Estudiar a l'estranger mobilitat europea formació europa Santa Coloma de Gramenet habitatge trobar feina cultura premis casal ajuts L'Hospitalet de Llobregat universitat estudiants cooperació pràctiques Treballar a l'estranger estiu voluntariat feina educació Voluntariat a l'estranger solidaritat ofertes de treball a l'estranger ofertes de treball estranger treball pràctiques a l'estranger art Idiomes formació ocupacional recerca concurs lloguer Badalona emprenedoria tallers cursos participar beques\n24/02/2017 - 13:11\nIdees per sobreviure a la convivència: la nevera\nL'organització de la nevera en un pis compartit és un dels assumptes més controvertits de la convivència, ja que sovint és motiu de moltes discussions entre els companys.\nRespecte a l'organització de la nevera podem veure tres situacions diferents:\nA.- Compartir la nevera amb tots els membres del pis\nAquesta situació és la més comuna, bàsicament perquè quan entres en un pis, és normal que hi hagi una única nevera, i això obliga a distribuir un espai de l'electrodomèstic per cada integrant del pis, la qual cosa pot portar a problemes de menjar que desapareix perquè algú se l'ha menjat o directament que s'acabi compartint tot.\nEn el cas que sigueu companys ben avinguts i feu la compra junts, no hi haurà cap problema, a no ser que compreu alguna cosa per la vostra banda, llavors caldrà guardar-la a la nevera de manera separada i etiquetada amb el vostre nom.\nSi aconseguiu aquest grau d'avinentesa, felicitats!!, això significa que heu arribat a ser una gran família amb tota la dosi de coordinació que això comporta. La realitat és que normalment en un pis compartit, en qüestió de menjar i compres, cadascun vagi al seu ritme i amb els seus gustos culinaris.\nEn aquest cas, el que es recomana és la distribució de la nevera per baldes i calaixos, i tenir un espai reservat pels productes que es comprin conjuntament. Aquesta distribució l'heu de decidir conjuntament.\nB. - Cada persona té una nevera distinta (mini neveres)\nAquest cas, seria l'ideal, perquè així cadascun tindria el seu menjar a la seva nevera, sense possibilitat de confusió.\nAquesta solució, que a priori resulta il·lògica, si tenim en compte l'espai que pot arribar a ocupar dos, tres o quatres mini neveres, l'ha resolt un estudiant de disseny vienès, que ha creat la Flatshare Fridge, per una coneguda marca d'electrodomèstics. La nevera està formada per mòduls apilats amb una porta exterior per mòdul, que permet a cadascun tenir el seu espai separat a la nevera. Com que són mòduls apilats, no hi ha problemes amb l'espai.\nDe totes maneres, aquesta solució, no evitarà que hi hagi companys que puguin agafar menjar d'altres, sense dir res, o sense reposar el que s'ha menjat. És important, sigui quina sigui la solució adoptada tenir respecte pel menjar aliè. Demanar permís per agafar alguna cosa i reposar-la després, evitarà molts problemes de convivència.


Els carrers s'omplen per rebre Ses Majestats els Reis d'Orient\nUna multitud ha sortit als carrers per rebre un any més els Reis d'Orient. Ses Majestats han arribat a totes les parròquies però la cavalcada més multitudinària ha estat la que organitzen conjuntament Andorra la Vella i Escaldes-Engordany.\nCentenars de famílies omplien els carrers més cèntrics d'Andorra la Vella i Escaldes-Engordany ja des d'abans de l'inici de la cavalcada que aquest any ha fet el recorregut a la inversa que el de l'any passat. Les 16 carrosses s'inspiraven en mons imaginaris de fantasia.\nEls infants, principals protagonistes d'aquesta nit, es declaraven entusiasmats amb la cavalcada i també amb els fins a 10 tones de caramels que s'hi han repartit.\nEls Reis han arribat també a la resta de parròquies. A Sant Julià de Lòria han recorregut el centre de la població després de visitar els padrins a la Llar de Lòria. I a Ordino han estat rebuts pels cònsols abans de la representació dels Pastorets.\nÉs el preludi d'una nit que serà llarga i en què es faran realitat els somnis de petits i grans.\nImatges: Kevin Ribeiro-Karen Figueiredo-Pere Besolí


i Celrà | enciclopèdia.cat\nEl poble de Celrà\nEl municipi de Celrà, que havia tingut una extensió de 25,9 km2, restà reduït a 20,14 després de l’agregació a Girona de la plana de Campdorà, aigua amunt del congost del Ter. A l’E confronta amb els municipis de Bordils i Juià, al S i a l’W amb Girona, i també a l’W i al N amb el de Sant Julià de Ramis. El terme és situat a la dreta del Ter, riu que fa de termenal al sector nord-occidental; s’estén al N per la plana regada per la séquia d’en Vinyals, que enllaça amb el pla de Bordils, i al S i a l’W per la zona muntanyosa de les serres de Tramont i de Sant Miquel, darrers contraforts de les Gavarres, que són limitats pel congost del Ter. El terme és regat, a més dels cursos fluvials esmentats, per les rieres de Palagret i de Campdorà, aquesta seca durant gairebé tot l’any. A part del cap de municipi, Celrà, hi ha els veïnats de Palagret, el Mas Verai, el Mas Castell, el Mas Pedró, el Mas Serra, el Mas Valls, el Mas Blanc i Cal Tinent, a més de les ruïnes del castell de Mabarrera i les de la capella de Sant Miquel. Travessen el terme, a la part nord, i paral·lel l’un de l’altre, el ferrocarril de Barcelona a Portbou i la carretera comarcal C-66 de Girona a Palafrugell, de la qual surt la carretera cap a Juià.