posat a les nostres mans la responsabilitat de cuidar-la. Sabent això, com podem dir que som cristians mentre deixem que l’avarícia posi en perill el nostre propi futur al planeta? És possible assegurar que creiem en Déu mentre destrossem conscientment el que Ell ens ha regalat?\nN’hi ha prou en pujar als cims al voltant de la nostra estimada ciutat de Sant Feliu per a quedar admirats del que se’ns ha donat. Tot això no és gratuït. Defensem el medi ambient i fem-nos responsables de frenar el que nosaltres mateixos hem iniciat.


L'Institut de Sant Quirze arriba a la fase nacional de la Olimpíada de Biologia 2020\nEl divendres 28 de febrer s'ha celebrat la Final de Catalunya de l'Olimpíada de Biologia. Hi participaven tres dels nostres alumnes de segon de Batxillerat: el Marc Ayguasenosa, la Clàudia Castaño i la Inés López. Es va donar la coincidència que la nostra directora, la Judith Miró, com a vocal de ciències de la junta de govern del Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i Ciències de Catalunya, era l'encarregada de lliurar els premis.\nDels 21 participants a l'última fase, els sis primers -tres medalles de plata i tres medalles d'or- representaran Catalunya a la fase nacional, que enguany es celebrarà a Bilbao. Els guanyadors de la fase nacional tindran l'oportunitat de viatjar al Japó.\nEl Marc Ayguasenosa Caihuela va guanyar una de les tres medalles d'or. Moltes felicitats Marc!!!\nMoltes felicitats a l'equip de professors que han ajudat els tres alumnes a arribar a la final de l'Olimpíada de Catalunya, especialment al departament de Biologia i als professors que aquest últim curs els han preparat, tant a la part teòrica de la matèria com a la part pràctica.


Afortunadament ja no som al segle XVI, i el poder, almenys en aquestes latituds, no usa ja d’instruments com la Santa Inquisició. Però això no vol dir pas que ens haguem deslliurat per fi del malèfic.\nAra tot s’ha modernitzat, i a les classes dominants els cal treballar-s’ho una mica més. Els nous inquisidors ja no cremen (però si demonitzen a tort i a dret...); ara en tenen prou amb escriure als diaris, parlar en els debats en els mitjans de comunicació del règim i del sistema i escopir-nos a la cara cada dia la seva doctrina demagògica i estupiditzant. I, amb tot això, no sols creen opinió, com es sol dir sovint; també delimiten i marquen, amb escrupulosa exactitud, i repetició tan insistent com fastidiosa, les regles del joc en les quals hom ha d’entrar si vol tenir veu (no diguem ja vot) en aquest joc de les noves "democràcies".\nEn definitiva, els sacerdots del nou temps. Els guardians del sagrat, que diria Durkheim.\nPerò som en temps de vulgaritats, no ens enganyem. Si els nous sacerdots, gossos rabiosos assedegats de sang, guardians dels privilegis (com si no hi hagués prou amb la pasma...), compleixen prou bé i amb èxit notable la seva missió, també s’ha de dir com n’és de fàcil descobrir-los. I es que ensenyen el llautó amb tanta facilitat...\nVegem-ne un exemple aclaridor.\nFa poc es varen produir fets prou greus a Mèxic, on el Subcomandant Marcos i els seus semblava que podrien aconseguir alguna cosa, ni que fos un cop d’efecte i ressò internacional per a la seva lluita.\nEl 28 de març del 2001, un dels gossos rabiosos despertava, i, un cop passada la primera eufòria informativa en els mitjans, es destapà amb un article mig perdonavides, mig irònic, mig ensenyant el llautó del reaccionarisme més tronat...\nEn un article publicat a l’Avui, el subjecte en qüestió, entre d’altres coses, i per a blasmar tota una colla de personatges encara més o menys decents que han comès l’horrible pecat de posar-se al costat dels d’en Marcos i la seva causa, ens obsequia, i val a dir que cal agrair-li la honestedat, amb el primer dogma de la santíssima trinitat neo-liberal-post-moderna. A saber, i en paraules agafades directament dels textos sagrats:\n"l’esquerra més tradicional continua ensopegant amb les mateixes pedres de sempre. En aquest cas, ensopega per enèsima vegada amb el miratge de la construcció d’una societat nova i un home nou que ara ens arribaria gràcies a l’exemple del bon indígena purificador. Molt de compte, amb les societats noves i els seus profetes! ¿O és que ja no recordem que tot plegat acostuma a acabar en dictadura?"\nDeixarem de banda el racisme que sura darrera l’ús habitual del mot "indígena", que no vol dir altra cosa que autòcton. Anem al cor de la qüestió.\nPrimer manament: no provaràs mai de transformar el món per assegurar-te un esdevenidor millor. D’això, en tot cas, ens n’encarreguem nosaltres. Tu, com a màxim, vota i calla.\nDes de fa ja uns anys el poder, i els seus ideòlegs a sou, han optat per presentar tot intent revolucionari (és a dir, que trenqui la seva legalitat), com a totalitarisme injustificable i imposat a una societat que, d’antuvi (no fa ni falta preguntar-li), no el vol, i el pateix com si d’una catàstrofe natural es tractés. Vegeu si no com es presentada arreu la Revolució Soviètica...\nEvidentment, les "democràcies" occidentals (que no han acabat amb les contradiccions de classe), bastides en contra del poble (sense cap mirament a l’hora d’usar la força bruta), sostingudes per un sistema de mitjans de comunicació i forces de l’ordre, fidels garants d’un ordre de coses que ens condemna a treballar per a altri la pràctica totalitat de les nostres vides, i nascudes en el si d’un sistema socio-econòmic, el capitalisme, que ha provocat les guerres mundials més sagnants i horribles de la història de la humanitat, són el millor dels móns possibles.\nMés endavant, l’autor insta Marcos a treure’s la màscara i sotmetre les seves propostes a les urnes.\nSegon manament de la llei de l’ordre burgès: la nostra societat és la democràcia per antonomàsia; el nivell màxim de llibertat, justícia i repartiment del poder al qual pot arribar l’espècie humana. La resta, no cal ni dir-ho, o són romanalles del passat, o experiments totalitaris violents i perillosos.\nSembla que, per a tota aquesta gent, la democràcia consisteix en anar a votar i prou...\nDe què tenen por? Doncs, res més senzill: de la veritable democràcia popular, directa i participativa, que no sap de delegats vividors i paràsits al servei d’un poder qualsevol. Mai, sota cap concepte, permetran que el poble concebi altre model de democràcia que no sigui la del vota-i-veste’n-a-callar-a-caseta, que naltros ja ens encarreguem de tot; o tingui accés a la memòria històrica que li podria recordar tots els experiments fets de democràcia popular directa i participativa (el moviment consellista en el nostre país, sense anar més lluny...).\nFinalment, per reblar el clau, se’ns obsequia amb un estirabot reaccionari, que ja queda prou bé i fa gràcia i tot.\n"quina ironia que, acabat el zapatour, el Subcomandante i el seu seguici anessin a descansar a la Escuela Nacional de Antropología".\nFan falta comentaris? No. Però sí que cal aclarir, perquè és important, que tota aquesta gent no tenen cap mena d’escrúpol en fer servir els tòpics del reaccionarisme més tirat. I compte amb dir-los alguna cosa, que de seguida treuen el Sant Cristo Gros de la llibertat d’expressió... Ara, curiosament, sembla que ja no és un valor exclusivament defensable per l’esquerra, aquest de la llibertat d’expressió. Des de quan el poder ha defensat la llibertat d’expressió? Deu ser des que els pobrets membres del Banc Mundial es veuen coartats en els seus drets més elementals...\nQuan hom ja ha caigut definitivament en el pou sense fons de la ideologia dominant dins una societat classista (o bé ja hi ha crescut dins), els elements històrics de la cultura elitista, i tot els prejudicis cosmovisionals (i aquest és el cas que ens ocupa), d’aquestes classes dominants apareixen com un immens arsenal d’on treure "arguments" vàlids per a tot problema i situacio. Això té com a resultat, per exemple, que les "novíssimes" ideologies al servei del sistema molts cops no fan sinó repetir vells tòpics suats i gastadíssims vestits amb noves formes.\nEn el cas concret que ens ocupa l’autor apel·la a certes referències racistoides de la disciplina antropològica, tot reservant-la a l’estudi dels "negritus"; mentre per a les nostres civilitzades societats occidentals hom ja disposa de la sociologia.


