El món àrab i el tràfic de drogues: un drama amagat - Cat Diàleg - Diari Digital català\nL’Orient Mitjà i el Nord d’Àfrica són importants àrees de producció, tràfic, venta i consum de drogues, activitats de les quals depenen, en alguns llocs, importants segments de les poblacions locals. El fenomen de la droga contribueix a alimentar els múltiples conflictes que pateixen aquests països\nMónResearchZPortada DerechaZResto 2 Novembre, 2017 CatDialeg.cat 0\nInici » Historic » El món àrab i el tràfic de drogues: un drama amagat\nL’Orient Mitjà i el Nord d’Àfrica no només tenen greus problemes polítics i de seguretat, sinó que són àrees on la producció, tràfic, venta i consum de drogues estan fent estralls.\nSegons Georgios Barzoukas, autor d’un estudi pel Institut de la Unió Europea d’Estudis de Seguretat, les activitats il·legals relacionades amb la droga estan contribuint a la inestabilitat de la regió.\nLes dues principals rutes de la droga travessen el món àrab\nL’Orient Mitjà i el Nord d’Àfrica són les regions de pas indispensables per introduir de forma il·legal droga a Europa, on segons Barzoukas, la demanda es manté estable. Això ha generat un negoci que s’estima entre els 400 i els 600 milers de milions de dòlars.\nPer introduir les drogues en el Vell Continent existeixen dues rutes diferents, depenent del punt de producció de les substàncies addictives.\nLa ruta sud té el seu origen en Amèrica Llatina: Colòmbia, Perú i Bolívia són els principals productors de cocaïna del món. Una part d’aquesta substància s’exporta cap als Estats Units, i una altra part s’intenta introduir a Europa ja sigui directa o indirectament a través via aèria o marítima.\nSi es fa indirectament, la droga arriba a països de la costa occidental d’Àfrica com Guinea-Bissau, Senegal o Cap Verd. I des d’allí, es transporta de nou per avió, vaixell o bé a través del desert fins al Marroc. Això ha incrementat de retruc la inseguretat en països com Mali o Níger, on una part de l’economia rural està a hores d’ara basada en el contraban de drogues.\nUna altra part de la droga es produeix en el Nord d’Àfrica mateix. El Marroc ha esdevingut el primer productor mundial de cànnabis, amb una superfície cultivada de 47.000 hectàrees. Al 2015, aquest país produí 38.000 tones de cànnabis. Per a fer-se una idea del volum de negoci, a Espanya, el preu d’un kilogram d’aquesta droga ronda els 5.000€.\nMapa que mostra els països productors de drogues al Nord d’Àfrica i Orient Mitjà, i les rutes d’entada a Europa. Font: Georgios Barzoukas, Institut de la Unió Europea d’Estudis de Seguretat\nLa segona ruta és la que prové de l’Afganistan, país que cultiva de forma intensiva cànnabis i sobretot, la rosella de l’opi i l’heroïna, el cascall. El cultiu d’aquesta darrera planta suposa una vuitena part del PIB nacional. La preparació de l’heroïna es fa en general en el mateix Afganistan, o bé als veïns Iran, Iraq o fins i tot Turquia.\nLa destinació final no només és Europa, sinó que una part important es queda a l’Orient Mitjà o sud d’Àsia. A l’Iran, l’heroïna és des de fa dècades una epidèmia: quasi bé un milió de persones reben tractament per haver abusat de la substància.\nLa connexió entre les drogues i el terrorisme\nAl Sàhara i al Sahel, la branca local d’Al Qaeda ha estat durant anys extraient ingressos del tràfic de drogues a través del desert. Al Líban, s’especula que Hesbol·là rep suport financer de la comunitat libanesa a Sud-Amèrica instal·lada a la regió productora de cocaïna. Inclús dins d’Europa, la combinació de traficant de drogues i terrorista islamista no és estranya. S’ha donat en casos recents per exemple a Brussel·les o a Catalunya mateix. La droga és una eficaç font de ingressos pels terroristes, tot i que no la única.\nD’altra banda, la droga no és només un dels pilars de l’economia jihadista, sinó també de molts altres grups armats que operen al Sahel, incloent els nacionalistes tuaregs. Encara pitjor, comunitats senceres depenen en bona part del tràfic de drogues, cosa que complica més la solució al problema: tot aquell que intenti perseguir als traficants es guanyarà el títol d’enemic de la població local. Quelcom de semblant passa a l’Afganistan, on les forces de la coalició internacional que ocuparen el país al 2001 no foren capaces d’articular una alternativa pels agricultors de cascall locals.\nA mesura que la droga s’allunya del punt on s’ha produït, els carregaments es fan més petits i per tant més difícils de localitzar. El problema s’ha per tant d’afrontar principalment en els països productors. Però perquè els esforços siguin efectius, cal invertir grans quantitats de temps i diners en assegurar que la població local no depengui de la droga per tal de sobreviure.\nImatge de portada: la policia supervisa la destrucció d’una plantació de cànnabis al Marroc.\nEl cànnabis ja cotitza en borsa\ncànnabis3 cocaïna1 drogues5 heroïna1 inestabilitat3 jihadisme5 Marroc5 narcotraficants2 Nord d'Àfrica3 Orient Mitjà15 terrorisme34 tràfic1 tràfic de drogues2


El Bloc d'Angel Nieva: Backup Remot. L'evolució de les Còpies de Seguretat\nBackup Remot. L'evolució de les Còpies de Seguretat\nLa gestió de les còpies de seguretat o backups està canviant radicalment. Fins fa poc temps moltes empreses encara no tenien la mentalitat que realitzar còpies de seguretat de tota dada era totalment necessari. De fet, segons l'informe "Datagate: The Next Inevitable Corporate Disaster?" Realitzat el 2007 per McAffe i Datamonitor sobre una mostra de 1.048 Directors de Sistemes d'Informació de diferents organitzacions dels Estats Units, Austràlia, UK, França i Alemanya, les empreses IT gasten només un 0,5% dels seus pressupostos generals d'IT en seguretat de les dades.\nLa pèrdua de dades representa pèrdua de negoci i poc a poc aquesta mentalitat ha anat experimentant un canvi progressiu. Moltes empreses han entès la criticitat de la disponibilitat de les seves dades i han començat a implantar polítiques de còpies de seguretat i restauració, millorant d'aquesta manera el seu Pla de Recuperació davant Desastres (DRP).\nActualment, gràcies al fet que els preus de les telecomunicacions s'han vist reduïts i que els operadors han ampliat la seva capacitat, el concepte de còpia de seguretat va fins i tot molt més enllà. Ara ja és possible fer còpies de seguretat en remot contra un Centre de Dades a través d'Internet, d'una forma totalment fàcil, segura i fiable i obtenir, alhora, una capa de serveis complementaris com el monitoratge de les còpies realitzades, la possible custòdia de les dades en cinta física dins d'una càmera cuirassada i la recuperació de dades davant de desastres, bé en remot o bé traslladant les dades de nou a casa del client.\nAquests factors han provocat un augment en la demanda de serveis de Backup Remot. Aquest increment es materialitza en les últimes dades d'IDC, on s'indica que el mercat de serveis de Backup Remot a nivell mundial està experimentant un important creixement entre 2007 i 2011, amb una taxa de creixement anual compost del 33,3 %.\nEl Backup Remot a més garanteix el compliment de la Llei Orgànica de Protecció de Dades (LOPD), ja que permet tenir les dades de forma encriptada fora de l'empresa. Per això el Backup Remot es converteix en una eina bàsica per a qualsevol empresa que desitgi realitzar un Pla de Recuperació de Desastres i complir les actuals normatives vigents.


Girona acull la Marxa Som - La Marxa Som\nGirona acull la Marxa Som\nLa Marxa Som arribava entre aplaudiments divendres 1 de juliol a Girona des de Bordils, aterrant a mitja tarda a la plaça del Vi. Allà es va explicar el missatge de La Marxa Som, i també es van poder sentir parlaments de Carme Renedo, excoordinadora de l’ANC Gironès, i la lectura del Manifest de La Marxa Som, a càrrec de Gisela Vicens. L’acte, coorganitzat per la Fundació Llibreria les Voltes, Casal Popular El Forn, Ateneu 24 de juny, ANC i Òmnium, va comptar amb una cinquantena d’assistents.\nSeguint el procediment habitual de La Marxa Som, que pretén portar al carrer la pràctica de la democràcia participativa, es van fer cinc assemblees veïnals deliberatives sobre l’aprofundiment en els mecanismes de decisió més participatius. Els portaveus van fer públics els consensos a què s’havia arribat, que alhora que s’incorporaven a l’arca de Llevant, decorada pels vallesans Castells Planes, que s’estrenava aquest cap de setmana.\nTot seguit La Marxa Som es va desplaçar a la plaça dels Jurats on van participar del festival Undàrius, de cançó improvisada dels Països Catalans, i balls amb música occitana.


Cinquanta nous positius en les últimes 48 hores a l'Alt Pirineu i Aran\nviurealspirineus 13:32 11/10/20\nEl balanç és de 36 persones mortes, 1.327 positius, 6 pacients ingressats i el risc de rebrot baixa 11 punts i està en 324\nEntrada de l'Hospital Comarcal del Pallars /ACN\nLa regió sanitària de l'Alt Pirineu i Aran ha registrat 1.173 casos confirmats per PCR, 20 més, i 1.327 sumant totes les proves. Un total de 36 persones han mort des de l'inici de la pandèmia (les mateixes que en l'anterior balanç). El risc de rebrot baixa 11 punts i està en 324. La setmana del 24 de setembre, la regió presentava un risc de 244. L'Rt s'incrementa fins a l'1,36, mentre que la taxa de confirmats per PCR és de 128,52 per cada 100.000 habitants. Les últimes dades assenyalen que hi ha 6 pacients ingressats (-3), cap a l'UCI.\nTots els indicadors segueixen empitjorant, com en els últims dies. El risc de rebrot era de 195,29 entre el 24 i el 30 de setembre, però ara ha pujat fins a 289,56. La pujada en 24 hores és de 14,6 punts. L'Rt també ha passat d'1,02 la setmana anterior a l'1,30 en els darrers set dies (de l'1 al 7 d'octubre). Fa 24 hores era de l'1,29.\nPel que fa a casos confirmats per PCR, en l'última setmana, de l'1 al 7 d'octubre, n'hi va haver 10.249, xifra clarament superior a la setmana anterior, quan se'n van confirmar 7.502. Això situa l'actual taxa de confirmats per PCR en 133,59 per cada 100.000 habitants, més alta que la setmana anterior. Durant l'última setmana s'han fet 148.004 proves PCR, de les quals un 7,06% han donat positiu, també per sobre del percentatge de l'interval anterior. La mitjana d'edat de les persones positives s'ha situat en 38,47 anys.\nDes de l'inici de la pandèmia s'han confirmat 184.451 casos, 158.078 dels quals mitjançant prova PCR. Hi ha hagut 13 noves morts i el total acumulat arriba a les 13.483: 8.197 en hospitals o sociosanitaris (+4), 4.192 en residències, 846 en domicilis (+1) i 248 (+8) no classificables. A les residències s'han detectat 68 nous casos amb PCR, fins a un total de 17.264. Amb la resta de proves, el número total de casos és de 19.028. En total han mort al voltant d'un terç dels afectats, 6.600, 9 més que els reportats fa un dia.\nPallars Jussà | 18/10/2020\nPallars Sobirà | 18/10/2020\nAlt Urgell | 18/10/2020\nL’Alt Urgell aprova els projectes de millora de camins a nuclis habitats\nLlargues cues de vehicles d'Oliana a Organyà i de Berga a Cercs\nEl Pirineu tancarà el pont del Pilar amb una mitjana d'ocupació del 85%\nVint-i-sis nous positius per coronavirus en les últimes hores i onze pacients ingressats


