Arxius de monestir » Tribuna Ganxona\nDurant el mes de novembre tindrà lloc el certamen Som Cultura 2017. Organitzat pel Patronat de Turisme Costa Brava Girona, des del club de màrqueting de Cultura i Identitat, consisteix en un mes dedicat a les activitats entorn a la cultura i el patrimoni, durant les quals es realitzaran en diferents poblacions gironines tallers, visites guiades, rutes, …\nA Sant Feliu de Guíxols, aquest dissabte 25 de novembre es durà a terme l’activitat GUÍXOLS EXPERIENCE a les 11 del matí al Monestir. Es tracta d’una visita d’unes 2 hores als entorns del Monestir, el Palau de l’Abat i els jardins monàstics, amb la col·laboració dels Amics del Museu, amb qui es podrà interactuar per tal de conèixer de primera mà la història, el patrimoni i les llegendes, ampliant els coneixements del nostre entorn. El punt de trobada serà l’Oficina de Turisme de l’edifici del Monestir. Cal reservar a turisme@guixols.cat , al telèfon 972 82 00 51 o presencialment a la mateixa Oficina. El preu és de 2€ i es limita la partipació a 25 persones.\nEl mateix dissabte, a les 5 de la tarda, tindrà lloc a la Sala Abat Panyelles del Monestir la presentació de l’àlbum fotogràfic sobre el tren de Sant Feliu a Girona (1892-1969) “El ferrocarril de Sant Feliu desaparegut” (coeditat per l’Ajutament i l’Editorial Efadós). El treball és un recull d’històries i de moments viscuts al llarg dels 77 anys de vida del Carrilet. El formen fotografies recopilades expressament per a l’ocasió, però també hi ha anècdotes i molts records viscuts pels seus protagonistes, els nostres avantpassats i alguns de nosaltres.\nEls textos són a càrrec de Francesc Xavier Bosch, llicenciat en Història i Màster en Formació del Professorat d’ESO i Batxillerat per la UdG, que des del 2013 codirigeix amb Josep Murlà (col·leccionista i investigador guixolenc) unes conferències destinades a alumnes d’ensenyament primari i secundari on s’exposa l’ascens i la caiguda del Nazisme, la Segona Guerra Mundial i la tragèdia de la Shoah. Actualment prepara un estudi històric sobre el Sant Feliu de Postguerra.\nL’endemà, diumenge 26 a les 11’30 tindrà lloc la visita teatralitzada al Monestir “Un dia a la vida del monestir”, organitzada pel Museu i amb un preu de 3€. Cal reservar a museuhistoria@guixols.cat. L’aforament es limita a 25 persones.\nLa Medievalia Camerata actuarà el dijous 15 de juny, coincidint amb la festa del Corpus Christi (19h, gratuït), en format de trio –Burruezo, Maia Kanaan i Jordi Ortega– al monestir de Santa Maria de Solius, que aquest any celebra el 50è aniversari, i interpretarà peces del seu darrer disc, “Dervishes & Troubadours” (Satélite K), peces de les tres tradicions del Llibre (la cristiandat, l’islam i el judaisme) a la recerca de la bellesa. Els tres músics actuaran després de la primera part de la vetllada, en què els monjos faran el Cant dels Vespres.\nBurruezo també actuarà amb diferents formats el 16 de juny a La Industrial de Palafrugell; el 29 de juliol al monestir de Sant Feliu de Guíxols; el 17 d’agost a l’Alfolí de la Sal de l’Escala, dins del Festival de Guitarra Girona-Costa Brava, i els primers divendres de juny a setembre en una ruta musicada pel call de Girona, Troba d’Or.\nUnes 400 persones s’han acostat als recentment adquirits Jardins del Monestir per gaudir del Ball Vuitcentista amb la Principal de la Bisbal, una activitat organitzada pel Museu d’Història i l’Agrupació Amics de la Sardana que ha tingut un ampli repertori de balls de l’època dels nostres besavis, com masurques, valsos, xotis, sardanes o polques. Com en la setmana anterior, l’èxit de públic s’ha fet palpable, i molts dels assistents han aprofitat per visitar aquests nous jardins a tocar del monestir benedictí.\nHa estat un matí amb sorpreses, com el fet que la cobla ha fet alguna peça fora de programa com el ball de rams, o un dels moments més emotius, amb l’estrena de la sardana “Anna-Laura”.\nLa vetllada, per celebrar que a Sant Feliu s’està a cavall entre dues exposicions temporals ambientades d’alguna forma en aquella època, com són la cloenda del l’exposició sobre l’arquitecte Rafael Masó i la inauguració de la que celebrarà el 125è Aniversari de la línia del Ferrocarril de Sant Feliu a Girona (prevista per a principis de juny), ha estat una festa ambientada en els balls que se celebraven al tombant del segle XIX al XX, rememorant una mostra de la música que sonava en aquell moment als balls i gresques populars a la nostra ciutat, gairebé sempre organitzats per algun dels nombrosos Casinos de Sant Feliu.\nPel proper cap de setmana ( 6 i 7 de maig) està programada l’exposició de flors “Guíxols Flors”, que servirà per obrir els Jardins del Monestir al públic després de segles tancats.\nEls jardins, en mans privades des de feia dos segles i antigament propietat del Monestir i que l’Ajuntament ha adquirit per a ús públic, s’obriran aquest cap de setmana amb motiu del certamen Guíxols Flors.\nEls jardins del Monestir i la casa existent (coneguda com a Casa Blasco) és una peça de terreny de vora 5.000 metres quadrats a tocar del Monestir. Entre els elements que es recuperen en aquests nous jardins hi ha la muralla del segle XVIII, una torre, antics horts, un recorregut de passeig i la pròpia casa de 320 metres quadrats, catalogada com a edifici d’interès local.\nA banda de contemplar les flors al nou espai, durant el cap de setmana es podrà passejar pel jardí escoltant microconcerts, de clàssica, veu o ukelele.\n11 a 20 h ininterrompudament\nVisita lliure als Jardins del Monestir (itineraris indicats)\n12.30 h Microconcerts als Jardins del Monestir Haydn Trio i Ensemble de flautes\nFormació de flauta, violí i violoncel i formació de flautes que interpreten obres cambrístiques de diferents estils.\n17 a 20.30 h Concurs de flors al Pati de l’Ajuntament\n21h Píndoles de Teatre a l’entorn del Monestir. Punt de trobada al Teatre\n22 h Luis González Trio. Preu de l’entrada : 5 euros (entrada lliure mostrant l’entrada de l’espectacle Píndoles de micro teatre)\n10 a 14 h i de 17 a 20 h Concurs de flors al Pati de l’Ajuntament\nMicro concerts als Jardins:\n17 h Clica’m. Quintet de corda que interpreten cançons modernes amb arranjaments i versions pròpies.\n19 h Ennuk. Quartet de veus femenines que s’acompanyen amb ukeleles versionant temes pops actuals.\n20 h Lliurament de premis al Pati de l’Ajuntament.\nConferència “Els horts dels monestirs i convents” a càrrec de José Pardo Tomàs, investigador del Departament d’Història de la Ciència de la Institució Milà i Fontanals del CSIC, de Barcelona, a la Sala d’actes del Monestir.\nDissabte 6 de maig Sortida matinal\nSortida de coneixement de plantes de l’entorn de Sant Feliu, a càrrec del botànic Xavier Vinyes\nSortida a les 9.30 h de l’entrada del Monestir (Plaça Monestir) | RECOMANACIONS: Portar esmorzar i calçat còmode. Portar vehicle si se’n disposa, ja que procurarem\nacostar-nos al punt d’inici de la ruta prevista.\n64è Concurs- Exposició de flors al Pati de l’Ajuntament\ndissabte 6 de 17 h a 20,30 h | diumenge 7 de 10 h a 14 h i de 17 h a 20 h\nMODALITATS DE CONCURS: Flor boscana, Bonsai, Orquídia (d’interior), Ornamentació, Ikebana, Ram de flors i Rosa única\nDesprés de l’èxit de públic amb el primer cap de setmana d’obertura dels Jardins del Monestir, amb 4000 visitants, l’Ajuntament ha decidit programar per dissabte una segona activitat en aquest mateix espai. Així, amb la col·laboració dels Amics de la Sardana i el Museu, tindrà lloc el proper dissabte 13 de maig a les 12 del migdia un Ball Vuitcentista, que anirà a càrrec de la Cobla La Principal de La Bisbal, amb entrada lliure.\nEl ball vuitcentista és una jornada de festa ambientada en els balls que se celebraven al tombant del segle XIX al XX en què es rememora una mostra de la música que sonava en aquell moment als balls i gresques populars a la nostra ciutat, gairebé sempre organitzats per algun dels nombrosos Casinos de Sant Feliu. En aquell període, els músics de cobla estaven molt actius i composaven valsos, polques, xotis, masurques… En el cas de dissabte al migdia el programa se centrarà en composicions de finals del segle XIX de Josep Serra i Francesc Perich.\nL’objectiu de la jornada és celebrar que el Monestir està a cavall entre dues exposicions temporals, ambientades d’alguna forma en aquella època, com són la cloenda del l’exposició sobre l’arquitecte Rafael Masó i la inauguració de la que celebrarà el 125è Aniversari de la línia del Ferrocarril de Sant Feliu a Girona (prevista per a principis de juny). El perquè d’aquest ball és el fet que aquestes dues exposicions connecten personatges rellevants del tombant de segle com Rafael Masó, Enric Heriz o Joan Casas i des del Museu han volgut celebrar l’impàs entre ambdues exposicions proposant aquesta festivitat\nEn aquella època era tradició tenir uns “carnets de ball” per poder preparar amb els “balladors” les peces que sonaven. Això també serà possible en el ball de dissabte, i les peces que sonaran es poden veure en els “carnets de balls” gratuïts que ja es poden demanar a l’Oficina de Turisme, on ja estan disponibles perquè tothom pugui concedir els balls als admiradors i admiradores i no en quedi ni un de lliure.\nTot i que no és obligatori anar al ball vestit d’època, a qui li agradi anar “com cal” als actes la festa encara li resultarà més lluïda.