Espaguetis saltejats amb puré d’albergínies escalivades - La pasta per als catalans\nHome Un blog reivindicatiu Espaguetis saltejats amb puré d’albergínies escalivades\nUs recordeu la pasta amb crema d’albergínies i mató de fa uns dies? Doncs aquell dia em va sobrar puré d’albergínies i el vaig congelar. I en vaig aprofitar per aquests espaguetis que quasi quasi em van agradar més que la crema d’albergínia i mató.\nIngredients aproximats per a 2 persones\nEntre 100 i 200 g de polpa d’albergínia escalivada\n1 o 2 filets d’anxova (depenent dels gustos)\n10 tomàquets cirerols pera\nalfàbrega fresca (o orenga seca)\n40 ml d’oli\nPrimer de tot escaliveu les albergínies i tritureu la polpa amb el minipimer amb mig gra d’all pelat o un sencer si és petit i una mica de sal.\nEscalfeu l’oli en una paella ampla on després hi haureu d’abocar els espaguetis i afegiu-hi el filet d’anxova. Com estigui desfet afegiu-hi els tomàquets tallats per la meitat i les olives sense pinyons. Coeu 5 minutets amb la flama no massa forta i aixafeu la meitat dels tomàquets amb una forquilla. Incorporeu-hi el puré d’albergínies, coeu-ho un parell de minuts més tot remenant, afegiu-hi l’alfàbrega (o l’orenga), apagueu el foc i tapeu.\nCoeu els espaguetis en abundant aigua amb sal e quan estiguin al dente escorreu-los i aboqueu-los a la paella. Saltegeu-los tres o quatre minuts amb la flama ben forta.\nEmplateu-ho i decoreu el plat amb unes fulles de alfàbrega.\nBo, ràpid i diferent.\n1 setembre, 2013 at 16:37\n2 setembre, 2013 at 15:57\nAhaha! Gràcies a tu\n6 setembre, 2013 at 14:14\nM’he fet una fan incondicional d’aquest blog, en 1 setmana, n’he fet 4 receptes!!! Moltes gràcies per compartir-les, són boníssimes.\n6 setembre, 2013 at 14:22\n16 juliol, 2015 at 8:48\nm’encanta el teu llibre


La NO independència… és dependència! (33) | La Garriga Digital\nA què està disposat el PP? Rajoy no està disposat a liquidar la sobirania nacional? Sí ho està per liquidar la convivència, qui va recollir signatures contra Catalunya? La independència del constitucional, que va recusar a un magistrat amb paranys, va manipular el constitucional que va retallar l’Estatut i ara ha imposat membres que eren del seu partit i afins a la FAES? Per fi, sí està disposat a liquidar la democràcia qui s’oposa a la consulta que desitgen més de dos terços dels habitants de Catalunya? Exemplar!\nQuina política apliquen el PP i PSOE a la societat catalana? “La política és l’art del possible”. PP i PSOE la converteixen en l’art de “l’impossible”. Per què s’ha arribat fins a aquí? Per què vol anar-se’n una Catalunya que ha demostrat sentit d’estat, confiança en la Constitució? Potser per convertir “nacionalitat” en “menys” que “regionalitat”? Què ofereixen perquè la majoria de la societat canviï d’opinió? Diuen: o la independència que voleu, encara que us aneu a l’infinit, o seguiu depenent d’Espanya. Davant això, què fa una societat madura, adulta, democràtica, amb consciència de la seva història, cultura, llengua, valors i recursos? Aquesta societat, per “dignitat” què ha de fer?\nQuin PIB perdrà Espanya si Catalunya s’independitza? Això és el que els preocupa! Avisen que Catalunya perdrà un 20%. I quant perdrà Espanya? Amenacen amb boicot a productes catalans. Algú creu que compren per simpatia, o ho fan per la relació qualitat/servei/preu? Estaran disposats a pagar més car, menys qualitat i pitjor servei per boicot? I a quant ascendiria un possible boicot de Catalunya a productes espanyols? Els preocupa el que perdran els catalans? No! Els preocupa el que perdran si marxa la seva última colònia.\nAmb qui ha de reunir-se el govern espanyol? El PP proposa que s’exposi davant el Parlament català el risc i cost de la independència. S’han assabentat de la realitat social? És cert que Espanya té alguns bons cavalls de Troia amb el PSC, PPC, Ciutadans… Però aquests partits, al Parlament, representen a la majoria de la societat que, segons enquestes, vol la consulta? Amb qui ha de reunir-se el govern espanyol és amb Òmnium Cultural, amb l’ANC, amb la quantitat d’associacions, sectorials, sectors empresarials, sindicats i ajuntaments que volen ser consultats. Aquí estan els interlocutors reals! Ho faran?\nQui divideix, s’imposa? Continuen els comentaris dels partits estatals i els seus ambaixadors a Catalunya sobre la divisió que crea l’independentisme a la societat catalana. És a dir: per no dividir, que els catalans conscients renunciïn a la seva dignitat, llibertat, drets i recursos. Això vol dir: submissió total. Dues opcions clares i úniques: O independència = llibertat, dignitat, defensa de la pròpia història, cultura, llengua, valors, gestió de recursos propis o “dependència”: submissió, obediència, explotació, colonització, regionalització i castellanització. Què és el “digne” per a una societat culta, madura, democràtica, lliure?\nPER LA DIGNITAT – GRUP D’OPINIÓ Bloc i Facebook.\nArticle anteriorLa gran estafa elèctrica\nArticle següentEl Premi Sambori arriba a la Garriga