Tendències de Tony Stark després de l'episodi 1 de Falcon and the Winter Soldier, els aficionats lluiten enèrgica batalla en línia per Iron Man - Hollywood | Juliol 2022\nTendències de Tony Stark després de l'episodi 1 de Falcon and the Winter Soldier, els aficionats lluiten enèrgica batalla en línia per Iron Man\nTony Stark va començar a ser tendència a Twitter després que es va emetre el darrer programa de MCU, The Falcon and The Winter Soldier. L'episodi va plantejar preguntes sobre els diners que fan els Venjadors i la manca de contribució de Stark.\nEls aficionats ataquen i defensen el multimilionari Stark per no haver vingut al rescat dels seus companys Venjadors. (Foto: Marvel Studios)\nTot i que el primer episodi del Falcon i el Soldat d'Hivern ha donat lloc a una sèrie de discussions, què passa amb aquest Capità Amèrica, un nom que ha estat tendència sense parar és Tony Stark. Iron Man, que es va sacrificar a Avengers: Endgame perquè els que van desaparèixer a The Blip poguessin tornar i Thanos pogués ser delmat, només va obtenir una menció passatgera a l'episodi. Aleshores, per què Twitter està obsessionat amb ell?\nPer a aquells que encara no hagin vist el programa, considereu això a alerta de spoiler.\nPer a d'altres, aquí teniu un resum ràpid. Sam Wilson, també conegut com el Falcó, s'acosta a un banc per demanar un préstec juntament amb la seva germana. Tot i que la seva projecció és sòlida, el banc els rebutja en el que és clarament un cas de racisme. Això passa després que l'oficial de préstecs reconegui Sam com un venjador i accepti que no podria haver tingut cap ingressos en els darrers cinc anys, donat que va ser 'desviat'.\nsèrie de televisió de justícia penal índia\nDemana una selfie i pregunta per què Sam necessita un préstec donat que és un venjador.\nLlegiu també|El falcó i el soldat d'hivern primera impressió: un començament sòlid per a una prometedora sèrie MCU\nPER QUÈ la gent actua com si fos la feina de Tony Stark pagar als venjadors? No treballaven per a ell. Ni tan sols estava al capdavant de l'equip. Els va construir tota la tecnologia, els va construir el recinte dels venjadors i els va allotjar gratuïtament. Culpa a SHIELD o alguna cosa en lloc de smh pic.twitter.com/L903p1cnIr\n— vés a veure un terapeuta (@zaaaraaaii) 20 de març de 2021\n— celia (@vandynes_) 19 de març de 2021\nTony Stark és un llibertari i els Venjadors no estaven sindicalitzats. Per descomptat que no els pagaven. Bucky va haver d'anar a Wakanda per a l'assistència sanitària! https://t.co/Px8q9vYIdN\n— n.n.n.n (@_No__) 19 de març de 2021\nT'Challa i Tony Stark quan apareixen la resta dels Venjadors. pic.twitter.com/7gZqRi1toi\n— Scott's Thots (@MrDQJ) 19 de març de 2021\nTony Stark només pensa en ell\nMmmh... d'acord!! pic.twitter.com/z9n5OfMyp7\n- Ju (@SalleoKoncept) 15 de març de 2021\nÉs una escena difícil de veure, després de veure com l'oficial de préstecs blanc reconeixia a Sam com un venjador i li demana una selfie abans de rebutjar la seva sol·licitud, però també planteja la pregunta de per què Sam havia de demanar un préstec en primer lloc. El govern o Tony Stark no van pagar als Venjadors, pregunta. Sam explica que no és una posició assalariada i que la iniciativa es va mantenir a flote gràcies a l'ajuda financera d'individus agraïts i sense nom.\nAixò ha provocat una gran quantitat de reaccions en línia amb persones atacant i defensant el multimilionari Stark per no haver vingut al rescat dels seus companys Venjadors. La batalla aviat va provocar mems i acudits, i Twitter s'ha il·luminat des d'aleshores.\nremolc ford v ferrari\nla segona temporada de veure la data de llançament


Taller gratuït de portanadons, a Kangura : :: Socpetit.cat\nTaller gratuït de portanadons, a Kangura\nGràcies als diferents tipus de portanadons que t'ofereixen a Kangura tindràs les mans lliures per poder cuinar, comprar, jugar amb els germans grans, llegir, passejar, esmorzar tranquil·lament, treballar, fer activitats amb amics...podràs anar pràcticament a qualsevol lloc, i sempre juntament amb el teu nadó!\nSi vols saber-ho tot sobre el porteig i estar al dia de totes les novetats pel que fa als fulards, motxilles ergonòmiques, portabebès, bandoleres...a Kangura et proposen el taller de portanadons durant aquest mes de març per a què et converteixis en una autèntica experta!\nTaller de portanadons (Kangura Barcelona)\n10-03-2018 a les 10:15h\n21-03-2018 a les 10:15h\n24-03-2018 a les 10:15h\n28-03-2018 a les 10:15h\nLloc: Botiga Kangura (c/ Torrent de l'Olla, 163)\nDescripció: descobreix els diferents tipus de portanadons ergonòmics existents i els beneficis que comporten. Podràs provar-los tots! Coneixeràs les seves característiques, consells pràctics i recomanacions segons edat/pes del bebè i estil de vida.\nAdreçat a: Embarassades, pares i mares amb nadons de 0-2 anys.\nReserva plaça fent clic aquí.


Artur Mas, no s’arronsa davant els demagogs i l’Estat: “El dia 9N hi haurà urnes…l’adverdari és l’Estat espanyol que no ens vol deixar votar” | ANNA notícies\nArtur Mas, no s’arronsa davant els demagogs i l’Estat: “El dia 9N hi haurà urnes…l’adverdari és l’Estat espanyol que no ens vol deixar votar”\n14 d'octubre de 2014 ANNA\t1 comentari\nEntrada anteriorHui dimarts a les 10:00 am Artur Mas farà una declaracióSegüent entradaWhen the love is a drug for Brody&Carrie.\nBrody, el sergent de marines i terrorista musulmà, que mort penjat en una plaça pública de Teheran i Carrie, l’agent de la CIA, ‘bipolar’ i paranoica que esdevé mare d’una nena pellroja com son pare\nUn pensament a “Artur Mas, no s’arronsa davant els demagogs i l’Estat: “El dia 9N hi haurà urnes…l’adverdari és l’Estat espanyol que no ens vol deixar votar””\n14 d'octubre de 2014 a les 17:41\nCaram ! Artur Mas, en els darrers anys en ha sorprès positivament. Des de les esquerres, farem to el que calgui per fer-li costat., per aconseguir la fita de canvi de configuració estatal. És l’únic mitjà per enderrocar, les elits extractives i la llarga corrua de corrupteles estructurals.


Nina de miraguano | Catorze.cat\nPau Riba: «Per què no reivindiquem la mandra, la ignorància, el no fotre re?»\nDavid Sarsanedas | 01/01/2019 a les 19:57h\nArxivat a: El piano, Nina de miraguano, cançó\nLa Maria s'adorm i a fora el vent la bressola. Rum-rum entre les branques, una remor com de mar. La Maria s'adorm i desitjos i encanteris, amagats a la panxa d'una nina, li bressolen el son.\nQue el llit es converteixi en un mar esbarriat i els llençols en veles de paper d'arròs, i se t'endugui un aeri oceà de peixos alats i llagostes d'ales d'aigua. I que després, sentint el vertigen de ser gota d'aigua freda de pluja, caiguis i et facis amiga dels calabotins i us passeu el que queda de nit xerrant i mirant les estrelles des de sota aigua.\nQue no et facis vella sense fer-te gran i que no et facis gran sense créixer, que no perdis la inèrcia del somriure, que no oblidis la urgència del moment. Que sentis que formes part de la tribu i respectis el teu cos, però vegis que només és una canoa. Que no et senti dir mai: "Sí, soc aquesta mandrosa acumulació d'errors" i que entenguis que estimar és estimar involuntàriament, imperfectament, inevitablement.\nQue si t'enamores d'algú, t'entrebanquis contínuament amb el seu nom, que et digui: "T'estimo, però no ho sé escriure", i que quan us veieu, els vostres ulls, els teus i els seus, siguin com quatre ocells que se us emportin en volades.\nQue no siguis com tota aquesta gent que fa la veu trista per telèfon. Que si plores, sentis que el torrent de llàgrimes et neteja, que si te'n vas sentis dir-te: "Quan me mori enyoraré enyorar-te". Que no t'arribi l'hivern a la primavera de la vida, i que recordis que tots parim pels ulls, que la gent és que s'és, com s'és, el que s'és, qui et fan ser. I entenguis que delires si confies, per un moment, que no ho fas.\nQue un dia un noi o una noia et digui: "Estic enamorat de la imperfecció del teu cos, de la lluna dels teus pits, de la carn de la teva cara, de l'aigua dels teus ulls. I el desig, que vol sense saber què vol, em xiscla a cau d'orella".\nQue la memòria no sigui massa fràgil, que et sàpigues donar contínuament a llum i que estimis i et deixis estimar, que sovint és la lliçó més difícil d'aprendre.\nI després silenci, sigues només un infant que fa gargots, mantingues la teva innocència lluny de l'abast dels adults, no et venguis mai per una droga de tranquil·litat, per una punyalada amable, per una tendra esgarrapada als llavis. No siguis mai per ningú i que ningú sigui per tu només una guixada a les pupil·les. Procura mantenir algun desig incomplert i sempre purs els orificis del cor: ulls, boca, nas i orelles.\nAnònim, 05/01/2019 a les 00:25\nEstiguem sempre contents\nAnònim, 05/01/2019 a les 13:36\nQue no vol dir ser feliç perpetuament....\nManuel Pujol i Picas, 05/01/2019 a les 13:46\nAquest home ja m'ha alegrat el dia!\nAixí ballaven Fred Astaire i Ginger Rogers\nQuan les pel·lícules es troben amb l'art\nUn vídeo acara escenes de cinema amb les pintures que les han inspirades


La despesa de les famílies en cultura cau per sota dels nivells del 2006\nL'estudi fet abans de l'increment de l'IVA al 21% revela que el 2011 el descens del consum de béns culturals va ser del 4,3%. Catalunya, la tercera comunitat on més diners van gastar les llars en béns culturals hi va dedicar poc més de 2.000 euros.\nRedacció 10/06/2013 - 14.37 Actualitzat 10/06/2013 - 15.10\nImatge d'una màscara de teatre\nLa despesa familiar en cultura, oci i espectacles a Espanya va caure el 2011 fins a situar-se per sota dels nivells del 2006. Concretament, el descens va ser del 4,3% respecte a l'any anterior. Ho revela un estudi d'una escola de negocis a partir de les dades de l'Institut d'Estadística i que calcula en poc més de 32,5 milions d'euros el que les llars espanyoles van invertir en aquest sector.\nCatalunya és la tercera comunitat on més diners van gastar les famílies en béns culturals i d'oci, amb una despesa de 2.160 euros l'any de mitjana. Al davant de Catalunya hi ha Madrid i Navarra.\nLa mitjana de despesa per llar al conjunt de l'estat és de 1.876 euros l'any i la inversió per persona se situa en 709 euros anuals.


Mor el jove nord-americà alliberat la setmana passada a Corea del Nord\nWarmbier va ser repatriat en estat de coma i amb greus lesions cerebrals, després de passar 17 mesos detingut a Corea\n19/06/2017 - 22.41 Actualitzat 20/06/2017 - 23.11\nWarmbier, de 22 anys, va passar 17 mesos detingut a Corea del Nord (Reuters)\nOtto Warmbier, l'estudiant nord-americà alliberat la setmana passada pel règim de Corea del Nord, ha mort aquest dilluns, segons ha informat la seva família. Warmbier va ser repatriat en estat de coma i amb greus lesions cerebrals i se'l va traslladar a l'Hospital de Cincinnati, a Ohio.\n"Amb tristesa els informem que el nostre fill ha completat el seu viatge a casa"\nEls pares del jove, Fred i Cindy Warmbier, han volgut agrair als doctors de l'hospital de Cincinnati, on el noi va arribar la setmana passada, haver fet tot el possible per salvar-li la vida. La família ha condemnat "l'horrible abús" que va rebre per part del govern nord-coreà, al qual responsabilitzen perquè "no hi havia cap altre desenllaç possible més enllà del qual hem experimentat avui".\nWarmbier, de 22 anys, va passar 17 mesos detingut a Corea del Nord després que el detinguessin quan es disposava a tornar als Estats Units. El règim nord-coreà el va condemnar el març del 2016 a 15 anys de treballs forçats per intentar sostreure un cartell de propaganda política de l'hotel en el qual s'allotjava a Pyongyang, considerat un "acte hostil" contra l'Estat.\nSegons el règim, el jove va entrar en coma després de patir un brot de botulisme: li van donar una pastilla per dormir i no es va tornar a despertar. La famíla, però, va posar en dubte la versió de Corea del Nord i va assegurar que no es creien "que una pastilla per dormir et causi un coma".\nTrump critica la "falta de decència" de Pyongyang\nEl president nord-americà, Donald Trump, ha enviat el seu condol a la família de Warmbier i ha afirmat que el règim de Pyongyang no té "decència humana bàsica".\n"El destí d'Otto augmenta la determinació de la meva Administració de prevenir aquestes tragèdies d'innocents que cauen en mans de règims que no respecten l'imperi de la llei o la decència humana bàsica"\nCom a resposta, els Estats Units han decidit enviar aquest dimarts dos bombarders a la península de Corea perquè facin maniobres amb les forces aèries sud-coreanes.\nTrump lamenta la mort de Warmbier i carrega contra el règim de Pyongyang