\nEn la ballada hi haurà polques, valsos, xotis, masurques i alguna sardana. Probablement hi ha qui no sap com es ballava un vals “a plaça” –res a veure amb un vals vienès, molt més senzill- o una polca. Al llarg de la setmana s’aniran publicant al facebook i a la web municipals (www.guixols.cat) links amb vídeos d’esbarts perquè qui hi vulgui assistir sàpiga els passos bàsics del ball.\nLa Comissió territorial d’urbanisme de Girona, presidida pel director general d’Ordenació del Territori i Urbanisme, Agustí Serra, ha informat favorablement avui la modificació del Pla d’ordenació urbanística municipal (POUM) de Sant Feliu de Guíxols, que amplia l’espai públic al voltant del monestir i també el propi conjunt eclesiàstic, que acollirà el Centre d’Art col·lecció catalana del municipi.\nEl complex monàstic benedictí, d’origen romànic, disposa actualment d’un perímetre de protecció urbanística que li assigna el POUM, mitjançant la qualificació dels espais que l’envolten com a espais lliures i zones verdes. No obstant, el Pla recull la possible transformació dels espais situats al sud del complex per destinar-los a usos residencials, el que limita l’abast de la seva protecció.\nLa modificació que impulsa l’Ajuntament proposa una nova qualificació urbanística dels espais al sud del monestir, per ampliar el seu perímetre de protecció; una nova localització dels usos residencials que preveu el POUM, i l’ampliació del mateix equipament.\nAixí, el conjunt del monestir s’amplia en 1.165 m2, afegint-hi l’espai del claustre que havia estat projectat al segle XVIII. D’altra banda, els espais lliures que envolten el recinte s’estenen des de la Plaça del Monestir, al nord, fins la muralla que delimitava antigament l’horta del convent, al sud. D’aquesta manera, es guanyen 1.258 m2 d’espai públic i es connecta el nucli de Sant Feliu amb l’extensa àrea verda i forestal de Monticalvari, de propietat municipal i de gran valor paisatgístic.\nFinalment, els usos residencials que es preveien al sud del monestir es traslladen al costat d’una parcel·la ja prevista, al número 14 del carrer Jecsalis. Les dues parcel·les resultants es qualifiquen com a zona d’apartaments, que també admetran l’ús hoteler.\nEl Casal de Tueda – APITE ha organitzat una activitat per al divendres 27 de gener a dos quarts de vuit del vespre, que tindrà lloc a la sala d’actes del Monestir. Es tracta d’una conferència emmarcada dins el cicle de xerrades “Salut i Societat” que anirà a càrrec del reputat Doctor Eduard Estivill, de la Clínica Estivill del Son de l’Institut Quiron-Dexeus de Barcelona i coordinador de la Unitat del Son de l’Hospital General de Catalunya, amb el títol de “Dormir bé per viure més i millor”. L’acte serà presentat pel doctor Antoni Beltran, metge de família de l’ ABS Sant Feliu de Guíxols.\nEl son és un element important per a la qualitat de vida de les persones grans, i l’alteració del son és una de les queixes més comunes d’aquest segment pel que fa a la vida diària. Tradicionalment, molts dels canvis soferts en el son s’han considerat normals i propis de l’envelliment, però les recerques mèdiques han demostrat que tenen un rerefons patològic, responen a una causa concreta i tenen tractament si es fa una diagnosi correcta.\nEl doctor Estivill, un dels grans especialistes mundials del son, donarà a conèixer, en aquesta conferència, els principals fets que esdeveneixen el son de la gent gran i les principals patologies del son associades a aquest col·lectiu.


Qui té por de Santa Caterina? - Diari de Girona\njoaquim nadal i farreras 20.11.2009 | 01:00\nEl dia de Sant Narcís ressonaven els càntics a les naus de Sant Feliu. S'alçaven els caps per admirar la volta neta i restaurada, amb les policromies de les claus; sense el detall de l'aproximació d'un teleobjectiu o de l'observació directa des de la bastida, les figures de les claus perden precisió. Queda més diluïda la poca expressió d'algunes figures més primitives, més romàniques i rígides, i es perd la percepció del somriure de la verge i una certa ondulació de tota la figura. Aquell dia, la ciutat lluïa esplendorosa. Durant tota la missa em van venir al cap tota mena de records, d'emocions, de sensacions, de sentiments. Vaig reviure molts moments i vaig donar també algunes voltes divagatòries a l'editorial de La Vanguardia que acabava de llegir, aquell matí mateix, dedicat a la ciutat.\nUn editorial que recollia en poques paraules, en una síntesi clara i brillant, la major part dels atributs positius de la història recent de la transformació de la ciutat: la Universitat i el seu Parc científic,els seus 14.000 estudiants i la recent inauguració de l'edifici H2O, ja comentat aquí en un article anterior. El gran valor afegit que representa aquest fet en el terreny del coneixement i en el terreny del consum. L'èxit esclatant i consolidat de Temporada Alta; el valor de les rutes i la internacionalització de l'aeroport per fer la nostra societat més cosmopolita. La connectivitat en xarxa viària i ferroviària, encara no completada del tot, però a punt de culminar. El centre històric de la ciutat i les visites, cada cop més freqüents i més regulars, dels turistes que admiren, passegen i consumeixen a la nostra ciutat. El centre històric com a aparador d'una de les ciutats més atractives del país. Encapçala l'editorial una línia argumental sobre els pregoners d'enguany, Joan, Josep i Jordi Roca, els artífexs d'un dels restaurants de més prestigi del món. La síntesi entre la ciutat i els seus èxits és indestriable. Cadascú té els mèrits personals i singulars que té. Però la confiança, la credibilitat i l'impuls d'arrencada dels grans projectes es fan amb la col·laboració i en estricta connivència amb el teixit de la ciutat. Com diu l'editorial, el mèrit dels germans Roca és només d'ells, però aquest mèrit no existiria sense el tarannà dels seus pares, el seu establiment de la carretera de Taialà i sense la formació rebuda a l'Escola d'Hostaleria de Girona que ells mateixos van reivindicar per boca d'en Joan el dia del pregó.\nSe situa també com una bona notícia de doble cara la imminent posada en servei de l'edifici de serveis de Santa Caterina, la nova seu de la Generalitat a Girona. I els editorialistes ens alerten sobre algun risc: el de la funcionarització provinciana i el de fiar-ho tot en el sector públic.\nPerò tot sigui dit a favor de Santa Caterina, l'edifici i la seva restauració no afegeixen ni treuen res als dilemes sobre projecte i lideratge que poden afectar ara la nostra ciutat.\nEn defensa de Santa Caterina hi hauríem de posar el valor de la intervenció integral realitzada, la restauració i rehabilitació d'un patrimoni secular de la ciutat lligat a la iniciativa dels Jurats i de l'Església. La recuperació per a la vida ciutadana d'una illa emblemàtica, amb recuperació d'espai públic i amb la concentració dels serveis perifèrics de la Generalitat escampats per diversos punts de la geografia urbana de Girona. És veritat que espanta una mica veure un edifici administratiu que concentrarà prop d'un miler de servidors públics vinculats al Govern de Catalunya. Però fer-los evidents no és inventar-los de nou. Tots els que aniran a Santa Caterina ja són a Girona. Ja hi eren. Potser no n'érem conscients, com tampoc no érem conscients de la importància, de l'impacte, del valor de les competències del nostre autogovern. Ara el tindrem tot junt i es farà més visible. Però en relació amb la funció pública, la qüestió no és si Santa Caterina sí o Santa Caterina no. La qüestió real és saber si som capaços de fer que aquesta imponent concentració d'Administració sigui eficient, atractiva, diligent, pròxima, capaç de resoldre problemes. Administració calenta, a peu de carrer. Informació i transparència. Santa Caterina no ha de fer por a ningú i no és símptoma de res; només és l'evidència física d'una realitat preexistent.\nAra bé. És també molt cert que el dinamisme de les ciutats es construeix cada dia. Que els lideratges són compartits. Que no hi ha futur si no hi ha projecte. I, en aquest sentit, és evident que és ben legítim que tots ens preguntem cap on va el futur de Girona. Què ens proposen els nostres dirigents? Quins són els projectes emblemàtics de futur? Què és el que dinamitza i què és el que llasta? Amb quines energies comptem? Amb quins recursos? Tots aquests interrogants són sempre vius i sempre possibles. Ho són ara i ho eren fa trenta-un anys. I és millor que els interrogants es formulin que no pas que s'ignorin. La sola formulació dels interrogants ja obre perspectives de futur i ens brinda a tots l'oportunitat de donar-hi respostes. El joc dialèctic entre les preguntes i la capacitat de resposta és el just termòmetre de l'activitat ciutadana i de la seva tensió de futur.\nLa funció pública i el sector públic han fet sovint d'impuls bàsic, de motor inicial o d'impulsor de debats. Però la interpretació de la nostra peripècia col·lectiva o és compartida o no serà. La crida del dia de Sant Narcís té la virtut de posar damunt de la taula l'essència de la vida de les comunitats. La construcció de la ciutat es pensa i es fa cada dia.\nL'antic Hospital de Santa Caterina, refet i salvat, s'ho mira tranquil amb les sales i els passadissos buits, sabent que reinterpretar el passat secular dels seus murs forma part del projecte de futur de la ciutat. Santa Caterina no ha de fer por. Ha de servir pel que li toca i ha d'ajudar, des del sector públic, a les energies desbordants d'una societat que mai no n'ha de tenir prou.