Reseller SW Hosting: Els millors plans per a revenedors\nEn el teu propi Servidor Cloud\nSense permanència! Disposaràs d'un servidor Cloud per fer Hosting web als teus clients/projectes només per a tu. Tot pensat i dissenyat per als resellers, les millors solucions i als millors preus.\nPlans Resellers per allotjament web.\nComença amb el pla que més s'ajusti a les teves necessitats\nMostrar característiques >>\nRecursos del Pla\nSSL gratuït (HTTPS) Let 's Encrypt\nProtecció atacs DDoS\nPanell de control de client SWPanel (marca blanca)\nCrea els teus propis paquets\nSuspendre / reactivar / eliminar comptes\nCanviar les contrasenyes del compte\nGestió de DNS il·limitats\nPanell de control d'SWPanel\nCòpies de seguretat*\nAccés al panell de control (marca blanca)\ninstal·lació de WordPress, WooCommerce, etc. amb 1 clic\nServidors ajustats per experts\nXarxa redundant quàdruple\nEnergia A / B redundant recolzada per UPS / generador dièsel\nCompromís de temps d'activitat del 99,9%\nÀlies de dominis il·limitats\nComptes FTP / FTPS / SFTP il·limitats\nBústies de correu electrònic il·limitades\nFuncions comerç electrònic\nCertificats SSL disponibles (HTTPS)\nConfiguració de PrestaShop amb 1 clic\nPla Reseller D25\n25 Llicències de hosting\n40GB de disc SSD\nPla Reseller WHA\nLlicències de hosting il·limitades\n160GB de disc SSD\nPodràs personalitzar el teu pla en un sol clic. Utilitzem tecnologia Cloud que permet ampliar els recursos com i quan ho necessitis.\nTens algun dubte o necessites ajuda comercial? Contacta amb nosaltres.\nLlicències de hosting\n5 25 il·limitades\nEls nostres plans de resellers estan pensats, dissenyats i enfocats per a professionals com tu.\nTot el que necessites al millor preu!\nT'oferim la millor plataforma de Cloud Hosting d'Europa i al millor preu de mercat. Integrem totes les eines que necessites en un sol clic, amb les majors facilitats del món i el millor suport 24x7 els 365 dies de l'any.\nDedica't al teu negoci, de la resta ens preocupem nosaltres. T'oferim garantia total de servei i sempre els millors productes als millors preus. Tu preocupa't de mimar als teus clients utilitzant les eines que posem al teu abast. Tot pensat perquè guanyis diners amb nosaltres.\nEls nostres resellers disposen de suport Premium 24x7, atenció personalitzada comercial, formació exclusiva i ajudes.\nConsulta la nostra tarifa VIP, veuràs que és la millor del mercat. Els millors preus de registre, renovació o transferència.\nDisposaràs de formació gratuïta sobre tots els nostres serveis, assessorament i suport comercial. Accés telefònic 24x7.\n100% marca blanca i 100% personalitzable. La teva eina de gestió i la dels teus clients, per poder revendre els serveis.\nAPIS de gestió\nDisposaràs d'una moderna RESTful API perquè puguis gestionar els teus dominis de manera senzilla i integrar-la amb les teves pròpies eines o la teva pròpia web.\nCrea els teus usuaris i clients, controla permisos, plans de serveis i quotes. SW Panel és la plataforma ideal per a la revenda de hosting compartit.\nAccés per usuari\nGestionar teu hosting mai ha estat tan fàcil: comptes de correu, bases de dades, FTP, DNS, estadístiques, etc. Pensat perquè els teus clients ho gestionin fàcilment.\nTindràs un sol panell de control per tots els teus Serveis. Una sola eina per controlar-ho tot. Tot integrat a SW Panel WHA i amb un sol clic.\nSW Panel & WHA: La millor combinació\nGestiona el teu propi servidor de la forma més fàcil amb SWPanel, ideal per als teus clients i per tu (WHA)\nWHA per Resellers com tu\nWHA és un panell de control dissenyat i pensat per resellers, que et permetrà gestionar l'accés amb marca blanca dels teus propis clients perquè realitzin les accions que tu decideixis sobre els seus serveis. WHA inclou el mateix que t'ofereix WHM de cPanel o Plesk, però li donem una volta més i ho integrem amb una filosofia totalment multiservei i amb múltiples nivells d'accés per a tu i els teus clients, i amb la teva pròpia marca, si ho desitges.\nAdministra els paquets i comptes hosting\nManteniment bàsic del sistema\nCòpies de seguretat amb uns pocs clics\nMigra tots els teus clients amb facilitat\nGestiona els comptes dels teus clients\nCrea paquets de hosting personalitzats\nPersonalitza l'estil (marca blanca)\nSW Panel per als teus clients\nSW Panel, el nostre propi panell, és increïblement potent i està perfectament integrat en la nostra plataforma. Els teus clients podran realitzar totes les seves gestions des d'un únic lloc i accedir a centenars de funcionalitats.\nSense necessitat de recursos addicionals de vCores, RAM o disc per tenir SW Panel. No afecta el rendiment del teu servidor i disposa de control remot total per xarxa independent i segura.\nEdita registres DNS per als teus dominis\nComprova les estadístiques del lloc web\nGestiona bases de dades\nGestiona còpies de seguretat\nPublica un lloc web\nAfegeix/elimina dominis i subdominis\nCrea comptes de correu electrònic\nConfigura i protegeix el correu electrònic\nAfegeix "Add-ons" o millores al teu Web Hosting Administrator (WHA)\nPots afegir "add-ons" o millores al teu Pla per resellers amb el nostre SW Panel, en qualsevol moment. Millores en l'administració, monitoratge, infraestructura, seguretat i backups.\nSegueix l'enllaç per veure tots els addons disponibles.\nVeure Add-ons disponibles >>\nMonitorització Avançada per 0,75€/mes\nvCores i memòria elàstica per 1,25€/mes.\nSmart Module o Cloud intel·ligent per 4,50€/mes.\nFail2ban intel·ligent inclòs i gratuït\nFail2Ban Gestionable per 0,75€/mes\nFireWall perimetral capa 4, inclòs i gratuït\nFireWall Capa 4 gestionable per 1,50 €/mes\nFireWall perimetral Capa 7, per 5,50 €/mes\nCustòdia de logs per 5,15€/mes.\nBackup 7,15,30 o 60 dies per 0,09€/GB/mes.\nTarifa VIP en noms de dominis: La millor del mercat.\n.net 10,90$ .info 5,81$ .eu 5,28$ .com.es 1,52$ .biz 6,87$ Veure tarifes ...\nEncara no estàs convençut de formar part de la nostra xarxa de resellers? Aquí tens més avantatges exclusius per a tu, segur que ningú t'ha ofert tantes solucions i possibilitats per ajudar-te en el teu negoci.\nAtenció telefònica VIP\nAmb els plans D25 i WHA, podràs trucar-nos les 24h del dia per rebre suport Premium de Nivell 1. Entenem que el teu negoci depèn de la qualitat del servei i te la garantirem amb els SLA més exigents.\nSuport per Enginyers\nSi necessites més suport, te'l donarem. Podràs accedir al nostre suport d'enginyeria de sistemes de nivell 2 i 3 perquè t'ajudem en el més difícil, utilitzant el nostre suport Global, mitjançant tiquets d'enginyeria de sistemes.\nTindràs preferència en totes les gestions administratives i de facturació, et donarem facilitats per al pagament i agrupació de factures. Comptaràs amb eines exclusives per a la gestió de les factures, els teus costos i els teus saldos.\nEl nostre departament de prevenda t'ajudarà a confeccionar i estudiar els projectes dels teus clients, i els tindràs disponibles al teu SW Panel per poder descarregar-los o per activar en 1 sol clic. Si el teu client accepta el projecte, estarà funcionat en minuts.\nPodràs accedir a les nostres solucions premium, serveis de networking corporatiu, eines i solucions de seguretat, sistemes de balanceig, Clouds intel·ligents i autoescalables. I tots els nous productes abans que ningú. Avança't a la teva competència.\nContractes sense penalització\nTot això ho tindràs sense contractes amb penalització ni compromisos. Sabem que si ho fem bé seràs reseller durant molt de temps, i la nostra obsessió serà sempre fer les coses de la millor manera possible. Si tu guanyes, guanyem tots.\nDisposem d'infraestructures i Data Centers propis, així com d'un departament d'R + D especialitzat en la creació de solucions i serveis de Cloud i Hosting per resellers. El millor escenari perquè el teu negoci triomfi.\nSom professionals amb més de 20 anys d'experiència en el sector d'Internet, altament guardonats, amb coneixement i control total de les solucions i productes que necessites per als teus clients. Aprenem cada dia més, per poder ajudar-te a guanyar clients.\nTroba les respostes a les preguntes freqüents sobre els nostres plans per resellers\nQuè és SW-Reseller?\nAmb SW-Reseller podràs oferir als seus clients el registre de dominis i hosting per a les seves webs, podràs iniciar el teu propi negoci d'allotjament! T'oferim una solució claus en mà perquè no hagis de preocupar-te per res.\nSW-Reseller està dissenyat per a usuaris que volen allotjar als seus propis clients o iniciar el seu propi negoci d'allotjament web. Els clients d'SWResellers tenen accés al seu panell de control SWPanel + WHA i poden crear paquets de hosting per a cada un dels seus clients. Cada client té el seu propi SWPanel per administrar els seus llocs web.\nPuc guanyar diners amb SW-Reseller?\nSW-Reseller és un servei súper rendible. Si, per exemple, disposes d'un pla que costa 20 euros/mes i et permet albergar a 25 clients, el teu cost és de 0.8 euros/mes per client. Si cobres a cadascun dels teus clients 15 euros/mes, obtindràs un ingrés de 375 euros/mes. Una vegada que restes el cost del compte de revenedor de 20 euros/mes, el teu benefici és de 355 euros/mes. Pots guanyar molts diners amb SWReseller!\n¿Beneficis de SW-Resellers?\nNecessitaries molts diners, experiència i temps per llançar el teu propi negoci de hosting. Necessitaries comprar servidors, configurar les teves xarxes, pagar llicències de software, etc. Mitjançant SW-Resellers estaràs llest per allotjar als teus propis clients immediatament després de contractar el teu pla, sense complicacions, fàcil, ràpid i econòmic.\nCom començo amb SW-Reseller?\nEl primer pas és comprar un paquet de SW-Reseller. Un cop hagis seleccionat el teu paquet, utilitzaràs el panell de control SWPanel + WHA inclòs per iniciar i administrar el teu negoci de Reseller. Utilitza WHA per crear comptes d'SWPanel individuals per a cada un dels teus clients. WHA també està carregat amb característiques addicionals que et permeten crear i eliminar paquets d'allotjament web, administrar la seguretat del compte i molt més.\nQuè significa Marca Blanca?\nSW-Reseller amb marca blanca et permet personalitzar els panells de control dels teus clients, colors, idiomes, paquets, logotip, etc. Podràs crear el teu SWPanel amb la teva pròpia entitat.\nCloud dedicat només per a tu?\nA diferència del hosting compartit que ofereix la competència, on comparteixes servidors amb molts altres clients, SW-Reseller té un servidor exclusiu per a tu. Això té enormes avantatges per als teus clients: major flexibilitat, seguretat, potència, rendiment i amb recursos totalment personalizables.\nCom administro els comptes dels meus clients?\nEl teu Pla d'SW-Reseller inclou el panell de control SWpanel + Web Hosting Administration (WHA). Mitjançant aquest panell podràs crear i administrar comptes de hosting individuals per als teus clients. Pel que fa als teus clients, els comptes que creïs per a ells inclou el panell de control SWPanel (marca blanca). Poden utilitzar aquest panell de control intuïtiu per administrar els seus llocs web, correu electrònic, bases de dades, software, arxius i més.\nInclou panell de control per als meus clients?\nLa resposta és sí, disposaràs de tants panells de control com llicències tingui el pla que hagis contractat, el D5 (5 llicències), D25 (25 llicències) i el Pla Reseller WHA (llicències il·limitades)\n¿Es pot assignar diferents espais de hosting per a cada client?\nSí, mitjançant el panell de control podràs crear diferents plantilles amb les característiques que necessitis per a cada un dels teus clients, podràs configurar l'espai dels hostings, comptes de correu, bases de dades, etc.\nEl preu dels plans de Resellers pot variar?\nSi ets Reseller, ets client VIP: els nostres preus són els millors del mercat. Només augmentaran en el cas que modifiquis els recursos del teu Pla, en cas contrari són els que estan a la web.\nDisposeu de sessions formatives per a iniciar-se en el negoci de Resellers?\nA la nostra web trobaràs una secció on pots seleccionar el dia que vols apuntar-te. Són sessions de formació que es realitzen de forma virtual utilitzant Zoom, en què un formador especialitzat t'explicarà els avantatges de negoci per a Resellers.\nEn transferir 1 domini, s'afegeix 1 any a la data de caducitat, per exemple, si fas la transferència avui, i el domini caduca al maig de 2021, en el moment de finalitzar la transferència s'haurà renovat fins al maig de 2022.\n¿Els Plans de Resellers tenen integració amb WHMCS?\nSí, ja pots integrar els dominis d'SW Hosting amb l'eina de gestió WHMCS, segueix aquest enllaç per a més informació: Els teus dominis d’SW Hosting integrats en la teva eina de gestió WHMCS\nElls comptes de correu i les BBDD consumeixen espai de disc?\nEn el Cloud Hosting Reseller l'espai de disc que s'assigna al Cloud és per a tot, és a dir, Sistema Operatiu, web, bases de dades i Comptes de Correu, tot es guarda en el disc del Cloud dedicat que s'assigna al pla Reseller, per tant, tot consumeix i s'ha de tenir en compte a l'hora de fer els càlculs. Els plans Reseller o qualsevol Cloud Hosting es basa en tenir un Hardware virtual (Cloud) dedicat, exclusiu per a tu, i tot es guarda i es processa allà.\nHi ha limitacions de BBDD?\nNo hi ha limitació en les BBDD, s'aplica una limitació de mides de disc, que el pots utilitzar en el que vulguis (correu, espai hosting web...).\nPuc disposar de Certificats Let 's Encrypt?\nSí, tots els nostres plans de Resellers inclouen Let 's Encrypt i TLS per als correus.\n¿Els plans de Resellers disposen de PHP8?\nSí, PHP 8.0 ja està disponible a tots els nostres Plans de Resellers.\nQuina forma de pagament teniu?\nMitjançant targeta bancària, PayPal o, si ho prefereixes, amb domiciliació bancària.\nUneix-te ja al nostre equip de SW-Resellers\nDóna'ns les teves dades i contactarem amb tu el més ràpid possible, per ajudar-te a ser un reseller SW Hosting i aclarir tots els dubtes que encara et quedin. No perds res per contactar!


ESO DUAL - UEC - Ajuntament de la Bisbal d'Empordà\nL’ESO Dual és un recurs educatiu de l’Ajuntament de la Bisbal d’Empordà, en conveni amb el Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, que es desenvolupa amb el suport d’una empresa externa.\nEs treballa conjuntament amb l’Institut de la Bisbal d’Empordà, els equips d'assessorament i orientació psicopedagògica (EAP), diferents serveis del municipi i altres àrees del mateix ens local.\nAquest servei està destinat a nois i noies d’entre 14 i 16 anys, alumnes d’Educació Secundària Obligatòria (ESO) dels centres del municipi.\nOfereix una forma d’aprenentatge més pràctica i vivencial, diferent de l’aula ordinària, amb l’objectiu de motivar els joves per adquirir diferents competències i així no desvincular-se de l’àmbit escolar.\nL’ESO Dual ofereix un espai dins de l’ensenyament reglat obligatori en el qual es treballen les competències bàsiques, les habilitats socials i personals, l’autoconeixement i l’autoestima a partir de l’experiència.\nTambé dóna l’oportunitat als joves de tenir un primer contacte amb el món laboral i els permet poder seguir el seu propi itinerari personal.\nEls grups reduïts permeten treballar de manera més personalitzada i directa amb cada jove, i oferir una intervenció de qualitat i ajustada a les necessitats de cada membre del grup. És per això que es dóna especial importància a l’espai de tutoria, en què es tracten tant els aspectes individuals com els del grup i s’aborden els diferents àmbits de forma globalitzada i integral.\nLes activitats que es duen a terme en l’ESO Dual són les següents:\nEl treball acadèmic en competències bàsiques en què els alumnes treballen i reforcen les competències bàsiques del currículum escolar, com les matemàtiques, les llengües i les tecnocientífiques.\nEl treball comunitari, possible gràcies a la col·laboració amb la Residència Geriàtrica Municipal Zoilo Feliu, els centres educatius del municipi o les entitats i associacions socials del poble. El treball comunitari dóna als joves l’oportunitat d’establir relacions amb les persones i la participació activa en un servei a la comunitat.\nEl taller i l’hort, dos espais que permeten treballar de forma aplicada els coneixements de ciències naturals i socials, les matemàtiques, la plàstica, els oficis, el reciclatge, el coneixement de l’entorn i la tecnologia, i alhora promouen la creativitat dels joves i el treball en equip.\nLes pràctiques laborals, que permeten als joves tenir un primer contacte amb el món laboral a través d’un acord amb diferents serveis municipals en què desenvolupen diferents tasques senzilles i de suport.\nLes habilitats socials, que es potencies a través de les dinàmiques vivencials, els esports o les arts en general. L'objectiu és potenciar les habilitats emocionals, socials i comunicatives dels alumnes, l’autoconeixement i l’autoestima, la relació amb els altres, la psicomotricitat, l’escolta, la lectoescriptura i el treball en equip.\nLes excursions en grup a diversos espais de l’entorn, espais culturals i espais naturals, per tal de despertar la curiositat i la motivació dels alumnes per conèixer i saber.\nLes tecnologies d’informació i comunicació, presents de forma transversal en la metodologia de treball amb l’objectiu de fomentar l’aprenentatge de les TIC i dotar els joves d’eines i habilitats 2.0.