'El gran secret és el contacte amb el públic' | Diari Maresme\n‘El gran secret és el contacte amb el públic’\nPer Ramon Texidó , a Entrevistes 24 de nov. de 2008\nL’actor Joan Pera (Mataró, 1948) ha dedicat tota la seva vida professional al món de l’espectacle, això sí, tocant totes les tecles: cinema, teatre, televisió, doblatge, …, i ha fet papers de tota mena, habitualment associats al món de la comèdia. Recentment, el popular actor mataroní ha rodat el seu primer llargmetratge, “Forasters”, on interpreta un paper dramàtic que l’envelleix dels 54 als 94 anys.\nEl mèrit d’un artista és saber conviure amb moments d’excessiu treball, amb d’altres que no n’hi ha tant?\nNosaltres fem una feina que té molts alts i baixos. Com l’èxit no depèn de nosaltres, sinó d’una cosa tan subjectiva com ho és el gust del públic o del crític, és clar, estem subjectes a aquesta subjectivitat. Nosaltres som la\nnostra pròpia màquina; si ens espatllem s’acaba el treball i l’ingrés. Per això, quan hi ha feina procures fer-la tota perquè mai no saps si l’endemà o al cap d’una setmana en tindràs. Per altra cantó, els actors som persones molt vulnerables a l’estimació dels altres. Quan et criden per una feina, encara que en tinguis molta, si et mostren un interès per tu t’afalaga, i mai diem no. Llavors, les 24 hores del dia són curtes per fer-ho tot.\nCom es pot representar una obra de teatre milers de vegades sense cansar-se?\nFent-la com si fos el primer dia. El gran secret de l’obra de teatre és el contacte amb el públic. Tota la gent que ve a veure’t, ve a una funció única. La funció d’avui no serà la funció de demà perquè la relació amb el públic sempre és nova. Això fa que un dia pots improvisar i potser demà no. En realitat només existeix una representació que és la d’avui.\nMalgrat l’èxit que ha assolit en el teatre, sempre ha mantingut la seva feina de doblatge. Què li aporta aquesta especialitat interpretativa?\nQuan vaig començar a fer teatre, mai de la vida m’hauria imaginat que acabaria fent doblatge. M’ho va proposar un gran amic meu, en Joan Borràs, i a mi em va semblar que no estava malament. Són coses que han anat venint i m’ha ajudat molt, doncs he doblat a grans còmics internacionals com en Woody Allen, Jerry Lewis, Donald O’Connor, …, que han estat els meus Master Class. M’ha anat molt bé, primer, perquè he doblat molt i, després, perquè he tingut uns grans mestres durant molt de temps i durant moltes hores. Fa més de 30 anys que doblo i han estat per a mi com unes classes particulars on he adquirit un gran coneixement de personatges, tècniques i estils que he anat incorporant a la meva vida.\nA més, vostè ha conegut personalment un dels actors que dobla, en Woody Allen. Com és en persona?\nÉs igual que a les pel·lícules. En Woody Allen és una mica com jo. Difícilment farem una obra de teatre o una pel·lícula que no se’ns noti que som nosaltres. En Woody Allen és un actor que aporta a la seva actuació la seva manera de ser; no té dualitat. En Woody Allen fa de Woody Allen, i quan va pel carrer és ell mateix.\nEl darrer Onze de setembre es va celebrar el 25è aniversari de TV3. Precisament, vostè va presentar el primer programa. Com ho recorda?\nVa ser un fet circumstancial perquè jo no volia fer-ho perquè no soc presentador. Però com era una persona coneguda, em van insistir molt i vam fer aquesta història conjunta d’inaugurar TV3.\nA la sèrie “Tretze anys i un dia” treballa amb el seu fill Roger. Com és la relació d’actors professionals que alhora són pare i fill?\nSom la única sèrie de televisió del món on pare i fill fan de pare i fill. Encara que en Roger ja no viu a casa, ens veiem molt sovint per dinar o sopar i sempre estem molt pendents de la funció.\nDesprés de tants anys compartint escenaris, sis anys amb “La extraña pareja”, es gairebé impossible no associar-lo amb el magnífic actor Paco Morán. Què ens pot dir d’en Paco com a professional i com a persona?\nSí, sis anys amb “La extraña pareja”, tres amb “La jaula de las locas” i quasi tres amb “Mamaaà”. En Paco és un crack! Ha arribat on ha arribat perquè és una persona única y especial en el món del teatre. Com a persona humana és entranyable. Hem tingut i tenim una relació gairebé de germanor, de companys de fatigues, doncs hem viscut força anys junts, i tant ell com jo ens recolzàvem. Si la nostra relació no hagués sigut bona no hauríem durat.\nEn el seu primer llargmetratge, la pel·lícula “Forasters” de Ventura Pons, ha abordat un paper dramàtic. Com s’ha trobat amb aquest canvi de xip?\nJo vaig pensar que no ho sabria fer perquè he fet molt poc dramàtic. De totes maneres, una pel·lícula crea un món on tot et porta cap al que estàs fent; entres dins d’una història, et deixes dur per ella, i tot és molt més fàcil. Em van dir que només havia de posar la meva humanitat i prou. Aviat veureu si me’n surto o no.\nI quan la podrem veure?\nPossiblement la pel·lícula s’estrenarà a finals d’any.\nParlant de cinema, recentment li van lliurar el Premi Cinematogràfic Família. Què ha significat aquest distintiu per a vostè?\nVa ser una sorpresa molt gran perquè em van donar un premi abans de començar a fer imatge de cine. En realitat m’ho van donar més per la meva relació amb el món del doblatge que no pas per la d’actor de cinema. Però també m’ho donaven per una manera de ser i això ho agraeixo molt. Vaig brindar aquest premi a tota la gent del doblatge que fa tants anys que estan en el món del cinema i no se’n recorden mai.\nQuan mira enrere, amb tants records, obres, actors i actrius del passat, creu que el teatre català compta amb bona salut gràcies al seu bagatge?\nLa veritat és que a Catalunya ara hi ha un nivell teatral artístic com mai no hi havia hagut. També és veritat que sempre ha estat una terra amb molt bons actors, actrius i directors de teatre. Catalunya ha sigut molt teatrera en el sentit que a cada poble hi ha un grup d’aficionats de teatre, on es fan obres de tot tipus. Aquesta llavor de tants anys, des de la Renaixença cap aquí, ha ajudat molt per fer una política teatral des de les institucions – Ajuntaments, Generalitat, Conseller de Cultura,… -, amb ajuts importants. A qualsevol lloc de Catalunya hi ha un teatre estable o una sala polivalent on també es fa dansa, ballet, …, hi ha escoles; s’ha creat una estructura teatral que ha permès que el teatre explosionés amb tots els bons actors que hi ha al país.\nPrecisament, la majoria d’actors tenen una preparació acadèmica que es pot equiparar a qualsevol carrera universitària. Com ho valora?\nAixò és importantíssim! Un actor és aquella persona que té un ampli ventall de cultura i que la sap transmetre als demés. La feina d’un actor és transmetre els sentiments i quanta més cultura tingui, els matisos són més rics de tots cantons. Actualment, un actor surt d’una escola o institut del teatre amb uns coneixements i amb una informació teatral amplíssima, cosa que nosaltres no teníem. També, quan jo vaig començar al teatre ens veia un 3% de la població i avui en dia rebem entre un 20 o 25%. A més, difícilment veuràs una obra que et decepcioni. T’agradarà més o menys, però s’està fent un teatre amb una dignitat i una categoria molt important.


El camió assassí\n23 setembre 2020 18:27\nLlorenç Capellà | 29 agost 2000\nL'any vint-i-quatre, en Mateu Ventall va vendre la terra que li acabava de tocar en herència per la mort de son pare, i va comprar-se un camió de càrrega en el Garatge que en Jaume Colomer tenia al carrer dels Oms. Bé, no va ésser exactament així. El taller d'en Colomer s'havia especialitzat en la venda de l'Studebaker, aleshores el cotxe de moda perquè acabava de coronar amb èxit la volta a Espanya. Aquest èxit esportiu li va suposar, a en Colomer, un substanciós augment de les vendes, ja que la demanda dels Studebaker va superar amb escreix la dels seus competidors, com són ara els Elcar d'en Joan Gomila, els Fordson d'en Francesc Vidal o els Aokland i els Chevrolet d'en Bisquerra. En Mateu Ventall aconseguí que en Colomer li gestionàs a Barcelona la compra d'un camió, i a la primeria de juny ja el tenia en el moll de Palma. Era verd, i ample com el cos d'una dida. L'arribada al poble del camió, conduït per Mateu Ventall, va ésser tot un esdeveniment, de manera que ell, des d'aquell dia i per decisió popular, va perdre el patronímic familiar i va passar a ésser conegut com en Mateu des Camió. Tanmateix, el canvi no esdevindria el signe de prestigi que tothom imaginava. Ben aviat el camió d'en Mateu donaria proves de la seva perillositat en atropellar la llocada de madò Coloma Cirera amb un saldo absolutament tràgic: l'únic supervivent de l'estol de polls va ésser un pollet coix, que madò Coloma va donar als porcs. En realitat, el camió tenia instint assassí, si més no així ho va sentenciar en Ventura Cirera quan va provocar la primera víctima humana. En Ventura era el cap dels sometents de la contrada, i els seus comentaris i opinions havien adquirit especial rellevància d'ençà que Primo de Rivera s'havia fet amb el poder. La primera víctima del camió va ésser en Jaumet Ortega, un infantó de nou anys, fill d'un guàrdia civil. En Mateu havia deixat el camió davant ca seva, i com que el carrer feia una mica de rost acostumava travar amb sengles pedres les dues rodes davanteres. En Jaumet Ortega les va retirar, a les pedres, i en el moment que badocava sota el xassís, el camió va avançar set o vuit metres, de manera que una de les rodes posteriors li va aixafar el crani amb un renou de canyissos que es trenquen. Era tan evident que l'infant havia mort que, en arribar el metge, el fosser ja tenia dins un cabàs tot quant havia pogut arreplegar del cap. L'enterraren en un fèretre blanc i, en el darrer moment, la mare va aferrar, amb una espipellada de figa seca, el seu capellet de palla a la post. La desgràcia d'en Jaumet va servir a en Ventura Cirera per a recordar a tothom el disgust de madò Cirera quan li esclafaren els polls. «Aquest camió és un assassí», va dir. Malauradament, el camió no trigaria a donar-li motiu per a repetir la seva sentència. El dissabte de Nadal, en Mateu va contractar, amb l'amo d'una possessió del terme, un viatge d'indiots al mercat de la Porta de Sant Antoni, de Palma. Ja feia camí, quan amb els sotracs s'afluixaren les lligadures d'un dels animals i aquest va escapar-se. Aleshores el porqueret, sense pensar-s'ho, va obrir la porta de la cabina i va precipitar-se a la carretera. En realitat, va caure arran de la cuneta i la roda posterior del costat dret li va passar per damunt el ventre. «Era talment pasta de caragol, el ventre», afirmava en Mateu. «Aquest camió mereix un càstig i l'hi donarem», va sentenciar en Ventura Cirera, que tenia ben present la mort dels pollets i la lloca de la seva mare. La resta de sometents hi estigueren d'acord. I actuaren seguint l'exemple dels Camises Negres, a Itàlia. Així que de nit, calaren foc al camió. No triaren la fosca per defugir responsabilitats, sinó perquè la resplendor de les flamarades fos més espectacular. De manera que impediren que els veïns l'apagassin, al foc, fins que tot va ésser ferralla. I per tal que el càstig fos exemplar, l'endemà, en Ventura Cirera, va penjar el volant deforme d'una branca del magraner del corral de l'església. «No vull que ningú se n'oblidi», va comentar als seus. En Mateu no li va demanar explicacions. Va vendre la casa pairal, va fer el bolic tan aviat com va poder i s'embarcà cap a Buenos Aires. Diuen que, just arribar-hi, va perdre fins el darrer duro a les carreres de cavalls. Era un perdedor, encara que la malastrugança que l'acompanyava acabaria per ésser la seva sort. No va poder retornar a Mallorca, tal com pensava fer, per manca de calés, i a Mallorca no va trigar gaire a esclatar la guerra. Atès el seu prestigi en l'organització de brigades d'acció directa, en Ventura Cirera va fer carrera a Falange. Quan el Marquès de Zayas va visitar el poble, a finals del trenta-sis, en Ventura va mostrar-li, orgullós, la ferralla penjada del magraner i li contà, sense estalviar-se detall, el disgust de madò Cirera quan va veure la llocada esclafada. «¿Y el chófer?, va demanar el Marquès. «Va fugir a Amèrica», va respondre en Ventura. «Todos los rojos tienen suerte», va afegir el Marquès. L'any quaranta-sis, en ésser elegit Juan Domingo Perón president de l'Argentina, en Ventura Cirera, des del seu alt càrrec en els sindicats verticals, va fer gestions per extradir en Mateu des Camió. Hi va haver un moment, el quaranta-set, amb motiu de la visita d'Evita a Espanya, que la petició va ésser a punt de reeixir. Però el mateix Ventura va retirar els càrrecs. Una vegada acabada la II Guerra Mundial amb la derrota d'Alemanya, ja no era aconsellable l'ajusticiament d'un individu sense judici previ.