Les nostres músiques dels últims 100 anys (66) Sabina | radiovitamenia\nLes nostres músiques dels últims 100 anys (66) Sabina\nPublicat el Juny 2, 2017 per radiovitamenia\nAvui parlarem d’un cantant mitic, Joaquin Sabina, amb l’Enric Huguet, en Joan Borràs i la col·laboració especial de Jordi Pujol.\n19 dias y 500 noches Publicat en 1999 dins d’un album mitic, com el seu autor. aquesta cançó és el resultat d’una relació fallida però intensa. Ella el va deixar i ell no hi estava acostumat.\nPacto entre caballeros Els que han viscut moltes nits amb força alcohol, saben que el que ens conta Sabina li podia haver passat. Els caballers poden sorgir en qualsevol estrat\nPor el bulevar de los sueños rotos Qui ha viscut el Mexico del café de Tenampa, ha escoltat les cançons de Chavela Vargas (Macorina, Paloma negra) i les de José Alfredo Jimenez, i ha visitat la casa de Frida Khalo i Diego Rivera, pot entendre l’admiració de Sabina per aquest món i aquests personatges. Jo l’entenc.\nY nos dieron las diez Sensacional cançó, l’estimo. El “golfo” Sabina l’ha versionat amb la Rocio Dúrcal i la Chavela Vargas.\nQue se llama soledad Aquest “golfo” poeta diu coses que tots hauriem volgut alguna vegada. “Cuando el alma necesita un cuerpo que acariciar esta amante inoportuna que se llama soledad” Tothom que hagi estat una mica rodamón sap de que parla Sabina.\nA mis cuarenta y diez Formidable que un home pugui fer broma de la propia mort. Que el vestit de fusta encara no s’hagi plantat, que el capellà de l’extremaunció encara sigui escolà, que la pàlida dama no se li acosti massa.\nPrograma emès dimecres, 31 de maig de 2017 de 9 a 10 del vespre. Repetició del programa diumenge 4 de juny de 3 a 4 de la tarda Un programa d’Enric Huguet, Joan Borràs i la col·laboració de Jordi Pujol.\nL'entrada va ser publicada el Les nostres músiques dels últims 100 anys per radiovitamenia. Guarda l'enllaç permanent.