Alerta sanitària: Retiren del mercat 1 producte fabricat a Catalunya per salmonel·losi\nSanitat informa de la retirada d'un nou lot de fuet a Catalunya per salmonel·la\nEs recomana a les persones que tinguin en el seu domicili productes afectats per aquesta alerta que s'abstinguin de consumir-los\ndimarts, 15 de setembre 2020 - 19:00h\nSanitat ha retirat un lot de fuet per la presència de salmonel·la | EFE\nL'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició (AESAN), dependent del Ministeri de Sanitat, ha demanat la retirada immediata per la presència de salmonel·la entèrica serotip 'Typhimuriumen' d'un nou lot del producte 'Fuet Cabanes' fabricat a Espanya. Amb aquesta retirada, són ja 8 els lots afectats des del passat 4 de setembre, data en què qual va saltar l'alarma sanitària a França.\nSegons informa, estan fabricats per empresa catalana Embotits Sola que distribueix sota diferents marques comercials: Cabanes, Embotits Solà, La Granja, Calet, Solà i Maó, Don Teo, Cambasec, Sanglier, Fran-per, Vic d'Or, Tapes Papi, Julian Mairal i Reketukas.\nLes comunitats en què més s'ha venut\nEls quatre primers lots retirats (20/22-03; 20/26-02; 20/26-03 i 20/27-01) es van distribuir majoritàriament a França, encara que una part també va ser distribuïda a Catalunya i Aragó, així com a Bèlgica i Andorra. La setmana passada es van retirar tres nous lots (20/22-02; 20/08-01; 20/08-02), d'ells només s'ha distribuït el lot 20/22-02 a Espanya, en particular a les comunitats autònomes d'Andalusia, Aragó, Illes Canàries, Cantàbria i Madrid. Els lots 20/08-01 i 20/08-02 s'han distribuït íntegrament a Lituània.\nAquest dimarts, Catalunya, novament a través del Sistema Coordinat d'Intercanvi Ràpid d'Informació (SCIRI), ha informat l'AESAN d'una nova retirada, la del lot 20/29-04 distribuït a Catalunya i Lituània.\nFins al moment no s'ha confirmat a Espanya cap cas associat a aquesta alerta. No obstant això, es recomana a les persones que tinguin en el seu domicili productes afectats per aquesta alerta que s'abstinguin de consumir-los i els retornin al punt de compra. I en el cas d'haver consumit aquest tipus de producte dels lots afectats i presentar alguna simptomatologia compatible amb salmonel·losi, es recomana acudir a un centre de salut.\nLa presència de Salmonel·la entèrica serotip Typhimurium en els aliments pot suposar riscos per a la salut de les persones que els consumeixen (principalment diarrea o vòmits acompanyats de febre i mal de cap).\n"Iceta, molt contundent: La petició que acaba de fer a Quim Torra al Parlament" "Bartomeu veu perillar el seu futur: La moció de censura, cada cop més a prop"


L´octubre fred, mata el cuquet - Diario de Mallorca\nL´octubre fred, mata el cuquet\nfelip munar i munar 24.10.2010 | 08:30\nReclamar la pluja\nLa sembra, com la majoria de les feines agrícoles, està supeditada a les alteracions atmosfèriques. No es pot sembrar sense saó i, per tant, s´ha de fer després de ploure. Per tal de reclamar la pluja quan no venia a temps, el pagès s´havia lliurat a diverses pràctiques. Unes vegades acudia al cel amb fervoroses oracions mentre que d´altres apel·lava a procediments que constituïen romanalles d´antigues fórmules màgiques invocatòries de la pluja. Unes vegades amb processons amb les imatges venerades i repudades com afavoridores d´aquest fenomen. Una altra de les fórmules més utilitzades havia estat la de llançar aigua enlaire en la creença que aquesta pràctica atreia la pluja. També s´havien cremat joncs o vimets, amb el convenciment que la fumera es convertia en nuvolada, que després descarregava.\nLes processons per fer ploure\nA les processos que s´organitzaven a un sant o a una Mare de Déu que dugués la pluja, els participants solien anar descalços, descoberts de cap i sense més roba al damunt que un sac groller; les dones duien la cabellera estesa i, antigament, els pits penjant i al descobert. Aquesta seminuesa dels penitents i el fet d´ensenyar les parts íntimes a la terra respon a una idea primària d´afavoriment de la fecundació de la terra, pròpia d´aquest moment del cicle agrari. Sovint duien canyes llargues i rosaris a les mans, i caminaven lentament –de vegades de genollons-, al ritme d´una cançó monòtona i planyívola. Hi havia processons que passejaven relíquies i cossos sants pels camps i, de vegades, fins i tot els submergien dins aigua. En la nostra literatura religiosa popular hi ha nombrosos goigs, dedicats sobretot a la Mare de Déu sota diverses advocacions que es cantaven especialment per demanar la pluja.\nSant Simó i sant Judes Tadeu (28)\nDiu la tradició que sant Simó era molt gras i que exercia l´ofici de drapaire. Per això l´havien escollit per patró els massa grassos i els que arreplegaven draps vells. També conten que el seu martiri va consistir a serrar-lo de viu en viu i que per això el tenen per patró els serradors. Sant Judes, pel fet de ser confós amb el deixeble traïdor –Judas Iscariot-, és el sant més oblidat del cel. No coneixem cap cristià que hagi posat al seu fill per nom Judes. Per aquesta raó es creu que el sant agraeix i recompensa els que el recorden. "Per sant Simó i sant Judes, barques ajagudes". "Per sant Simó, mort la mosca i el moscó".\n· Avui, a les 17,30, a Petra, gran vetllada de glosat, amb Pipiu, Xurí, Foraster, Carnisser i Mostel amb motiu de la Fira d´Art i Empresa.\n· Avui, a les 21 h. a la plaça Joan March de Manacor, presentarem el CD de Tomàs Bosch "Ball de pagès, jotes i mateixes"; després de dos llibres, ara aquest savi pagès manacorí, ens regala l´experiència musical més típica del Llevant.\nLa tardor s´ha fet present: pluges, temps variable, calor, i fred. Hi haurà esclata-sangs; les blaves i els picornells, els peus de rata, les gírgoles, tot un món de bolets exquisits per al nostre paladar. És necessari que faci fred, perquè moren "els animalons, la cuca, la mosca", que fa malbé els arbres fruiters. Entrarem en el novembre, a les portes d´un nou cicle festiu i de canvi d´any. El temps passa molt aviat, sense témer-nos-en, i massa vegades el perdem per les bardisses.\nBuscan a dos excursionistas perdidos en el torrente de Comafreda


El Govern posa en marxa el Consell de la Cat... - Govern.cat\nEl Govern posa en marxa el Consell de la Catalunya Exterior per intensificar la relació amb la comunitat catalana a l'estranger\nquery_builder 22 desembre 2021 14:20\nEl president Aragonès, durant el plenari. Autor: Rubén Moreno\nEl president Aragonès i la consellera Alsina encapçalen telemàticament el plenari constitutiu d’aquest òrgan de consulta i participació dels catalans i catalanes que viuen a l’exterior\nEl president Aragonès assegura que el nou Consell “enfortirà i augmentarà” la relació entre el Govern i la comunitat a l’exterior i demana la “implicació i participació” de totes perquè “quan se suma, es creix”\nLa consellera Alsina remarca que "la Catalunya exterior és una peça clau de la nostra acció exterior” i explica els grans objectius del Departament: desplegar una cartera de serveis per als catalans a l'exterior, modernitzar els casals catalans i identificar i donar suport al talent català a l'exterior\nEl Govern de Catalunya ha posat oficialment en marxa aquest dimecres el Consell de la Catalunya Exterior, que té l’objectiu d’intensificar la relació amb la comunitat catalana que viu a l’estranger. El president de la Generalitat, Pere Aragonès, i la consellera d’Acció Exterior i Govern Obert, Victòria Alsina, han encapçalat aquest dimecres el ple constitutiu del Consell de la Catalunya Exterior, que s’ha celebrat de manera telemàtica amb la participació de membres que en formen part, entre els quals representants de la Generalitat, la comunitat a l’exterior i altres institucions que treballen arreu del món.\nEl president Pere Aragonès ha qualificat de “bona notícia” la constitució avui del nou Consell de la Catalunya Exterior, una eina, ha dit, que “permetrà al Govern enfortir i augmentar la relació” amb el mig milió de persones que formen part de la comunitat de catalans i catalanes que viuen fora de Catalunya i “als quals volem servir i acompanyar, i poder atendre amb igualtat, coordinació i garanties”. Aragonès, que ha descrit els catalans a l’exterior com “el millor ambaixador que podem tenir al món”, ha assegurat que amb el Consell “reforçarem l’intercanvi de capacitats i de talent, de coneixements i d’expertesa, de solidaritat i de justícia” i “teixirem encara més complicitats en un món interconnectat”, perquè “sempre, quan se suma, es creix”, ha reblat. I ha afegit: “Sereu l’autèntic engranatge d’un Consell que ens ha de facilitar les gestions, però que només té sentit amb la vostra implicació i participació”.\nPer la seva banda, la consellera Victòria Alsina també ha subratllat que els catalans a l’exterior són “una prioritat per al Govern i una peça clau de la nostra acció exterior”. En aquest sentit, ha explicat la consellera Alsiina, el Consell és “un espai per donar veu de manera efectiva i serveis als catalans i catalanes que resideixen a l’estranger”, amb l’objectiu d’articular “una comunitat de gairebé mig milió de persones, l'equivalent al segon municipi més gran de Catalunya”.\nLa creació del Consell de la Catalunya Exterior, aprovada el passat mes de juliol, respon al compromís del Govern d’intensificar la relació amb la comunitat catalana resident a l’estranger. S’ha engegat aquesta setmana a partir d’una doble jornada que ha tingut lloc entre ahir i avui en format híbrid. El Departament d’Acció Exterior i Govern Obert va fer ahir una presentació del Consell de la Catalunya Exterior als membres que formen part de l’òrgan en una reunió preparatòria amb l’objectiu de conèixer-se i mantenir diverses reunions de treball de cara a avui, quan s’ha posat oficialment en marxa. El Consell és l’òrgan de consulta i participació dels catalans i catalanes que viuen a l’exterior en les polítiques publiques de la Generalitat. Es tracta d’un col·lectiu de gairebé mig milió de persones, l’equivalent a la segona ciutat de Catalunya.\nEl president del Consell és el president de la Generalitat; la vicepresidenta, la consellera d’Acció Exterior i Govern Obert. El completen 21 vocalies, amb representants de diferents àmbits de la Generalitat, la comunitat a l’exterior i altres institucions que treballen arreu del món. Les seves funcions són assessorar, elaborar informes i fomentar les relacions entre els catalans i catalanes a l’exterior, el Govern i les institucions del país. A partir de la seva constitució, l’òrgan s’estructurarà en grups de treball orientats als objectius acordats conjuntament.\nQuatre projectes de legislatura\nEn el seu discurs, la consellera Victòria Alsina ha subratllat la importància del col·lectiu de catalans i catalanes que viuen a l’estranger per al Departament que encapçala, com demostra la creació d’una direcció general dedicada a la Catalunya Exterior, liderada per la directora general Laura Costa. A més, ha detallat quatre projectes de legislatura que marcaran l’acció política del Departament d’Acció Exterior i Govern Obert envers la Catalunya exterior. El primer és el Consell que aquesta mateixa setmana es posa en marxa, que permetrà disposar d’un espai representatiu de la comunitat catalana a l’exterior.\nD’altra banda, es crearà la marca #SomCatalunya per incrementar la visibilitat de la Catalunya exterior i també s’està construint un espai de servei i relació integral amb la comunitat catalana a través d’una cartera de serveis en l’àmbit cultural, universitari, laboral i de mobilitat a partir d’una evolució del registre de catalans a l’exterior. Un altre projecte del Departament és modernitzar els casals catalans per fer-los créixer i enfortir el seu abast. Actualment hi ha 144 comunitats catalanes reconegudes a l’exterior. En aquest àmbit, s’està treballant per reconèixer també les comunitats virtuals. Finalment, el darrer projecte està centrat en la identificació i el suport al talent català a l’exterior.\nEl president, durant la reunió 1279\nEl president, durant la seva intervenció 1134\nLa conselelra Alsina, durant la seva intervenció en la reunió 1938\nLa consellera Alsina amb membres del Consell de la Catalunya Exterior 216


La ministra d’Exteriors torna a reconèixer les pressions de França perquè es redueixi el preu del tabac - Altaveu el diari digital d'Andorra\n09/03/2018 (16:00 CET)\nLa ministra d\_'Afers Exteriors, Maria Ubach, durant l\_'acte amb la delegació de l\_'EFTA.\nLa ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, ha reconegut almenys per tercera vegada que França exigeix que el diferencial del tabac es rebaixi i el preu s’equipari al mes baix dels països amb els quals fa frontera. Aquesta és la demanda que ha acabat arribant sobre la taula de la delegació europea negociadora de l’acord d’associació amb Andorra. I que per ara es manté malgrat que el Govern entén que qüestions relatives a fiscalitat no haurien de fer part de la negociació.\nUbach ha participat en la darrera reunió de la comissió legislativa de Política Exterior, aquest dijous, per referir-se, essencialment, a l’estat de les negociacions amb la UE. La ministra va explicar el posicionament francès i va afirmar, també, que Espanya, ara per ara, no s’ha posicionat sobre la demanda feta per les autoritats franceses ni s’ha manifestat, tampoc, sobre què li sembla l’actual diferencial de preus. La posició que pugui mantenir Espanya en aquesta qüestió pot tenir molta repercussió.\nLes diverses fonts consultades han reconegut que de les paraules de la ministra se n’extreu que l’embolic en la negociació de l’acord amb la UE, com a mínim pel tema del tabac, és d’allò més gran. Andorra entén que la política fiscal no és un tema a tractar en les converses per al pacte d’associació i, per tant, espera que Brussel·les no posi aquesta qüestió sobre la taula. Però això no vol dir que no hi acabi sent perquè, per ara, França no ha cedit.\nLa posició francesa és ara per ara intocable i Brussel·les la conserva a l’agenda a espera de saber què opina de tot plegat el govern espanyol, que per ara, oficialment, no ha badat boca\nFonts franceses han assegurat que “la posició en matèria antitabac és innegociable” i, per això, estimen que es mantindrà tota la pressió, sense descartar que es pugui alterar la petició per rebaixar el nivell d’exigència respecte de la fiscalitat. De moment no és el cas. Caldrà veure què en diu de tot això el ministre d’Acció i Comptes Pública, Gérald Darmanin, l’home que té sota la seva responsabilitat el departament de Duanes i que més està collant. L’home amb el qual el cap de Govern, Toni Martí, ha hagut d’anar a veure de pressa i corrents en un parell d’ocasions.\nMaria Ubach, davant els consellers generals, només va dir que està pràcticament assegurat que Darmanin visitarà el Principat, però que no hi ha data confirmada per fer-ho. I també va explicar que durant aquest mes de març hi ha d’haver una nova trobada negociadora amb la UE. Les fonts parlamentàries consultades han mostrat el seu seguit per “tant secretisme”, donant per fet que és un símbol que les coses no van prou bé.\nDiverses fonts consultades per l’Altaveu han situat la propera negociació amb Brussel·les just la setmana que ve, probablement dijous i divendres (15 i 16 de març). I seria enllaçant amb aquestes reunions que, potser, Darmanin viatjaria fins al Principat. I dependria de com haguessin anat les darreres converses amb la UE que el ministre francès seria més galant amb Andorra o, per contra, i com al seu dia ja va fer Nicolas Sarkozy, potser vindria a repartir estopa i doctrina. En tot cas, les fonts consultades han assegurat que alts representants de la comunitat francesa al Principat tenen convocat un dinar el 17 de març, és a dir, dissabte de la setmana que ve, en el qual s’espera la presència del ministre d’Acció i Comptes Públics.