\nLa primera notícia de la població de Celrà (celranencs) data de l’any 1378, quan era format per un conjunt de 89 focs, la majoria d’ells d’eclesiàstics. El fogatjament del 1553 relaciona un total de 93 focs per a tot el terme. A la fi del s XVIII (1787) el terme aplegava 844 h. Posteriorment, la demografia va sofrir algunes oscil·lacions amb tendència a l’estancament: 1 703 h el 1860,1 579 el 1900, 2 066 el 1930 i 2 160 el 1960. Arran de l’endegament del polígon industrial, s’enregistrà un augment demogràfic i els 2 131 h del 1981 van passar a 2 358 el 1991 i a 2 731 el 2001. L’any 2005 s’arribà als 3 510 h. La zona muntanyosa del terme és coberta per boscos de pins i alzines i a la vora del riu hi ha plantacions d’arbres de ribera. L’agricultura, que havia estat la principal activitat econòmica, era principalment de secà. Hom conrea cereals i farratge, a part petites extensions de vinya i olivera i altres fruiters. La ramaderia, relativament poc important, es centra en el bestiar boví i porcí. S'havien explotat pedreres de jaspi i, a la sortida del congost del Ter, jaciments de ferro, explotats activament en el decenni 1910-20. Celrà forma part econòmicament de l’àrea d’influència més immediata de Girona. El 1972 hi fou aprovat l’establiment d’un polígon industrial situat a la sortida de la població, destinat a resoldre la manca de sòl industrial a Girona. La creació d’aquest polígon va ser un fet fonamental per a l’evolució del municipi, ja que va variar la seva estructura productiva. Entre els principals sectors cal esmentar el químic (sobretot de productes farmacèutics), el del metall i el tèxtil. Pel maig s’organitza la Fira d’Artesania des del 1993. La població disposa de serveis d’atenció mèdica, i l’ensenyament és cobert fins al batxillerat. A més, hi ha diveros establiments d’allotjaments.\nCampanar de Sant Feliu de Celrà\nEl poble de Celrà (3 379 h el 2005) a 71 m d’altitud, és a la plana, al límit amb la zona muntanyosa al llarg de la carretera de Girona a Palamós. Documentat des del 922, el 1059 pertanyia als senyors de Cervià. Al barri del Castell, incorporades al mas conegut per Can Serra del Castell, hi ha les restes de l’antic castell de Celrà: una torre de planta circular i alguns murs de factura medieval, reaprofitats pel mas. L’església parroquial de Sant Feliu, que centra el nucli antic, és esmentada el 1061 en un conveni entre els comtes Ramon Berenguer i Almodis i el vescomte Ponç Guerau. L’any 1064 és citada de nou en el testament de Ponç, preceptor de l’església de Girona. L’any 1088 el bisbe de Girona Berenguer Guifre donà l’església a la canònica gironina. L’edifici actual és neoclàssic però conserva unes capelles gòtiques. La façana va ser acabada el 1803.\nAl novembre del 2011, s’inaugurà el Centre d’Interpretació del camp d’aviació de Celrà 1936-1939 situat al Centre Cultural La Fàbrica. El projecte, que ha estat finançat conjuntament per l’Ajuntament de Celrà i pel Memorial Democràtic de la Generalitat de Catalunya, permet al visitant endinsar-se en la història del camp a través d’un espai expositiu de 100 m2, en què també podrà visionar un audiovisual, on experts en la matèria i diferents testimonis recorden aquest període. La visita al centre es complementa amb un itinerari al llarg del perímetre de l’antic camp d’aviació on encara existeixen diverses edificacions (8 refugis antiaeris, el polvorí, la residència d’oficials) i un itinerari pel centre del municipi on diverses cases van servir per al muntatge dels avions Policarpov I-16 (Mosca), i per fabricar les ales dels Policarpov I-15 (Xato). Aquest camp d’aviació va ser operatiu de principis de 1937 al febrer de 1939.\nLes festes principals són la festa major, l’1 de maig, i la festa petita, pel 17 de juliol. Per les festes de Nadal s’organitza a més un Pessebre Vivent.\nEl veïnat de Palagret (50 h el 2005) és situat a llevant del cap de municipi, a l’esquerra de la riera de Palagret, que neix dins el mateix terme, als vessants orientals de la serra de Sant Miquel, i desemboca al Ter per la dreta dins el terme de Bordils. També a llevant del poble es troba el veïnat del Mas Pedró (11 h), on resta la masia fortificada medieval, reformada el s. XVIII, dita la Torre Desvern o Torre Desbac. El veïnat del Mas Blanc (16 h), al s. del poble de Celrà, és situat al peu dels contraforts nord-orientals de la serra de Sant Miquel, a tots dos costats de la riera de Palagret. En aquesta zona al sud del nucli de Celrà hi ha els veïnats del Castell (6 h), el Mas Serra (14 h), el Mas Valls (6 h) i el Mas Verai (28 h), a més de Cal Tinent, més al SW. El castell de Mabarrera, molt arruïnat, és situat en el camí que duu al santuari de la Mare de Déu dels Àngels, aquest ja al terme de Sant Martí Vell. Tenint en compte les restes conservades, alguns panys de paret en opus spicatum i filades inclinades, sembla que ha d’ésser datat als s. X i XI. Dalt del cim del mig de Sant Miquel, antigament conegut per puig del Castellar, hi ha les ruïnes d’una capella que era dedicada a sant Miquel. Al costat hi ha el castell o torre de Sant Miquel, senzilla torre d’observació de l’àmplia panoràmica del Gironès a l’Empordà.