La seu de la prova del mundial de trial per l'any que ve és una incògnita - Ripollès Digital\nLa seu de la prova del mundial de trial per l'any que ve és una incògnita\nL'organització no ha confirmat si Camprodon repetirà\nDimarts, 20 de novembre de 2018 a les 10:37h\nEl dominador absolut del trial mundial, Toni Bou, a Camprodon | Arxiu\nNo se sap del cert si Camprodon acollirà de nou la celebració d’una prova del Mundial de Trial de cara al 2019. L’organització de l’esdeveniment més important del curs de trial arreu del món no ha confirmat que el municipi del Ripollès sigui la seu de la prova corresponent al Gran Premi d’Espanya, per l’any que ve. De fet, falta confirmar el lloc de celebració de la prova a Espanya i també a Gran Bretanya, corresponent a la vuitena i a la setena cita del Mundial 2019.\nA diferència de les dues últimes edicions de la competició mundial, per l’any que ve està previst que el GP d’Espanya tanqui el Mundial, el cap de setmana del 21 i 22 de setembre (just una setmana abans de la disputa del Trial de les Nacions, que tindrà lloc a Eivissa). L’àrea de trial permanent de Noassar, a Font Rubí, va reunir el maig del 2017 i del 2018 a tots els pilots del Mundial a la primera prova de la competició, amb un gran seguiment també dels aficionats al trial. Una situació que no se sap de manera oficial si es podrà tornar a viure al Ripollès el setembre de l’any que ve.\nEl Mundial de Trial 2019 comptarà amb vuit cites, començant per Itàlia i passant també per Japó, Holanda, Bèlgica, Portugal, França, Gran Bretanya i Espanya. Francesc Moret competirà una temporada més a la segona categoria del Mundial de Trial, a Trial2. L’organització de l’esdeveniment esportiu ha confirmat que ell és un dels pilots preseleccionats per aquesta categoria de cara a la competició de l’any vinent, juntament amb quinze pilots més. El pilot gallec de Vértigo resident a Camprodon, Jorge Casales, és un dels preselecionats per competir a la categoria de Trial GP el curs 2019.


Teixits ARNAU - ARNAU Shirtmaker\nL'estil real prové de talls precisos, no de dreceres.\nFem ‘la teva camisa’\nSigues exclusiu amb ARNAU\nNo només fem camises. Fem les teves camises.\nServei complet que li permet triar el seu teixit, ajust, colls, adorns i etiqueta.\nEns sentim orgullosos d’adaptar contínuament els nostres procediments de fabricació tradicionals perquè el nostre negoci sigui reactiu als desenvolupaments de la moda i doni suport als minoristes independents.\nA més d’un servei d’estoc permanent de teixits produïm col·leccions de temporada que es comercialitzen de forma tradicional sota la nostra pròpia marca ARNAU.\nEls nostres teixits s’enfoquen en un estil clàssic però amb algunes interpretacions modernes. La nostra flexibilitat en l’estil és una cosa que considerem que ens diferencia d’altres marques.\nEl convidem a veure el nostre teixits de temporada que cobreixen teles clàssiques i contemporànies, i estarem encantats d’analitzar les seves necessitats.\nProduint 300 camises al dia\nLa col·lecció de servei permanent cobreix molts teixits bàsics i està destinada a realitzar comandes repetides en temporada amb un lliurament ràpid per permetre als minoristes recarregar les existències segons sigui necessari. A continuació trobareu el nostre llibre de recerca d’aquesta col·lecció. Això inclou una àmplia selecció de cotons, llis i teixits de rendiment elàstics.\nTeixits SERVEI PERMANENT\nEstil clàssic i modern\nA més, quan els minoristes vulguin reduir el risc de compres estacionals, podem treballar en comandes noves “dins de la temporada” amb lliurament en fàbrica de 4 setmanes amb teixits en estoc. També ens complau treballar amb els minoristes mitjançant comandes graduals durant anys com una eina addicional per competir amb el comerç per Internet.\nTeixits DE TEMPORADA | Tardor-Hivern 2020-21\nTeixits DE TEMPORADA | Primavera-Estiu 2022


HEDONISTES del nou tAstament: Adéu a Santi Santamaria\nLa inesperada mort de Santi Santamaria ens ha fet variar el post que teníem ja preparat per publicar avui. Aquesta, sens dubte és una noticia important que omplirà els espais d’actualitat durant uns dies i de la que ens sentíem obligats a fer-nos ressò. Es tracta de la desaparició d’un dels més “Grans” del panorama gastronòmic actual, amb qui ens unia a banda de l'admirarció pel seu treball, l’activitat blocaire que modestament compartim; Fa pocs dies llegíem el post en forma de carta oberta dirigida a Artur Mas, i... –qui anava a pensar que seria l'últim?-\nHa desaparegut la persona, i com sòl ocórrer ara tot seran lloances; però tot i la magnífica obra que deixa darrere, malauradament se’l recordarà entre el públic més majoritari per l’artificial polèmica que es va muntar fa un parell d’anys amb la publicació del seu llibre d’assaig “La cocina al desnudo”. Si no l’heu llegit, encara esteu a temps; hi trobareu un discurs valent i compromés que poc té a veure amb el “blanc o negre” amb que el pintaren els polemistes de costum, com sempre, amb tant poc rigor i amb tanta gana de crear titulars sorollosos.\nPrecisament, una de les coses que teníem pendent des d’aleshores (ja fa dos estius) i que ara ja sabem que ens quedarà així per sempre, era anar-hi al seu restaurant i després de gaudir de l’àpat poder tenir unes paraules amb ell, al respecte. Ho hem anat endarrerint, buscant el moment, i ara ja és massa tard... –Per què la incoherència de participar i deixar-se embolicar en una polèmica tan absurda, si el contingut de fons era molt més interessant i donava per a tant en que reflexionar?- Mai sabrem perqué algú tan intel·ligent va permetre que els arbres taparen el bosc.\nDescan-se en pau.\nDes d’ací fem extensiva i ens adherim a la iniciativa blocaire que ja hem llegit en la xarxa, i aquest cap de setmana cuinarem un dels seus plats, com a mostra d’homenatge.\nImatges afegides amb data 20/2/2011\nPublicat per Vicent Torres a 16.2.11\nVTorresB 19 de febrer, 2011\nTot i que en absolut són les més representatives, tenint en compte els ingredients que hem pogut trobar, la dificultat tècnica i els comensals que hi serem, les receptes escollides per avuí són:\nstarbase 19 de febrer, 2011\nMoltes gràcies per adherir-vos :-)\nEn realitat totes les de Santamaria avui son igual de bones, perque el que compta és el gest. oi?\nmarisabel 21 de febrer, 2011\nDoncs molt bones receptes.\nVTorresB 21 de febrer, 2011\nBenvinguda marisabel, gràcies pel comentari.\nPer ser fidel a la veritat, he de dir que entre els 3 que hi erem a taula, va haver diversitat d'opinions. Tot i que per a mí el pit de pollastre va ser sensacional, per saborós, pels matisos aromàtics, per la textura... tots no ho varen apreciar igual, que li anem a fer?\nMassitet 26 de febrer, 2011\nTu sí que la vas fer tota com Déu mana. Bé, o com Santi manava. Amb brasa i tot!\nPer a gustos sabors, això està clar. Ara, nosaltres aquestes cuixes les farem més de dues coses. De fet, ja té nom propi a casa nostra: el pollastre del Santamaria. Això vol dir que ja l'hem fet nostre...\nVTorresB 27 de febrer, 2011\nMassitet: era una recepta tan senzilla,... que menys que buscar la millor matèria prima i ésser estríctament fidels a les instruccions originals!