JB Apartment Kenitra Marroc - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\n466 Avenue Mohamed V, Résidence Ben Haddou, Kenitra, Kenitra, Marroc, 14000\nbasat en 35 comentaris "A very spacious apartment decorated with a modern furniture...."\nSobre JB Apartment\nDissenyat tant per oci com per negoci, JB Apartment està situat idealment a Kenitra; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. JB Apartment ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a JB Apartment.\nCal que informeu el JB Apartment de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Gharb-Chrarda-Beni Hssen


Lo rogle de Josep Maria: de gener 2008\nHem anat a jardar\nAvui ha estat Dijous Jarder, i com correspon a les tradicions de la nostra zona, hem anat a jardar.\nTots els alumnes hem sortit de l'escola i hem anat a berenar (Educació Infantil i Cicles Inicial i Mitjà) o a dinar (Cicle Superior) a diferents indrets del terme.\nEn el cas dels alumnes de Cicle Inicial, ens hem desplaçat fins a la Bassa i allí hem passat la tarda enmig de jocs i un berenar. Tot i mantenir aquesta tradició de sortir al tros a passar el dia, sembla que ja no s'estila les menjades a base de truites o botifarra, sinó que a dia d'avui guanyen i de molt les galetes de xocolata.\nI demà... Carnaval!\nBeques del CERE\nJa s’ha publicat la convocatòria de Beques del CERE per al curs 2007/2008. Les bases i el procés que cal seguir es pot consultar a www.riberaebre.org/cere .\nCom ha estat habitual, els àmbits d’interès comarcal són generals i es consideren la recerca sobre temes de geologia, climatologia, botànica, zoologia, ecologia, geografia, arqueologia, història, economia, lingüística, literatura, art, música tradicional, sociologia, antropologia, noves tecnologies, pensament, etc.\nAra bé, en aquesta edició, es consideren d’especial interès els projectes de treball centrats en:\n- el Centre d’Estudis de la Ribera d’Ebre, amb motiu del seu 25è aniversari.\n- La Batalla de l’Ebre, amb motiu del seu 70è aniversari.\n- Roc Llop i Convalia, amb motiu del centenari del seu naixement.\nEl termini per presentar les sol·licituds acaba el 14 de març de 2008.\nPublicat per Josep M. Raduà a 22:53 Cap comentari:\nEducació... necessita millorar\nJoan Antoni Poch - EL PUNT - 29 gener 2008\nArriba el Carnaval al CEIP Sant Miquel\nAl llarg de tota la setmana el CEIP Sant Miquel ens trobarem immersos en la celebració de la Festa de Carnaval 2008.\nPer començar, els alumnes de 6è ja ens han preparat les consignes per les tardes:\n- el dilluns 28 vindrem al col·le amb alguna peça de roba del revés\n- el dimarts 29 amb pijama, com si ens acabéssim d'alçar del llit\n- el dimecres 30 apareixerem disfressats d'horteres\nDijous 31 de gener, Dijous Jarder\nL'alumnat d'Infantil, al Polisportiu\nCicle Inicial, a la Bassa\nCicle Mitjà, al Calvari\nCicle Superior, a Mas de Prades\nDivendres 1 de febrer, la Rua: La vida a l'aigua.\nRecorregut pels carrers del poble, pregó del Rei Carnestoltes des de l'Ajuntament i per acabar, berenar, que ens haurà preparat l'APA.\nPublicat per Josep M. Raduà a 16:24 Cap comentari:\nCERE 25 anys\nAquest dissabte el CERE ha donat el tret de sortida a un any carregat d’activitats, i és que a les ja habituals, se n’afegeixen de noves per commemorar que un dia d’estiu, a Vinebre, ja fa 25 anys, un grup de persones plenes d’inquietuds culturals van encetar el trajecte del Centre d'Estudis de la Ribera d’Ebre.\nAquest primer acte s’ha celebrat al Casal Sant Jordi de Flix sota la conducció d’Albert Pujol, que ha anat donant pas als diferents intervinents.\nEn primer lloc el president de l’entitat, Josep Moragrega, ha donat a conèixer les activitats preparades per aquest 2008 amb les quals el CERE serà present a tots els pobles de la comarca (presentacions de publicacions, la fira del llibre, jornades diverses, la sirga d’or, certàmens literaris...)\nDesprés han pres la paraula Xavier Vega, director dels Serveis Territorials de Cultura, Lluís Salvadó, delegat del govern de la Generalitat a l’Ebre, i Pere Muñoz, alcalde de Flix. Tots tres han remarcat la trajectòria de l’entitat en aquest període, han enumerat persones que han estat clau en la història del CERE i la importància que ha adquirit al territori de l’Ebre així com el fet que el CERE hagi esdevingut també una pedrera de dirigents en altres àmbits. Cal esmentar precisament la vinculació tant de Vega com de Muñoz en la fundació del Centre d’Estudis, i en el cas del darrer, esdevenint president en dues etapes.\nL’Orfeó de Flix ha tancat l’acte amb un magnífic concert.\nPessebrisme a Ascó\nSi féssim cas de la tradició, el pessebre el col·locaríem el dia de Santa Llúcia, el 13 de desembre, i estaria exposat fins a la Candelera, el 2 de febrer. És per això que tot i que avui publiqui un post de pessebrisme, i que en certa manera pot semblar fora de temps, encara ens trobem en període pessebrista.\nFeta aquesta justificació, cal dir que encara hi ha un bon motiu per parlar de pessebres en aquest rogle. I és que ha estat aquests dies quan he tingut ocasió d’aconseguir una imatge del diorama que els asconencs Ignasi Biarnés i Tomàs Biarnés han exposat a la Mostra de diorames i figures que organitza cada any l’Associació Pessebrista de Tarragona.\nAquest quadre pessebrista té una peculiaritat molt asconenca, i és que ha situat l’escena de Sant Josep i la Mare de Déu buscant posada davant de la casa pairal de Cal Cavaller d’Ascó.\nDeu fer un parell d’anys que van guanyar un premi amb el diorama Reis seguint l’estel, que aleshores van ubicar en un altre indret asconenc, el carrer dels Sequerets, típic per la seua pujada en forma de ziga-zaga.\nL’Ignasi i el Tomàs estan sent uns bons continuadors de la tradició pessebrista d’Ascó iniciada amb artistes locals com Domingo Margalef i Carmel Biarnés, i que avui en dia també té continuïtat amb uns altres artistes –no se’ls pot dir d’altra manera- que mantenen el costum de muntar un pessebre de dimensions considerables per la Parròquia. A més, tampoc hem d’oblidar el concurs anual de pessebres que cada Nadal organitza la Parròquia Sant Joan Baptista.\nPublicat per Josep M. Raduà a 12:52 Cap comentari:\nEl CERE, de celebració\nPer commemorar els vint-i-cinc anys del Centre d’Estudis de la Ribera d’Ebre –que s’escauen el 30 de juny- la Junta Directiva està treballant en tota una sèrie d’activitats per celebrar aquesta efemèride al llarg del 2008.\nPer començar, el CERE i l’Ajuntament de Flix organitzen l’acte de presentació del 25è Aniversari, el qual tindrà lloc a la seu de l’entitat (c. Sant Jordi, 3, 3r, de Flix) el proper dissabte 26 de gener amb el següent programa:\n19h Recepció a la seu del CERE\n19’10h Parlaments institucionals\n19’30h Presentació del calendari d’actes del 25è Aniversari\n19’45h Concert de l’Orfeó de Flix (Sala de l’Orfeó)\n20’30h Aperitiu (Casal Sant Jordi)\nEl professorat a Catalunya\nAmb la presentació de l’estudi “El professorat a Catalunya” encarregat per la Fundació Bofill i dirigit per Francesc Pedró, la professió docent torna a ser protagonista de la premsa del dia (en alguns casos portada). Aquest informe fa un diagnòstic del professorat de Catalunya i una sèrie de recomanacions sobre quin hauria de ser el concepte de docent i com hauria de desenvolupar-se la carrera professional de la docència.\nSegons alguns mitjans de comunicació, aquests són els principals titulars:\nLos docentes catalanes dan un 30% menos de horas de clase que la media eu ropea Diari de Tarragona\nEls mestres, satisfets amb el grau d'autonomia que ara tenen les escoles\nEl cost d'una hora de classe a les escoles catalanes és dels més elevats de l'OCDE\nEls docents de secundària, els que fan menys classe de l'OCDE Avui\nLos profesores catalanes son los que dan menos horas de clase de Europa y de los que más cobran La Vanguardia\nDe totes maneres, no està de més fullejar-se el dossier de premsa de l’informe i fer-se una visió més completa de la situació del professorat:\nAscó: nou complex de piscines\nAvui Ascó és notícia al Diari de Tarragona i en portada hem pogut llegir una informació que signa el periodista Andreu Caralt: Ascó construirà un complex de piscines d'oci i salut.\nL'Ajuntament d'Ascó construirà un nou complex de piscines a la zona municipal del poliesportiu a partir d'enguany i fins al 2010. El projecte preveu la remodelació de les actuals piscines exteriors i la construcció d'un nou edifici d'usos lúdics i terapèutics que inclourà piscines cobertes, sales de tractaments i de teràpies que utilitzen l'aigua, bar i restaurant. El pressupost és de 3,8 milions d'euros.\nAquest és el primer fragment de la notícia, la resta de la informació la podeu llegir a l’edició d’avui del Diari (21/01/08) o bé a la secció Ebre de l’edició digital: http://www.diaridetarragona.com/\nPremi de Pintura d’Ascó\nUna de les novetats que enguany s’han introduït en el programa de Sant Antoni és un certamen pictòric al voltant de la nostra festa d'hivern i que en aquesta primera edició ha estat d’abast únicament local.\nAl final han estat quatre les persones que han participat al I Premi de Pintura Vila d’Ascó Sant Antoni 2008, i l’amiga Pilar Suñé ha aconseguit emportar-se el guardó amb l’obra Sant Antoni, la nit al caliu de la foguera.\nAixí es titula un recull de cançons relacionades amb la festa de Sant Antoni als Països Catalans a cura d’Antoni Torrens que data de l’any 2002.\nEl CD plasma un seguit de trets que són comuns al País Valencià, Catalunya i Sardenya: la devoció a sant Antoni Abat, reminiscència d’un mateix passat rural.\nHi ha músiques de les Illes Balears (Sa Pobla, Sencelles, Artà, Felanitx, Manacor, Son Servera, Palma, Son Macià, Algaida i Menorca), del Principat (Aitona, Aldover, Bot, Ascó, Barcelona, el Penedès, Osona, el Pla de l’Estany i el Baix Ebre), d’Aragó (Beseit i el Baix Cinca), del País Valencià (Forcall, Morella, la Todolella, Benicarló i la Ribera), i d’Itàlia (l’Alguer, Abruzzo i Terranera)\nAssistiu a l’elogi d’un sant que hem de venerar,\ni ara per començar diguem: visca Sant Antoni...!\nEtiquetes de comentaris: música, Sant Antoni\nSobre els centres d'acollida\nLa idea d’implantar centres d’acollida per als alumnes nouvinguts està sent objecte de debat i polèmica entre l’administració educativa i la resta de la comunitat (mestres, sindicats). El proper curs ja es durà a terme a Vic i a Reus, ciutats amb un índex important d’alumnat forani.