La dona recull la fitxa del restaurant per a 11 joves prominents de l'escola secundària: 'sou bells per dins i per fora' - Totes Les Notícies\nDona tria la pestanya del restaurant per a 11 estudiants promocionals de l'escola secundària: 'Ets bonic per dins i per fora'\nInici Totes les notícies La dona inspiradora tria la pestanya del restaurant per a 11 assistents a l'escola secundària: 'Ets ...\nDe McKinley Corbley - 8 de maig de 2019\nL'actitud d'una dona amable envers un grup de col·legials de secundària de Maryland ha fet que la nit de festa major siga una nit que no oblidaran mai.\nTherese De Leon i deu estudiants més de la secundària de Clarksburg havien estat vestits de nou per a la nit de promoció quan es van asseure al Ted's Bulletin per sopar el mes passat.\nPoc després de demanar les begudes, el seu servidor es va apropar a ells i va dir que un dels clients habituals del restaurant havia vist el grup d’estudiants i volia dir-los que “es veien impressionants”.\nNo només això, la dona va dir que pagaria el sopar i que haurien d’encarregar el que vulguin.\nMIRAR: Quan la dona comparteix la foto d’un regal anònim que es troba en un llibre, fa ganes de la cadena de bones accions\nAl principi, Therese i els seus amics van pensar que era una broma, però quan es van adonar que el seu servidor no bromejava, les seves mandíbules van caure.\nDesprés d’acabar el menjar, van aconseguir que el servidor assenyalés la dona compassiva que havia agafat la fitxa. Els adolescents van anar a la taula i van expressar el seu agraïment per la seva amabilitat.\n'El que no oblidarem mai van ser les paraules amables que va deixar amb nosaltres', va dir Therese a FOX 5. 'Abans de deixar la taula, ens va recordar que' sempre ens estimem a nosaltres mateixos 'i que recordem que' som bells per dins i per fora '.\nMai vaig pensar que això em passaria ... caminem tard per la nostra reserva i després que ens prenguem les begudes i ens asseguem, el cambrer va tornar i ens va dir que aquesta senyora increïble va dir que teníem tota la sensació impressionant i vam pagar el sopar ... tots 11 de nosaltres # prom2019 pic.twitter.com/YFjF9ETNdR\n- therese de leon (@theresedeleonn) 27 d'abril de 2019\nTot i que els joves eren massa emotius per recordar-se per demanar-li el seu nom, van insistir a fer-se una foto amb ella per commemorar l'ocasió.\nTherese va publicar més tard la foto a Twitter on ha estat compartida per diversos punts de comunicació.\nMÉS: Els nens de secundària lloen un home anònim que va pagar el sopar amb una condició específica\nA més de Therese i els seus amics que prometen que pagaran la bona acció, també espera que la cobertura mediàtica ajudi a mostrar a la dona la quantitat de la seva bona acció per als estudiants.\n'Va ser refrescant i il·lusionant saber que encara hi ha gent afable de cor', va dir a la presa de notícies. “A tot Twitter, els meus amics i jo hem llegit sobre persones com aquesta dona, generoses i realment amables amb persones habituals com nosaltres. Mai no haguéssim pensat que podríem experimentar aquesta generositat.\nAspen dental braunfels nous\nPaga-ho endavant compartint aquesta dolça història de bondat amb els teus amics a les xarxes socials ...\nmantes per a persones sense llar\nadults són nadons\ncamió d'alimentació vegana de smith vegetariana\n'El temps és una gran metàfora de la vida; de vegades és bo, de vegades és dolent i no es pot fer res sobre això, sinó portar un paraigües o optar per ballar sota la pluja.' –Terri Guillemets\nLa conductora d'Uber va canviar la vida del veterà després que el portés cap a casa i va veure les seves 'deplorables' condicions de vida\nDave Matthews es posa verd amb bolquers de tela\nPer què el món necessita més canyes quadrades als forats rodons - Persones amb afecció diferent, massa\nQuan el noi envia una targeta d'aniversari al seu pare al cel, el carter el reconforta amb una mentida celeste\nAquest poquet cec es lliga a la corretja amb el seu amic per a gossos d'ullet (LOOK)\nMireu els nous dissenys ecològics del terrat per a la catedral de Notre Dame amb un fil conductor de vidre


XAREL·10: de juny 2015\n721.- Arribem de vacances a un petit poble de la Costa Daurada on hi ha tres hotels: el Comtal, el del Sud i l'Ambassador. Un d'ells està fet de totxo groc, l'altre de granit rosa i l'últim de pedra gris. El de color groc l'acaben d'inaugurar i no té pista de tennis però els seus clients tenen entrada gratuïta a les pistes de l'Hotel Comtal. Si us dic que l'Hotel del Sud és més antic que l'hotel de granit rosa, podeu dir-me de quin color és l'Hotel Ambassador?\nPublicat per McAbeu a 8:15 7 comentaris\nPublicat per McAbeu a 13:15 8 comentaris\nPublicat per McAbeu a 12:15 21 comentaris\nE668.- Quina és la lletra més "tonta"?\nPublicat per McAbeu a 20:45 14 comentaris\nPublicat per McAbeu a 17:15 15 comentaris\nPublicat per McAbeu a 11:15 13 comentaris\nPublicat per McAbeu a 8:30 9 comentaris\nPublicat per McAbeu a 14:15 11 comentaris\n714.- Un pare està molt orgullós de les seves tres filles que es van fent grans. Tant que la més gran ja pensa en marxar de casa. El pare no ho veu clar però la seva esposa li fa veure que no s'hi pot posar en contra, que és llei de vida i que s'ha d'adonar que l'any que ve la seva filla gran tindrà una vegada i mitjà l'edat de la segona i que aquesta ja haurà complert el doble d'anys que la petita. Si avui la suma de les edats de les noies és 33, pots calcular les seves edats?