Lliurament a Creu Roja de l’import recaptat al concert solidari per a l’adquisició d’un vehicle medicalitzat - Rotary Igualada\nLliurament a Creu Roja de l’import recaptat al concert solidari per a l’adquisició d’un vehicle medicalitzat\nRotary Club Igualada ha fet el lliurament a Creu Roja Anoia del xec amb l’import que es va recaptar al concert solidari d’aquest any i que tenia com a objectiu contribuir en la compra d’un vehicle medicalitzat per a l’entitat. Així, l’actual president, Toni Font, acompanyat del futur president, Salvador Farrés, la tresorera Núria Díaz i el xxxx, Vicenç López, van fer entrega d’un xec per valor de 6.500 euros.\nFrancesc Xavier Botet, president de Creu Roja Anoia, agraïa la iniciativa i manifestava que amb aquesta donació intentaran fer la compra, ja que els cal aconseguir altres aportacions, doncs el preu del vehicle és molt elevat. Botet va explicar que estan buscant altres donacions i que en cas de no trobar-les, consensuarien amb Rotary Club Igualada altres projectes de l’entitat on invertir aquests diners.\nPer la seva part, Antoni Font, va explicar que Creu Roja té tota l’admiració del Rotary i que, en cas de que no es pugui fer la compra del vehicle, qualsevol altre projecte social i humanitari al qual es destini, serà ben invertit.\nRotary Club Igualada celebra cada Nadal un concert benèfic amb l’objectiu de contribuir en el benestar social i econòmic de la ciutat. Enguany, el concert, que es va celebrar al febrer, va anar a càrrec de l’orquestra simfònica Terres de Marca