IB3 | Valerio lamenta que “ningú s’ha pres seriosament” el registre de la jornada laboral\nPortada > economia > Valerio lamenta que “ningú s’ha pres seriosament” el registre de la jornada laboral\nValerio lamenta que “ningú s’ha pres seriosament” el registre de la jornada laboral\nLa ministra de Treball assegura que "la Inspecció de Treball actuarà"\nLa ministra de Treball, Magdalena Valerio, en una imatge d'arxiu.\nLa ministra de Treball en funcions, Magdalena Valerio, s’ha lamentat que les empreses no s'”han pres seriosament” l’entrada en vigor avui dilluns del registre de jornada, per la qual cosa ha assegurat que la Inspecció de Treball “donarà un marge de maniobra” abans de començar a sancionar.\nEn declaracions als mitjans en motiu d’un desdejuni informatiu, la ministra de Treball ha dit que les empreses han tingut “dos mesos per a planificar”, però “han esperat al darrer dia” per a abordar el sistema amb el qual controlaran la jornada dels seus treballadors.\nPer això, la Inspecció de Treball “actuarà”, ha indicat, però “si arriba a una empresa i diuen que estan en fase de negociació, es donarà un marge de maniobra, dins del respecte i del compliment de la llei, per a posar en marxa el registre de jornada”. “Cal complir amb les jornades, perquè el temps parcial és temps parcial i les hores extra són hores extra”, ha deixat clar la ministra, al mateix temps que ha recordat que aquesta llei beneficia a les empreses, als treballadors, a la conciliació i a les arques de la Seguretat Social.\nRespecte al termini que esperarà la Inspecció per a començar a sancionar, la ministra ha assenyalat que “no s’enxamparan les mans”, però que “ha de ser raonable. La moratòria no és sine die”.\nSobre la quantia de les multes establerta en la norma, Valerio ha dit que “es podia haver establert una sanció per cada treballador que no compleix”, però que “s’ha decidit començar per una global”, considerant una falta greu -amb entre 600 i 6.000 euros- que es graduarà en funció de l’entitat.\nValerio ha explicat que, després de l’entrada en vigor del pla director per un treball digne, la Inspecció de Treball va veure impossible controlar quan una persona estava dins de l’horari en contracte o fora ni comprovar si estava fent hores extra, la qual cosa va motivar l’obligació de registrar el temps de treball de tots els empleats.


Urnes, si us plau\n"Les paperetes del sí, del no o del blanc poden fer-se servir perfectament com a afirmació independentista, al marge de quina sigui la pregunta concreta"\nper Salvador Cot Editor d'El Món 13 de novembre de 2018 20:45\nEspanya no és aliena ni està per sobre del bloqueig polític que es viu a Catalunya. Per posar només un exemple, és del tot impossible que l'Estat espanyol convoqui un referèndum sobre qualsevol cosa -ni que tingui abast europeu- perquè, òbviament, correrien el risc que l'independentisme l'utilitzés com a eina per demostrar la seva força. Les paperetes del sí, del no o del blanc poden fer-se servir perfectament com a afirmació independentista, al marge de quina sigui la pregunta concreta. Encara que ni tan sols hi tingui res a veure.\nÉs el mateix cas d'un referèndum que, com proposa Pedro Sánchez, posés a votació alguna cosa semblant a un Estatut com el que es va carregar el Tribunal Constitucional després que Alfonso Guerra li passés el ribot i els catalans, tot i així, l'aprovessin a les urnes. Serien els ciutadans d'aquest país els que decidirien que sí o que no, però almenys hi hauria una proposta damunt la taula.\nPersonalment, ja aquell 18 de juny de 2006 vaig creure que hi havia moltes més raons per al no que per al sí, una posició que en aquell moment va defensar ERC en solitari. Bé, doncs tornem-hi. Però si el nou Estatut es rebutja, caldrà extreure'n conseqüències polítiques. I aquesta vegada amb garanties.


José Polo de Bernabé - L'Enciclopèdia, la wikipedia lliure en valencià\nJosé Polo de Bernabé\nJosé Polo de Bernabé i Borrás\nOcupació: Empresari i polític\nNaiximent: 12 de decembre de 1812\nLloc de naiximent: Quartell, Regne de Valéncia, Espanya\nDefunció: 4 d'octubre de 1889\nJosé Polo de Bernabé i Borrás (Quartell, 12 de decembre de 1812 - Vilarreal, 4 d'octubre de 1889) fon un empresari i polític valencià.\nPolo de Bernabé fon un personage molt vinculat a la província de Castelló, va eixercitar diverses facetes durant la seua vida, entre les que destaquen les d'agricultor i polític.\nEn la seua activitat agrícola incorporà novetats tecnològiques que varen tindre una important repercussió en la producció, com l'us dels superfosfats i abonaments minerals per a l'abonat. En les seues més de 2.500 fanecades de terreny va reemplaçar vinyes i oliveres per tarongers mandarins, introduint aixina el cultiu de la mandarina en la Plana Baixa. Potencià el comerç exterior de taronges, precedent del modern comerç en Les Halles de París i varis mercats anglesos.\nIntervingué en la política des de la seua joventut i ocupà diversos càrrecs a lo llarc de la seua vida. Fon tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Valéncia, senador per la província de Balears i més tart senador vitalici.\nMembre de l'Unió Lliberal, en els últims anys va accentuar el seu inclinament esquerrà. Afavorí el moviment cooperatiu i és autor d'una Memòria sobre les societats cooperatives.\nPolo de Bernabé fallí en la localitat castellonenca de Vilarreal el 4 d'octubre de l'any 1889.\nVilarreal, localitat d'orige de la seua família, li va dedicar un monument en l'any 1949: un a tamany natural, realisat per l'escultor Ortells que es troba ubicat en el jardí de Sant Pasqual Baylón.\nJosé Polo de Bernabé en Wikipedia\nExpedient personal de José Polo de Bernabé en el Senat\nObtingut de «http://www.lenciclopedia.org/index.php?title=José_Polo_de_Bernabé&oldid=176709»\nEsta pàgina fon modificada l'última volta el 30 nov 2020 a les 20:10.


L’estructura líquida quotidiana – Muntanyes de paraules\nÍntim, Reflexió, Relats\nL’estructura líquida quotidiana\nPublicat per muntanyesdeparaules el Novembre 19, 2018\nUn relat publicat al número 464 de La Directa (il·lustració: Visual Omelette):\n–Ja no sé si tornaré a enamorar-me de la mateixa manera… –pausa per ordenar les idees, això no és ben bé el que la Carlota vol dir–. O sigui, què significa estar enamorada? De què parlem quan parlem d’amor? [“És una primavera desbocada, un esclat que t’arrasa per dins, amb neguit, amb desig, amb impaciència, et devora”, ha escrit aquest matí en un post-it que ara penja de la nevera, “o el murmuri mans d’un vespre de tardor”, segueix la frase, “mentre a fora plou”.]\n–Cada cop és diferent, ara no estimem de la mateixa manera que quan en teníem 15, o potser sí… –segueix la Carla, que cada 20 minuts s’aixeca de la taula per fer pipí des que s’ha aficionat al te–. Ens hem repetit i demostrat tantes vegades que sempre ens en sortim, que tenim unes vides plenes de sentit, que no pengem mai d’una sola persona, que… [“Tenim una xarxa d’afectes que ens bressola”, diu una de les notes de la Carlota, que arrugada i amb traces de xocolata encapçala la seva agenda.] I sabem que no estem soles, que disposem de l’espatlla, la mà, la carícia de qui ens acompanya… Que la idea d’amor de les pel·lícules no encaixa amb les nostres vides.\n–Auuuuuuuu! –fan les dues a la vegada.\nEs giren. Hi ha algú més al bar que senti el clam del seu udol? Pel cap de la Clàudia es creuen converses i personatges mentre condueix els quilòmetres que separen casa seva de la feina. La Carla, la Carlota… S’entreté inventant situacions que podria protagonitzar ella mateixa amb altres noms que podrien ser els seus, i ara, que no la sent ningú, es posa també a udolar sense deixar anar el volant.\n“Existeix una pressió constant a fer-ho tot sempre bé, a no perdre els papers, a no alçar la veu, a buscar la felicitat, a furgar fins al centre de la terra per trobar-la, a rebre una lliçó dia rere dia, agraïda… Però per molt que ho intenti fer tot sempre bé, de vegades no me’n surto, crido i faig mal a qui m’estima. I la vida, la vida no sempre té un tracte amable amb mi, i jo ja no sé entendre-la”, va penjar la Carlota a l’Instagram fa una setmana, amb una foto d’ella amb pijama, despentinada i amb el llapis d’ulls negre galtes avall.\n–Fa temps que tinc ganes de posar arrels, però tota la superfície que m’envolta és líquida i no trobo una base sòlida on clavar-les –continua la Carlota, parafrasejant la Clàudia, aficionada a guionitzar la seva vida.\n–No totes les plantes tenen arrels.\nD’acord, però “ens hem acostumat a una realitat líquida on sobren opcions i falten compromisos”. Aquesta frase es podria incorporar al diàleg, però la Clàudia dubta a posar-la, per si sona massa conservadora.\n–No sé gaire què vol dir la gent amb això de fluir o volar; són paraules plenes, rodones, completes, que de tant fer-se servir es buiden de significat i tan sols en queda l’estructura de les lletres que les aguanten, fent d’aparador en una pantalla mòbil –diu la Carlota, o potser només ho té apuntat en un dels tants paperets que enganxa a tots els objectes que fan quotidiana la seva vida–. Miro els meus avis i no sé com els ho puc explicar, ells van créixer per sobreviure i jo visc en una espiral constant on tot canvia de forma brusca, inestable, i busco, sempre busco alguna cosa, no sé ben bé el què.\n–Et sents perduda?\nLa Clàudia s’ha despistat i s’ha passat la sortida de la rotonda que la porta a casa. A fora plou, és fosc i les llums dels altres cotxes converteixen el vidre en un paisatge de rius vermells i grocs; millor que engegui els eixugaparabrises. Un tomb més a la rotonda, ara sí, la sortida que et porta a casa.\n–Diuen que l’aigua busca el pas que li és més natural, i, si fa falta, arrasar allò que els humans han construït al mig del seu curs. L’aigua no en deu saber res, de les nostres comoditats, del nostre conformisme, de les nostres pors –pensa la Clàudia amb veu alta.\n–I saps? Sempre està en contacte amb les roques, amb la terra, amb les arrels; les alimenta –comenta la Carla.\n–Si nosaltres som un 60% d’aigua –la Clàudia segueix en el diàleg intern mentre fa girar la clau per entrar a casa –, d’on em neix aquesta angoixa? Per molt que la llanci riu avall, tard o d’hora torna.\nEntrada prèvia Punts grocs\nEntrada següent La vida simple


Després de recórrer els carrers de Barcelona denunciant l’escalada d’agressions que estem patint, vam acudir a l’entrada de la botiga de Casa del Llibre de Rambla de Catalunya per a protestar contra la presentació del llibre transfòbic “Ningú no neix en un cos equivocat”. És vergonyós com les institucions del règim del 78 afavoreixen tota activitat que colpegi el moviment feminista i LGTBI, que ha crescut de forma inexorable en l’últim període i apunta al cor del capitalisme. Intenten crear confusió, debilitar-nos i protegir el seu sistema. I, quan protestem davant l’LGTBI-fòbia, rebem la repressió policial més descarnada! Els Mossos d’Esquadra van colpejar persones que protestaven pacíficament amb les seves banderes i càntics! Quina vergonya! El Conseller d’Interior Joan Ignasi Elena ha de dimitir immediatament!\nEls autors d’aquest llibre, reputats professors universitaris que presumeixen del seu suposat progressisme, amb l’excusa de lluitar contra la teoria queer reprodueixen de forma flagrant la transfòbia més lamentable. De la mateixa manera que ho fan els sectors del feminisme institucionalitzat que s’han oposat vehementment a la Llei Trans. Des de Lliures i Combatives sabem que la teoria queer és obertament reaccionària, que nega l'opressió de gènere i classe, i ho redueix tot a una qüestió d'elecció individual al marge de la societat capitalista en la qual vivim i tot el que això implica. ¿Però què té a veure la teoria queer amb la defensa intransigent dels drets de les persones trans que han estat maltractades i marginades per l'Estat, els Governs i els partits que sostenen el sistema?\nDiscursos, declaracions i continguts transfòbics com el d’aquest llibre fan el joc a la reacció, que ens posa una diana dia rere dia perquè els sectors més reaccionaris de la societat ens agredeixin. La dreta i l'extrema dreta, el PP i Vox, les sectes catòliques i la jerarquia de l'Església, amb el seu relat homòfob, trànsfob i misogin, promouen la violència contra nosaltres. I ho fan amb impunitat.\nPer això el moviment LGTBI ha deixat clar el seu segell antifeixista, i que la nostra lluita està vinculada a la feminista, antiracista i per uns serveis públics dignes en els barris obrers. Perquè, a més de ser gais, lesbianes, bisexuals, intersexuals i trans, som part de la classe treballadora.\nDes de Lliures i Combatives mostrem tota la nostra solidaritat amb les persones agredides i amb les companyes de Crida LGTBI i Sororitrans.\nIntenten intimidar-nos i espantar-nos, però no ho aconseguiran! No farem ni un pas enrere contra l’LGTBI-fòbia i el feixisme! El futur és nostre!