Dollhouse - Directorfrustrat\nEn una societat amb una doble moral tan evident com la nord-americana, era fàcil imaginar que plantejar una sèrie on un grup de persones es convertien en actius d’una empresa que els llogava per complir fantasies o realitzar encàrrecs de dubtosa legalitat i que se sotmetien a un esborrat de memòria un cop acabat el contracte, tenia els seus riscos. Semblava que FOX estava disposada a assumir-los però al cap de dues temporades, la cadena va deixar de banda el projecte i cancel·lava, per segona vegada, un projecte de Joss Whedon.\nEliza Dushku es retrobava amb Whedon anys després de Buffy, cazavampiros per convertir-se en la protagonista absoluta d’aquest nou projecte del qual ella mateixa n’era productora. A la sèrie Dushku es posava a la pell de Echo, una de les nines de la Casa de Nines de Los Angeles que va desenvolupant una personalitat pròpia tot i els esborrats de memòria als quals se sotmeten els actius després de cada missió.\nLa sèrie plantejava una trama central que s’anava desenvolupant al llarg de capítols amb trama individual i conclusiva. Durant la primera temporada, cada capítol corresponia a una assignació d’Echo mentre la trama principal s’anava desenvolupant a poc a poc. La sorpresa va saltar amb l’episodi Epithap One, un episodi que no es va emetre durant la temporada regular i que feia un salt en el temps mostrant-nos un futur fosc i aterridor on la tecnologia de les Cases de Nines era utilitzada pels més rics per mantenir-se vius eternament, saltant de cos a cos. La sèrie obria un nou ventall de possibilitats fent un gir espectacular i inesperat.\nTot i els rumors de cancel·lació, Dollhouse va renovar per una segona temporada però FOX la va cancel·lar després d’onze capítols. Tot i la cancel·lació, FOX va acabar emetent els 13 capítols contractats, donant així un final “tancat” a la sèrie.\nCom passa amb la majoria de sèries d’aquesta secció, actualment no es pot veure a cap dels serveis de streaming disponibles però es pot trobar a amazon amb l’edició anglesa sense problemes. A diferència de l’edició en DVD, l’edició en Blu-ray porta els capítols subtitulats en castellà (però no els extres)\nInjustament tractades dollhouse, eliza dushku, joss whedon


Les Borges engega una campanya per fomentar l’ús del vehicle elèctric\nDos tallers ofereixen una demostració al punt de recàrrega acabat d’estrenar i deixaran provar els cotxes als veïns\nper Marta Romera 12/04/2021 11:10h\nL'Ajuntament de les Borges Blanques ha engegat una campanya de promoció de vehicles elèctrics en què participen dos tallers del municipi, amb l'objectiu d'incentivar l'ús d'aquest tipus de vehicles nets a les Borges.\nCoincidint amb la recent posada en funcionament del punt de recàrrega de vehicles elèctrics al parc del Terrall, aquest divendres a la tarda, dos tallers del municipi han ofert una demostració des de l'estació de recàrrega i, durant un mes, posaran a disposició dels borgencs i les borgenques dos vehicles completament elèctrics perquè els puguin provar. Hi participen el taller Auto Reparació Borges, que deixarà un Opel Corsa totalment elèctric, i Ibsauto Ocasió, que cedirà un Nissan Leaf i un Kia Xceed perquè els qui vulguin fer el pas cap al vehicle elèctric, tinguin ocasió de provar-lo.\nLes Borges engega una campanya per fomentar l’ús del vehicle elèctric al municipi | LleidaDiari.cat\nLa finalitat de la campanya\nLa tinent alcalde de l'Ajuntament de les Borges, Núria Palau, ha explicat que la campanya té com a finalitat incentivar la compra de vehicles elèctrics a les Borges per tal de disminuir les emissions de CO₂ i, en últim terme, contribuir amb el medi ambient. Per tot això, per a Palau, el futur del municipi passa per «de mica en mica, anar sumant accions en favor d'unes Borges Blanques més sostenibles i respectuoses amb el medi ambient».\nProposta: «Confinaments selectius a les poblacions»


El que has de saber del primer partit de la segona volta\n(20.45h, Movistar Partidazo) Els blaugranes reben el Leganés per refermar el liderat de la competició domèstica\nComença la segona volta de la LaLiga 2018/19 al Camp Nou amb l’objectiu ben marcat: sumar els tres punts. Els de Valverde s’enfronten al Leganés (20.45 h, Movistar Partidazo), un equip que com a visitant no treu tants bons resultats. Tot i aquest factor, a la memòria blaugrana hi ha el partit a Butarque corresponent a la sisena jornada, en què no es va poder aconseguir el triomf (2-1).\nAixí doncs, i com ha comentat Valverde, s’ha d’aprendre dels errors comesos a Madrid i seguir en la línia ascendent per refermar el liderat sumant tres punts més a la classificació.\nEl conjunt culer encadena sis triomfs consecutius a la competició domèstica i vol continuar immers en aquesta bona dinàmica davant l’afició blaugrana al Camp Nou.\nQuè has de saber abans de veure el partit?\n- Els barcelonistes afronten el matx amb ganes de revenja, després del 2-1 de la primera volta a Butarque.\n- El FC Barcelona ha guanyat quatre dels últims cinc enfrontaments contra el Leganés a LaLiga i ha puntuat en els cinc darrers partits com a local. A més, els barcelonistes li han marcat un total de 14 gols.\n- Messi és l’actual pitxitxi de LaLiga amb 17 gols, els mateixos que ha transformat tota la plantilla del Leganés durant la primera volta. Cal recordar que en el darrer duel de Lliga, contra l’Eibar, Messi va arribar a la xifra dels 400 gols a la competició domèstica.\n- A més, Lionel Messi ha marcat set dianes en els darrers cinc partits contra el conjunt ‘pepinero’ en Lliga.