No tenim temps per tot ni volem haver de fer-ho tot - Fil a l'agulla\nNo tenim temps per tot, és la conclusió que vam treure del Fòrum Obert que vam organitzar el passat 6 de març, previ a la Vaga Feminista. La intenció de la proposta ha estat pensar conjuntament formes de compartir les cures i les tasques reproductives, i així, redistribuir la càrrega que tradicionalment se’ns ha imposat a les dones. La Laura Marbiol i la Núria Mateu, membres de Fil a l’agulla, ens expliquen com van plantejar-se aquest fòrum i quines idees es van sentir durant la conversa.\nQuan vam començar a preparar el fòrum ens vam plantejar com oferir un espai cuidat, ja que aquest era el tema principal. Com fer-ho per a què persones amb diverses experiències se sentissin convidades a venir? Famílies amb criatures, persones dependents, mares o pares solters, parelles, relacions, companyes de pis, comunitats… Pensant a trobar un horari inclusiu ens vam adonar que era molt difícil trobar el moment adequat per a tothom. D’aquí també en va sorgir el títol «Tenim temps per a tot?» perquè quan comences a pensar en aquest tema sembla que el temps juga en contra.\nTanmateix, el dia 6 de març a les 18 hores ens vam poder trobar una vintena de persones adultes, acompanyades de dues criatures. Vam compartir malestars, diversitat de vivències i recursos al voltant de la conciliació, les cures i el treball domèstic.També va ser interessant com es van produir situacions que il·lustren dinàmiques habituals que es donen al voltant d’aquestes qüestions.\nUn aspecte clau d’aquests temes és la invisibilitat. Durant molt de temps no hem posat atenció a tot el que suposen les cures, la criança i el treball domèstic perquè s’han considerat tasques “de segona”, com un complement al treball productiu i al món masculí. És per això que hem fet un mapa conceptual intentant visibilitzar tots els àmbits que aquestes inclouen. Així i tot, segur que ens n’hem deixat algun.\nEsquema treballat durant el Fòrum Obert “Tenim tems per tot?” el passat 6 de març (2018)\nA la imatge veiem com a les cures i el treball domèstic passa com en el món de l’empresa (treball productiu): cada tasca és una doble tasca, és a dir, requereixen planificació i execució. Tenir nocions de gestió empresarial és quelcom molt valorat socioeconòmicament, en canvi no ho és tenir nocions de gestió de la llar o de la unitat familiar o de convivència. Quan una persona sola s’encarrega de la planificació de les tasques domèstiques, és a dir, que té la base de dades mental d’en quin estat es troba cada tasca (fet, pendent, en tràmit, a l’espera de…) es genera allò que s’ha anomenat “càrrega mental”. Sovint, aquesta planificació segueix recaient únicament o de manera més accentuada en les dones, inclús quan l’execució és compartida amb altres persones.\nEn el cas del treball domèstic hem afegit una tercera feina que tendeix a recaure en les dones: visibilitzar.L’educació diferent que rebem homes i dones envers el tema (com a tendència generalitzada, per sort hi ha diversitat) ens entrena més a les dones per a veure la brutícia, les tasques pendents, perquè ens semblin coses importants i perquè ens preocupin. Als homes, no tant. Per això és comú que per una persona la casa estigui neta i per a l’altra bruta: són els clàssics conflictes de llindars o necessitat de neteja i ordre de cadascú. Això ens porta a responsabilitzar-nos de fer conscients a les persones del voltant de les feines pendents. Aquest estereotip que el treball domèstic és responsabilitat de les dones genera judicis en les dones, parelles o famílies que ho gestionen diferent. Durant el fòrum, vam poder parlar de la dificultat de sortir de la pressió social —quan a casa és un home qui fa les tasques però totes les preguntes sobre això es dirigeixen a la dona.\nAixí doncs, vam poder escoltar com el gènere és un factor clau en la causa del malestar. A continuació una escena molt interessant que vam viure durant el fòrum, d’una parella que viuen junts. La posem perquè és un exemple de situacions recurrents, inclús en parelles compromeses amb el canvi social i l’equitat de gènere: la dona té algun malestar o conflicte envers la gestió de la llar i l’home sent que tot va bé. Va ser molt interessant compartir aquestes percepcions.\nAl principi de la sessió vam demanar a les participants que es col·loquessin en un lloc de la sala en funció de si el que les havia portat al Fòrum Obert era més aviat sentir conflicte/malestar, interès/curiositat, provar coses noves, dubtes o altres inquietuds.\nTambé es va verbalitzar com les dones hem internalitzat l’opressió i “el patriarcat que portem a dins” ens juga males passades. Vam poder parlar de la responsabilitat, la culpa i la invisibilitat. També de l’exigència, la renúncia i els estàndards (llindars) diferenciats, preguntant-nos si podem arribar a algun punt en comú.\nEnmig d’aquestes reflexions, un participant va plantejar algunes preguntes: cal realment tenir la casa tan ordenada i neta? Podem contractar algú perquè ho faci per nosaltres? Debatre sobre aquestes qüestions pot ser molt complex. D’una banda, fer-nos aquestes preguntes ens pot fer més lliures per decidir de què ens volem encarregar i de què no, i com ho volem fer. Alhora, plantejar-nos-les pot ser un símptoma que no donem valor al treball domèstic i per això no li volem dedicar temps o esforç. Alhora, el fet de contractar a algú altre pot generar un traspàs del malestar cap a una persona aliena a la llar, sovint amb pràctiques laborals que no garanteixen el benestar de la persona treballadora perquè la legislació vigent no reconeix adequadament els treballs (remunerats) de la llar i de cures.\nEl punt més delicat de tenir aquest debat entre homes i dones és que els homes històricament han gaudit del privilegi de poder-se desentendre d’aquest treball i per tant per a ells pot ser una pregunta “lleugera”. En canvi, les dones han viscut l’opressió d’haver-se’n d’encarregar i per tant, tenim moltes més pressions internalitzades al respecte.\nAmb aquesta imatge hem volgut representar els “fantasmes” (pensament, emocions, veus) que se’ns poden despertar a uns i altres quan apareixen aquestes preguntes.\nEs va sentir la veu del privilegi de poder triar: quan jo tinc les necessitats cobertes puc mirar al meu entorn. Ens vam preguntar per què el temps de cura es considera com un temps no aprofitat i vam comentar, també, que aquest treball és el que ens manté vius, a nosaltres i a la humanitat, i que la vida és molt valuosa. Vam recuperar la veu de les àvies i les mares, de com aquest treball històricament no ha estat «ni pagado, ni apreciado». I també vam poder compartir recursos a l’hora de distribuir-nos la feina:\nParla amb el patriarca intern que t’exigeix o el culpa i parar-li els peus. Observar-se amb distància: m’estic sentint culpable per això, què està passant? Qui diu que és la meva responsabilitat?\nConnectar més amb tu mateixa: preguntar-se cada matí “què necessito jo?”\nDerivar: dir “això digues-li al (nom de la persona que s’encarrega de les tasques)” Serveix per quan la gent es dirigeix a tu per temes de cura o treball domèstic perquè ets dona i pressuposa que per aquest motiu és responsabilitat teva.\nFer graelles o taules per repartir-se les tasques.\nApadrinar espais de la casa: aquesta setmana o aquest mes la persona X apadrina el menjador, la Y la cuina, etc. El padrí o padrina de cada espai el cuida, el manté, el millora, és el referent. També hi havia la versió de “guardianes o guardianes” de cada espai.\nQuan hi ha malestar, enfadar-se, expressar el que et passa.\nQuan em sento sobrecarregada i cansada de parlar i que res canviï, deixar de fer les feines perquè es faci visible tot amb el que carregues. Fer vaga. Té el repte de sostenir la incomoditat si les altres persones no t’entenen.\nParlar amb els parents directes i polítics: “O li dius al teu fill que espavili o te’l torno”.\nPer incorporar el valor de les cures en grups de treball o família: establir reciprocitats. Per exemple: cada dia cuina una persona per a tot el grup.\nConversar obertament del que ens passa i el que necessitem.\nVam parlar, també, de la part agradable de les cures i de la seva importància: Cadascuna de nosaltres necessitem rebre cures i podem donar-ne. Volem fórmules que ens permetin recuperar el valor i el plaer del nostre temps sense que sigui a costa d’altres persones.\nSi amb totes les reflexions compartides, imaginem un possible “mapa” o “seqüència” per caminar cap a aquestes fórmules, podríem dir que:\nPrimer, cal comprendre la interdependència i coresponsabilitzar-nos-en.\nSegon, conversar obertament de què necessitem i què podem donar.\nTercer, provar formes diferents d’organitzar-nos i de compartir les tasques.\nI quart, no tenir por de l’errada o de tornar a la casella de sortida: canviar les coses vol dir provar formes noves i l’error és un element important de la creació i de l’aprenentatge.\nEsperem que tant el fòrum com aquest escrit aportin un granet de sorra per repartir equitativament entre tothom el pastís del “temps”, el sac sense fons de les responsabilitats de cures i reproductives, i universalitzar el benestar.