natural | Viatges Adaptats. Viatja com mereixes…\nArxiu de l'etiqueta: natural\nVacances, Escapades, Mallorca\nOferta hotel Blau Portopetro Beach Resort & SPA ***** travelsadaptado\nSetembre 15, 2014 Maria Jesús Mosso\tDeixa un comentari\nUs informem de la increïble Oferta de l'Hotel Blau Portopetro Beach Resort & SPA *****, situat a la costa est de Mallorca, en un dels enclavaments més bells i millor preservats de l'illa. Ofereix 2 platges sorrenques i està situat al costat del pintoresc i tranquil port pesquer de Port Peter i a la reserva natural del Parc Natural de Mondragó. El centre d' Port Peter és el sòl 10 minuts a peu. Aquí trobareu una gran oferta gastronòmica. L'aeroport més proper és el de Palma de Mallorca, a uns 60 km. Aquest complex club, inaugurat el 2005, ofereix una fusió d'oci, relaxació, pura classe i bellesa, juntament amb un entorn natural de 140.000 m2. No solament és perfecte per als que busquin un descans envoltat de salut i bellesa, sinó també per a viatgers de negocis. Tota la gamma de serveis de l'hotel porta el segell de la més alta qualitat, proporcionant-li el màxim confort. Les 319 confortables habitacions, suites i viles estan orientades a una extensió de costa d'aproximadament 900 m. El complex està envoltat per un bosc de pins autòctons i els clients poden explorar 2 romàntiques coves amb aigües cristal · lines.\nDes: 78,80€ en règim d'Allotjament i Esmorzar, del 12 d'octubre al 1 de novembre. Altres dates i règim d'allotjament, consulteu.\n*Hotel accesible y adaptado para personas con mobilitat reduïda\nEnoturisme + Hospederia Monestir de les Avellanes @travelsadaptado\nMarç 29, 2014 Maria Jesús Mosso\tDeixa un comentari\nUna bona i diferent manera de conèixer les diferents zones vinícoles del nostre país és l'enoturisme, visitar els cellers i vinyes, conèixer, de primera mà, tot el procés d'elaboració dels vins per després, gaudir dels bons vins que conserven en els seus bótes, tot això allotjats en hotels amb encant, rurals i fins a antics monestirs complatemente rehabilitats.\nDes viajesadaptdos.com us proposem una visita guiada a les Bodegues del Sio, celler Avantguardista i familiar, amants de les seves vinyes, que tenen cura amb afecte, per poder oferir uns vins de qualitat. Un cop ens hàgim emocionat amb el procés d'elaboració i embotellat, ens obsequiaran amb el tast dels seus vins i 2 ampolles d'oli de la zona.\nPer convertir en una expeiriencia única, ens allotjarem a l' Monaterio de les Avellanes, Hotel d' 3 estrelles, pertanyent a l'ordre de germans Marisas que han adaptat part del mateix en una VIVA monàstica hostal. Es troba a la regió de Noguera, Paquet natural de la Serra de Montsec concretament en un lloc anomenat Apres Montsec. Trobarem uns paisatges, cultura i patrimoni únics quan visitemo el poble històric.\nEl monestir ens ofereix la possibilitat de gaudir de l'antiga abadia del segle XII, adaptada a les necessitats del segle XXI. Situada en un marc natural espectacular de boscos, jardins i vinyes, és el lloc ideal per gaudir d'una agradable estada. El claustre, l'església i porxo neoclàssic, així com la sala capitular, reflecteixen una història viva que els clients poden admirar. El monestir ha estat declarat Patrimoni històric i artístic.\nHotel accessible i adaptat.\nVols ser tu el que senti totes aquestes emocions?Truca'ns i Informat. Pregunta per Carmen 625 107 650 de M. Jesús 691 47 56 79. Atenem també per wasapp. Us informarem encantades i gestionem la reserva.\n[contact-form to=’info@viajesadaptados.com’ subject=’Enoturismo + Hospederia Monestir de les Avellanes’][contact-field label=’Nombre’ type=’name’ required=’1’/][contact-field label=’Email’ type=’email’ required=’1’/][contact-field label=’Teléfono y horario para poder contactar’ type=’text’/][contact-field label=’Sitio Web’ type=’url’/][contact-field label=’Comentario’ type=’textarea’ required=’1’/][/contact-form]


L’Hospital d’ #Igualada disposa d’un mamògraf nou gràcies a la Fundación Amancio Ortega Gaona\nLa Generalitat de Catalunya, a través del Departament de Salut i la Fundación Amancio Ortega van signar un conveni per renovar equipaments oncològics dels centre que formen part del SISCAT (xarxa de centres que constitueixen el sistema sanitari integral d’utilització pública de Catalunya). Aquest conveni unia esforços per millorar els equipaments tecnològics per a la detecció i tractament del càncer que implicava una donació de prop de 47 milions d’euros.\nEl diagnòstic del tumor en fase inicial és fonamental per obtenir bons resultats i ara per ara la mamografia és l’única eina vàlida per fer un bon diagnòstic. A l’Anoia es va iniciar l’any 2001, amb una progressió constant en el número de mamografies fetes i una adherència cada vegada més gran al nostre programa. Els bons resultats encoratgen a l’Oficina Tècnica de detecció precoç a seguir amb aquesta tasca i animen a totes les dones entre 50 i 69 anys a participar en el programa amb la confiança que els hi donaran una atenció personalitzada i una exploració amb totes les garanties. Les mamografies es fan a l’Hospital d’Igualada que, a través de l’Oficina Tècnica de Cribratge, envia una carta on es concreta una data de visita per fer-se la mamografia.\nDes del CSA s’informa que si tens entre 50 i 69 anys i no ha rebut cap carta de la nostra Oficina, pot contactar amb nosaltres al telèfon 93 807 55 50 de dilluns a divendres de 9h a 15h. o bé per correu electrònic: otcanoia@csa.cat


Alteracions del trànsit a Berga, dijous a la plaça de Sant Pere i a la plaça Viladomat en motiu d’un simulacre d’accident | Aquí Berguedà\nAlteracions del trànsit a Berga, dijous a la plaça de Sant Pere i a la plaça Viladomat en motiu d’un simulacre d’accident\n04 març 2015 07:05\nDes de l’Ajuntament de Berga s’ha informat que aquest dijous, dia 5 de març, hi haurà alteracions del trànsit a la plaça de Sant Pere i a la plaça Viladomat a causa d’un simulacre d’accident. Serà en motiu de la jornada ‘Conductàlia’, que té per objectiu conscienciar els joves sobre diversos aspectes de seguretat viària. En aquest cas, la jornada estarà centrada, principalment, en els perills en la conducció de la moto. Està organitzada per Montepio de Conductors, amb la col·laboració d’Ajuntament de Berga, Bombers, Generalitat, Mossos, SEM, Policia Local, Institut Guttmann, Stop Accidents, professionals sanitaris i juristes.\nAixí, de les 10 del matí fins a les 3 de la tarda, no es podrà estacionar a la Plaça de Sant Pere, i dins el mateix horari, tampoc es podrà estacionar a la zona de càrrega i descàrrega de la plaça Viladomat, a l’inici del Passeig de la Indústria.\nL’accés al carrer Ciutat es tancarà, en aquest mateix sentit, a 2/4 d’11; i, se senyalitzarà amb direcció prohibida, l’accés a la plaça de Sant Pere des del carrer Balmes. Igualment, també se senyalitzarà amb direcció prohibida l’accés a la plaça de Sant Pere des del carrer dels Àngels, de manera que el veïnat de la plaça de Maragall i del seu entorn haurà d’utilitzar com a via de sortida el carrer Mossèn Comellas.\nEls veïns del nucli antic, del carrer de la Pietat i Harmonia, entre d’altres; únicament podran accedir amb vehicle als seus garatges a través de la plaça de Santa Magdalena, tenint com a sortida el carrer de Buxadé i Harmonia i la pròpia Plaça Santa Magdalena.\nLes prohibicions d’estacionament, les restriccions de circulació i les zones de circulació prohibida estaran degudament senyalitzades per la Policia Local.\nCossos de seguretat joves Montepio Conductors Motos Restriccions de trànsit Seguretat viària Simulacre Trànsit Víctimes d'accident


Propers Tallers archivos - ramon bartrina\nPublicat el 9 desembre, 2021 18 febrer, 2022 per Ramon Bartrina — Deixa un comentari\nTallers literaris a Girona 2022\nSí, ja et pots inscriure al segon trimestre dels tallers literaris que imparteixo a la ciutat de Girona 😀 !\nEl segon trimestre té una certa continuïtat amb el primer, però no cal que hagis vingut a un trimestre per participar en l’altre.\nCom sempre, al Centre Cívic Sant Narcís de Girona.\nPOESIA I RAPSÒDIA II\ndimecres de 19h – 20.30h de febrer a maig\n·creació de poemes\n·autors i autores\nESCRIPTURA CREATIVA II\ndimarts de 19h – 20.30h de febrer a maig\nQualsevol dubte que tinguis contacta amb mi:\nEtiquetes: centre cívic sant narcís, girona, poesia, rapsòdia, taller d'escriptura creativa, taller de poesia\nPublicat el 1 octubre, 2021 18 febrer, 2022 per Ramon Bartrina — Deixa un comentari\nPoesia i escriptura creativa 2021-2022\nAquest curs 2021-2022 estic de celebració! 🙂 Fa 10 anys que vaig començar a impartir el taller de poesia i rapsòdia al Centre Cívic Sant Narcís de Girona. Un any més tard, va ser el torn del taller d’escriptura creativa al mateix CC.\nLes meves neurones no poden recordar totes les vivències viscudes en ambdós tallers, però quan hi penso, que és sovint, somric, somric moltíssim per tenir el privilegi de treballar del que més m’agrada en un espai tan bonic com és el Centre Cívic Sant Narcís.\nMés endavant els tallers van començar a expandir-se pel territori i es van anar subdividint: taller de rapsòdia, de posada en escena, de relat de terror, de deconstrucció poètica…\nI aquest curs 2021-2022 em podràs trobar, a part de Girona, al magnífic Espai Creatiu La Divina, a Albons, un poblet fantàstic de l’Alt Empordà. Allà impartiré un taller d’escriptura creativa cada dijous a partir del 7 d’octubre.\nEtiquetes: albons, centre cívic sant narcís, empordà, girona, la divina, poesia, rapsòdia, taller d'escriptura creativa, taller de poesia


Reposició paviment danyat plaça Major | Castellón Información\nValverde assenyala que l’espai no es va dissenyar per a suportar el gran nombre d'activitats que acull ni el trànsit rodat\nLa zona més danyada del paviment de la plaça Major està sent reparada aquests dies per part del departament de Serveis Públics i concretament la tasca que s’està portant a terme és la de la reposició de l’empedrat en la prolongació del carrer de Ramón y Cajal. Aquesta reparació s’emmarca en l’objectiu de l’àrea, que encapçala l’edil Francisco Valverde, d’anar millorant gradualment l’estat del centre neuràlgic del municipi que, malgrat tractar-se d’un espai amb menys d’una dècada, presenta un aspecte molt deteriorat, tal com indiquen fonts municipals.\nEl regidor de SVP manifesta en aquest sentit que “la plaça Major, malgrat el cost que va tenir per a les arques municipals, no es va dissenyar per a suportar el gran nombre d’activitats que acull ni el trànsit rodat que es deriva fonamentalment del pàrquing subterrani. Per açò, ens trobem freqüentment amb problemes de manteniment, trencament del paviment i altres desperfectes que poden provocar fins i tot problemes de seguretat. A aquesta situació hem de sumar-li també la dificultat per a trobar els materials per a reposar les peces trencades”.\nRecentment, l’àrea ha adquirit una nova partida de peces de granit d’una empresa local que serviran per a reparar les zones més danyades de la plaça, detectades sobretot en el tram de continuació del carrer de Ramón y Cajal. A més de la reparació de les llambordes trencades, l’àrea de Serveis Públics està plantejant també altres millores a mig termini en aquest espai cèntric, com el condicionament de les xicotetes zones amb gespa, també en un estat molt deteriorat, substituint-les per arbratge amb escocell i bancs de descans.\ncarrer95 danyat1 deteriorament5 dificultat6 disseny38 Francisco Valverde85 llarg3 mal25 millora312 millores89 paviment9 peces14 plaça Major72 Ramón Cajal1 reposició6 serveis públics92 termini45 trencament7 Vila-real7177