\n- Els blaugranes sumen sis victòries consecutives a la competició regular i buscaran la setena. Aquesta és la millor ratxa actual d’un equip en les cinc primeres lligues europees.\n- En l’últim duel contra el Leganés al Camp Nou, corresponent a la jornada 31 de Lliga de la temporada passada, els culers es van imposar per 3-1 amb un hat-trick del mateix Messi.\nMàxim golejador: Carrillo (5 gols)\nClassificació: 22 punts, amb un balanç de 5 victòries, 7 derrotes i 7 empats.\nEl conjunt madrileny arriba al Camp Nou després de superar l’Osca per un ajustat 1-0 gràcies a la diana d’En-Nesyri. Quant al Barça, va guanyar l'Eibar per 3-0 amb un gol de Messi i un doblet de Suárez.\nEls 18 convocats d’Ernesto Valverde\nPer a aquest matx el tècnic blaugrana ha decidit convocar els següents futbolistes: Ter Stegen, N. Semedo, Piqué, I. Rakitic, Sergio, Coutinho, Arthur, Suárez, Messi, O. Dembélé, Cillessen, Malcom, Lenglet, Murillo, Jordi Alba, S. Roberto, Aleñá, Vidal i Vermaelen, amb l'alta mèdica. Es queden fora de la llista per lesió Rafinha i Umtiti, mentre que Denis Suárez i Samper, que també té l'alta mèdica, no hi entren per decisió tècnica.


Arnau Rius Llorens - L'ordinador del teu fill | NacióRipollès\n«L'idioma per defecte de tots els dispositius educatius de Catalunya hauria de ser el català en tant que llengua vehicular de l'ensenyament»\nper Arnau Rius Llorens, 23 de juny de 2021 a les 20:00 |\nEn una setmana tan important pel país, la setmana de la plantofada del Consell d'Europa i en la que part dels meus líders del 17 podran retrobar-se amb la seva família, permeteu-me que surti amb un ciri trencat parlant d'una petitesa. Una d'aquelles foteses que no podrien fer mai un titular, una d'aquelles notes a peu de pàgina allunyades de l'hora greu per suposadament inofensives, però que a mi m'horroritzen perquè afecten el valor refugi del país: la llengua, i acaben fent més mal -per sota del radar- que no pas els castells de foc espanyolistes de cada setmana. Totes les fitxes movent-se abruptament pel tauler i jo volent malgastar el temps en divagacions sobre... els ordinadors de les escoles i instituts de Catalunya.\nSituem-nos, l'idioma per defecte de tots els dispositius educatius de Catalunya hauria de ser el català en tant que llengua vehicular de l'ensenyament, però resulta que cada centre té el seu microclima informàtic (a Vilopriu hi tenen Chromebooks, al Castell d'Orpí hi tenen portàtils lliures, etc.), i no hi ha consistència ni aplicació fèrria de protocols a escala nacional sobre la configuració lingüística de les màquines emprades a escoles i instituts. Què implica això? Doncs que bona part dels alumnes catalans fan cerques i tots els resultats els surten en castellà. De fet, sobre el terreny molts alumnes no saben ni que existeix la Viquipèdia en català: assumeixen que només disposen de la Wikipedia en castellà, la fan servir per fer els exercicis i la tradueixen al català mitjançant el traductor i corrector de Softcatalà (déu us beneeixi gent de Softcatalà) si han tingut la pega que els hagi tocat un professor maulet que els demana les coses en català. M'hauríeu de veure intentant ensenyar als alumnes com saltar-se la configuració idiomàtica per defecte en 46 senzills passos, uns 46 senzills passos que no aplicaran mai de la vida, clar, i com aquesta situació em fa maleir-nos els ossos.\nLa invisibilització automàtica del contingut en català no passa només amb la Viquipèdia, passa amb qualsevol cerca i, per tant, determina si vas a parar al web d'un diari o d'un altre, és a dir, si l'alumne t'acaba entregant una ressenya sobre una problemàtica publicada a El Correo de Buenos Aires o bé a Nació Manresa. Determina, també, si els alumnes acaben trobant un vídeo o un altre, és a dir, si per exemple Canal Malaia o Adolescents.cat tenen alguna remota possibilitat de sortir en una cerca d'un ordinador públic. Pot semblar una fotesa, però és literalment com si als de la meva generació ens haguessin fet fer un exercici d'enginy mental cada cop que volíem mirar el Super3 o fer una prova d'esforç si volíem accedir a l'Enciclopèdia Catalana de la biblioteca de l'insti. No és una fotesa, és com les noves generacions perceben la llengua, els seus usos i com els infants i joves arriben als continguts disponibles en català. Milions d'alumnes. Cada dia. La manca d'un protocol de configuració idiomàtica unificat arreu del sistema educatiu és un altre maó a la paret d'una Catalunya panxuda amb les mans a darrere mirant la globalització des de la finestra com si li fos aliena, com si no se'ns estigués emportant la llengua per davant a moltes zones del país. Això sí, després farem un sopar amb els amics de les Homilies d'Organyà i farem un tuit citant el Pompeu Fabra, i parròquia contenta. Ara, els alumnes llegiran en castellà què són les homilies i qui és Fabra, i qui dies passa anys empeny.\nTal manca d'un protocol informàtic nacional, aquesta desconfiguració idiomàtica dels ordinadors públics i concertats que provoca que el català sigui invisible en milions de cerques a Google no és pas responsabilitat del director de torn, o del professor de música que passava per allà i configura ordinadors a la seva hora de guàrdia perquè té una bona competència digital; la responsabilitat és de la Generalitat perquè la famosa autonomia dels centres no pot servir per oblidar la immersió o no tenir un protocol treballat ni indicadors objectius sobre si, per exemple, s'està complint o no una estandardització idiomàtica de sistemes operatius i navegadors per tal que els webs i recursos que cerquen els alumnes apareguin en la llengua vehicular. Amb aquest assumpte, com en molts altres de sota radar, tinc la sensació d'estar volant amb un pilot automàtic que em penso que no ens porta a Ítaca.