\nEs justifica aquesta proposta per tal de facilitar l’acollida a l’alumnat que arriba provinent d’altres països. Ara bé, no és millor que aquesta acollida es faci al propi centre i juntament amb la resta de nens i nenes, independentment de la seua procedència? A més, precisament aquelles escoles que estan ubicades en un entorn amb un moviment migratori elevat, disposen de les aules d’acollida, que precisament compleixen l’objectiu d’aquesta idea: rebre l’alumnat. Però és que a la vegada ho fan al mateix centre, compartint amb el grup classe el màxim nombre d’hores possible.\nParaules com segregació o gueto sonen molt fortes, però em temo que una decisió així pot afavorir certa segregació en el sistema educatiu.\nEn tot cas, i com sempre passa, i tal com recorden per exemple els sindicats o els moviments de renovació pedagògica, allò que cal serien més recursos destinats a les aules d’acollida i als plans d’entorn. Però no sembla pas que els centres d’acollida siguin la millor solució.\nLa premsa s’ha fet ressò d’aquesta mesura i de les reaccions que ha provocat. A l’AVUI en tenim un exemple:\nEl proper dia 31 de gener a Ca Don Ventura de Flix i a les 18,30h, hi haurà la conferència Ben educats, a càrrec del sociòleg i escriptor Salvador Cardús.\nL'acte està organitzat pel PDC de l'Ajuntament de Flix, el Servei Educatiu de la Ribera d'Ebre i l'AMPA de l'IES Flix.\nEtiquetes de comentaris: educació, Flix\nSón molts els pobles que aquests dies celebren la festivitat de Sant Antoni Abat. Particularment, a la Ribera d'Ebre, són majoria els pobles que celebren la festa major d'hivern o bé que realitzen activitats diverses amb motiu d'aquesta celebració.\nPer tothom qui està de festa i per qui visitarà els pobles que ho estan,\nRèquiem per la lletra d’un himne\nFinalment el Comité Olímpico Español ha decidit retirar la lletra de l’himne d’Espanya que havia encarregat mitjançant concurs.\nSegons he pogut seguir per la premsa, em temo que aquesta lletra ha tingut una virtut, posar a tothom d’acord –en oposar-s’hi, esclar-, i un defecte, que no ha tingut cap defensor. Sigui com sigui, la qüestió és que la Marcha Real (o de Granaderos) continuarà, de moment, com fins ara.\nPer tant, descansi en pau aquesta lletra non nata que s’ha quedat en una anècdota, això sí, una anècdota no nacionalista, per suposat. Des d'aquest rogle... el més sentit record per aquesta lletra:\nFesta d'Interès Comarcal\n15 de gener, avui fa tot just tres anys que el Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre va fer el reconeixement a Sant Antoni d’Ascó com a Festa d’Interès Etnològic a la Ribera d’Ebre.\nHe trobat oportú aquest recordatori ja que la magnitud de la festa ha estat possible gràcies a la dedicació de les tríades de majorals que s’han convertit en perpetuadors de tradicions i que de moment, semblen tenir relleu, i per tant, el futur assegurat.\nLa nostra festa va ser la primera que va rebre aquest reconeixement a la comarca.\nFOTO FOCUS - 15 gener 2005\nA la imatge, d’esquerra a dreta, Miquel Ferrús, Josep M. Raduà i Biel Pubill, Majorals 2004 a 2006, el President del Consell Comarcal, Pere Muñoz, l’alcalde d’Ascó, Antonio Casanova, i el Conseller Comarcal de Cultura, Joan Josep Duran.\nPublicat per Josep M. Raduà a 21:43 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Ascó, Ribera d'Ebre, Sant Antoni\nCompte enrere al 9-M\nAhir es van convocar eleccions espanyoles, i tinc entès que avui s’ha publicat al BOE la dissolució de les Corts. Diuen que ara comença la precampanya. Ara? Però si fa mesos (o anys!!) que estem en precampanya. Quan temps fa que ens informen de rebaixes fiscals, de creació de nous ministeris, de candidatures amunt i avall?\nCrec que han fet avorrir la política fins i tot a les persones amb més inquietuds en aquest aspecte, i han acabat generant decepció (o desafecció, segons lèxic de moda) de la ciutadania envers els seus representants.\nAixí que potser cal desitjar que aquest període ens sigui lleu, que no ens atabalin més del compte, que ens enganyin poc, que ens facin propostes atractives i realistes... i que el 9-M tinguem encert en l’elecció –si no és que d’aquí a allà ens acaben avorrint i optem per quedar-nos a casa-.\nLa música de les corrides\nLa música de Sant Antoni a Ascó està associada al ball de jota al pla de l’Església. I és ben cert, però també cal dir que un so que identifica aquesta festa d’hivern és la que sona durant l’aviada i l’arribada de les corrides de cavalls, matxos i rucs.\nAra fa tres anys, per Nadal, em van regalar un CD que inclou tot de músiques tradicionals de les ribes de l’Ebre, tant aragoneses com catalanes: Bajo Ebre/Baix Ebre. Navegando por la música de tradición popular de Aragón y Catalunya, del grup Chicotén VI. En el recull hi podem escoltar la música de les corrides d’Ascó, però també la Jota foguejada de Benissanet, el Ball de Sant Antoni d’Aldover o la Jota de la Pobla de Massaluca. I de la banda aragonesa, cançons populars de Velilla, Fabara, Sástago, Escatrón...\nPerò aquest treball és molt més que un recull musical, ja que va acompanyant d’un llibret que inclou textos de J. Ramon Marcuello (“Camino del mediterráneo”) i de Jesús Moncada (“Futbol de Ribera”), i finalment una guia d’audició.\nAixò és el que expliquen de la festa de Sant Antoni d’Ascó, i en concret, de la música de les corrides:\nLa villa de Ascó, al igual que la de Paüls y otras de la Ribera, conserva viva su jota, conocida por toda la redolada, que se baila, entre otras fechas, para la fiesta de Sant Antoni (17 de enero), la cual también incluye entre su variado programa peculiares competiciones deportivas. Una muestra más del buen humor de las gentes de estas riberas son la corridas de caballos, burros y machos que se celebran en Ascó para la citada fiesta, con el peculiar acompañamiento de esta pieza, ya ritualizada como propia del evento y que originariamente debió ser un bailable de época. No es de extrañar que este tipo de carreras se celebren por esa fecha, ya que el santo en cuestión es venerado como patrón de los animales “de pie redondo”, es decir las caballerías que eran fuerza esencial de tracción y locomoción en el medio rural.\nPublicat per Josep M. Raduà a 11:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Ascó, música, Sant Antoni\n9h Celebració litúrgica\n18h Exposició d'obres del Premi de Pintura\n23'30h Sessió de ball amb Himalaya i Disco Mòbil\n11h Missa i processó\n13h Corrides de cavalls, matxos i rucs\n17'30h Exposició "Artesania de fusta"\nA continuació, ballada de jotes i sardanes i sopar a la plaça\n23'30h Ball amb Tangara\n12'30h Corrides de cavalls, matxos i rucs\nDes d’avui Perpinyà -després de prendre el relleu a Lleida- ja és la Capital de la Cultura Catalana 2008.\nFins ara han estat designats els municipis de Banyoles (2004), Esparreguera (2005), Amposta (2006), Lleida (2007), Perpinyà (2008) i Figueres (2009).\nMés informació: http://www.ccc.cat/\nEl dilluns va començar la segona temporada de Caçadors de paraules, un dels millors programes que ara per ara es poden veure a TV3, i que ja en la seua primera temporada va assolir un bon èxit d’audiència.\nEl format del programa és tot un encert ja que ens apropa a la nostra llengua i ho fa oferint el ric ventall del lèxic ja sigui sectorialment (en oficis o espais diversos) o territorialment (per exemple el català a la Catalunya Nord o al primer tram de l’Ebre català).\nPrecisament la normativització i l’estandarització de la llengua (especialment amb la influència dels grans mitjans de masses) ha provocat que es perdi la riquesa del matís de les paraules o que alguns dialectalismes hagin perdut l’ús. Per tant, un programa com aquest, ajuda al seu coneixement i difusió.\nAmb això no vull dir que no calgui un estàndard de la llengua fort i estès, ja que precisament la gran tasca gramatical i ortogràfica que van fer personatges de la talla de Pompeu Fabra a principis del segle XX va ajudar a fer del català una llengua moderna i de cultura, d’alta cultura.\nEsperem que Caçadors de paraules mantingui l’interès entre l’audiència i que TV3 aposti per productes de qualitat, al mateix temps que compleix les funcions d’una televisió pública, formar i entretenir, i en el nostre cas, normalitzar la llengua, que no oblidem, és un dels principis fundacionals de TV3.\nEl primer programa va ser dedicat al llenguatge dels polítics.\nAudiència: 728.000 persones. Share: 22’2%\nCurs de jota\nEl proper cap de setmana, 12 i 13 de gener, es durà a terme el curs per aprendre a ballar la jota d'Ascó que l'Associació Cultural Lo Llaüt organitza des de fa deu anys i que compta com a monitores amb Rosita Monté i Layla Jornet. Com sempre es farà a la sala polivalent del Casal d'Avis Sant Miquel, en dos torns, un per a petits (de 17h a 18h) i un per a grans (de 18h a 19h).\nSant Antoni s'acosta...\nCom cada 5 de gener els Reis de l'Orient també van visitar el poble d'Ascó. Ho van fer venint per la carretera de Flix, cap allà les sis de la tarda, amb un seguici encapçalat per torxes i elements de foc, les pubilles, un tractor carregat de regals, la carrossa del Patge Reial, i finalment Ses Magestats Melcior, Gaspar i Baltasar, cadascun d'ells acompanyats per dos cavalls blancs.\nUna cavalcalda prou reeixida, en què em sembla que els participants del seguici van anar d'estrena, lluint vestuari renovat. En el recorregut van fer una aturada a l'Església on van adorar el Nen Jesús i on van ser rebuts per les autoritats. Finalment van acabar el trajecte al Casal Municipal, amb el repartiment de regals.\nI poc a poc, ja anem tancant el cicle de festes del Nadal... i sant tornem-hi!\nPublicat per Josep M. Raduà a 12:10 Cap comentari:\nJa ha arribat la nit més màgica de l’any, dels ulls dels més petits en surten espurnes d'il·lusió mentre contemplen bocabadats la magestuositat i la generositat dels Reis.\nUna nit com la d'avui recordo aquesta cançó que la meua iaia cantava a les seues filles.