Apartment Barral Noguerosa Pontedeume Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 6 allotjaments a Pontedeume.\nPontedeume, Pontedeume, Espanya - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Barral Noguerosa\nConvenientment situat a Pontedeume, Barral Noguerosa Apartment Pontedeume és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Barral Noguerosa Apartment Pontedeume és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Barral Noguerosa Apartment Pontedeume.\nCal que informeu el Apartment Barral Noguerosa de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Étoimoi: «No ens agradaria ser una curiositat més» - Noticias QUADERNS - El Periódico Mediterráneo\nÉtoimoi: «No ens agradaria ser una curiositat més»\nOmar Ballester i Hèctor Mas són Étoimoi i el seu primer EP es titula ‘sublunar’\nBinomi musical. Omar Ballester i Hèctor Mas, un conjunt a seguir. - PAULA LOREIRO\nBinomi musical. Omar Ballester i Hèctor Mas, un conjunt a seguir. - MARC SOLER\nSempre hem defensat el poder creatiu que brolla a Castelló. Aquesta creativitat, tard o d’hora, aflora, com ho demostra aquest binomi musical originari d’Almassora que es diu Étoimoi, un grup prou singular que han format Omar Ballester i Hèctor Mas. Tot i que no visquin aquí a la nostra provincia, encara que els seus camins els hagin portat a altres racons d’Europa, val la pena escoltar-los —ho podeu fer ací: etoimoi.bandcamp.com—. Fa molt poc han donat a conèixer el seu primer EP i després d’escoltar-ho i sentir-ho (perquè la seua música se sent, t’impregna de certa manera difícilment d’explicar), hem tingut la necessitat de parlar amb ells. Tenen les idees clares i molt a dir.\n—Us definiu com un duo de músics tradicional (guitarra i bateria), quan crec que en realitat de tradicional teniu més aviat poc. Com es va originar aquest projecte?\n—Allà per 2006 vam començar a tocar junts, amb un grup indie on Hèctor era guitarra i Omar bateria. Poc a poc, ja tocant rock, vam començar a incloure parts prou electròniques a les percussions, i ja fèiem alguns directes amb un ordinador al costat.\nEl tipus de sonoritat que busquem a Étoimoi el tenim en ment des de fa uns quants anys però han sigut precisament les limitacions d’haver de treballar sense local d’assaig les que ens han permés explorar noves formes de construir cançons.\n—Sou originaris d’Almassora però en l’actualitat viviu fora d’aquí. On concretament? La vostra sortida ha estat fruit de la necessitat o perquè buscàveu una formació extra en la vostra carrera musical?\n—Omar: jo vaig estar vivint a Anglaterra un temps per formació musical, però els dos vivim a l’estranger per temes laborals més enllà de la música. Els dos som físics, tot i que jo estic treballant en altre camp.\n—Hèctor: jo estic a l’illa de Creta, però hi vaig vindre per la física. Els dos vam començar la nostra formació a l’escola de música d’Almassora. Jo amb Joan Herrero i Diego Barberà. Hi havia molt de nivell!\n—El vostre primer EP ho heu gravat des de la distància. Expliqueu una mica això.\n—Vam començar gravant algunes guitarres i intentant fer música entre els dos, utilitzant software estàndard però algunes ferramentes per a treball en cloud que ens han sigut molt útils. Poc a poc vam optimitzar i distribuir el treball de cadascú i ara mateix per a nosaltres és com treballar amb google docs.\nLa veritat és que no ens agradaria convertir-nos només en una curiositat més… esperem que no s’escolte la nostra música considerant com l’hem feta.\n—Dieu que el vostre treball té un so d’electrònica-ambiental-experimental difícil d’explicar. En quin sentit? Quin és el vostre procés de creació?\n—Igual no ens hem explicat massa bé quan diem que és difícil d’explicar —riuen—. Cada cançó la treballem durant almenys sis mesos en els que, escoltant cada detall cada setmana, el repte consisteix en que siga capaç de mantindre’s interessant. Les sotmetem a un test d’estrés, d’alguna manera, i per tant allò que al final comuniquen és un estat d’ànim compartit, si es vol, o una atmosfera en la que els dos estem a gust.\nDarrerament hem estat treballant amb estructures un poc més properes al pop, però encara així hem intentat que la dinàmica fos la mateixa.\n—Encara que sigui una mica difícil, aquells que es dediquen al món de l’art, de la música, busquen alguna cosa a dir. És per això que us pregunto, què voleu dir, què busqueu transmetre a través de la vostra música.\n—Hi ha una frase de J. A. Valente (cite de memòria) que diu que no hi ha un ressentiment pitjor que el de qui mai podrà perdonar als demés la seua pròpia insignificança. I diria que nosaltres fem música per entendre la nostra pròpia insignificança. En unes altres paraules: el nostre gran problema, i el de la nostra generació, és que no tenim res important que contar, cap gran narrativa darrere de nosaltres que ens servisca com a justificació per a res. Pensem que són els actes de creació «artística» els que ens ajuden a explorar aquesta condició d’estar sempre per baix d’una sigma de les prediccions dels científics socials en tot el que fem.\n—Per a aquest primer EP heu comptat amb algunes col·laboracions especials. De qui es tracta? Per què ells i no altres?\n—En l’aspecte musical, ha col·laborat Víctor Ballester, cantant de deBigote, a qui sempre intentem embolicar perquè ens encanta la seua veu. A banda, intentem realitzar alguna mena d’acompanyament visual per a la música, i tot i viure cadascú en un lloc, tres creadors són també originaris de Castelló província: Genís Barberà, Claudio Marzà i Atom Samit. A més a més estem cuinant una nova col·laboració amb membres d’Skizophonic per a versionar una cançó de Fèlix Gimeno (Sánchez). Alguns són amics de sempre, altres els hem conegut pel camí, però els hem contactat a tots perquè sabíem que portarien la nostra música a un altre nivell.\n—Fins a quin punt les xarxes socials i noves plataformes us ajuden a promocionar la vostra música? Diríeu que sense elles seria impossible dur a terme la vostra carrera?\n—La veritat és que no ho tenim molt clar encara. Només hem tret un EP, de manera completament independent, i és veritat que sense les xarxes socials no ens haurien escoltat un 30 o 40% de la gent que ho ha fet. Però, per una altra banda, pensem que les audiències reals s’aconsegueixen només si els blogs de referència i les ràdios (en Espanya RNE3, fonamentalment) et fan cas. I això només passa si tens una música que els val la pena, cosa que nosaltres no podem jutjar objectivament. Per tant, podríem dir que sí són imprescindibles però que ho són perquè no tenim cap altra plataforma de difusió. Les noves plataformes de distribució (Spotify, iTunes) sí que són claus, ja que permeten l’autoedició i l’accessibilitat instantàniament, i això és essencial per a un indie.\n—Quins projectes a curt-mig termini teniu en ment? Ja que la distància marca una mica el vostre ‘modus vivendi’, hi haurà possibilitat de veure-us en directe en alguna ocasió o preferiu el treball d’estudi únicament?\n—Ara per ara estem treballant en el que serà el nostre segon EP. El tenim pràcticament enllestit per a enviar-lo a mesclar i masteritzar de la mà d’Alberto Lucendo (altre castellonenc emigrat a Berlin, Alemanya)... En aquest segon EP donem una volta al nostre so i tornem (un poc) al pop. També estem treballant en una sèrie de cançons per acompanyar un curtmetratge i un clip promocional. Tot això rodejats d’amics i col·laboradors. Ens agradaria treballar per a cine i tele, i comencem petits projectes per aprendre’n. El directe… vindrà, segur. A Castelló tenim cicles com el Cicle de Músiques Independents SONS i artistes com Raúl Pastor (Rauelsson) o Heezen que demostren que el que fem pot funcionar.


La Taula suggereix a la mare de Marta Calvo, promotora del canvi legal, que demani als grups que siguin ells els que realitzin la proposta de llei, perquè la iniciativa popular no pot modificar el codi penal\n01 de de desembre del 2021. 15:03\nNo serà com a iniciativa legislativa popular, però sí com a proposició de llei. El Congrés dels Diputats ja ha entreobert la porta que l’objectiu de la mare de Marta Calvo, la jove d’Estivella assassinada fa ara dos anys, d’aconseguir que es tipifiqui l’ocultació de cadàver després de l’assassinat es converteixi en una realitat jurídica al marc legal espanyol.\nTal com ha vingut publicant Levante-EMV, la mare de Marta, Marisol Burón Flores, ha liderat la creació d’una plataforma que té la finalitat precisament d’aconseguir que es penalitzi, o bé com a delicte autònom o bé com a circumstància agreujant, ocultar un cadàver per minimitzar la responsabilitat penal, com passa en el cas de Marta Calvo, en parador desconegut des del seu assassinat el 7 de novembre del 2019 per la falta de col·laboració del presumpte botxí, o Marta del Castillo, desapareguda des de fa 13 anys perquè l’assassí, condemnat i a la presó, ha donat vuit versions diferents, totes elles falses sobre què va fer amb el cos.\nEl passat 5 de novembre, Marisol Burón, acompanyada del psicòleg emergencista i cofundador de la ‘Plataforma per Marta Calvo Burón. ¿On són els meus drets?’ Mariano Navarro i del pare de Marta del Castillo, Antonio del Castillo, va presentar al Congrés dels Diputats la Iniciativa Legislativa Popular (ILP) que proposava incloure com a delicte autònom l’ocultació de cadàver després d’un assassinat.\nEl 16, la Mesa del Congrés va debatre aquesta iniciativa i, segons la resposta rebuda ara per Marisol Burón, l’ILP va ser inadmesa perquè la fórmula no és aplicable en aquest cas, ja que incloure aquest delicte obligaria a canviar el Codi Penal, una llei orgànica, i, per tant, la de més rang a l’ordenament jurídic espanyol. El marc legal que regula l’ILP —la mateixa Constitució i la llei orgànica que la desenvolupa— no contemplen que aquesta proposta de caràcter popular tingui potestat per canviar una llei orgànica, per això, necessàriament havia d’acabar en inadmissió.\nEn tot cas, la carta dirigida per la presidenta de la Taula, Meritxell Batet, informa la mare de Marta Calvo que l’òrgan rector del Congrés ha acordat «informar-la de la possibilitat que la seva iniciativa es tramiti com a petició davant les Càmeres», per això, ha de presentar una nova proposta, aquesta vegada sota la fórmula de petició.\nA més, li comunica que, «tan aviat com es rebi aquesta comunicació», la Taula donarà trasllat als grups parlamentaris perquè en tinguin coneixement i, a partir d’allà, o bé de manera conjunta —poc probable— o per formacions polítiques, assumeixin portar endavant la proposició per canviar la llei.\nRegulació a la resta d’Europa\nRegulació a la resta d’EuropaLa plataforma té previst fer i entregar al Congrés aquesta mateixa setmana la petició de llei, un dret que regula la mateixa Constitució i la Llei Orgànica 2/2001.\nEl mateix dia de la presentació de l’ILP, Burón, Navarro i del Castillo ja van ser rebuts per diputats del Partit Popular, de Ciutadans i, en l’últim moment, de Vox, que van mostrar la seva conformitat amb la pretensió de recolzar la iniciativa.\nQuant al grup socialista, estan sent les diputades de la comissió d’Igualtat Susana Ros i Laura Berja les encarregades d’abordar aquesta qüestió. Totes dues es van reunir a mitjans de novembre amb la mare de Marta i la seva advocada i els van traslladar el seu suport i la seva intenció d’estudiar com tirar endavant la modificació legal. Per a això, s’han compromès a estudiar com tipifiquen la resta dels països europeus l’ocultació de cadàver i analitzar la manera d’incloure aquest delicte o aquest agreujant a l’ordenament jurídic espanyol.