Almenara realitza un homenatge a Jaume Domènech i Alberto Torres\nTots dos van aconseguir proclamar-se el dissabte campions de Copa del Rei amb el Valencia CF.\nL’Ajuntament d’Almenara, així com els veïns i veïnes que han omplit l’Auditori Municipal Vicente Casanova Rebollar, han rendit un homenatge especial als campions de la Copa del Rei de futbol amb el Valencia CF, el porter Jaume Domènech i el readaptador Alberto Torres, tots dos veïns de la localitat, tot això en un acte emocionant i emotiu.\nDe fet, després de l’entrada i parlaments dels dos protagonistes, l’alcaldessa en funcions, Estíbaliz Pérez i el també exjugador i campió valencianista, José Vicente Forment, han entregat tant a Domènech com a Torres la samarreta de l’Almenara Atlètic amb la llegenda de “Campions de Copa” així com una rèplica de “l’Agüelet”, torre emblemàtica de la localitat.\nLa Penya Valencianista d’Almenara també s’ha sumat a l’homenatge a Torres i Domènech, igual que l’Almenara Atlètic a través del seu president Arturo Clement. A més també han signat, i quedarà per a la posteritat, la pancarta realitzada des de l’Ajuntament amb la imatge de Jaume Domènech, pancarta que va estar en la final de Sevilla. L’acte ha conclòs amb la signatura d’autògrafs per part dels protagonistes a tots els xiquets de l’Escola Esportiva de Futbol Municipal d’Almenara així com al públic en general.\nL’alcaldessa en funcions, Estíbaliz Pérez, ha destacat que amb aquest acte “volem reconéixer el treball destacat dels nostres dos campions locals, tant de Jaume Domènech en la porteria del València C.F., així com d’Alberto Torres dins del cos tècnic en les funcions de readaptador, però no solament reconeguem la trajectòria de Jaume i Alberto, sinó a més, es d’agrair, que porten el nom d’Almenara allà on van competeixen amb el València CF, per la qual cosa són dos grans ambaixadors de la localitat”.


Baixa el deute municipal aquests darrers 4 anys: cada algaidí deu de mitjana 47 euros | Essaig.cat - Tota la informació d'Algaida, Pina i Randa\nBaixa el deute municipal aquests darrers 4 anys: cada algaidí deu de mitjana 47 euros\nPosted on 30 Juny, 2019 by Es Saig\tDeixa un comentari\nEl passat divendres varen sortir les dades de l’evolució del deute municipal a Espanya. I degons les dades del Ministeri d’Hisenda el deute de l’Ajuntament d’Algaida per a l’any 2018 apujava a 259.000 €, això suposa 1.070.416 euros menys que l’any 2014, quan el deute municipal apujava a 1.329.416 euros. En el següent gràfic es veu l’evolució descendent del deute municipal a Algaida d’ençà el 2012, si bé aquesta reducció ve d’enrera.\nEl deute de prop de 290 euros se deu a que encara s’estan pagant les obres del centre de dia, a partir dels pagaments que se realitzen anualment per part del Govern de les Illes Balears.\nD’aquesta manera, i si repartissim el deute per cada algaidí, cada ciutadà del nostre municipi hauria de pagar 47 euros, front els 248 de fa 4 anys. S’ha de fer constar que Algaida també ha crescut en població durant aquests quatre anys passant de 5354 habitants (2014) a 5529 (2018)\nDels muncipis del voltant, Algaida és un dels municipis que més ha reduït el seu deute, juntament amb Llucmajor, Santa Eugènia, Lloret i Porreres.\nPel que fa a nivell estatal, s’ha passat de deure 670 euros per cada habitant a deure 448. En el seu conjunt, al tancament del 2018 el total de consistoris devien a Hisenda un 33% menys que a 31 de desembre de 2014.


Dúplex Marae by Vacanzy Collection Fuerteventura Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nDúplex Marae by Vacanzy CollectionSantiago Hierro, 12, El Cotillo, Fuerteventura, Espanya, 35650 - Veure al mapaExcel·lent8,2Basada en15comentarisDúplex Marae by Vacanzy CollectionVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 22 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Fuerteventura, Marae Vistas Mar és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Marae Vistas Mar també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Fuerteventura. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, lloguer de cotxes, lloguer de bicicletes. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, cuina americana, nevera per satisfer els clients més exigents. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen esports d'aigua (no motoritzats) estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Marae Vistas Mar la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Fuerteventura.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Calle Gerardo Estevez Martín, 1, 35660 Corralejo. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Dúplex Marae by Vacanzy Collection de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Apartment Blaslov Zadar Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Blaslov\nAl visitar Zadar, vosté es sentirà com a casa a Apartment Blaslov, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Blaslov és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, lloguer de cotxes, lloguer de bicicletes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment Blaslov.