\nL'ADORACIÓ DELS REIS MAGS, de Giotto di Bondone (1304)\nPublicat per Josep M. Raduà a 16:49 Cap comentari:\nDiumenge, diada de Reis, a les 5 de la tarda, es tornarà a representar al Casal Municipal una adaptació dels Pastorets de Folch i Torres. És el tercer any consecutiu que es prepara la representació d’aquests quadres tan nadalencs.\nPerò cal dir que antigament ja s’havien representat, així és té notícia de la primera representació dels Pastorets el Nadal de 1940 i en anys successius. En els seus inicis hi va jugar un paper important un mestre que aleshores exercia al poble, el senyor Alsina.\nFOTOGRAFIA DE CARME ORTIZ\nPublicat per Josep M. Raduà a 17:27 1 comentari:\nVa de calendaris\nL’Ajuntament d’Ascó ha tornat a editar un calendari, i en aquesta ocasió, ha escollit una imatge dels anys 50 on es veu una dona agranant el carrer Preno. Aquesta imatge havia aparegut a la publicació Garba de feines (2003), el tercer volum de la col·lecció de fotografia antiga La Galvana. En el calendari s’hi adjunten un seguit de números de telèfon d’interès (instal·lacions municipals, centres educatius i sanitaris...)\nTambé l’Orfeó d’Ascó ha continuat amb la dinàmica de felicitar aquestes festes als veïns amb un calendari, en aquest cas, un de sobretaula on els protagonistes de les imatges són els cantaires en les diferents actuacions i sortides que fan al llarg de l’any.\nPublicat per Josep M. Raduà a 17:19 Cap comentari:\nEsperant els Reis (o Reixos)\nFOTOGRAFIA CEDIDA PER DOLORS JORNET\nGairebé segur que els Reis ja deuen ser de camí, i és que després del llarg viatge, se'ls presenta un cap de setmana amb molta feina. Mentre arriben i per anar fent boca publico aquestes fotografies d'una diada de Reis de finals dels anys seixanta a Ascó, quan encara repartien els paquets per les cases. Ara continuen fent el repartiment dels regals, però ja ho fan al Casal Municipal després de la Cavalcada, i un cop ja han passat per l'església on adoren el Nen Jesús.\nFOTOGRAFIES CEDIDES PER IGNASI BIARNÉS i MONTSE SALVADÓ\nEls Reis de l'Orient,\nAmb l’arribada de l’any nou apareixen els llistats de commemoracions, aniversaris o efemèrides que s’escauen.\nAquí us adjunto les commemoracions que seguiré aquest 2008, ja sigui per proximitat, afinitat o interès temàtic.\n25 aniversari del CERE\n70 aniversari de la Batalla de l’Ebre\nCentenari del naixement de Roc Llop, poeta miravetà\nCentenari del naixement de Mercè Rodoreda


«Som socorristes però estem salvant vides a Lesbos» | NacióDigital\n“Comencem a les 7 del matí a observar l'horitzó. Cada dia és diferent, veus l’estat de la mar i penses que serà una jornada més o menys tranquil·la, que els d’avui arribaran en condicions fàcils, que les embarcacions resistiran. Però després no és així”. Gerard Canals fa 14 anys que és socorrista. Mai abans havia fet de voluntari en una acció humanitària, però des de fa tres mesos es troba desplaçat a l’illa grega de Lesbos.\n“Som socorristes i estem salvant vides", diu el missatge gegant que es desplega en entrar al web de l’ONG Proactiva Open Arms, creada a corre-cuita al setembre d’aquest any. Davant de l’entrada massiva de refugiats a Lesbos i del pensament que "alguna cosa s’ha de fer", l’Òscar Camps, director de l’empresa Proactiva Serveis Aquàtics –dedicada al salvament i socorrisme a les platges de la costa catalana, valenciana i canària- va passar a l’acció. “L’Òscar ens va reunir un dia els quatre coordinadors i ens va explicar la seva idea. Ens va preguntar si el volíem acompanyar i així va començar tot”, relata Canals, un dels coordinadors de l’ONG.\nEls socorristes voluntaris inicien la jornada pendents de l'horitzó. Foto: Sergi Cámara\nA principis de setembre, l'Òscar Camps es va traslladar amb el seu equip de socorristes a l’illa de Lesbos (Grècia) per salvar a refugiats que intenten accedir a la costa grega. Actualment, també es troben a l’illa de Chios. Van començar amb els 15.000 euros d’estalvis propis que disposaven, uns diners que es van consumir en un mes de rescats a més de 30.000 persones, entre les quals vells, nens i dones embarassades. “Van aparèixer unes fotografies a les xarxes socials de quatre nens ofegats a una platja de Turquia. I vam pensar: si nosaltres ens dediquem a això a les nostres platges, per què allà s’estan morint i ningú els ajuda?”, explica el director Òscar Camps al web de Proactiva.\nLa primera intenció dels socorristes era fer una feina organitzativa però de seguida van veure que havien de salvar vides. L’ONG la van crear expressament només per aquesta emergència. El primer dia a l’illa grega, a principis de setembre, ja es van tirar a l’aigua a rescatar a gent a 300 metres de la costa. “Molts d’ells no neden, no tenen la cultura nostra de les activitats a les piscines o al mar. Van molt vestits, amb botes, i les armilles que porten no els serveixen de gaire en aquestes condicions”.\nDos voluntaris de Proactiva fan senyals a una embarcació perquè entri per una zona més segura. Foto: Sergi Cámara\nEn un principi eren quatre, ara ja són 10 socorristes que fan torns durant més de 18 hores diàries. “I no donem a l’abast. Cada dia atenem un mínim de 20 embarcacions, plenes amb 40-50 persones. Calcula: uns 1.000 refugiats diaris, de dilluns a diumenge. No sé com s’atreveixen a pujar-hi per creuar els 9 quilòmetres que separen la costa turca de la grega”. La necessitat no té dies de descans. “Ara sembla que s’estan involucrant una mica més els guardacostes grecs i Frontex”.\nGerard Canals no percep que estigui en marxa una solució imminent a la crisi humanitària dels refugiats. Si hi hagués intenció política, segons ell, això no estaria passant. Ells no haurien d’haver creat una ONG per socórrer a gent desesperada. “Si es volgués deixar passar a la gent de manera controlada es podria fer. Resulta molt car dedicar recursos al salvament. Amb una entrada segura als països, la gent no s’ofegaria i s’evitarien les màfies”.\nFa unes setmanes, van fer un rescat d’un naufragi de 300 persones que havien caigut a l’aigua. “Hi van haver més de 30 morts. No es va poder fer més. Van començar a les 3 de la tarda i es va allargar fins a la matinada. Érem quatre persones amb motos aigua, a alta mar i transportàvem fins a tres refugiats en cada viatge. Hi havia molt mala mar i no vam poder amb tots”, es lamenta Canals recordant el moment. “Si hi hagués la voluntat de que no passés això, no passaria. Si jo pogués muntar un operatiu amb els recursos necessaris, no s’ofegaria ningú. Falta gent competent en el salvament, allà hi ha pocs socorristes professionals”.\nUna metgessa voluntària i un membre de Proactiva rescaten una nena amb pànic després del viatge en barca Foto: Sergi Cámara\nLa travessa per mar és una de les fases més dures del viatge dels refugiats. Les seves embarcacions són molt precàries. El risc de morir ofegats és molt alt. L’equip de Proactiva Open Arms va començar fent una inspecció a la zona per entendre els punts calents d’on podien arribar més bots. Actualment, cobreixen 17 km de costa per terra i per mar, ajudant a que els refugiats desembarquin amb seguretat. "Els podem veure des d’on surten a la costa turca perquè col·laborem amb altres ONG que han arribat a la zona i han instal·lant punts de vigilància”. Canals explica que hi ha equips de mèdics i d’atenció primària que els faciliten roba eixuta, menjar i beure pel primer dia, els porten a un camp de refugiats amb serveis secundaris.\n“Gent gran, amb problemes de mobilitat, nadons de dies, embarassades, són de totes les edats. Fugen dels seus països en guerra, perquè ja no resisteixen més". Un dels fets que destaca és la diferència entre els sirians i la resta de refugiats d'altres nacionalitats. "Els sirians s'assemblen molt als europeus. És com si ens passés a nosaltres: d'haver de deixar casa nostra, gafaríem una petita motxilla amb roba, el telèfon mòbil per comunicar-nos, molts tenen un smartphone. Baixen tranquil·lament de l’embarcació, et donen les gràcies per l’ajuda, etc.”.\nUn home d'edat avançada és ajudat per l'equip de socorristes Foto: Sergi Cámara\nEn general, a cada barca hi ha, almenys, un mòbil. "No arriben mesclats, sinó per nacionalitats i el preu que paguen a les màfies varia molt en funció de les hores del dia i de l’estat de la mar. Esperen en habitacions d’hostals amuntegats fins que els avisen que han de sortir ràpidament per embarcar". La sortida es fa des de punts diferents de la costa turca. Els fan pagar entre 1.200 i 1500 dòlars, per persona. I aquí no hi ha descomptes per l’edat. Sí per l’estat de la mar o l’hora del dia, on es pot aconseguir una rebaixa si s’assumeix el risc afegit. Cap de les embarcacions que han vist, Gerard Canals, en 90 dies d’acció voluntària estava en condicions. “És tot material reciclat. Els millors són els típics bots de ferris que arriben a les roques i allà quedaran durant anys”.\nL’empresa Proactiva Serveis Aquàtics va posar el material inicial de principis de setembre. Després es va obrir una campanya crowdfunding on les primeres setmanes ja van recaptar prou fons per ampliar el nombre de persones al lloc i comprar més material de salvament. En aquests moments compten amb dues motos d’aigua, una bona embarcació pròpia i una altra, rebuda per una donació directa. El temps que encara s’hi estaran és incert.\nCanals considera que cal una vigilància més acurada que la que estan fent per part dels governs. “Nosaltres ja tenim el reconeixement de la gent que sent que s'ha de fer alguna cosa. Tenim el seu respecte i per tant l’obligació de continuar endavant. Ens quedarem a Lesbos fins que ens arribi el finançament individual que estem rebem. Però els governs haurien de posar els seus propis equips de salvament”.\nVigilant l'horitzó amb binocles nocturns Foto: Sergi Cámara\nEl dia s’acaba. Els voluntaris del torn del vespre es quedaran vigilant fins a les 8, tot i que saben que si l’estat de la mar empitjora, els tocarà restar alertes fins a la matinada. “Nosaltres anem al dia a dia. Demà no sabem què passarà, però des de primera hora tornarem a les nostres posicions”.\nPer Anònim el 23 de novembre de 2015 a les 20:07\nCom arribeu a sortir en una foto junt amb un dels que fan alguna mala jugada sabreu els drets que teniu els voluntaris a Espanya. Ho heu mirat alguna vegada ?.\nuna llastima, els meus impostos son per sous de politics?