CCOO i UGT beneeixen la jubilació als 67 anys i tornen a vendre les treballadores i dilapidar la seva credibilitat | Barra General Indefinida\nCCOO i UGT beneeixen la jubilació als 67 anys i tornen a vendre les treballadores i dilapidar la seva credibilitat\nMesos i mesos de negociacions. Jo ja no sé què carai es podien anar explicant, tancats en aquelles sales com estaven, govern espanyol, CCOO, UGT i patronal. Al final, però, arriba l’acord i la jubilació als 67 anys, amb un període de 25 anys per calcular la pensió, ja és una realitat. Tan sols un mes abans, els líders dels sindicats espanyols amenaçaven amb una nova vaga general si Zapatero no retirava la seva proposta de reforma, però ara aquella situació ja està oblidada. Cándido Méndez era radical davant els milers de treballadors i treballadores que s’havien manifestat per donar suport a la protesta i afirmava que la diferència entre jubilació obligatòria als 67 i introduir “flexibilitat” a la mesura és la mateixa que hi ha “entre picar un cop amb un pal, que produeix blaus, o picar-lo amb un fuet, que és flexible, però que a més de produir blaus, produeix esquinçament”. Ignacio Fernández Toxo no es quedava curt i tenia clar que “67 anys de forma generalitzada i obligatòria és la frontera entre el conflicte i la pau social”.\nEls dos líders sindicals sabien que comptaven amb el suport d’una majoria de la població: segons una enquesta de l’Ara, tres quartes parts dels catalans rebutgen la reforma, un percentatge equivalent a la d’altres enquestes a nivell català o estatal en mitjans de tot tipus de signe polític. Malgrat tot, han trigat tan sols unes setmanes a posar preu a una venda tan descarada de drets socials i laborals i ara tothom és tan amic. Fins i tot tiren floretes al nou president de la CEOE, Joan Rossell, com a home clau a la negociació! I què bonic es veure dirigents obrers i patronals felicitant-se mútuament, després d’aquesta nova traïció a les treballadores i treballadors d’aquest país!\nAquesta reforma, no ens deixem enganyar per moltes campanyes de desinformació que impulsi CCOO –els caldrà molt més per recuperar la credibilitat perduda després d’aquesta i de tantes altres renúncies–, suposa un primer pas per privatitzar les pensions, una reducció efectiva del 10% en les prestacions per jubilació i un ajornament injustificat de l’edat de retirada del món laboral totalment oposat als beneficis que hauria de comportar les noves tècniques de producció. Aquesta reforma és tan sols un altre favor a les entitats financeres –i ja en van…– en un moment que els cal incrementar beneficis, encara que sigui a costa d’incentivar uns plans de pensions privats en crisi.\nEl pactisme social ha donat un altre fruit en forma de regal revestit de frau per als bancs. El govern, amb un deute profund cap a aquests, ha cedit de nou als seus designis. La patronal, amb uns interessos compartits amb el poder financer, ha alimentat discretament el fantasma d’una suposada insostenibilitat de la seguretat social a través dels mitjans de comunicació. Fins aquí, tot correcte, cadascú defensa a qui li toca, un fet que seria si més no estrany, si no es donés. I mentrestat, qui es desmarca del simpàtic joc de la concertació social? Els de sempre, els sindicats CCOO i UGT, que han tornat a vendre els seus afiliats i tots aquells que asseguren representar a un mòdic preu.\nEm pregunto com seguiran justificant aquest seu negoci particular durant massa més temps… Méndez, Toxo i els seus delegats territorials Josep Maria Álvarex i Joan Carles Gallego viuen d’una gran farsa i consumeixen el prestigi de grans líders sindicalistes –moltes vegades màrtirs– i s’enriqueixen gràcies a la subhasta dels drets laborals que històrics dirigents obrers –també massa vegades màrtirs– van guanyar gràcies a la lluita i la confrontació i que ara la pau i el pacte social estan dinamitant. I mentrestant, s’emporten amb ells tot el prestigi d’un sindicalisme alternatiu incapaç –de moment– de fer-los-hi ombra a nivell català.\nTanmateix, cada vegada se’ls creu menys gent i acords com els de la reforma de les pensions accelera la fi de la seva farsa, però també deixa menys drets a defensar. Sort que nosaltres ja hem enterrat el conformisme i sabem que cal sortir de la trinxera que ens condueix cap a una lenta derrota i que hem d’avançar cap a noves cotes de llibertat, igualtat i justícia!\n~ per barrageneral a gener 31, 2011.\nArxivat a Sindicalisme\nEtiquetes: CCOO, pensions, retallades socials, UGT\nUna resposta to “CCOO i UGT beneeixen la jubilació als 67 anys i tornen a vendre les treballadores i dilapidar la seva credibilitat”\nMolt bon article company! Ara toca un que sigui “què fem?”\nJaume said this on\tgener 31, 2011 a 12.01 pm | Respon


Els pressupostos de l'Estat destinen 158.000 euros a la variant de la Pobla de Segur | Pallars Digital\nEls pressupostos de l'Estat destinen 158.000 euros a la variant de la Pobla de Segur\nEl projecte de Pressupostos Generals de l’estat espanyol preveu 79,07 milions per les comarques de Ponent i l’Alt Pirineu i Aran\nper Redacció, 28 d'octubre de 2020 a les 18:48 |\nEls PGE s’han presentat aquest dimecres al Congrés dels Diputats | Congrés\nAquesta informació es va publicar originalment el 28 d'octubre de 2020 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nEl projecte de Pressupostos Generals de l'Estat (PGE) per al 2021 destina 79.077.900 euros a les comarques de Ponent i l'Alt Pirineu i Aran. El gran gruix són partides genèriques que no entren al detall del destí de la inversió. Per ministeris, l'únic que inclou inversió per a la demarcació és el de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana.\nEs tracta de projectes que afecten a l'N-230 entre Sopeira i Aubért passant pel túnel de Vielha (200.000 euros); el tram d'Almenar fins al límit d'Osca a la A-14 (100.000 euros); 1'9 quilòmetres de la variant de la Pobla de Segur a l'N-260 (158.130 euros); i la duplicació de la calçada de l'N-240 entre Lleida i les Borges Blanques (100.000 euros).\nEl projecte de PGE divideix la inversió per la demarcació de Lleida en dos blocs: el dels ministeris, que suma 31,2 milions d'euros, i el de les empreses públiques, que en suma 47,8 milions més. En aquest segon bloc, la partida específica més destacada és la d'Acues per al canal Segarra-Garrigues, que suma un total de 273.000 euros\nD'altra banda, també es concreta la inversió de 130.000 euros d'AcuaMed en l'estació depuradora d'aigües residuals i col·lectors de Térmens i Menàrguens, a la Noguera. Així mateix, s'hi sumen 38,6 milions d'euros d'inversió d'Adif per a Rodalies Catalunya i Rodalies i mobilitat urbana, però no es concreta en què afecta exactament a les comarques de Ponent i el Pirineu. A més a més, hi ha una altra partida de 860.000 euros d'Adif en inversió en línies d'explotació.\nEls pressupostos preveuen que Renfe inverteixi 7,02 MEUR a Lleida en compra de material, seguretat en la circulació, actuacions de material i grans reparacions.\nEl Consell Comarcal del Pallars Jussà congela la taxa de residus a les empreses\nConfinada una classe de 3r d’ESO de l’Institut de la Pobla de Segur\nLa CTretze s'emporta una medalla d’or al 6è Campionat Nacional de Cerveses\nEconomia i turisme, pressupostos 2020, Ministeri de Foment, govern espanyol, carreteres, infraestructures, N-260, variant de la Pobla de Segur, Pressupostos Generals de l'Estat, inversions


Hemos visto eso\nSobre Hemos visto eso . 2012\nHemos visto eso és una peça de 3:06 minuts de duració. Neix d´un vers d´un poema de l´Antonio Clavijo Victori i utilitza la reiteració de la seva lectura com a patró rítmic, sense loopejar-lo (sic). Només una veu, la insistència d´una veu com a eix temàtic i màntric. El significat del que es diu, de la mínima informació que es transmet, és corromp ràpidament i esdevé un altra cosa, un objecte en suspensió. Sota aquest vers he gravat pistes, bàsicament amb veus inintel·ligibles i instrumentació de saldo que creen una atmosfera mistèrica i tensa: la intenció és no destorbar les paraules recitades. Així hi ha enregistrats errors del micròfon, sospirs, xiulets amb reverbs enormes, un piano d´un Casio infantil i diferents cops al micro. Hi ha una asincronia més o menys atzarosa i una tendència (no buscada) pels sons aguts. A la gravació de quatre peces he comptat amb la col.laboració de Paloma Sánchez (VJPAL), teclat i veus.