\nTots els ordinadors subministrats pel Departament d'Educació estan plenament configurats en català\nPer Francesc Busquets el 28 de juny de 2021 a les 22:56\nBenvolgut Arnau, El Departament d'Educació ha fet enguany un esforç molt gran en l'equipament tecnològic dels centres educatius: s'ha ampliat la capacitat de les xarxes de fibra òptica i Wi-Fi, s'han reforçat amb nous servidors els entorns virtuals d'aprenentatge Moodle i els portals Nodes (WordPress), i s'han distribuït més de 270.000 ordinadors portàtils entre el professorat i l'alumnat. Tots aquests dispositius s'han lliurat configurats en català a tres nivells: idioma de l'entorn operatiu, idioma predeterminat de les aplicacions i idioma preferit dels navegadors web. Això garanteix que els resultats de qualsevol cerca es mostrin de manera preferent en català, incloent-hi les referències a la Viquipèdia. D'acord amb el principi d'autonomia de la Llei d'Educació de Catalunya, els centres poden adoptar estratègies i metodologies de treball diverses, sempre amb l'objectiu de garantir l'èxit educatiu i l'assoliment de les competències. En el cas dels portàtils subministrats pel Departament, els centres públics han pogut escollir entre tres opcions: - Linkat GNU/Linux: És la distribució de programari lliure creada pel Departament d'Educació, basada en Ubuntu, i ve de sèrie totalment configurada en català. - Windows: A les maquetes dels ordinadors subministrats als centres educatius s'aplica el "catalanitzador" de Softcatalà, que els deixa configurats en la nostra llengua als tres nivells que et comentava abans. Amb tot, alguns components del Windows no estan encara disponibles en la nostra llengua, i pot ser que en algun moment aparegui algun missatge en anglès o en castellà. - Chrome OS: Aquest entorn operatiu de Google està totalment traduït al català. Els centres educatius només han de seleccionar-lo com a idioma per defecte a la consola de gestió del seu domini, i això fa que s'apliqui a tots els components del sistema operatiu dels Chromebook que tingui enrolats. De la mateixa manera, també es poden fixar les preferències d'idioma del navegador web per tal que els dispositius sol·licitin sempre els continguts en català. Us agrairem que si detecteu algun centre educatiu de titularitat pública on no s'estigui aplicant aquesta configuració ho feu saber a la Subdirecció General de Recerca i Cultura Digital per tal de solucionar-ho. Podeu utilitzar el formulari de contacte que trobareu a http://educacio.gencat.cat/, o qualsevol altre canal. Pel que fa als centres privats, podeu posar-vos en contacte amb els seus titulars.


Entre l'orgull ferit i la impotència - El Dietari del Procés - Blogs de l'indirecte!cat\nanc, cdr, colau, independentisme, omnium, sánchez, torra\nComençarem amb un apunt positiu: si fa deu anys algú ens hagués dit que l'independentisme estaria a poc de tocar fons a data d'avui, però mantenint aquesta base d'un 48% de suports, de ben segur que tots haguéssim signat. No obstant això, avui costa de ser mitjanament optimista perquè no gaudim d'aquesta perspectiva. La conclusió de la gran jornada que tothom s'esperava, és que no n'hi ha hagut per tant, i les forces a banda i banda s'han vist molt justetes: l'independentisme, donant pals de cec i de manera disgregada, no ha pogut impedir un Consell de Ministres (era 'objectiu?) que s'ha celebrat amb tota la tranquil·litat que els ha donat un cordó policial de 9.000 policies envoltant la Llotja de Mar. Espanya s'ha passejat per la seva colònia, sí, però el fracàs és evident també quan hom es fixa en el desplegament policial.\nFent un balanç ràpid, pocs incidents i aïllats. Els francesos devien riure's si arribaven a sintonitzar el programa d'Ana Rosa Quintana o La Sexta. La "violència" ha brillat per la seva absència. Els catalans som tant cívics que els contenidors que els encaputxats llençaven a terra, eres recol·locats per la resta de la gent després. Les poques batusses entre manifestants i policia han estat amb grups molt reduïts de persones que, sobretot, eren adolescents amb ganes de gresca. L'únic incident mínimament destacable (i que ja s'han encarregat de destacar per sobre de tot televisions espanyoles i partits unionistes), ha estat el ja cèlebre cop de puny a un 'periodista' d'Intereconomía, ben conegut per tothom com el 'montapollos'. No es descarta que es tracti d'un muntatge, doncs. Més enllà d'aquest incident, i malgrat les ganes d'Inés Arrimadas i Albert Rivera, que han valorat la jornada al migdia en una compareixença, no hi ha hagut res que justifiqui el seu anunci de querella contra Torra.\nLa lectura política del que ha passat avui és més desencisadora: l'independentisme no ha complert les expectatives, i la divisió ha estat clara: ANC ha convocat una marxa lenta de cotxes per la seva banda que ha punxat. Òmnium ha muntat un Consell de Ministres alternatiu que, potser ha estat l'acte més secundat (amb la presència oficial dels partits), però que tampoc ha donat per tirar gaires coets, i les mobilitzacions dels CDR ha comportat un munt de talls a les carreteres que s'han anat desfent amb facilitat quan ha aparegut la Policia. La tensió, doncs, s'ha anat mantenint de manera intermitent sobretot a Barcelona, que ha estat l'epicentre de tot. Això ens porta a la necessitat de constatar diverses coses: ens trobem sense lideratge, i això es nota. ANC i Òmnium han convocat per separat, i el resultat no ha estat positiu. No tenim prou força per imposar el nostre propi estat sobre el ja existent, i ens cal ser més. Una vegada més, el debat estètic ens ha perdut, però cal una reflexió sobretot estratègica i començar a posar la mirada en el judici que vindrà ara. A la tarda, ja sense els ministres espanyols, els carrers han tornat a ser nostres i prop de 60.000 persones s'han manifestat pels carrers de la ciutat comtal, amb la qual cosa s'ha maquillat el resultat.