\nPer Anònim el 23 de novembre de 2015 a les 18:36\nLa veritat es que amb la resposta que està tenint Europa, em sento tant defrauada com Hisenda si no declares l'iva. Els meus impostos deuen servir perque els politics tinguin sous dignes, la dignitat que li prenen al poble.\nPer Anònim el 23 de novembre de 2015 a les 08:28\nWith Open Gates - The forced collective suicide of european nations Video que explica lo que els mitjans de comunicació de masses no poden dir sobre el tema dels "refugiats". CENSURAT al youtube i al vimeo, mireu-lo o baixeu-vos-el abans que desaparegui d'internet. http://tv.naturalnews.com/v.asp?v=E24A5A2D3EB8D78ACF700681243362B3\nels estats tenen altres interessos\nPer Anònim el 23 de novembre de 2015 a les 07:28\nGuanyar eleccions, fer negocis... Els ciutadans, la seva seguretat, vida i benestar son temes pels estats molt secundàris. Només el poble ajuda al poble.\nPer que serveix la ONU?\nPer Anònim el 22 de novembre de 2015 a les 23:15\nels atemtats terroristes de París son terribles pero es molt mes terribe i esgarrifós tot el que esta visquen aquesta gent, acavo de veure a TV3 com segresten i violen a nenes i dones a Siria i no se com es pot consentir, no m'extanya que s'arrisquin a morir al mar avans que viure en aquell infern i m'he preguntat de que serveix la ONU, la OTAN i el sumsumcorda...organismes i mes organismes que serveixen perque hi hagi mils i mils de funcionaris i visquen i viatjin a costa de tots, es a dir "mamandurries" pero que fan ben poc i nosaltres que fem que encara no hem sortit als carrer de totes les ciutats a demanar que s'aturi aquest horror, el que fan els voluntaris serveix per posar pedaços pero no poden solucionar el problema, quina tristor, posarem moltes llumetes de Nadal als carrers i molts "papanoels" per adormir les nostres conciencies, som insensibles al sofriment de la gent?\nD'acord amb ells\nPer Anònim el 22 de novembre de 2015 a les 22:56\nJo també crec que si els governs volguessin acabar amb la situació o podrien fer, únicament cal donar visat d'estada a deu milions de siris i enviarlos tots cap a alemanya o suecia que es on volen anar. Hauria de ser fàcil de fer, la Merkel ja va dir que vinguessin tots que ella tenia lloc i diners. L'altra cosa, es que jo no soc socorrista però també estic contribuint a salvar vides també a la illa de lesbos ja que part dels meus impostos europeus van a pagar els guardacostes i tot el muntatge necessari d'atenció per aquestes persones, desde els metges, fins els policies, fins a la llum i l'aigua del centre d'estada, tot pagat, sense això tampoc es podrien acomodar en aquestes persones, i per tan d'altra gent també contribuïm, no únicament els que van alla.


Estàs aquí: inici / notícies / super copa d'espanya irun de judo\nSuper Copa d'Espanya Irun de judo\n28/10/2020, 20:10 / 0 comentari(s)\nBons resultats dels Andorrans en la primera competició de la temporada amb una 5na posició per part de la Lia Povedano i combats de molt nivell de la resta dels integrants de la Fandjudo.\nLia Povedano -63kg, aconsegueix la 5na posició després de guanyar el primer combat per 2 wazaris (020/000) a Miriam Rubin (MAD) en semifinals perd contra Fatima Ribot (VAL) Campiona d’Espanya 2013. En la repesca s’imposa clarament a la Francesa Benedicte Merle (FRA) per Ippon (100/000). La lluita pel bronze perd en un disputat combat contra Caroline Fresnais (FRA) per immobilització.\nPer la seva part l’Ivan Garcia -73kg començava guanyant per la via ràpida a Jon Lemos (PVA) per ippon (100/000) a primera ronda i a segona ronda al català Daniel Cuadrat (CAT) en un combat molt tàctic per sancions al final del combat. a 1/8 de final no pot fer res davant el fort judoka Francès Alexandre Aubry (FRA) que el deixa fora de la lluita per les medalles.\nLa resta de l’equip Andorrà tot i disputar molt bons combats no aconsegueix passar rondes. Iván Llanos -60kg cau per Ippon en un disputat combat contra el representant de la selecció Colombiana Juan Hernández (COL). Jordi Guilló -73kg, de tornada a la competició perd contra el madrileny Martin Comellas (MAD), un dels joves valors de l’equip Espanyol i finalment Karim Nsir -90kg, acaba perdent un combat que dominava en tot moment davant el Georgià Lasha Kiladze (GEO).\nAquests són uns resultats que demostren la progressió dels judokes Andorrans en un dels tornejos més importants del país veí.


Fondachello - Via Spiaggia Mascali Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVeure tots els 178 allotjaments a Mascali.\nFondachello - Via SpiaggiaVia Spiaggia 21, Fondachello, Mascali, Itàlia, 95016 - Veure al mapaExcel·lent8,9Basada en2comentarisFondachello - Via SpiaggiaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Fondachello - Via Spiaggia és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Fondachello. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Fondachello - Via Spiaggia ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Fondachello - Via Spiaggia és una selecció idònia per a la vostra estada a Fondachello.


Dia Internacional del Voluntariat - Fundació Kàlida\n“Estic molt agraïda a la vida i vull contribuir amb alguna cosa” Catalina.\nDijous que ve, 5 de desembre, es celebra el Dia Internacional del Voluntariat (*). Cada dia, molt temps abans d’inaugurar el centre Kālida Sant Pau, tenim el privilegi de comprovar l’enorme aportació que realitzen les voluntàries i voluntaris al nostre programa integral d’acompanyament psicosocial i a el desenvolupament de la Fundació Kālida. Conèixe’ls , a través de les seves paraules, és descobrir una de les parts imprescindibles del cor de Kālida. Moltes gràcies a cada un d’ells per la seva confiança i compromís!\nEduard “Fa uns anys vaig viure l’experiència d’acompanyar en el seu final de vida a persones molt estimades, i va ser molt bonic estar al seu costat; ajudant-los a viure cada instant i a gaudir de les petites coses malgrat tot. En aquell moment potser hauríem necessitat suport psicològic … m’adono que és molt necessari. M’omple molt ser voluntari a Kālida. Estic tota la setmana desitjant que arribi el dijous!”\nCatalina “Sóc voluntària en Kālida per ajudar a que la gent amb càncer i les seves famílies se sentin acompanyades. Jo ho vaig patir amb la meva filla i sé per experiència que és un procés molt dur. Ella ara està bé; va tenir molta sort. Per això estic molt agraïda a la vida i vull contribuir amb alguna cosa “.\nIsabel “Vaig fer voluntariat a un hospital gran. De Kālida, em va atreure la idea de participar en un projecte innovador, professional i alhora tan humà, que inaugurava a un edifici dissenyat especialment per a generar benestar i acompanyar les persones amb càncer. Em motivava la idea de tenir un vincle en primera persona, i més des del seu inici. M’omple molt quan una persona arriba molt vulnerable i veig que aquí l’ajudem. M’omple molt el contacte humà. Dono una mica … i rebo molt més”.\n(*) Establert per Nacions Unides el 1987, per a “contribuir a el desenvolupament sostenible i facilitar que les persones i comunitats contribueixin al seu propi creixement”.\nSi tens interès en fer voluntariat a Kālida, entra aquí i completa les teves dades.\napoyo psicosocial, benvinguda, bienvenida, cáncer, dia internacional del voluntariado, dia internacional del voluntariat, Hospital de Sant Pau, Kalida, Kalida Sant Pau, oncologia, suport psicosocial, voluntariado kalida, voluntariat kalida, voluntarios, voluntaris\nMis felicitaciones a todos los voluntarios en este dia 5 de diciembre por la labor tan importante que hacen todos ellos.\n5 December, 2019 19:24\nGracias Loreto por tus palabras!\n9 December, 2019 10:57\nVaig descobrir una persona que em va ensenyar com jo mateix podia fer aquest cami i superar-me. Molt satisfet gràcies\n9 December, 2019 11:00\nGràcies Joan per les teves paraules! Estem a la teva disposició per quan ho necessitis! Forta abraçada


Lleida serà la primera ciutat catalana a regular l'ús del burca ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dimecres, 26 de maig de 2010 18:30 h\nEs prohibirà aquesta peça de roba només en espais municipals, com casals, centres cívics, esportius, culturals o educatius\nL'Ajuntament de Lleida prohibirà divendres al ple municipal, a través d'una moció, entrar a qualsevol equipament públic municipal amb burca o qualsevol variant que cobreixi i amagui la cara com ara el nicab. Ho ha confirmat aquest dimecres l'alcalde de Lleida, Àngel Ros, que ha explicat que els serveis jurídics de la Paeria han elaborat un informe que conclou que als equipaments públics municipals, com ara els casals, centres cívics, esportius, culturals o educatius, l'Ajuntament pot regular els criteris d'admissió. Lleida serà doncs la primera ciutat catalana a regular l'ús d'aquest vestit en alguns espais a través de la modificació de l'ordenança de civisme i convivència.\nL'informe elaborat pels serveis jurídics de l'ajuntament de Lleida conclou que els ajuntaments, a la via pública, només poden regular les activitats que s'hi desenvolupen però no la manera de vestir. És per això que no es pot prohibir, per exemple, passejar pels carrers de la ciutat amb burca.\nEls ajuntaments, en canvi, sí que poden regular els criteris d'admissió als espais municipals com ara casals, centres esportius, culturals, cívics o centres educatius, que a Lleida suposen el 80% dels equipaments. En aquest sentit l'Ajuntament de Lleida prohibirà accedir i romandre en aquests espais amb qualsevol roba o complement que amagui la cara de la persona i ho farà a través de la modificació de l'ordenança de civisme i convivència així com dels reglaments d'ús dels espais municipals. L'Ajuntament ha xifrat en una vintena les dones que duen burca a la ciutat.\nTot i que CiU ja va avançar que presentaria una moció al pròxim ple de l'Ajuntament de Lleida per prohibir el burca, l'alcalde socialista Àngel Ros ha explicat que des del PSC s'està parlant amb tots els grups municipals per tal de redactar i aprovar divendres una moció conjunta al respecte que limitaria l'ús burca només als equipaments on l'Ajuntament té competència.\nPer Ros aquesta mesura és vital per garantir el respecte a un dels valors bàsics de la societat catalana com és la igualtat de gènere i considera que tapar la cara a les dones musulmanes 'va en contra d'aquesta igualtat'.