…el dia que el ple vota no retirar-la gràcies al suport d’En Comú Podem | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\n…el dia que el ple vota no retirar-la gràcies al suport d’En Comú Podem\nImatge que oferia la setmana passada la façana consistorial. Foto: Tarragona21\nL’Ajuntament de Tarragona mantindrà la pancarta dels presos gràcies al suport d’En Comú Podem en unes votacions claus on s’ha tombat una moció del PP que ho demanava i rebutjada una segona socialista en una línia similar. Així les coses, els dos regidors d’ECP han variat el seu vot respecte al mes de juliol, quan es va abstenir en el primer cop que es va votar al ple col.locar la pancarta. Però l’absència d’un regidor socialista en aquell ple va donar la victòria a la moció que situava la pancarta a la façana.\nLa moció del PP no ha prosperat pel vot de les formacions independentistes (ERC, Junts per Tarragona i CUP) i d’En Comú Podem (ECP). En canvi, ECP s’ha abstingut més tard en una moció posterior de la CUP de defensa dels presumptes terroristes del CDR empresonats, condemnant l’actuació de l’Audiència Nacional, i ha provocat que es tombés la moció.\nAquest cop, ECP ha seguit la línia votada als ajuntaments de Lleida i Barcelona. Hermán Pinedo ha justificat de manera fàcil el canvi de vot: ‘Sempre estarem al costat dels drets de la ciutadania i dels drets humans, hi ha persones empresonades des de fa dos anys i estarem al seu costat’. El tinent d’alcade ha estat l’objecte d’un diluvi d’atacs dels populars, Cs i socialistes que l’han acusat de perdre la neutralitat, posar preu a seguir en el govern votant allò que no creu. Especialment contundent ha estat la portaveu socialista.\nLa batalla, però, pot ser llarga, perquè els populars han presentat una denúncia a la Junta Electoral Central, que avui ha fallat a favor de retirar-la. Si s’actua d’aquesta manera, un cop passades les eleccions generals, tornaria a la façana si no hi ha canvis de vot.\nJosé Luis Martín, portaveu popular que presentava la moció, ha argumentat estar ‘cansat de la utilització de l’espai públic per part de vostès. Tarragona sempre ha estat una ciutat tranquil.la i moderada i ara som sotmesos a la tirania d’uns quants’.\nJosé Luis Martín: ‘La façana és de tots els partits i de tots els ciutadans’\n‘Farem tot el possible perquè la pancarta no hi sigui, si cal anem al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, la façana de l’Ajuntament és de tots els partits i de tots els ciutadans’. A part de col.locar la pancarta i retirar un quadre volem que ens digui què ha fet. Hauria de posar-se a governar i solucionar els problemes de la ciutadania. Esperem que el govern retiri immediatament la pancarta i que garenteixi la neutralitat ideològica de tots els edificis i dependències municipals’. Martín li ha demanat a En Comú Podem que li expliqui als seus votants el seu sentit del vot.\nSandra Ramos: ‘Us costarà explicar-ho’\nLa portaveu socialista, Sandra Ramos, ha afirmant que els independentistes ‘no respecten la neutralitat’ i ha defensat que no és el mateix una pancarta que una altra. ‘Us costarà molt als d’ECP defensar la neutralitat perquè al ple de julio us vau abstenir. Ara voteu en contra perquè és mes important el pacte que teniu que no pas defensar els principis. Sera molt difícil que expliqueu el vostre vot, ja no sou neutres. El temps posa tothom al seu lloc. Ara bé, heu votat una cosa en al que no creieu, ho sabeu. Ens esteu robant la casa de tots i en això no hi ha dret’.\nSandra Ramos, del PSC, que presentava una segona moció semblant, havia defensat en al seva primera intervenció que els socialistes no tenen com a objetiu en sí retirar la pancarta sinó una conseqüèencia lògica del que proposaven: regular l’ús de les façanes. ‘Si no fos per la pancarta, dubto que cap partit tingués problema a aprovar-la’.\nRamos ha continuat: ‘Aquesta és la casa de tots els tarragonins i està deixant de ser-ho. Aplicar aquest principi és un inconvenient per alguns. Tinguem clar que se salten les coses en les que creuen quan els sinteressa. Aquest ajuntament ha de representar tothom, i hem volgut que aquesta moció tingui el màxim consens i per això demanem una majoria dels dos terços. Reinviquem que les institucions públiques són de totohm. Quan hem jurat com a consellers, hem passat a representar a tots els ciutadans i no només als que ens van votar. Aquesta pancarta no agrada a tothom i ha generat conflictivitat des que es va penjar. Genera conflicte, es reben queixes a l’OMAC i a la Guàrdia Urbana. Al balcó de casa nostra podem penjar el que volem, però no a la façana de l’Ajuntament. Sé que esteu d’acord en això però no ho votareu perquè no ho podeu acceptar pel moment polític’.\nXavier Puig: ‘Això va de drets humans’\nEl portaveu del govern, Xavier Puig, ha respost dient que a l’Ajuntament també hi ha cartells contra el sexisme, els colors de les quatre colles castelleres de la ciutat. ‘Són lluites compartides, és la lluita pels drets. El problema no és la pancarta sinó que hi hagi presos polítics a l’estat espanyol, com passa a Turquia. N’hi caben més,de pancartes, hem de defensar un Ajuntament de colors’. Ha citat Amnistia Internacional el grup de treball de l’ONU. ‘Tenim un ajuntament d’esquerres i lamento que el PSC torni a anar de la mà -de populars i Ciutadans- per demanar que es restringeixin drets i llibertats. Les esquerres no giren al cara als roblemes, nosaltres anem de cara. Estem compromesos amb les llibertats democràtiques i els drets humans allà on estan conculcats. Això no va d’independència, va de drets humans i del coratge polític dels servidors públics’.\nLaia Estrada, portaveu de la CUP, ha negat que existeixi neutralitat i imparcialitat de l’Ajuntament, amb pancartes com les de la la lluita contra les agressions racistes i sexistes , ‘una pancarta que no agrada als racistes ni als masclistes’. La pancarta molesta ‘a qui no reconeix el dret a l’autodeterminació del poble català’. Ha titllat ‘d’espanyolisme recalcitrant’ la postura socialista.\nDídac Nadal, per Junts, ha acusat als socialites de ‘renuncar als seus principis fonamentals’.\nAltrament, Rubén Viñuales, portaveu de Cs, ha dit que ‘hem pecat d’il.lusos’. ‘No hem presentat una moció sobre la pancarta perquè Pinedo em va demanar que per donar-li suport no fos Ciutadans qui presentés la moció. Vostè defensa el dret a la cadira. Estic profundament decebut’. I ha negat que Espanya sigui com Turquia: ‘El dia del pregó de Santa Tecla, l’alcalde deia que Espanya persegueix les persones per les seves idees. Jo em posaria al davant si així fos’.\nL’alcalde ha tancat l’escalfat debat manifestant la sorpresa pels ‘atacs personals a companys’, en referència a com s’ha dirigit Sandra Ramos a Hermán Pinedo. ‘Tenim un Ajuntament que defensa els drets humans i la llibertat dels presos i això els fa molt de mal’, ha reblat.\nNo a la moció dels CDR empresonats gràcies a En Comú Podem\nD’altra banda, el joc d’equilibris en el sí d’En Comú Podem ha fet que els seus regidors s’hagin abstingut en una moció d’urgència que es posicionava a favor dels nous CDR detinguts per presumte terrorisme i demanava el seu alliberament. L’abstenció ha fet que la moció fos rebutjada. Pinedo ho ha argumentat afirmant ‘la poca informació’ de què disposen.\n20/12/2019 Aprovat el pressupost per l’any vinent amb el suport de Junts i la CUP\n18/12/2019 Ricomà confia en tenir prou suports per aprovar els pressupostos en el ple de divendres


Tourmalet: de maig 2014\nQuan l'any 1863 es va projectar una línia fèrria per unir el Baix Aragó amb Sant Carles de la Ràpita per tal de donar sortida als productes del territori i a la vegada crear una ruta d'abastiment al sud de l'Ebre en cas d'una nova invasió pels Pirineus, poc es pensaven que el traçat atrauria més viatgers sense vies que amb elles. El tren va tancar l'any 1973 sense haver arribat al mar, però el camí que ha deixat és avui una via ciclista amb un valuós atractiu geogràfic i cultural. La gran ruta del sud.\nNomés sortir d'Alcanyís ja trobem els primers túnels dels molts que hi ha al llarg de la ruta. No oblideu portar llums\nEl secà aragonès, estacions abandonades, pobles silents, matolls, camins pedregosos, viaductes de vertigen i llum meridional. Amb un centenar de quilòmetres a través del Baix Aragó, el Matarranya, la Terra Alta, El Port, el congost del riu Canaletes i l'ampla vall de l'Ebre, la Via verda de la Val de Zafán és l'autèntica Ruta 66 de les bicicletes. Us proposem recórrer-la tota en dues etapes; per això hi dedicarem un article a cadascuna.\nTot i que el ferrocarril començava a La Puebla de Hijar, el tram entre aquesta localitat i Alcanyís no està adequat. La millor forma d'arribar a la ciutat amb la bicicleta és viatjant amb la companyia d'autobusos Hife, que surt de Barcelona i passa per Reus i Gandesa. Contràriament al que sol ser comú, a la Hife tot són facilitats per transportar-hi la bicicleta, el personal és amable i els vehicles còmodes. Insòlit però cert.\nFixarem, doncs, el punt d'inici del viatge a la bella ciutat situada als peus del riu Guadalope. A més de l'ajuntament i la Llotja gòtica, que conformen una de les places més belles de l'Aragó, no podeu abandonar la ciutat sense visitar la Col·legiata de Santa Maria la Major, el teatre municipal o el Castell dels Calatravos, avui parador.\nPassat el pont sobre el riu una petita rotonda indica Terol a l'esquerra i Casp i Lleida a la dreta. Girem cap aquí i pedaleu per un lateral separat de la carretera pel muret protector de formigó. Al cap d'un moment veureu ja el primer dels molts túnels que hi ha a tota la ruta. No us oblideu de portar llums o ho passareu malament. Els primers 13 quilòmetres, fins el poble de Val d'Algorfa són una poderosa immersió pel secà baixaragonès. Són terres dures, clivellades per alguna pluja antiga on l'olivera escampa les seves potents arrels per trencar-la i trobar una mínima humitat. El camí, de primer asfaltat, aviat es torna pedregós i polsegós en consonància amb el país. Els túnels i les trinxeres excavades pel pas del tren ajuden a crear en el fràgil viatger ciclista una literària sensació de desolació i desarrelament. No us estranyeu si us ve al cap una cançó de Labordeta. Fins Val d'Algorfa el camí puja molt suaument. Arribareu a l'estació abandonada i la sensació de Ruta 66 i la seva col·lecció de Dinners, motels i benzineres abandonades us transportarà a un món de viatges mitològics. I és que aquest ho és.\nVal d'Algorfa és un dels pobles de la ruta del tambor i el bombo, la tradició aragonesa de Setmana Santa. Tot i que a penes te 620 habitants, al poble hi trobareu tots els serveis inclosos allotjaments rurals. Malgrat la pujada que hi ha per arribar al centre, val la pena fer-hi una visita i recórrer el patrimoni històric escampat per la seva trama urbana de finals del XVI. A Val d'Algorfa va exercir de farmacèutic, i morir l'any 1909, l'eminent botànic José Pardo Sastrón, una personalitat aragonesa.\nL'estació abandonada de Vall del Tormo\nA Val d'Algorfa, però, cal abandonar momentàniament la via verda seguint sempre els rètols de color grana del dit 'camino natural'. Segons Adif el túnel de l’Equinocci (dit així per què durant els equinoccis el sol travessa durant uns minuts els seus 2.200 metres) corre perill d'esfondrar-se i la ruta ha de fer una llarga marrada d'uns 4 quilòmetres per una carretera local a penes sense trànsit però que puja i va fent tobogans entre oliveres fins recuperar la via prop de Valljunquera, ja a la comarca del Matarranya. A partir d'aquí la via ja és sempre enquitranada fins el final.\nBaixant amb suavitat passem per les estacions abandonades de Vall del Tormo (La Vall li diu la gent d'allà) i Torre del Compte, on l'estació s'ha convertit en un preciós hotel. A partir d'aquí (km 31) la ruta torna a ascendir molt més suaument però sense parar fins Vall de Roure. Les següents estacions són Queretes (hi ha taules de pic-nic) i Arnes/Lledó (fons i àrea de lleure als antics tallers del tren), i les passarem ràpidament per què anem baixant sense interrupció fins arribar a Horta de Sant Joan. Travessem el riu Matarranya per un gran viaducte que ens aporta una insòlita perspectiva del territori. Hem deixat el bell i dur secà, el riu rega els fruiters, la vegetació mediterrània s'imposa, l'aire és més humit i fi. Poc després entreu a la Terra Alta. La via verda canvia de nom i se forma de senyalització, però continua recte sense cap marrada.\nA l'abandonada estació d'Horta de Sant Joan deixem per avui la via. Just després de superar-la veurem un pont que creua la via. Hi accedim per un amí que en surt a esquerra i que s'enfila amb duresa. Paciència i empenyeu si no us queden forces (no sereu els únics). Al final de la costa hi ha la plaça de Catalunya (plaça dels bars li diuen). Sou al centre d'Horta de Sant Joan, final d'etapa. Aquí no podeu deixar de visitar el Centre Picasso, on es rememora de forma museïtzada les dues estades del genial pintor va fer al poble (1897 i 1909) gràcies al seu amic i veí Manuel Pallarès. Picasso va dir repetidament que tot el que sabia ho havia après a Horta, o Orta, com li diuen. Heu fet 57 kms, descanseu que només sou a mig camí.\nDificultat. Mitjana/alta. Distància. 57 kms Temps: 2h 30’ (6h 15' amb aturades) Desnivell. 665 metres. bibliografia: La via verda de la Val de Zafán.- Carlos Gracià (Cossetània edicions)\nCreuant el riu Matarranya\nPublicat per Rafael Vallbona a 20:19 Cap comentari:\nAmb 261 participants, un centenar llarg més que l'edició anterior, la única marxa cicloturista per a bicicletes clàssiques que es fa a Catalunya, La Pedals de Clip, ha deixat ja de ser una sortida d'amics. No ha abandonat ni el seu romanticisme, la filosofia retro, ni l'amor per les velles màquines, ni l'ambient festiu i a voltes carnavalesc, ni molt menys la cura que l'organització te pels participants; però es va fent gran i la infraestructura que mou comença a reclamar un vestit més a mida.\nUn dels ex ciclistes professionals que hi va participar m'ho deia: "En pocs anys arribarà als mil participants. Ho te tot a favor: ruta, ambient, tracte. És la nostra Eroica." I és clar, amb tanta gent movent-se, les sortides tots a la vegada, els agrupaments o la llarga aturada a l'esmorzar de les bodegues Torres (que enguany va tenir un punt de caòtic per l'acumulació de gent) no es podran mantenir més. Alenteixen molt la prova, refreden els participants i poden suposar un punt de perill per l'agombolament de ciclistes en unes rutes estretes i plenes de revolts que són una de les màgies de la Pedals.\nS'imposa un vestit més a mida per la prova. Sortides esglaonades, dos punts d'avituallament líquid en lloc d'agrupament i esmorzar lliure per què cadascú s'hi deturi l'estona que vulgui. Potser allarga l'estona de control de la circulació per les carreteres, però també la fa més segura. A més, tothom ha de ser prou responsable per saber que quan arriba a una cruïlla s'ha d'aturar. Ni a l'Eroica ni a les grans marxes europees com l'Amstel Gold Race o la Ronde Van Vlanderen, hi ha policies i controladors a totes les cruïlles. Total, que no quedem que no són curses? Si el grup va estirat al llarg de tot el recorregut els futurs mil participants aniran més còmodes.\nLa Pedals és una gran marxa i te un futur brillant, ho diem ara i ja ho vam dir l'any passat. Només necessita roba a mida. Ja no és una nena, ha crescut i tothom l'admira. Nosaltres els pirmers.\nPublicat per Rafael Vallbona a 12:44 Cap comentari:\nÈxit de participants (un centenar més que l'any passat), bona ruta i un clima idoni per pedalar. La Pedals de Clip ha omplert el Penedès de bicicletes que han anat tot el matí amunt i avall pel mig de vinyes, rieres, camins rural, carreteretes i pobles adormits en la calma dominical.\nAquestes són algunes imatges de la quarta edició d'aquesta clàssica de clàssiques.\nSortida dels primers participants des de Sant Martí Sarroca\nLes carreteres de terra aporten un aire més retro a la marxa, i molta duresa /el de negre és el peirodista Carlos de Andrés)\nEls tàndems també tenen cabuda a la Pedals de Clip\nUna llarga filera de participants acostant-se a l'avituallament situat a les caves Torres\nSi aquest anglès no era el participant de més edat, poc n'hi faltava\nCiclisme per a tothom\nEn Jaume Mir, homenatjat en acabar la prova\nPublicat per Rafael Vallbona a 19:45 Cap comentari:\nL'havíem oblidat, perpo aquest matí hem trobat de nou la posició damunt la clàssica. Les corretges dels clips aferrades, el canvi ajustat (una feina mai fàcil), els frens...bé, el millor que es pot. Les sabates Ribó amb el llaç ben cordat.\nEncara amb el regust de chianti i salami de l'Antica Maccelleria Cecchini, demà ja és la cita al Penedès, que poc ha d'envejar a la Toscana en moltes coses. La Pedals de Clip és la nostra Eroica i no hi podem faltar. Ah, que no teniu bici clàssica? És igual acosteu-vos diumenge a Sant Martí Sarroca i veureu un museu viu a pedals, i com roda!\nAvui tothom ha provat les antigues bicis restaurades amb cura i passió. Les sesacions del ciclisme de sempre han tornat a les cames. La BH espero que be. Dormirem intranquils avui.\nAl turó d'en Pons, recordant com són les pujades amb una bici de fa uns trenta dos anys\nPublicat per Rafael Vallbona a 18:18 Cap comentari:\nEn Jaume tenia una vella i destartalada bicicleta al porxo de casa criant teranyines. Anys enrere el pare o l'avi l'havien fet servir per anar al tros, però ara només era una ruïna que criava òxid. Ni la marca no coneixia. Amb la paciència del bon pagès la va netejar, la va pintar, va buscar les peces necessàries per posar-la en circulació i ara, orgullós del resultat, ens envia aquesta foto. És una bici senzilla i bella com el pas dels anys, com la vida de qui la va comprar per anar a trenallar.\nPerò això no és tot, la feinada que ha tingut en Jaume restaurant la bici tenia un objectiu: ser el diumenge 18 de Maig a la Pedals de Clip, la marxa cicloturista de bicicletes clàssiques que recorre camins i carreteres de la seva comarca.\nAeu a Sant Martí Sarroca el dia 18 i en Jaume us explicarà en persona l'apassionant aventura de recuperar aquell vell ferro colgat de rovell i pols que tenia al porxo de casa. és l'aventura de la memòria personal i familiar, la recuperació del que vam ser per a poder seguir sent millors i més lliures.\nPublicat per Rafael Vallbona a 10:36 Cap comentari:


El mas de Llança per Joan Antoni Mico Navarro\nEl mas de Llança\nA la memòria de les nostres amigues Mercedes Beltran Doménech i Juanita Beltran Beltran, que ens han deixat enguany.\nFeia anys que Mila i jo sentíem un desig molt viu per conèixer el monumental casalot del mas de Llança, el qual s’aixeca damunt un turó vora el camí que duu fins a la font de l’Aguilona. Tan sols sabíem que era propietat d’una família benestant de Benicarló, els Bosch, els quals, segons tradició oral, havien comprat extenses terres a la família dels comtes de Pestagua a principis del segle XX, quan la família noble s’havia desfet del patrimoni xertolí que provenia dels Feliu castellonencs.\nL’amistat de Mila, i la meua, amb Juanita Beltrán, i la d’ella amb Rosalia, la masovera, qui encara vivia aleshores al mas amb el seu marit i els seus tres fills, ens va permetre apropar-nos, els darrers dies de Pasqua de l’any 2000, fins a aquella propietat.\nPartim de Xert cap al tard d’una típica vesprada de primavera, cap a les cinc i mitja, sota la lleu carícia d’un sol suau i un temps encara fresc. El conjunt endinsar-nos a la zigzaguejant carretera que ix del poble per la costa de Celets, enmig dels camps llaurats d’oliveres mil·lenàries, les soques de les quals es regiren i alcen els seus verds i amples braços plens de fullam, mentre les arrels s’escampen i s’afonen en la terra humida per les pluges dels darrers dies.\nDesprés que hem travessat la carretera nacional que va de Vinaròs a Vitòria, un cop ens assegurem que no va cap vehicle cap a Morella o cap a Vinaròs, puix que es desplacen a molta velocitat en aquesta recta, ens trobem de bell nou enmig d’un paisatge d’oliveres fins que arribem a la rambla de Cervera, sense cap vegetació, pedregosa i deserta, per la qual tan sols es veu córrer l’aigua en les avingudes primaverals o hivernenques. A les vores creixen alguns matolls que aprofiten les humitats residuals endinsant les seues arrels entre les gruixudes roques que han estat arrossegades pel cabdal fluvial al llarg dels segles. Molt propd’ací està l’empresa d’àrids La Serafina, propietat de gent del poble, que s’abasteix del material lític per fer grava per a la construcció.\nQuan arribem a l’altra ribera ens hi trobem de nou una exuberant vegetació: una pineda de tipus mediterrani que, ens informa la nostra amiga Juanita, va pertànyer als comtes de Pestagua, com gran part de les terres per les quals hi transitem.\nEl camí comença a ascendir de bell nou entremig de camps atapeïts d’oliveres, i alguns de vinyes molt ben conreades, fins arribar a una vall plana. A ambdós costats del camí hi trobem velles parances o paranys per a la cacera dels tords. Fins i tot veiem que en algunes, a les quals ens hi apropem, es podria escriure un tractat d’enginyeria arbustiva per la forma com s’ha sabut modelar les branques dels majestuosos garrofers i magnífiques oliveres amb escales i ponts diferents que permeten al caçador arribar-hi a tot el ramatge de l’arbre fins els seus indrets més alts i recòndits. A aquestes construccions naturals afegeixen els seus propietaris construccions addicionals de maçoneria en què trobem cuines, habitacions dormitori amb llits i, fins i tot, un petit menjador amb fumeral que converteixen aquestes construccions vegetals en petites cases on en època de cacera passen dia i nit l’amo i els seus amics i familiars en fraternal camaraderia. Avui aquest tipus de cacera està prohibit i molt criticat per les associacions ecologistes que defensen la natura. Però s’ha de reconèixer que la construcció dels paranys forma part dels costums etnològics de terres maestratenques i comportava un esforç continuat per al seu manteniment. Encara que no som partidaris d’aquest tipus de cacera indiscriminada, ja que als paranys cauen molts ocells que no s’haurien d’atrapar i apartar del seu món així, hem de reconèixer que aquesta tècnica ens fa la impressió de perdre’s en la més remota antiguitat dels nostres avantpassats.\nContinuem la nostra passejada i arribem a un pla de vinyes molt ben conreades on comença un camí pel qual la nostra guia, Juanita Beltran, ens convida a endinsar-nos. Per la vorera de la via, just al costat del marge de pedres en sec, meravellosament col·locades, caminem per sobre una terra esponerosament llaurada no fa molt on s’afonen els nostres peus calçats amb sabatilles esportives. Arribem, a la fi, al més profund del camp i hi trobem un altre camí de terra i, després de creuar-lo, les runes d’allò que va ser un esplèndid i poderós mas xertolí. És el que fou un dia el mas de Romeu, que va ser primer dels xertolins d’aquest cognom, després dels Feliu i més tard del comte de Pestagua, un mas al qual pertanyien totes aquelles terres annexes. Els propietaris que ho van adquirir a les darreries dels segle XIX, o a principis dels segle XX, la família Bosch, que ja posseïen un altre mas en un turó proper, amb una vista més alegre i ampla, el conegut com a mas de Llança, vengueren les bones terres als camperols xertolins, per tal que pogueren cultivar uns bons camps i es quedaren amb aquesta edificació centenària que se situava en un discret segon pla respecte del paisatge que quedava relegat a les tasques del camp. Les boges i les argelagues han envaït avui les poques deixalles arquitectòniques que encara resten en peu i l’accés al seu interior, cobert de runes i de matolls, fan quasi bé impracticable endinsar-se a l’interior del mas. Això no obstant, hi accedim per l’antiga porta a una primera estància. A la seua dreta trobem un convertís que encara resisteix el pas del temps i la deixadesa, i observem unes grans piques llaurades a la mateixa pedra de la muntanya, potser per a fer de llavador de la masada, al costat de les quals hi ha un pou o un aljub, ara sense aigua, que degué abastir la propietat. Pel conjunt que resta encara de l’antiga construcció ens sembla que degué ser més un mas per als llauradors i per a emmagatzemar les collites que la casa d’esbargiment i l’estança dels Feliu, ja que les seues dimensions no ens permeten pensar en un lloc de llargues estades. Així creiem que, donada la seua proximitat a Xert, on els Feliu posseïen un bon palau al carrer de València, passarien el dia al mas en cas de necessitat de controlar els treballs agrícoles, o en època de sega i collita, i tornarien a pernoctar al poble al caure la vesprada. Potser, com que està al costat d’extensos boscos de pins i de carrasques, farien estades a les èpoques de cacera amb altres convidats. El seu darrer destí, ja un cop enrunada la casa del mas, va ser, segons Juanita, lloc on recollir un ramat de vaques que es criaven pels bancals de la propietat i aquelles altres que es portaven anualment per a la celebració dels bous de carrer de les festes patronals d’agost.\nTornen arrere fins al primer camí asfaltat, el que condueix fins a la font de l’Aguilona, encara un poc allunyada de nosaltres, de propietats salutíferes i terapèutiques reconegudes i afamades per tota la contrada i què, segons diuen, són comparables a les de la font d’en Segures de Benassal. Fins ací hi ve la gent amb furgonetes plenes de botelles de plàstic per tal de carregar d’aigua: de Benicarló, de Vinaròs i, fins i tot, de Morella. De vegades, i pel petit cabdal que surt de la muntanya en època estival, s’ha de fer cua més de mitja hora per poder assaborir les fresques i netes aigües que broten del més profunde de la muntanya. Aquestes cauen per un canó de bronze dins una pica de roca viva, el fons de la qual està cobert d’una catifa verda de petites falagueres que surten per tot arreu.\nPer aquest camí de la font, encara llunyana, enfilem les nostres petjades, romeus en aquesta vesprada primaverenca, fins que arribem al nostre destí: el mas de Llança. El sol que ens hi acompanya es converteix, a poc a poc, en una delitós i desitjat company. Ens porta el record ambre de la mel quan, després de carregar la cullera cau suament sobre la llesca de pa, produint irisacions i tonalitats tan diverses com les de la ratlla de Sant Martí al passar una tronada estiuenca sobre les muntanyes xertolines. Tonalitat que van d’un groc intens fins a l’aigualós translúcid quan cau al pa que l’absorbeix. Baixem per un barranc i allà mateix, al bell mig d’una atapeïda pineda, hi trobem una carrasca gegantina, un exemplar botànic digne d’ésser catalogat pels biòlegs que es dediquen a la preservació de la nostra natura. Aquest terme municipal de Xert ens sembla que encara és, en molts aspectes, un territori verge, sense explorar des del punt de vista científic i que donarà, amb el temps, moltes sorpreses, tant per la seua riquesa botànica com per la conservació d’exemplars monumentals d’arbres, pels bosquets de carrasques originàries del terreny i d’altres espècies autòctones que s’han conservat al llarg del temps, així com en el camp de la prehistòria i dels records dels primers pobladors peninsulars. Tenim la certesa que a les seues balmes rocoses s’hi conserven infinitud de pintures prehistòriques realitzades per aquells pobladors de la Mola Murada, que aniran apareixent a mida què els arqueòlegs hi facen una anàlisi minuciosa de les nostres muntanyes.\nPugem de nou una pendent i caminem per terreny pla a la dreta del qual s’alça, sobre un turó, el mas de Llança. Dos pins pinyoners centenaris ens donen la benvinguda. Els seus ramatges alts, distants, quasi bé tocant el cel, deixen penetrar, com si formaren un filtre amb les seues fulles de punxes, els últims rajos del sol ponent que ja amb prou feines il·luminen i banyen els camps que voregen el mas.\nA un racó, a la dreta d’un petit camí, Juanita ens mostra, vora la paret de pedra d’un llarg bancal de vinyes ara sense pàmpols, una bancada llarga llaurada a la mateixa roca de la muntanya, l’espatller del qual està constituït pel marge de pedra sota l’era de batre. Allí, com recorda la nostra amiga, s’assentava el vell amo o senyor del mas, un Bosch alt i prim, amb llargues barbes, tot vestit de negre, el qual observava a les xiquetes de Xert, que, com Juanita, s’apropaven fins allí pel maig a demanar-li flors del jardí per tal d’adornar l’església del poble per a les comunions. Era –segons ens diu la nostra cicerone− un home que imposava molt de respecte als qui el veien i amb molta més raó a aquelles xiquetes menudes, de vida humil, que acudien per tal d’encomanar-se a la seua generositat i emportar-se un grapat de roses de mil fulles de vius colors de les quals a les cases senzilles del poble no n’hi havia. Recordava encara Juanita aquell dia en què, com a conseqüència del sol potent i la seua potent calor, havia patit una insolació, que li va impedir combregar el dia assenyalat amb les seues amigues i ho va fer uns dies després en privat, pel que algunes llengües maldients afermaren que n’estaven certs que no havia rebut el sant sagrament.\nUn cop passem el bancal del banc de pedra, que en aquells anys llunyans rebia l’ombra d’unes parres hàbilment enllaçades a una estructura de fustes i dels dos pins ja esmentats, arribem al casal del mas. Dues gosses ja velletes ens reben amb els seus lladrucs de poca intensitat. Al seu temps van estar bones guardianes, però l’edat no perdona tampoc als animals què, com diu Mila, moltes vegades s’assemblen en els seus costums i, fins i tot, en les faccions i forma de caminar als seus amos. Així, la més velleta, d’una raça indefinida i els pèls color canella, s’apropa a nosaltres mostrant-nos les seues dents ja desgastades pels anys. Quan ix Rosalia, la masovera, es calma la gossa i s’apropa, humil i un pot coixa, a sol·licitar el nostre afecte. És com les persones velletes que, amb molts alifacs, busquen l’amor i la conversa dels visitants per tal d’eixir de l’avorriment i de la solitud no desitjada, després de la mort de tants d’éssers volguts i d’il·lusions tan variades que ja els han abandonat.\nRosalia és una dona menuda, prima i molt treballadora. La seua mirada transmet els patiments d’una vida camperola entre aquestes muntanyes xertolines, amb dies molt freds i forts vents de tramuntana a l’hivern i sols abrasadors i inclements a l’estiu. Una vida dura que, segons ens conta Juanita, es va agreujar amb motiu d’una orfandat a curta edat, a la qual ella i les germanes van lluitar per reeixir al seu mas del Regall. Dones fortes, valentes i molt treballadores que han hagut de treballar amb els seus pares, germans i fills mascles com a iguals en el camp, a les més diverses tasques de sembra, collita o ramaderia. Rosalia conserva, malgrat tot, un somriure dolç que, veient l’entorn al qual li ha tocat viure, ens admira i ens sorprèn.\nJuanita fa les presentacions com cal. Nosaltres assaborim el silenci que es respira al mas, allunyat de tota mena de remors mecàniques i civilitzades. Rosalia parla amb el seu espòs, el qual va patir una malaltia que el va tenir mig paralitzat uns anys, als quals ella va ser de nou cap de família i ama de sa casa, criant els seus fills encara menuts, atenent el seu consort i treballant de valent al camp per tal d’arribar a tots els llocs. Davant el mas hi ha un petit hort, regat amb aigua d’una bassa propera, on Rosalia i els tres fills planten tomates, cebes, pataques, bajoques, alls i primentons, que abasteixen la família de tot allò que necessiten i també els amos del mas, que acudeixen alguns caps de setmana i a les vacances de Pasqua, o a l’estiu, per a immergir-se en el silenci de la seua masada centenària. Els fills estan a hores d’ara treballant a Xert i a Vinaròs. Així complementen els ingressos familiars.\nEn un camp, just davant del mas, Juanita ens mostra, amb enyorament, els darrers rosers d’allò que va ser el jardí floral de la casa. Eren roses de molta fragància de “mil fulles”, com les anomenen a Xert, aquelles que es desfeien per tal d’encatifar els carrers al pas del Santíssim Sagrament el dia del Corpus Christi i que aclaparaven els sentits a les sales d’estar del mas o als carrers del poble. Avui, com comenten totes les dones que hi són presents, potser les roses tenen uns colors més exòtics i intensos, però han perdut aquella fragància que hi caracteritzava aquelles d’abans, una sola de les quals embriagava l’olfacte amb molta més finor que els perfums més cars i sofisticats de les dames més senyorívoles.\nAbans d’entrar al mas ens apropem a una porta lateral, de fusta pintada en verd, tal com són també les altres dos que fan d’ingrés a la casa principal, i a la de Rosalia i els seus, així com són totes les balconades i finestres superiors. Aquesta porta dóna accès a una petita capella privada. És ací on han combregat els actuals propietaris i els seus fills i néts. També ens diu Rosalia que no fa molt la va visitar l’actual bisbe de Tortosa, el valencià Xavier Salinas. És persona de gran humanitat i proper a la gent, així com de gran cultura i de molts coneixements que va ampliar a Roma, a la Universitat Gregoriana. Aquesta capella, molt senzilla, ens fa la impressió de ser poc visitada. Això no obstant, es veu que va ser creada amb molt de gust i curosament dotada. Ens sorprèn veure, al costat de la mateixa porta d’ingrés, una imatge que representa un papa de cos sencer. És sant Pius X, segons em comenta Mila. Una petita porta del costat de l’altar fa de pas a l’entrada principal del mas.\nEixim de nou al replà que hi ha davant del mas, que rep l’ombra d’uns arbres monumentals. Observem el frontis de l’edifici i veiem uns bancs correguts d’obra que permeten seure davant la façana per albirar el paisatge. Damunt la porta principal, un petit retaule de taulell recorda el nom del mas i dues dates que ara no recorde. La primera correspon a finals del segle XIX i la segona al segle XX. Rosalia ens diu que la primera és l’any de construcció de l’edifici actual, puix que ja n’existia un de més vell. El d’ara està més en consonància amb les necessitats i els interessos dels propietaris. La segona, 1957, és de quan es va dur la llum elèctrica fins ací, segons Rosalia.\nAl poble, al constructor del mas actual, el recorden con don Xoxim el vell. Ell va ser l’artífex d’aquest paradís que ens recorda, amb les diferències corresponents, la casa de Bearn descrita per l’escriptor mallorquí Llorenç Villalonga: extensos boscos de pins on el senyor Xoxim i els seus descendents caçaven durant llargues temporades d’estada, boscos que rodegen el mas de Llança i el de Mallorca, també propietat dels Bosch. Aquest s’hi instal·là definitivament al mas els darrers anys de la seua vida. Les meues informadores creuen que va ser militar professional, però no tenen més detalls dels seus records infantils.\nEn la façana principal s’obrin dos balcons amb barana de ferro forjat, i a un costat, i a l’altre, algunes finestres amples corresponents a diverses cambres de la casa. Al terrat de l’edifici, una barana de ferro recorre tota la seua extensió arquitectònica.\nPer la porta principal del mas, situada al bell mig de la façana davantera de la casa, entrem al vestíbul. Allí hi trobem un gran arc de pedra, del centre del qual hi penja un gran fanal de ferro forjat, pintat de negre, que fa llum a l’estança. Encara que l’arc està tot enlluït, podem distingir els grans carreus que formen la seua estructura pètria. Més al fons d’aquesta arcada distingim l’antiga premsa d’oli composada per un vis de fusta que està situat sobre una pedra llaurada, un dels extrems de la qual té forma de bec, que és per on sortia l’oli un cop premsades les olives. Al darrere d’aquesta premsa hi trobem una porta de fusta que ens permet accedir a una altra estança del mas: el celler. Damunt d’un llarg graó de pedra s’alineen els vells barrils per emmagatzemar les collites anuals i, al centre de l’habitació, hi ha dos grans cups per fer el vi i conservar-lo mentre fermenta. També hi trobem gerres i estris de treball agrícola, tots ordenats en aquest magatzem, el qual ens demostra l’origen camperol del mas que, encara que s’aprofitara com a vivenda d’una família refinada a les seues costums per la seua pertinença a l’alta burgesia ciutadana, estava profundament arrelada en aquestes muntanyes aspres i bellíssimes del Maestrat. Per una finestra situada al fons del celler i protegida per una forta reixa de ferro penetra a hores d’ara l’esmorteïda llum del crepuscle. Encara podem sentir l’acre olor del vi nou i, si tanquem els ulls ens vénen al nostre cervell els records del raïm acabat de tallar i llançat sobre els taulons de fusta que cobrien els cups i, els llauradors xertolins, contractats pel senyor, amb els peus nus i el saragüells arregussats, xafant de manera rítmica el fruit madur, el suc del qual s’esvarava cap al fons.\nTornem al costat del gran arc de pedra. Ací naix l’escala d’alts graons, amb passamans de fusta llaurada. Per aquesta accedim al primer estatge fins arribar a un distribuïdor amb dues portes. Per una s’accedeix a la casa dels senyors, a la qual no entrem per ser zona privada. I per l’altra accedim a una sala, al fons de la qual, per una gran porta amb un bon forrellat i passadors de ferro, es passa a la part posterior del mas que, com que està construït dalt d’un petit turó, ens permet eixir a peu pla al camp. D’ací naix un camí que condueix a l’era, rodejada d’una bellíssima pineda que, per l’alçària i l’amplada dels seus exemplars ens en recorden dels pins pinyoners que voregen les antigues vies que condueixen a Roma.\nPerò no volen eixir ara al camp. Tornem enrere, a l’escala principal, i accedim al pis superior on es troben les angorfes, on es guardaven les collites, amb trespol de bigues de fusta i canyissos. Per una porteta sortim a una ampla terrassa, aquella que hem vist des de baix protegida per la barana de ferro. Des d’ací es pot admirar un paisatge meravellós, i molt extens. Per sobre dels arbres monumentals que hi ha davant de la casa veiem els camps de cultiu del mas i les seues oliveres i ametllers, abans sembrats de blat i d’ordi, amb les parets de pedra en sec per a contenir l’erosió del terreny en les èpoques de pluges intenses, com és habitual en totes aquestes terres de la Mediterrània. Juanita Beltran ens informa que, quan ella era petita, don Xoxim el vell contractava a més de cent homes de Xert que no tenien feina per tal de dur a terme aquesta obra d’enginyeria en pedra, la qual ens sembla, vista des d’ací, una autèntica obra d’art, i ens recorda com els humans tenim la capacitat de transformar la natura sense fer una malesa. Gràcies al senyor del mas de Llança, ens diu Juanita, la gent més humil del poble podia subsistir, compaginant el cultiu de les seues pròpies terres amb els jornals que feien en aquesta extensa propietat dels Bosch. Més lluny, a l’altra part d’una vall, veiem la carretera que va fins l’Aguilona i zones verdes de pins i carrasques que es perden en l’horitzó cap al terme de Sant Mateu. Terres molt riques en tot tipus de cacera: llebres, conills, perdius i altres aus, no és estrany que don Xoxim acabara vivint en aquesta finca mentre duia a terme el seu projecte agrícola i es dedicava a la sua afecció cinegètica.\nSi guaitem per l’altra part del terrat que mira cap a l’est, podem veure les moles de Xert, amb les seus curolles planes i rocoses, sota les quals distingim les cases del poble que baixen pel turó damunt del qual està construït Xert, des de la gran edificació de l’església vella i els seus carrers adjacents empedrats i costeruts fins a aquelles cases que s’estenen ja per la part nova, amb carrers amples i alineats. Ens sentim envoltats pel silenci de la vesprada i tan sols la remor de les branques dels pins, que hi són al voltant del mas mogudes per un lleuger ventijol de ponent que comença a bufar ara, interrompen la nostra delitosa observació de la natura. També un gall del corral de Rosalia llança al vent el seu quiquiriquic i de lluny ens arriba el dringar de les esquelles d’unes ovelles que pasturen lliurement vora el camí que condueix al mas de Mallorca.\nAl nostre darrere s’alça una teulada que protegeix la resta de l’edificació del mas i, quan ja, plens de solitud i de bellesa, volem descendir de la nostra atalaia, divisem a l’oest un parallamps que defensa el conjunt arquitectònic davant possibles i imprevisibles accidents elèctrics. Davant d’aquell muntatge ens parem a pensar: que impressionant deu ser una tronada elèctrica en aquest mas, lluny del poble, aïllats de l’entorn humà, veient el cel constantment esqueixat per la llum temible que el déu Zeus llança des del seu tro de la celístia! No desitjaríem tampoc tenir una experiència semblant.\nSortim del mas de Llança i voltem el casalot per la part dreta, on hi és la capella. A l’ esquerra queda la casa de Rosalia i de la seua família i els corrals del ramat d’ovelles i les gallines i els conills. Els gossos ens segueixen amb pas lent, delerant de les nostres carícies.\nComencem un camí que ens condueix a l’era, un lloc privilegiat construït sobre un turonet proper. En ella hi jau el rutlo de pedra, record nostàlgic dels temps antics en què juliol portava les cançons de batre dels camperols i les alegries dels xics i de les xiques que participaven de la batuda del forment del mas i on començaven moltes relacions de parella que acabaven amb nous infants i matrimonis dels jovenots. Ara, rutlo i era estan jubilats, sense funció ni vida, testimonis silenciosos d’un temps que no tornarà. I darrere l’era trobem una petita glorieta, amb els seus bancs de pedra enmig d’un grup d’altívols pins pinyoners, els quals ens recorden novament la sensibilitat de don Xoxim el vell i els seus descendents. Una pau virgiliana envaeix el nostre esperit: silenci, harmonia amb l’entorn, sensació de connexió amb les forces tel·lúriques que uneixen el cel i la terra, amb el cosmos.\nTornem enrere i Rosalia, Juanita, Mercedes, Mila i jo, i emprenem un caminal que ix del mas de Llança i va entre els camps de la propietat per tal de visitar el mas de Mallorca. Nom curiós per aquestes terres! Potser rememora els temps en què don Xoxim Bosch va exercir la carrera militar? Caminem a dos clarors. El sol ja amaga els seus últims raigs darrere les muntanyes i la llum va minvant a poc a poc, però encara ens queden forces i temps per a fer aquest passeig.\nAllò que anys abans es va plantar d’ametllers es torna de nou en camp abandonat i erm. Ens allunyem del mas viu de Llança i ens apropem al mort, al silent, al mas de Mallorca. A mida que caminem va creixent el casal solitari al nostre davant. Quan hi som, trobem les portes i les finestres mig tapiades. Rosalia obri la gruixuda porta de fusta i ens endinsem. Fa olor a humitat. Ens fa pensar en un dinosaure trobat després de penosa excavació. Així com al mas de Llança tot somriu, al de Mallorca no res trobem que ens parle de vida, d’amors, de llunyanes llegendes. Ens fa la impressió que ni tan sols les aus ni les ànimes en pena viuen ací. Donen llàstima els edificis morts que contingueren vida i il·lusions en altres temps! Són com molts dels nostres vells que portem a les residències com si foren ja objectes inútils en un món on tan sols la bellesa i la joventut són tingudes en compte, un món sense valors, sense amor per allò que ens va precedir, sense records, com si l’actual societat volgués evitar la vellesa i la mort davant els nostres ulls; vellesa i mort que, vulgues no vulgues, ens ha d’arribar a tots.\nCau la nit sobre les nostres muntanyes. Eixim del mas de Mallorca amb el cor arrupit, amb una sensació agredolça. Desfem el camí fins el mas de Llança i arribem encara amb llum, amb la llum esfilagarsada del crepuscle que cau sobre el camp infinit. Rosalia, ànima forta, serena, amorosa i tendra amb els seus amics, no ens permet de tornar caminant al poble. Pugem al seu automòbil, un Seat Panda, i sense presses, sense angoixes, ens porta fins a Xert. Arribem amb el cel ja de nit fosca, però amb l’ànima plena de sensacions de bellesa. Ens acomiadem de la nostra amiga i amfitriona, i ens endinsem, carrer de Sant Vicent amunt fins al poble vell, fins a casa nostra. En arribar encenem l’estufa de llenya, tanquem els ulls en la penombra i recreem l’excursió d’aquesta vesprada. El silenci profund del mas de Llança ens acompanya i la gratitud a Juanita, a Rosalia i a Mercedes surt a borbolls dels nostres cors. Avui hem complit una de les nostres il·lusions: hem conegut un nou indret de les nostres muntanyes gràcies a les nostres amigues xertolines.\nP.S.: Vull agrair molt especialment al meu amic Josep Meseguer les correccions i les fotografies que acompanyen el treball.\n© Copyright J.A.M.N. - 2016