Sonia Corrochano, directora de l’Aeroport de Barcelona, reivindica a Diàlegs – Tribuna Sant Cugat Empresarial, l’aeroport com a motor econòmic del país – Sant Cugat Empresarial\nCorrochano ha intervingut aquest dijous en la trobada digital organitzada per Sant Cugat Empresarial, per analitzar la reactivació de les operacions després de la Covid-19.\nLa directora de l’Aeroport Josep Tarradellas Barcelona- El Prat, ha començat la seva intervenció posant èmfasi en la crisi sense precedents que ha patit la indústria aeronàutica, com a conseqüència de la Covid-19. ‘En el darrers anys havíem patit la crisi de l’11-S, molt focalitzada en l’àmbit de la seguretat; la crisi financera de l’any 2008, on vàrem tenir el volum més baix de passatgers; però cap comparable a la crisi que estem vivint actualment, on durant els mesos d’abril i maig hem tingut un 99% menys de passatgers, i un 95% menys d’operacions’. Corrochano ha exposat que durant aquests mesos l’Aeroport ha tingut que adaptar-se a la nova situació, i decidir en quina àrea operar per seguir donant servei als diferents vols de càrrega associats al material sanitari, i vols de repatriació. La directora també s’ha fet ressò de la reactivació de les operacions aquest proper cap de setmana, i no pas l’1 de juliol, com estava previst en un primer moment, assenyalant que la instal·lació aeroportuària ja té l’operativa preparada.\nCorrochano també ha afirmat que la infraestructura és un motor econòmic del país, i ho ha fet amb dades representatives de l’aeroport prèvies a la Covid-19, amb 39.000 treballadors directes i 110.000 treballadors indirectes, que representa el 8% del PIB de la província de Barcelona, i un 6% del PIB català. ‘L’Aeroport és un motor econòmic, i per tant és molt important la reactivació del mateix, no només com a infraestructura, sinó com a catalitzador de l’economia’. La directora de l’Aeroport del Prat ha desgranat que el pla de recuperació econòmica, passa per intentar mantenir la confiança del consumidor. ‘Hem de transmetre un missatge de seguretat a tots els passatgers de que Barcelona és una destinació segura. Tan importants són les mesures de seguretat que prengui l’aeroport, com la d’altres actors, com poden ser hotels, transport públic, monuments o la platja’.\nAjuda a les companyies aèries\nCorrochano també ha anunciat ajudes a les companyies aèries per a la reactivació econòmica, amb l’aprovació aquesta setmana d’unes bonificacions enfocades a l’avió, independentment del nombre de passatgers, i unes bonificacions als arrendaments dels locals.\nFutur de l’Aeroport\nFinalment, la directora ha exposat la limitació de pistes de l’Aeroport del Part, i la necessitat de capacitat de la infraestructura per frenar la seva saturació. En aquest sentit ha parlat de la importància de la construcció de la terminal satèl·lit a la T1, les obres de la qual estaven previstes que finalitzessin l’any 2026, però la crisi sanitària pot fer que aquestes s’endarrereixin, segons ha explicat la seva directora.\nPer la seva part, el president de Sant Cugat Empresarial, Joan Franquesa, ha agraït la presència de la directora de l’Aeroport del Prat a la nova edició de ‘Diàlegs- Tribuna Sant Cugat Empresarial’, en la que ha estat la primera intervenció de Corrochano després de la crisi sanitària, i de que s’hagi anunciat la reactivació de les operacions aèries.\nL’acte també ha comptat amb la presència del Conseller de Territori i Sostenibilitat del Govern de la Generalitat, Damià Calvet, que ha assenyalat que ‘aquest desconfinament gradual ens ha de portar a la nova normalitat, pensant en una reactivació econòmica del país, que ha d’anar lligada a l’Agenda verda’. En aquest sentit, Calvet ha afirmat que les expectatives de reactivació són més favorables que fa unes setmanes. ‘L’espai Schengen, és un espai en el que podem tenir una base per a la recuperació, i Barcelona està molt ben posicionada, ja que és un dels aeroports més ben connectats de tot Europa’ .\nPer la seva part, la Tinenta d’alcaldia de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Sant Cugat, Elena Vila, ha afirmat que ‘Sant Cugat és una ciutat molt ben connectada, i les infraestructures i el talent són claus per a la competitivitat de la ciutat i el territori’. En aquesta línia, Vila ha anunciat que un dels grans projectes de ciutat amb els quals treballa el consistori, és la construcció ‘d’una central d’autobusos que sigui un punt directe del Vallès amb l’Aeroport’.\n18 juny 2020|Sant Cugat Empresarial|


Després de la seva bona acollida a 2018, Orange, en col·laboració amb el Grec, repeteix aquest any la iniciativa solidària "Jo t'ajudo, Rudolph!" De recollida de joguines a les seves botigues, perquè cap nin o nina es quedi sense regal en aquestes festes.\nFins al 27 de desembre, qualsevol persona, sigui o no client de la marca, podrà passar-se per un punt de venda Orange i dipositar els seus obsequis a les zones habilitades per a la recollida. Aquestes àrees estan identificades amb la imatge de Rudolph (el ren més conegut dels que tiren del trineu del Pare Noel), que serà el personatge encarregat de recollir tots els regals en la campanya d'Orange i Grec.\nTots aquells que contribueixin amb aquesta iniciativa solidària tindran, a més, l'oportunitat de emportar-se un record gràcies a la seva aportació.\nGrec es farà càrrec dels obsequis recollits per Rudolph i ajudarà perquè, també les famílies amb menys recursos, els/les més petits/es puguin viure la il·lusió i l'emoció del Nadal.\nEn total, formen part de la campanya d'enguany 150 punts de venda Orange, distribuïts per tota la geografia. Les persones que vulguin contribuir amb aquesta iniciativa poden consultar la seva botiga Orange més propera a https://tiendas.orange.es/ayuda-rudolph.