Agència Tributària:Models 036 i 037.Cens d'empresaris, professionals i retenidors - Declaració censal d'alta...\nModel 030.Cens d'obligats tributaris-Declaració censal d'alta, canvi de domicili i/o de variació de dades personals.\nModels 036 i 037.Cens d'empresaris, professionals i retenidors - Declaració censal d'alta, modificació i baixa i declaració censal simplificada.\nIAE.Declaració d'alta, variació o baixa en l'Impost sobre Activitats Econòmiques (IAE) i comunicació de l'import net de la xifra de negocis a efectes d'IAE (tramitació davant de l'AEAT).\nNIF:Assignació de Número d'Identificació Fiscal a les persones jurídiques i entitats sense personalitat jurídica.\nRegistre Censal dels règims especials aplicables a les prestacions de servicis, vendes a distància de béns i determinats lliuraments interiors.Formulari 035\nComprovació censal – grans empreses.\nIS.Comprovació censal de l'índex d'entitats.\nOpció pel règim de fusions, escissions, aportacions no dineràries i canvi de valors.\nCens territorial de l'Impost sobre Gasos Fluorats Efecte d'Hivernacle.\nComprovació censal.Baixes cautelars Registro devolucions mensuals (REDONE'M).\nConsulta empresaris en estimació objectiva a efectes de practicar retenció.\nGuia pràctica per a emplenament dels models censals 036 i 037 (desembre 2021)(25754 KB - pdf)


La Riera va ser una telenovel·la de TV3, estrenada el diumenge 10 de gener del 2010, 16 anys justos després de l'estrena de la primera telenovel·la de la cadena, Poblenou, en substitució d'El cor de la ciutat. La Riera va estar durant 8 anys en antena, amb 1.534 capítols, creada per el dramaturg i guionista televisiu David Plana. El 30 de maig del 2011 (T2), s'arriba el capitol 300. El 23 de maig del 2012 (T3), s'arriba al capitol 500 i el 20 de novembre de 2014 (T6) s'arriba al capitol 1000. Tot i que estava previst acabar-la amb set temporades, per un tema pressupostari de TV3, es decideix fer una vuitena, amb nous personatges principals i trames.El pasat 7 desembre del 2016, Televisió de Catalunya va anunciar que, després de 8 temporades en antena, la Riera a juny del 2017 diria adeu definitivament. Finalment, aquest adeu es va materialitzar el dia 25 de juny de 2017.\nLa Riera serà substituïda per una nova sèrie que s'anomenarà Com si fos ahir.\n5 Fitxa Artística\nIgnasi Guitart, patriarca de la família Guitart-Riera comunica que va a viure a Madrid. La Mercè, que és la seva esposa, no accepta de cap de les maneres aquesta decisió. En Claudi el fill gran i la seva dona Lídia tenen un fill l’ Adrià. Aquest es veu embolicat amb el suïcidi d'Àngel Parés i amb Anna Forasté. Més tard arriba a les seves vides el negoci de la Pineda, que els hi porta problemes amb la regidora Urbanisme de Sant Climent l'Estel Mas. El segon fill l'Ernest encara segueix enamorat de la mare de la seva filla Ariadna, la Sònia, però tant ell com ella tenen parella, en Jordi i la Laia. El tercer fill el Lluís i la seva actual parella Irene, juguen a jocs de rol sexual. És un home que acostuma a tenir problemes amb tot negocis, família, parelles... També hi ha la seva ex Carol que viu amb la seva única filla, la Sara. I per últim hi ha en Sergi, el fill petit de la família que torna de treballar de Brussel·les amb la seva tieta, germana de la Mercè, la Mariona. Aquest entra a treballar a la cuina i crea problemes al seu tiet Mauri, la Maribel i la Valèria. Després hi ha en Nil i l'Ona que són els fills d'en Claudi. En Nil, no fa ni brot a la universitat i en Claudi l'encoloma a la Fonda. Més tard s'enamora de la cambrera del restaurant, la Marina, la qual té mal rotllo amb l'Ona. L'Ona és una noia que li agrada treballar. El seu xicot és en Daniel, el germà de la Maribel, que està a una classe social inferior a la d'ella. Més tard, aquesta, descobreix quina mena de persona és el seu pare. També hi ha la vida d'en Mauri i la Txell. Germà i neboda de la Mercè. En Mauri oculta un secret molt fosc des de fa molts anys que sortirà a la llum.\nEncetem nova temporada amb en retorn d'en Nil. El fill gran d'en Claudi que torna al poble després de passar 1 any a Lió. La Mercè sense tenir cap relació amb els seus fills Ernest i Sergi, mirara de recuperar-los. En el món del Claudi, començarà, com és evident, una nova guerra amb la Lídia per obrir un nou casino al Brasil. Aquest fet comporta que hagi de passar el seu 50% del negoci a en Nil. Mentrestant la Judit la mare d'en Nil mirarà de recuperar el seu fill, costi el que costi. A més, ella, la Lídia i en Nil es veuran immersos en un xantatge contra el casino que li farà retrobar a un antic amor, en Santi, i la farà tornar al món que la va portar a la ruïna i la pèrdua dels fills, la droga. En l'entorn de l'Ernest, s'enamorarà de la Raquel, la professora de reforç de l'Ariadna. En Lluís viu a Madrid amb la Carol. I el Sergi es veurà obligat a clausurar la seva història amb la Maribel ja que ella deixa la fonda per anar-se’n al Japó. Entra un nou inversor a la fonda el Grup Batea, aquí és on apareix el personatge de la Cristina una gestora que tindrà una història d'amor amb el Sergi a part que donarà molts problemes als treballadors del restaurant.\nPer començar, ens trobem amb una Mercè rebutjada pels seus veïns (recordem que al final de temporada fou denunciada per en Lluís) i només tindrà un únic objectiu: recuperar Can Riera que està a mans d'en Balló. En Claudi, després de la mort d'en Guillem, vol reformar La Pineda junt amb la Lídia i en Martí. Després de finalitzar la seva relació amorosa amb la Mònica, que va fugir amb l'Ismael, rep una oferta per recuperar-se: una teràpia amb una dona: l'Àgata, que amaga molts i molts secrets. La Judit ha obert un diari digital per informar la comarca del Maresme, on farà públic fets de la comarca, denuncies i alguns temes una mica foscos. A més, la seva relació amb en Martí patirà, ja que ell confessa que és addicte al sexe. En el món de la Lídia, després de la mort de son pare, està tocada. Amb en Miquel malalt, greu, es deixa anar i coneix l'Omar, el reporter del diari de la Judit, es coneixeran i s'enamoraran com a dos jovenets. A la vida de l'Ernest, ell no pot suportar el judici de la seva mare i la presència d'en Lluís a Sant Climent i se'n va a Zurich una temporada. La Marta, que continua treballant a la Fonda, s'adona que ser mare, no és cosa fàcil. Ell torna al voltant de Nadal, amb el cap de canviar de vida però la cosa es complica quan es retroba amb la Raquel (la seva parella que va acabar fatal a la quarta temporada), ja que l'Ernest la tracta sense rancúnies i mirant de tancar ferides, això entre altres coses agreujarà la seva relació de parella amb la Marta. La Sònia té un xicot nou l'Oleguer un jutge que amaga algunes coses que no sabem i coses força grosses com per no fer el seu ofici. En Lluís, després de la denúncia contra la Mercè, continua al poble i es posa a treballar a la Barra. A poc a poc recuperarà el contacte i la confiança amb la família. En Sergi, amb un calvari que ni Déu pot solucionar, està amb la Maribel. La Cristina encara és al poble i dóna a llum. La filla es diu Elvira contra el criteri d'en Sergi. En Sergi es veurà ficat entre la guerra Cristina-Maribel, una guerra que serà molt i molt forta i que molta gent en sortirà perjudicada.\nTot comença després de la mort de l'Ona, que és un cop molt dur per a la família Guitart-Riera. En Claudi només pensa en venjar-se, no pararà fins que mati al Balló, que això li portarà problemes amb l'Agata, que està embarassada de la seva filla, Miranda. La Judit també queda molt tocada per la mort de la seva filla això li provocarà apropar-se el Dani. L'Ernest, després de tallar la seva relació amb la Marta definitivament i deixar la Barra del Port, li surt una bona oportunitat de feina, que accepta i marxarà un temps llarg de Sant Climent. El Lluís, degut a la salut de la mare que comença a tenir lapsus, farà de director de la Fonda. El Sergi continua amb la Maribel, treballant junts i com parella, guanyaran la seva primera estrella Michelin. Tot i que tindran les seves crisis puntuals de parella que afectaran a la resta de l'equip de cuina. La Lídia que segueix amb l'Omar, tindrà molta ansia de poder i s'enfrontarà amb la diputada Maria Monclús. La Sònia després de patir amb la mort de l'Oleguer coneixerà el Pau un home amb una situació complicada. Els Flaquers obriran el centre social Consol Faust.