L’obra de la Sagrada Família de Subirachs, declarada Bé Cultural d’Interès Nacional - VilaWeb\nEl govern català ha declarat Bé Cultural d’Interès Nacional com a Monument Històric l’obra de Josep Maria Subirachs a la Sagrada Família, que aporta un valor cultural afegit i qualitat artística al monument de Gaudí i contribueix a expressar-la. Està conformada per quatre elements: les escultures de la façana de la Passió, les portes de la façana de la Glòria, l’escultura de Sant Jordi i el semibust de bronze de Gaudí, ubicat al museu.\nSubirachs va rebre l’encàrrec de realitzar els grups escultòrics de la façana de la Passió del Temple Expiatori de la Sagrada Família l’any 1986 i hi va dedicar més de 20 anys de la seva vida. L’obra s’ha considerat la síntesi i culminació de la seva carrera i ha convertit l’escultor en un referent de l’art català.\nConcretament, les escultures de la façana de la Passió engloben les portes de l’Evangeli, la Porta de Getsemaní, la Porta de la Coronació; i els Apòstols, mentre que les portes de la façana de la Glòria inclouren el Portal Major, la Porta de la primera petició, la Porta de la segona petició, la Porta de la tercera petició, la Porta de la cinquena petició, la Porta de la sisena petició i la Porta de la setena petició.