MIRA LO QUE HAS HECHO 3 - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\nMIRA LO QUE HAS HECHO 3 - Diari de Barcelona\n'Mira lo que has hecho' torna al juny\nLa sèrie del còmic Berto Romero gira al voltant de la paternitat en clau d'humor\nMira lo que has hecho, sèrie creada per Berto Romero i produïda per Movistar+ i El Terrat, torna al juny amb la seva tercera i última temporada, que tindrà sis capítols i estarà de nou protagonitzada per Berto Romero i Eva Ugarte. Aquesta sèrie recrea l’experiència de la paternitat de l’actor i humorista català des d’un vessant proper i íntim, que en les dues temporades anteriors va tensar la comèdia de la quotidianitat familiar amb algunes bufetades dramàtiques.\nEn aquesta nova temporada, els fills d'en Berto i la Sandra han crescut i, per tant, els problemes de la convivència familiar i els obstacles que es vagin trobant com a parella seran nous. Romero, en declaracions a l’ACN, va considerar que és “la temporada més ambiciosa” de les tres pel que planteja i per la dificultat del rodatge que es va allargar unes 11 setmanes.\nEl director de la tercera temporada, Javier Ruiz Caldera, va especificar que tenien clar que havia de ser una sèrie dividida en tres parts i que, per tant, aquests sis capítols tancaran les aventures i desventures de la paternitat de Romero. Al marge de l’humorista i de la seva parella a la ficció, Eva Ugarte, també hi participen Jordi Aguilar, Anna Carreño, Carmen Esteban i Inma Sancho amb la incorporació especial de Clara Segura en el paper de Daniela.\nEsperem que Mira lo que has hecho tanqui aquesta història en clau d’humor sobre la paternitat en la línia de les dues temporades anteriors, amb aquesta aposta autobiogràfica que va agradar tant a la crítica cultural.


> HOME > CONTRACTE DE MANTENIMENT\nANUNCIS DE CLIENTS\nOficines 902 885 127-Avaries 902 885 126\nEviti sorpreses i asseguri el seu confort, existeixen avaries que amb un bon manteniment es poden evitar.\nJAM Servei Tècnic S.L., el servei Tècnic Oficial de la marca Viessmann, Panasonic i Buderus disposa d’un equip de professionals en cada àrea exclusivament formats i preparats per el fabricant, els més adequats per encarregar-se del manteniment dels seus aparells.\nAmb un contracte de manteniment estabilitza les seves despeses i allarga la vida útil del seus aparells i quan arriba l’hivern o l’estiu els té en perfecte estat per afrontar la campanya. A més a més gaudir d’uns descomptes i preus especials en tots els nostres serveis i productes. (miri-ho en el apartat botiga).\nDisposem de diferents contractes de manteniment per que vostè esculli el que millor s’adapti a les seves necessitats. Tots complint amb la normativa actual vigent (miri-ho en el apartat normativa << RITE>>) La que indica que tots els aparells subjectes a aquesta normativa se’ls hi ha de realitzar una revisió anual junt amb la emissió del certificat de funcionament.\nEls contractes de manteniment estan disponibles per tots els productes de les marques representades per JAM Servei Tècnic S.L.\nContracte de Manteniment Bàsic\nInclou una revisió anual junt amb el certificat de funcionament.\nTot lo referent a la normativa (revisió anual).\nPurgat de radiadors, en cas que sigui necessari dins de la revisió.\nContracte de Manteniment Standard*\n* Tot el que inclou el contracte de manteniment Bàsic.\nAssistència dins dels dos dies laborables, següents a la seva trucada (aparells sense funcionament).\nMà d'obra, desplaçament i disposició de serveis, de totes les intervencions.\nAtenció festius, aparells sense funcionament.\nContracte de Manteniment Total**\n**Tot el que inclou el contracte de manteniment Standard.\nGarantia completa tot l’any.\nEl valor de les peces substituïdes i el material utilitzat per reparacions.\nSol·licitud de contracte de manteniment\nDades que cal que ens omplin per tal de fer la sol•licitud del contracte de manteniment


S'inicien els treballs per tal de millorar la circulació a Pineda de Bages — Ajuntament de Sant Fruitós de Bages\nS'inicien els treballs per tal de millorar la circulació a Pineda de Bages\nS'inicien els treballs per tal de millorar la circulació a Pineda de Bages https://www.santfruitos.cat/actualitat/noticies/sinicien-els-treballs-per-tal-de-millorar-la-circulacio-a-pineda-de-bages https://www.santfruitos.cat/actualitat/noticies/sinicien-els-treballs-per-tal-de-millorar-la-circulacio-a-pineda-de-bages/@@download/image/0405171056_-mg-5454.jpg.jpg\nEl proper dilluns 8 de maig, s’iniciarà la fase 1 i la fase 2a de les obres de senyalització horitzontal i vertical, semaforització i implantació de sistemes de contenció de la velocitat a Pineda de Bages, per tal de millorar la circulació.\nEl conjunt d’actuacions que es realitzaran permetran augmentar la seguretat viària; relligar els recorreguts senyalitzats en bicicleta, millorar el pas de vianants per la carretera principal i regular l’estacionament de vehicles.\nAquest projecte de reordenació de la circulació està previst executar-se en 5 fases, i durant el mes de maig s’executaran els treballs de 2 d’elles.\nLa primera zona on s’intervindrà comprèn l’itinerari principal de la urbanització, de doble sentit de circulació, del costat oest de Pineda de Bages i a l’entorn de l’escola La Flama. La segona zona comprèn íntegrament l’àmbit de Sant Iscle, el costat est de la urbanització respecte la carretera principal. És previst que els treballs s’executin en 5 setmanes.\nDurant les obres, s’informarà amb antelació de les afectacions que es puguin ocasionar en cada tram per tal d’ocasionar les mínimes molèsties possibles als usuaris dels vials.