\nA Espanya no li cal fer massa cosa, ells tenen la paella pel mànec perquè tenen l'avantatge que els dóna ser més, més grans, i controlar un Estat. Pedro Sánchez ha arribat amb un somriure de bat a bat a la Llotja de Mar caminant, després d'esmorzar amb Ada Colau que li ha tret algun compromís social. A Moncloa li ha bastat amb dir després, en la compareixença de Isabel Celáa (la ministra portaveu) i la catalana Meritxell Batet (d'afers Territorials) amb anunciar una pujada del Salari Mínim Interprofessional fins els 900€, una criminalització de la violència masclista, i dir que seguirà treballant per la reparació de la dignitat del president Companys. Celáa ha dit que la visita dels Consell de Ministres no era pas una provocació, sinó una mostra d'afecte i un gest. Un gest com el que ha anunciat de canviar de manera absolutament unilateral la denominació de l'Aeroport d'El Prat per Aeroport Josep Tarradellas. Una imposició humiliant en tota regla, que a més pretén imposar una visió preponderant del règim del 78 associant Tarradellas a la transició i a Adolfo Suárez, personatge que dóna nom a l'aeroport de Madrid. Els lacais del socialisme ho han aplaudit i, els independentistes, que el que reclamaven era la gestió, no un canvi de nom, s'han hagut de tornar a empassar l'orgull.\nCal, de manera urgent, començar a canalitzar la ràbia que tot això ens suposa per poder-ho transformar en energia positiva que ens ajudi a sumar i a construir. Altrament, barallant-nos entre nosaltres a les xarxes i anant cadascú a la seva, no ens en sortirem mai, i a l'Estat ja fa temps que no l'espantem.


?Ho faríeu? L'última proposta per salvar el Nadal que portarà cua\nL'última proposta per 'salvar el Nadal' que portarà cua\nLa proposta de dos Premis Nobel ha provocat divisió entre els experts\nLa tornada a casa per Nadal ha estat un dels eslògans més repetits en els darrers anys. El desig de retrobar-nos amb els nostres éssers estimats en aquestes dates tan assenyalades és una cosa inevitable, especialment quan passem tot l'any vivint a distància.\nNo obstant això, aquest desig nadalenc sembla ara més complicat que mai. La crisi de coronavirus ha provocat que qualsevol trobada social i desplaçament massiu de persones suposi un enorme risc per a l'expansió del virus.\nPer aquesta raó, són moltes les persones que busquen fórmules per «salvar» el nadal i la proposta de dos premis Nobel ha convençut molts ciutadans.\nL'alternativa per salvar el Nadal segons dos premis Nobel d'Economia\nEsther Duflo i Abhijit Banerjee, guanyadors del Premi Nobel d'Economia per un treball centrat en alleujar la pobresa en el món, han proposat un confinament durant les dues setmanes prèvies al Nadal per garantir les reunions familiars en aquestes dates.\n"Abhijit said, 'I'ma going back to sleep.'"\nEsther Duflo and Abhijit Banerjee recall how they discovered they had been Awarded the 2019 Prize in Economic Sciences - at 05:00 in the morning. pic.twitter.com/6pdU368XU8\n- The Nobel Prize (@NobelPrize) December 28, 2019\n«Aquesta solució té el mèrit d'estar, per una vegada, per davant de virus, de ser clara, uniforme i transparent. A més, es podria veure com el preu a pagar per una recompensa immediata, un esforç col·lectiu per salvar el Nadal» han afirmat els premis Nobel.\nA més els autors proposen una campanya de vacunació massiva abans de les visites familiars i avançar les compres nadalenques al mes de novembre.\n«Es podria animar a fer les compres al petit comerç durant el mes de novembre i els grans magatzems es podrien mantenir oberts durant el desembre per les vendes» asseguren amb la seva proposta, que consideren necessària per evitar «un confinament pitjor quinze dies més tard» .\nL'opinió dels experts davant la proposta de fer un confinament pre-nadalenc\nD'aquesta manera, seria la primera vegada que s'implantaria una mesura tan extrema com el confinament com a eina preventiva i no per mitigar una situació de desbordament del sistema sanitari.\nNo obstant això, els experts sanitaris s'han mostrat en contra d'aquesta alternativa que, asseguren, dona per fet que la societat celebrarà el Nadal independentment de la situació epidemiològica.\n«És possible que estiguin assumint que fem el que fem es celebrarà igual. Si consideren que el Nadal és imparable és possible que hagin realitzat una hipòtesi de comportament social amb l'objectiu d'arribar a aquestes dates amb la menor transmissió possible i assumir que es trobaran després amb una explosió» ha assegurat l'investigador Salvador Peiró a 'El Confidencial '.\nPer la seva banda, el doctor Julián Domínguez ha assegurat que la proposta trenca amb la coherència que ha de tenir un sistema de salut estatal.\n«Han de ser criteris epidemiològics els que decideixin davant un augment de la incidència acumulada o de crítics, no prendre decisions restrictives per què calgui celebrar una festa» ha tancat el membre de la Societat Espanyola de Medicina Preventiva, Salut Pública i Higiene.