estadistica | Max Aue\nYou are currently browsing the category archive for the ‘estadistica’ category.\ngener 17, 2013 in ciències cognitives, economia, estadistica, Filosofia, Historia, matemàtiques, personal, politica | Tags: personal | 6 comentaris\nAbril 1, 2012 in ciències cognitives, economia, estadistica, Historia, Homenots, Llibres, matemàtiques, museu | Tags: matemàtiques | 2 comentaris\nAquests darrers mesos he estat mandrós i he escrit molt poc al bloc. No sé si mandrós o, més aviat, ocupat en altres tasques. He estat llegint molt, que és una forma d’entrenar-se per escriure.\nCharles Babbage.Font: MacTutor\nUna de les coses que he estat llegint és un llibret de Charles Babbage. Babbage va ser un matemàtic del segle XIX que, avui en dia, és encara recordat com a protoinventor dels ordinadors. En la seva època, les persones, estudiants en la seva majoria, que es dedicaven a fer els càlculs de les equacions diferencials, s’anomenaven computadors (en anglès: “computers”) i ell es va entestar en mecanitzar aquesta feina, construint una màquina programable que fes aquest treball enfarfegador. En aquesta tasca va ser ajudat per la proto-programadora Ada Lovelace, filla de lord Byron. No la va arribar a construir, però dos dels seus fills en van construir seccions parcials que es conserven a la Universitat d’Harvard i al Museu de la Ciència de Londres. L’any 1991, aquest museu va aconseguir construir una màquina operativa amb els planells de Babbage i aleshores es va descobrir que la màquina era Turing-completa; cent anys abans que Alan Turing expliqués això de la completesa! No està gens malament.\nL’home devia ser un geni, ja que va aconseguir ser nomenat Professor Lucassià de la Universitat de Cambridge (una cosa així com catedràtic de matemàtiques: Isaac Newton també ho va ser), sense donar ni una sola classe en tota la seva vida. Tampoc està gens malament!\nEl llibret que estic llegint no es de matemàtiques, però. Porta per títol “On the Economy of Machinery and Manufactures” i, com el seu nom indica, és un tractat sobre la fabricació de bens, la primera edició del qual es va publicar el juny de 1832. El llibre devia tenir prou èxit perquè el novembre del mateix any apareixia una segona edició. Segons Schumpeter, el propi Marx es va basar en ell per escriure alguns capítols de Das Kapital.\nL'enginy de Babbage tenia uns dos metres d'alçada. Foto: MacTutor.\nEl llibre es fruit de les seves visites a diferents industries buscant empreses que li poguessin garantir la qualitat en la fabricació de les peces que necessitava per a la seva màquina. Està dividit en dues parts ben diferenciades: la primera és d’enginyeria, ens explica els processos de fabricació mecànica de diferents industries (avui més aviat en diríem artesania) i la forma d’aconseguir productes bons i barats; la segona és pròpiament econòmica: un manual de costos que, curiosament, sembla no haver perdut vigència malgrat els grans canvis que ha experimentat la industria en gairebé dos segles.\nHi ha paràgrafs meravellosos, com el capítol dotzè, en el que ens dona un check-list de les coses que cal preguntar i saber quan es visita una fàbrica, i que no és gens diferent del que podríem fer avui en dia.\nPerò una de les coses que més m’ha cridat l’atenció està en el prefaci de la segona edició. Responent algunes crítiques que l’acusaven d’haver posat de manifest processos industrials que podrien ser secrets, l’home es defensa dient el següent:\nEls únics secrets reals del comerç són la industria, la integritat i els coneixements. Als posseïdors dels quals cap risc els serà perjudicial i mai deixaran de crear respecte i riquesa.\nIndustria, Integritat, Coneixement… Sembla com si alguna cosa ens haguem deixat pel camí.\nTambé hi ha apreciacions interessants per als neolliberals actuals i fonamentalistes del mercat. Apreciacions fetes, no ho oblidem, per un intelectual (no un ideòleg) de l’època del naixement del lliberalisme:\nEl principi de que el preu, en qualsevol moment, depèn de de la relació entre la oferta i la demanda, només és verdader en tot el seu sentit quan la totalitat de la oferta està en mans d’un gran nombre de petits productors, i la demanda esta provocada pels desitjos d’un gran conjunt de persones, cadascuna de les quals només en vol una quantitat molt petita.\nPotser caldria que els nous lliberals es llegissin una mica els escrits de l’època de la seva fundació.\nMai 21, 2011 in economia, estadistica, Homenots, personal, politica, premsa | Tags: personal | 8 comentaris\nEstem ja tant acostumats a escoltar les bestieses que normalment deixen anar els polítics, que la majoria de ximpleries que han dit sobre el 15M ens han passat desapercebudes. ¿Pot ser que no hi hagi ni un sol polític que vegi tot aquest moviment com un símptoma de malestar social plenament justificat? Afortunadament, el ministre de l’interior ha estat dels pocs que ha dit una cosa assenyada: la policia no està per generar conflictes sinó per resoldre’ls.\nPer molt que critiquem les pares de l’economia moderna, els Adam Smith, David Ricardo, John Stuart Mill, etc., estic plenament convençut que ells tampoc aprovarien un model social que ha fet incompatible la creació de riquesa amb la seva distribució igualitària o, al menys, ajustada als mèrits de cada qual. No oblidem que el senyor Smith, per exemple, era professor de filosofia moral a la Universitat de Glasgow.\nAhir llegia al diari un enquesta, suposo que sense cap mena de rigor científic però suficientment il·lustrativa, sobre el perfil social dels concentrats a la Plaza del Sol. El 72% dels concentrats tenen entre 20 i 35 anys. Normal, són la generació a la que se’ls hi ha robat qualsevol expectativa de viure millor que els seus pares. Jo he viscut millor del que va viure mon pare, que, per la seva part, també va viure millor que el seu. Jo tinc dubtes fundats que la meva filla pugui viure millor que jo. I per això, molta gent de la seva edat estan protestant. Estan indignats, com ens anunciava Hessel en el seu recent llibre.\nTambé segons l’enquesta, no hi havia ningú de la meva edat (entre 55 i 59 anys). Normal també, som els que, per acció o per omissió, em provocat aquest estat de coses. I també som els que comencem a patir artrosis, lumbàlgies i altres dolors que ens fan molt difícil passar una nit al ras dormint sobre el terra. Mala consciència i mala salut: mala barreja!\nNo sé com acabarà tot plegat, però el que si veig és que encara subsisteix el pensament radical. Aquella mena de pensament que no es conforma amb fer allò que es pot fer, sinó que pretén fer allò que s’ha de fer. I cal fer tantes coses! Necessitem capgirar-ho tot de dalt a baix. I els buròcrates, siguin del partit que siguin, són incapaços de fer-ho. Tampoc podem refiar-nos dels qui, aprofitant les pors i les incerteses, pretenen fer-nos creure que els problemes són pitjors del que semblen i només es fixen trobar-ne culpables, ja siguin Bildu, els immigrants o la delinqüència.\nDels polítics professionals, fins ara, només he sentit dir, en el millor dels casos, com fer pedaços per a que no se’ns desmunti tot el sistema, però cal començar a demanar solucions que vagin més enllà de mantenir el sistema. En definitiva, ¿per a que volem un sistema que no ens garanteix el futur?\nTots estem desorientats perquè sabem el que no volem, però no som capaços de dissenyar el que volem. Però si no ens hi posem a treballar tots plegats, mai en serem de capaços. I això és el que han començat a fer aquests vailets del 15M. Molts més com ells en necessitaríem. Sense moviments socials no hi ha consciència social i quan la consciència social s’adorm, com ha passat els darrers vint anys, ens convertim en bèsties que només cerquen d’esclafar i de rebentar, perseguint els nostres instints més baixos. El que ha succeït recentment al món ens ho demostra.\nStatistical modelling is easy\nNovembre 1, 2010 in economia, estadistica, jazz, matemàtiques, musica | Tags: matemàtiques | 6 comentaris\nPerquè no em van ensenyar l’estadística d’aquesta manera?\nThat for models to be formal\nErrors have to be normal\nMy data had values real skew,\nRelationships nonlinear too,\nBut with spline approximation\nOr Box-Cox transformation\nMy data are more normal than you!\nNow it ain’t necessarily so\nThat your deviance has to be low,\nUse less parameters,\nLess alphas and betas,\nThen apply Akaike,\nAlthough it sounds freaky,\nAnd less will be more as you know…


El concert ha estat organitzat per ONG palestines amb la col·laboració de l'ONU\nREDACCIÓ Barcelona 02/05/2011 21:16\nDaniel Barenboïm dirigirà dimarts un concert per la pau a la franja de Gaza, davant d'una formació composta per músics de prestigioses orquestres europees. Aquesta concert serà el primer esdeveniment cultural d'aquest nivell que se celebra a Gaza.\nSegons ha comunicat l'ONU, Barenboïm conduirà l'Orquestra per Gaza, constituïda especialment per a l'ocasió per músics de la Staatskapelle i de la Filarmònica de Berlín, de la Filarmònica de Viena, de l'Orquestra de París i de l'Scala de Milà. El conjunt estarà integrat per 25 musics que tocaran davant d'unes 300 o 400 persones, estudiants de música, principalment, així com membres de la societat civil de Gaza.\nSegons el portaveu de la coordinació especial de l'ONU per al procés de pau a Orient Pròxim, Robert Serry, el concert no és cap “esdeveniment polític” sinó que préten “aportar alguna cosa a la població de Gaza”. Organitzat per ONG palestines en col·laboració amb l'ONU, l'acte tindrà lloc dimart a les 9.30 hores al centre cultural al-Mathaf, a la ciutat de Gaza.\nReconegut militant per la pau entre israelians i palestins, Daniel Barenboïm, de 86 anys, ha declarat a través d'un comunicat que se sent “feliç de venir a Gaza. Celebrarem el concert com a signe de solidaritat i d'amistat amb la societat civil” de la franja. Serà la primera vegada que el director visiti aquest territori palestí. El músic sí que ha actuat en diverses ocasions a Cisjordània –l'última a l'abril del 2010– però les autoritats hebrees li havien denegat nombroses vegades el permís d'entrar a Gaza a través del territori israelià.\nPianista i director d'orquestra israelià i argentí, també amb passaport espanyol i palestí, Barenboïm va crear l'any 1999, juntament amb l'intel·lectual palestí Edward Saïd, mort al 2003, la cèlebre Orquestra Divan, formada per joves àrabs i israelians de 14 a 25 anys.\nIbrahim al Najjar, el director del conservatori de música al Qattan, l'únic de Gaza, ha manifestat que “aquesta visita és molt important per a nosaltres per diverses raons, tan culturals com socials”. Al Najjar ha explicat que el concert servirà per demostrar que els palestins són “gent civilitzada” i des d'un punt de vista polític que “Gaza és un lloc segur”.


La plataforma Zeroport, formada per entitats ecologistes i socials, han reclamat l'aturada immediata de les noves ampliacions del port i l'aeroport de Barcelona. A més de les conseqüències en termes de contaminació, les entitats han remarcat que aquestes infraestructures són "peces angulars d'un model econòmic i turístic insostenible, que atemptat contra les necessitats vitals bàsiques i que implica un fort impacte social". Aquí han situat l'encariment de l'habitatge, la massificació de l'espai urbà i del transport públic, la precarització laboral i la desaparició del comerç local. A més d'aturar les ampliacions, també reclamen reduir vols curts i creuers.\nZeroport remarca que el port i l'aeroport han "destruït el seu entorn immediat, arrasant la línia natural de costa i valuosos espais naturals". Per tot plegat, la plataforma reclama responsabilitat al govern espanyol, a la Generalitat i als ajuntaments implicats. Així, a més d'aturar els plans de creixement, demanen que es defineixin plans de reducció de línies de vols i rutes de transport marítim, prioritàriament vols en trajectes curts i creuers. També insten a eliminar els privilegis fiscals i els subsidis de l'activitat de port i aeroport, així com la declaració de Xarxa Natura 2000 a tot l'àmbit del Parc Agrari del Llobregat.\nRedacció / Fotos: Zeroport-Arxiu


Sant Andreu de la Barca assegura que els accidents de trànsit s' han reduït un 37,96% - Llobregat Digital\nSant Andreu de la Barca assegura que els accidents de trànsit s' han reduït un 37,96%\nDimarts, 12 de març de 2019 - 14:00h\nDestacar que des de l’any 2008 no es produeix cap sinistre amb víctimes mortals.\nAixí es desprèn de la memòria d’activitat de la Policia Local del darrer any, que apunta que els accidents amb danys materials han baixat un 55,42% i els danys personals un 38,46%.\nRespecte a l’àmbit de seguretat ciutadana, els fets coneguts per la policia, es a dir, els fets delictius que la policia detecta o que els veïns denuncien, s’han incrementat en un 10,18% respecte a l’any anterior i s’ha millorat en un 12,62% la resolució de fets.\nEls fets penals coneguts a Sant Andreu de la Barca està molt per sota de la mitja de Catalunya i de la comarca. Un dels aspectes més destacats de la Policia Local de Sant Andreu de la Barca és el funcionament de la seva Unitat Canina, referent estatal.\nLa seva feina a l’entorn de les escoles o parcs públics, que es complementa amb patrulles ordinàries, ha permès reduir el consum de substàncies estupefaents a aquests indrets.