Una polèmica lingüística desproporcionada | política&prosa\nManifestació a favor de la immersió lingüística, a l'Arc de Triomf, el 18 de desembre del 2021. Fotografia de Xavier Jubierre.\nLa providència d’aclariment d’una sentència anterior del Tribunal Suprem que confirmava l’obligació d’impartir un 25 % de les hores lectives en castellà a l’escola primària va desfermar una reacció immediata de rebuig del Govern de la Generalitat i d’una diversitat de plataformes compromeses amb el suport a les polítiques nacionalistes radicals en matèria lingüística.\nEl primer que es podria dir és que la resposta, que va incloure una intervenció particularment desafortunada del conseller d’Ensenyament, va ser des d’un primer moment desproporcionada i exagerada. I és probablement aquesta manca de proporció el que explicaria la relativament curta durada de la fase aguda de la crisi tot i els esforços del món oficial i dels nuclis activistes més mobilitzats.\nJa en el seu número 3, política&prosa publicava un dossier titulat «Les llengües de Sepharad» que incloïa un editorial que deia: «(…) més enllà dels recursos judicials creuats, caldria acceptar un marc de geometries variables en funció de la realitat sociolingüística de cada centre i de la seva autonomia». És a dir, proposava l’adaptació de la norma a les condicions reals i, encara més, a l’experiència acumulada, l’avaluació de les polítiques lingüístiques aplicades i, eventualment, la seva revisió.\nAquest és un plantejament que descansava en l’experiència de l’aplicació de la immersió a Catalunya que, en general, s’ha fet amb una actitud realista, propositiva i constructiva. No és cap secret que, contràriament a les descripcions apocalíptiques de la situació, la realitat de la immersió a Catalunya ha estat en molts casos flexible i raonable. Moltes de les escoles públiques de zones lingüísticament en tensió han fet literalment el que s’ha pogut tot buscant garantir alhora l’eficàcia en l’ensenyament i una contribució a la integració social d’alumnes i famílies.\nÉs impossible entendre el rellançament de la polèmica sense relacionar–la amb l’evolució de la crisi del procés. Sorgeix el nou debat en un moment marcat per la pèrdua de momentum de la reivindicació independentista i de la necessitat del Govern de la Generalitat de reconstruir el seu equilibri intern, de tensar la seva base electoral i de reforçar la posició negociadora amb el Govern central.\nConvindrà parar atenció a la correlació que alguns han descobert amb pànic entre l’aparent caiguda de la posició relativa del català i el llarg període de govern de forces polítiques clarament independentistes. Sembla bastant probable que la causa del català, associada a una radicalització de les polítiques i la retòrica governamental, pot haver tingut l’efecte d’allunyar una part de la ciutadania que fins ara havia acceptat sense gaires problemes un elevat grau d’integració en la cultura catalana. El trencament general del consens polític podria haver animat capes joves de la població del país a refugiar-se «en la llengua dels seus pares», és a dir, el castellà.


Els 4 reptes de Colau\nPublicació: dilluns 25 de maig 2015, 11:37h\nEls 4 reptes de Colau Ada Colau/Barcelona en Comú han guanyat les eleccions. En un moment greu de crisi institucional, el triomf de Colau ha suposat un punt i a part en el procés regenerador democràtic que sembla viure tot l’Estat. La vella tradició de fer política des dels partits polítics s’ha acabat i Colau encapçala una nova fornada de referents que han nascut dels moviments socials, fora de la política institucional i tradicional de tota la vida. Ara bé, Colau té molts reptes i aquí en tens els 4 més importants, ara per ara. Honestedat i valor, alcaldessa.\n1.- “Fer fora la màfia”, va dir Colau fa quatre mesos. El ciutadà s’ha fartat de veure el poc suport rebut per les institucions públiques en la lluita contra la corrupció i ha decidit fer un pas endavant. La creació de l’Oficina Municipal Anticorrupció (amb denunciants anònims) és una de les propostes més engrescadores i valentes del programa de Barcelona en Comú per lluitar contra el tràfic d’influències, la prevaricació, l’apropiació indeguda o les subvencions fraudulentes a Barcelona.\n2.- Com no podia ser d’una altra manera, Barcelona en Comú ha heretat propostes de la PAH per posar fi a la dramàtica situació de moltes famílies desnonades o amb greus problemes per fer front a pagaments relacionats amb l'habitatge. Impulsar la cessió de pisos buits dels bancs, fomentar el lloguer social o les cooperatives d'habitatge són algunes de les propostes immediates que Colau vol dur a terme.\n3.- “Una ciutadania amb els drets bàsics reconeguts". La crisi, la desigualtat econòmica i molt probablement la gestió política heretada ha fet de Barcelona un niu de ciutadans de primera i de segona. Garantir els drets socials bàsics dels barcelonins ha de ser objectiu prioritari per Colau, que va prometre reobrir els menjadors de secundària, gastar 100 milions d’euros per l’accés a l'habitatge, l’alimentació, els serveis bàsics i una renda municipal complementària.\n4.- Colau ha jugat a desviar l’atenció amb l’innegable debat sobiranista que hi ha al carrer. Els seus adversaris l’han titllat de poc clara i de no pronunciar-se amb fermesa sobre el tema. Ara ho haurà de fer. Colau està oberta a pactar tant amb el PSC com amb ERC. Quan ho faci es descobriran les veritables intencions de Barcelona en Comú respecte al paper que ha de tenir Catalunya dins d'Espanya. Ada ja no pot mirar cap a un altre lloc.\nAquests són quatre reptes que Ada Colau té per endavant per liderar la recuperació democràtica i reconstruir Barcelona cap a un model més just i socialment més equitatiu. En tot cas, assumptes com trencar amb el lobby de l’actual model energètic, la seguretat ciutadana, el sistema de tarifes del transport públic o el turisme massiu a Barcelona són alguns dels altres reptes de Barcelona en Comú. Sort!