\nGreta Berbel, com a Elisabet "Bet" Colomer Margarit (T3,T4,T5,T6,T7)\nMontserrat Carulla, com a Consol Faus Reixac (†) (T3-T5)\nMiranda Gas, com a Bibiana Ferrer Monclús (T7 - T8)\nMontse Pérez, com a Remei Torres (T8)\nMarc García Coté,com Àxel Vendrell (T8)\nRikar Gil,(†) com a Gaspar (T7)\n↑ http://www.ara.cat/media/Lofec-pressupostari-TV3-allargar-Riera_0_1548445165.html L’ofec pressupostari obliga TV3 a allargar La Riera un curs més", 27/03/2016\n↑ Web de "La Riera" - La sèrie (http://www.tv3.cat/lariera/la_serie.html)\n↑ «El final de "La Riera" el van seguir 390.000 espectadors de mitjana» (en català). TV3, 20-07-2010. [Consulta: 20 juliol 2010].\n↑ «Un casament inesperat tanca la segona temporada de "La Riera"» (en català). 324.cat, 18-07-2011. [Consulta: 19 febrer 2012].\n↑ «"La Riera" acomiada la temporada establint un nou rècord» (en català). 324.cat, 17-07-2012. [Consulta: 8 gener 2013].\n↑ http://www.el9nou.cat/noticies_o_0/28243/david-plana:-%E2%80%98la-riera%E2%80%99-tindra-una-cinquena-ultima La Riera tindrà una cinquena i última temporada.Després, si TV3 decideix allargar-la, jo deixaré el projecte 21-12-2012\n↑ http://www.ara.cat/media/samaguen-creadores-series_0_1535246557.html En paral·lel, algunes sèries com La Riera han notat un creixement de la presència femenina. La telenovel·la va ser una idea original de David Plana, però en les últimes temporades la direcció argumental ha recaigut en Eulàlia Carrillo i Eva Baeza, 05/03/2016\n↑ http://www.ccma.cat/tv3/la-riera/nous-personatges-sacsejaran-la-riera-a-partir-del-setembre/noticia/2738871/La Riera, la sèrie de sobretaula de TV3, tornarà a la tardor amb nous personatges i més trames que sacsejaran la vida a Sant Climent. Serà sota la direcció argumental de Carmen Abarca i d'un equip de guionistes que combinarà l'experiència d'alguns dels membres amb d'altres de nova incorporació La Riera 30/06/2016\nQuadern de rodatge de la nova telenovel·la de TV3.\nWeb oficial del restaurant fictici "Can Riera".\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=La_Riera_(sèrie)&oldid=19241543»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 nov 2017 a les 21:35.


‘Dune’ de Denis Villeneuve – Sa revist@ des Cap de setmana\n17 septiembre, 2021 16 septiembre, 2021 Jordi Ribera\tSa Revista Cinema i Teatre, Sa Revista Cultura, Sa Revista Noticia de home, Sa Revista OciAMIC, Balears, Dune, Joan Millaret Valls, Menorca\nUn vibrant pròleg ens presenta el planeta Arrakis, un món desèrtic que té una espècia que flota en la seva atmosfera, una valuosa matèria primera, recol·lectada amb grans màquines per la casa dels Harkonen, mentre els seus habitants, els Fremen, lluiten clandestinament contra aquest espoli. El punt d’arrencada del film, sintetitzat en aquest breu, però majestuós preàmbul, mostra com els Harkonen abandonen incomprensiblement Arrakis tot cedint l’explotació del planeta als Atreides.\nA partir d’aquí comença un relat força elemental, una història primordial, la d’un noi cridat a ser l’escollit, el camí de la forja d’un heroi. Ens referim a Paul Atreides (Timothée Chalamet), qui viu estranyament fascinat pel planeta Arrakis, i que creix atrapat en una sèrie de premonicions i visions de caràcter místic, que redunden en l’èpica messiànica que transmet el film, però que alhora també li dona un to al·lucinatori i nebulós. Entremig veiem imatges i moments que ens recorden fragments icònics de l’actualitat, com la barbàrie i l’horror d’Estat Islàmic i els talibans.\nDenis Villeneuve, un conreador nat del gènere fantàstic amb films com ‘La llegada’ (2016) o el remake d’un altre clàssic del gènere, ‘Blade Runner 2049’ (2017), excel·leix aquí en la seva posada en escena, tant vistosa com virtuosa. Fa gala d’una concepció visual i escenogràfica de gran elegància que treu profit sobretot de l’aspecte més matèric i físic de l’essència del desert. Un entorn inhòspit, pràcticament sense vida, on els Fremen s’han sabut adaptar, i on preval la sorra, les tempestes d’arena, les dunes, el sol ardent o la deshidratació. Textures i formes per on podríem entreveure rastres del film epopèic ‘Lawrence d’Aràbia’ (1962, David Lean).\nTrobem un organicisme sorprenent. Més enllà de bestioles com un ratolinet del desert que sobreviu enmig d’aquest mar de sorra, Villeneuve ha armat uns helicòpters que recorden les llagostes o les libèl·lules i armes secretes a la manera de mosquits espies, amb el seu brunzit, fins i tot. Tot i el futurisme, també sobta veure decorats i vestits d’estètica antiga, medieval o aràbic. S’insisteix molt en l’aspecte més físic i matèric, privilegiant interiors de pedra, murs, passadissos, tot d’una aparença pètria, de gran austeritat, reminiscències de l’antic Egipte de les piràmides.\nTenim, per descomptat, dosis d’espectacularitat, de megalomania, però per damunt de tot preval la idea d’un blockbuster d’autor, on el toc personal del realitzador és determinant per damunt de les concessions fàcils a l’efectisme i l’explosió d’efectes digitals. Una de les imatges emblemàtiques del film són els cucs gegants que engoleix tot allò que es mou i que es mouen enmig la profunditat de la sorra del desert on s’amaguen. La seva boca, que s’empassa persones i màquines, és com un cràter, un maelstrom, imatge poderosa que situa a l’espectador en el vòrtex d’aquest remolí letal. D’altra banda, Hans Zimmer crea una banda sonora impactant, que t’atropella com si fos un camió. Al capdavall, ‘Dune’ és una experiència immersiva, una pel·lícula subjugadora, captivadora.\n.- Aquest és un article de Joan Millaret i Valls i AMIC per a Menorcaaldia.com\nLuis Soler, la veu i la paraula\nConsells per a anar al camp i a la platja amb el ca


CiU denuncia que la darrera campanya de la Generalitat és idèntica a una del PSC ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4055. Dilluns, 18 de juny de 2018 07:42 h\nLa portaran a la Comissió Asessora de Publicitat Institucional perquè decideixi si hi ha utilització partidista de les comunicacions governamentals\nEl portaveu de CiU al Parlament, Oriol Pujol, ha considerat aquest dimarts que la campanya que ha presentat el Govern sota el títol 'Construïm Catalunya' s'assembla molt a una del PSC del passat novembre que s'anomenava 'Construïm Catalunya amb fets'. Per això, la federació ha decidit portar-la a la Comissió Assessora de Publicitat Institucional per veure si xoca amb la Llei de publicitat institucional pel 'solapament de missatges, de grafies, de colors i de conceptes' entre ambdues campanyes. Ha subratllat que la llei prohibeix la 'utilització partidista de la comunicació institucional' i estableix que s'han de desmarcar clarament les campanyes de partits de les del Govern.\nCampanya, construïm Catalunya, PSC\nEn roda de premsa, ha indicat que, segons la llei, les campanyes del Govern i dels partits no poden tenir punts de similitud i 's'ha d'evitar la confusió i la coincidència' de les campanyes institucionals amb les electorals. És per això, que CiU demana un informe de la comissió.\nAlhora, ha remarcat que 'alguna cosa no acaba de quadrar' quan el Govern fa una campanya que explica els suposats bons resultats del tripartit i el mateix president de la Generalitat, José Montilla, desmenteix la configuració d'un tercer tripartit. 'Qui ens està dient mitja veritat?', ha preguntat. A més, ha apuntat que tot això es produeix el dia que CiU i PSC es reuneixen per pactar suposadament joc net en campanya.\nLa portaveu del PPC al Parlament, Dolors Montserrat, ha mostrat la seva sorpresa per aquesta pàgina web que el tripartit ha posat en marxa parlant de l'obra de Govern. 'Preguntarem per aquesta pàgina web perquè ens sorprèn i fa un balanç que encara no està acabat. Just comencem l'any 2010 i fan un balanç de tot un mandat inclòs el 2010', ha remarcat.\nLa dirigent del PP català ha dit que li ha recordat al llibre que ja van criticar: 'Dos anys de Govern'. També ha ressaltat que preguntaran pel cost, per l'empresa que els ha assessorat i ha portat la web i per com han arribat a aquest lema, que coincideix amb un del PSC: 'Construïm Catalunya amb fets'.\nPer altra banda, el portaveu del grup Mixt, Albert Rivera, ha advertit al PSC que la figura del president de la Generalitat ‘no és patrimoni de ningú’, de manera que no és ètic que l’usin per fer campanya. Per això, ha avisat els socialistes que si no donen explicacions i rectifiquen, denunciaran el cas a la Junta Electoral.