Mapa Siau Ibiza Hotel (Només Adults) Eivissa\nSiau Ibiza Hotel (Només Adults) - NEW ***** San Miguel, Eivissa\nSituat a la costa nord d’Eivissa, San Miguel era el port pesquer del poble de San Miguel i ara és un petit resort per a parelles I viatgers que busquen una mica de pau. Alberga una de les platges més protegides de l’illa, situada en una cala i envoltada de penya-segats coberts de pins, la ubicació ideal per als viatgers que busquen tranquil·litat i bellesa durant les seves vacances.\n• Distància a l'aeroport: 30 km.\n• Distància a la platja: 200 m.\n• Tipus de platja: de sorra.\n• Distància al poble: San Miguel a 4 km.\n• Ubicació: al nord d’Eivissa en un entorn natural amb boscos de pins.\n• Transport públic: 50 m.\n• Distància a la zona comercial més propera: Ciutat d’Eivissa a 25 km.\n• 3 atractius turístics més propers més populars: Port de San Miguel (platja, senderisme per paratges naturals al nord d’Eivissa, torre de defensa Molar del segle XVIII, coves de Can Marça), Cala Benirràs (platja, mercat al carrer, posta de sol) i el poble de San Miguel.\nSanta Eulalia Sant Antoni Puerto de Ibiza Playa Den Bossa Aeroport d'Eivissa Cala d'Hort (Es Vedrà)\nCala d'Hort (Es Vedrà)\nSortida Siau Ibiza Hotel (Només Adults)


Llegendes d’Inca | Inca Turística\nLa tradició oral és el conjunt dels relats que es transmeten de boca en boca i de generació en generació. Dins aquestes trobam els mites, llegendes, contes populars i rondalles, històries que es remunten a cents o mils d'anys enrere, normalment d'autors anònims i amb versions molt distintes de cada una.\nUna llegenda és una narració de fets naturals, sobrenaturals o mesclats, que es transmeten de generació en generació de forma oral o escrita. Es solen basar en personatges o fets reals o suposats, en indicis naturals, en creences religioses i en supersticions. Aquestes s'ubiquen en un temps i lloc que resulten habituals als membres d'una comunitat, cosa que aporta al relat certa versemblança, i fins i tot en alguns casos parteix de situacions històricament verídiques. En el seu procés de transmissió a través de la tradició oral, aquestes experimenten a vegades supressions, afegits o modificacions, sorgint així tot un món ple de variants.\nAmb aquest itinerari volem donar a conèixer les històries i llegendes que envolten Inca mentre es va descobrint part de la història i el patrimoni que se conserva dins la ciutat.\nLa ciutat d'Inca ja era, a l'època islàmica, un dels nuclis més dinàmics i importants de la Part Forana de Mallorca. Sabies que el nom d'Inca vendria de la paraula àrab Inkan? Què creus que significa?\nInca té dues llegendes molt conegudes, una relacionada amb l'escut d'armes de la ciutat, i l'altre relacionada amb la seva fama d'estrets, avars.\nEls cellers, actualment transformats en restaurants, són edificis on s'elaborava i guardava el vi en grans bótes de fusta. Sabies que la vinya era el principal conreu d'Inca fins al segle XIX, quan quedà destruïda a causa de la plaga de la fil·loxera.\nEn un d'ells es va produir un esdeveniment, meitat realitat, meitat llegenda, que té com a protagonista un personatge italià, que arribà a l'illa durant la Guerra Civil, i una jove inquera de la que es va perdre la seva pista.\n3. Antic Hospital d'Inca\nAquest espai, avui ocupat per 3 edificis del segle XX, era el lloc on es va aixecar, en el segle XVI, l'Hospital d'Inca. Dins l'oratori d'aquest edifici hi havia una talla gòtica del Sant Crist que, segons la història, el setembre de 1607 suà sang i aigua.\nEsglésia ja documentada el 1248, sobre la que es varen construir dos temples més, un al segle XIV i l'altre, l'actual, al segle XVIII.\nSabies que aquest és un dels pous més antics d'Inca i tal vegada és un dels més amples i amb major fondària del Raiguer?\nA Mallorca hi ha una llegenda, molt relacionada amb els pous i cisternes, que els pares i padrins contaven per fer por als infants. T'atreveixes a descobrir-la?\nA la clastra hi ha el Lledoner de Sor Clara Andreu on, segons la tradició, aquesta hi fermà la somereta quan arribà al convent; a més, la vida d'aquesta monja ha donat lloc a la creació de multitud de llegendes. Atreveix-te a descobrir-les!\nEl temple és posterior, de 1667 i finalitzat pocs anys després; a la façana de l'església es pot veure aquesta data.\nA Inca se'n conserva una d'aquestes, de la que es coneix una llegenda relacionada amb aquest espai. Si la vols descobrir…\nA l'any 1652, Mallorca patí una greu Pesta en la que moriren entre 15.000 i 20.000 persones.\nConjunt format per l'església, l'antic convent i el claustre, d'època barroca, construït entre 1664 i 1800.\nDesprés de l'exclaustració dels monjos, el 1835, el claustre i les dependències conventuals han patit moltes transformacions.\nEl 1835 els monjos hagueren de partir, però tornaren l'any 1909 i s'establiren novament al seu convent, ocupat per la Congregació de Monges de la Caritat fins el 1915, on crearen un col·legi.\nA l'interior hi ha una imatge de Sant Antoni de Pàdua, del segle XVII, que, segons la llegenda, era molt venerat per les inqueres fadrines. Si vols saber el perquè…


Arquitectura RCR a Olot. Les 5 visites essencials RCR a Olot.\nDescobrint l’arquitectura dels RCR a Olot\nAusteres, reduïdes a l’essència i de gran bellesa. Així són les cinc obres d’arquitectura RCR a Olot que no us heu de perdre si visiteu Olot!\nRafael Aranda, Carme Pigem i Ramon Vilalta són RCR arquitectes. Són olotins i arquitectes contemporanis coneguts en l’àmbit internacional. Els agrada equiparar-se a un trio de jazz i fa 28 anys que treballen en equip. El 2017, van rebre el Premi Pritzker d’arquitectura.\nL’arquitectura RCR és molt present a Olot. Us recomanem una visita en els següents espais de la ciutat on hi trobareu l’emprempta RCR. Són visites essencials que no us deixaran indiferents!\nUbicada en una clariana enmig d’un bosc de roures, l’espectacular pista d’atletisme de RCR a Olot es caracteritza per la seva gran integració amb l’entorn i el seu diàleg amb la natura.\nCaminant o en bicicleta des de les fonts de Sant Roc, fent un petit tram de la via verda que connecta Olot i Girona. Vegeu el circuit 3 de Belluga’t a Olot.\nFOTOS: RCR ARQUITECTES\nEl Firalet d’Olot també és una obra dels RCR arquitectes. És un espai obert i transversal que simula un mar de lava. Construït a base de peces de basalt i arbrat amb alzines, l’espai no deixa indiferent a ningú.\nAl centre d’Olot, davant de l’Ajuntament.\nPAVELLÓ DE BANY TOSSOLS BASIL\nEl Pavelló de Bany Tossols Basil és una construcció en forma de corba destinada a oferir servei als banyistes, a la riba del riu Fluvià. Entremig dels àlbers, els diferents metalls diferencien les parts de la construcció a la vegada que adopten les tonalitats cromàtiques de l’espai.\nSeguint el circuit 3 de Belluga’t.\nFes un cop d’ull a les nostres recomanacions per visitar la zona del Tossols Basil.\nRESTAURANT LES COLS / LES COLS PAVELLONS\nQuè us semblaria dinar en un restaurant amb dues estrelles Michelin?\nI és que el 1990, l’estudi d’arquitectes RCR i la cuinera olotina Fina Puigdevall es van aliar per remodelar la masia centenària que avui és el Restaurant Les Cols.\nEl menjador, daurat amb l’ús del vidre i cortines d’acer per obrir i amagar espais.\nLa carpa, un ample pavelló de sostre corbat i suports ocults. Sense obstacles visuals, amb un mobiliari i cortines transparents per posar l’èmfasi en la creació culinària.\nEls pavellons, un hotel de categoria amb espais eteris i habitacions amb connotacions oníriques. A través del vidre i el metall, amb reminiscències de bambú, els reflexos i la llum esborren els límits entre interior i exterior i l’arquitectura es confon amb la natura.\nFotos: RCR Arquitectes i Les Cols\nEl Parc de Pedra Tosca és una altra de les grans obres d’arquitectura RCR Olot. és un espai recuperat; una antiga estructura agrícola de prominències naturals de pedra basàltica que creen diferents recorreguts, delimitats per làmines d’acer patinable, que conviden a redescobrir el paisatge. Amb caràcter aspre, així com la memòria de l’acció de l’home en l’espai.\nAl final del primer tram de la via verda del Carrilet, on acaba Olot i comença Les Preses. Hi podeu arribar en cotxe i fer l’últim tram per la via verda a peu (5 min).\nQuè fer i visitar a Olot en un dia


Dia de les Famílies a Torreciudad\n18 de Sep 2021 de 00:00h a 23:59h\nDissabte 18 de setembre de 2021 es celebra al santuari de Torreciudad el Dia de les Famílies, una jornada de pregària i acció de gràcies per tots els beneficis que la Mare de Déu ha vessat durant aquest temps en les famílies de tot el món.\n12:00 h. Santa Missa solemne a l'interior del santuari.\n17:00 h. Res del Rosari per l'esplanada i Benedicció amb el Santíssim Sagrament des de l'altar a l'aire lliure\nAFORAMENT I ASSISTÈNCIA A MISSA\nL'aforament del temple està limitat a 595 persones i no hi ha reserva de places: l'aforament es completarà a mesura que vagin arribant els pelegrins. Es podrà assistir també a les Misses que se celebraran a les 11:00, 13:15 i 18:00 hores. A l'esplanada no s'instal·larà pantalla de vídeo.\nUN GRAN MANTELL DE GRATITUD\nPer afavorir en aquesta jornada la participació a distància de moltes famílies, tenim la il·lusió de compondre un gran mantell de flors naturals per a la Verge, ofertes des de molts llocs del món. Us oferim la possibilitat d'encarregar a aquesta pàgina les flors. Podeu realitzar el vostre donatiu mitjançant el formulari inferior amb targeta de crèdit, Bizum o transferència bancària abans de el 8 de setembre.\nSi us voleu sumar a aquesta iniciativa només cal que enllaceu aquí.\nSotsdirectora de famílies\nCANCEL·LAT: LA LLAR. Festa de Nadal (Oberta als pares)\nDimecres, 22 de desembre a les 16:45 h\nCANCEL·LAT: PARVULARI. Festa de Nadal (Oberta als pares)\nDimarts, 21 de desembre a les 16:30 h


admin | INS Collblanc\nEls alumnes de 4t d’ESO que participen en l’intercanvi amb alumnes alemanys, ja est troben de camí cap alemanya, per tal de gaudir d’aquesta experiència única.\nVolem continuar amb la línia de publicació que va començar a donar identitat a les seves pàgines de continguts com entrevistes, les coses que ens passen, Collblanc literari, Collblanc esportiu, i Collblanc a la cuina.\nAmb els anys s’han anat afegint nous continguts, com sortides,… Llegeix més»\nS’ha iniciat un nou curs escolar i com cada any ve acompanyat de moltes novetats, companys nous, alumnes nous, revista nova, noves activitats… I precisament a l’apartat de les activitats extraescolars es fa l’oferta d’activitats que el curs passat no es feien. Entre les novetats… Llegeix més»\nEl dimecres dia 26, l’alumnat de 4t d’ESO ha gaudit de l’obra MAX IN LOVE a l’Auditori de la Diputació de Tarragona, acompanyat pel professorat d’aquest curs i pel seu coordinador.\nLa finalitat principal de la sortida ha estat una invitació per aturar el temps gaudint… Llegeix més»\nTot el professorat que s’incorpora per primera vegada al centre al setembre, us informem que la rebuda del professorat nouvingut, és farà el dilluns 3 de setembre a les 10:00 h.\nCalendari Exàmens setembre 2018 ESO i BAT\nTutorial Deures d’Estiu 2018\nEls alumnes que tinguin assignatures suspeses al juny d’ESO i de 1r de Batxillerat, cal que lliurin la feina de recuperació que trobaran penjada aquesta pàgina web.\nPassos a seguir per abaixar-se els dossiers de les diferents matèries\nEntreu a la web de l’institut\nLlistat de llibres Curs 2018/19\n4t ESO (Itinerari 1: Humanístic)\n4t ESO (Itinerari 2: Científic/Tècnic)\n4t ESO (Itinerari 3: Tecnològic)\nRevista Institut “Nova edició Juny 2018”\nJa podeu veure a la web la nova edició de la revista digital de l’institut.\nS’informa a les famílies del centre que la matrícula dels alumnes de primer de l’ESO preinscrits amb plaça assignada al primer curs de l’educació secundària obligatòria és: del 21 al 27 de juny de 2018.\nHORARI SECRETARIA (del 21 al 27 de juny) :\nDijous 21, divendres 22, dilluns… Llegeix més»