Benvinguts al Paradís: *** Saladingue III/3+, 80m, Cantal\ndissabte, 27 de desembre del 2008\nPer fi disposàvem de 4 dies per davant per poder picar gel fins afartar-nos, però bé... com sol passar sovint quan tens molts dies per escalar, no cundeix tant. Aquest cop anem a la descoberta d'una nova zona de gel, és a França i no pas als Alps, sinó al desconegut massís central i cap allà que anem. En poc més de 4 hores i amb molta autovia gratuïta ens planten a Murat, el poble que dona accés a aquesta petita, bonica i curiosa zona volcànica al centre del país gal. Divendres arribem amb l'idea d'enfilar-nos, però una inesperada nevada, just a l'agafar la pista final, ens fa girar cua, afortunadament! en no res ha caigut prop d'un pam de neu. Al dia següent tornem sobre les nostres passes i aquest cop sí que aconseguim arribar al col de Serre, des d'on amb menys d'una hora ja ens plantem a peu de cascades.\nMentre caminem vorejant una estació d'esquí nòrdic em vaig notant les dues setmanes que he passat en el dic sec per una maleïda grip, tossera i mocs són la meva contribució al bonic paisatge que ens envolta. La primera impressió només veure aquells verticals llençols es unànime: però si és un Gavarnie en petit! i sí... menys d'un centenar de metres de recorregut, però poc a envejar a la major nevera del Pirineu.\nCom sempre que anem per primer cop a una zona que no coneixem, ens decantem per la prudència i a poder ser per alguna clàssica, així que cap a Salandingue de cap. A mesura que ens apropem lateralment, ens adonem que aqui no hi ha cap efecte òptic que valgui, tot es ben dret. Mentre ens equipem, acaba de rapelar la via que anem a escalar una simpàtica cordada, el primer que ens diuen es que al grau de les guies ni cas, ja ens ho oloràvem... jejeje! Laura s'anima a fer el primer llarg, no sembla gaire difícil fins a mitja via on hi ha un abalakov.\nPerò en poca estona ja s'escolten les seves queixes per la decisió presa, els ressalts són prou verticals i cal apretar de valent fins i tot de segon. Ara es el meu torn i aquí s'endreça de veritat, les forces per la maleïda grip estan justes i això fa que el cap no aporti prou serenor. Al peu del mur mes vertical m'ho miro i remiro massa, tot son dubtes i acabo baixant fins on esta Laura, uns minuts de respir i autoconvenciment i amunt de nou!\nUna bona cosida de cargols i ara cal batallar amb trams verticals i de gel mes aviat discret i quan sembla que la cascada vol donar treva, arriba el festival: travesses verticals per neu dubtosa, la reunió 15 metres mes amunt del que pensava i ves per on, això fa que hagi mesurat malament els cargols, no hi ha mes alternativa, cap i sang freda i amunt un cop mes fins l'arbre salvador. Quan minuts mes tard arriba Laura fins a mi el comentari es unànime: i un colló, això es 3+! nomes han estat dos llargs, però hem esgotat l'adrenalina per avui i decidim quedar-nos aquí muntant un llarg top rope i picar i picar fins que els braços caiguin esgotats i com bons minyons així ho fem!


L’atur ha seguit pujant a l’Estat espanyol el mes de setembre – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > L’atur ha seguit pujant a l’Estat espanyol el mes de setembre\nL’atur ha seguit pujant a l’Estat espanyol el mes de setembre\nDimecres, 3 octubre, 2012\nEls objectius de la reforma laboral es compleixen.\nCGT crida a la Vaga General el 31 d'octubre.\nCada vegada hi ha més treballadors i treballadores en la cua de l'atur a l'Estat espanyol, segons acaba de fer públic el Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social amb les dades del mes de setembre en la mà. Són 79.645 noves persones, un augment del 1,72% respecte al tancament d'agost, amb el que s'arriba a l'alarmant xifra de 4,7 milions de persones en atur, mentre que l'afiliació en la Seguretat Social descendeix en 86.174 persones.\nUn col·lectiu especialment afectat segueix sent el de la joventut menor de 25 anys, la majoria sol·licitant de la seva primera ocupació, amb un augment de 30.463 joves més en atur (6,98%) respecte al mes anterior, abocant-los a una única sortida: l'emigració.\nPer altra banda, l'atur entre les dones s'incrementa per sobre del dels homes, amb una taxa de 2,04% enfront del 1,40% masculí.\nTotes aquestes dades són una clara demostració del rotund fracàs de la Reforma Laboral, que s'ha mostrat clarament ineficaç a l'hora de solucionar el problema de l'atur. Darrere d'ella, no s'amaga més que un desig de perllongar la crisi i recessió en benefici d'uns pocs, empitjorant les condicions laborals i provocant un augment de l'atur, tot això, en un intent de salvaguardar els seus privilegis i interessos per mitjà de l'abaratament i facilitat de l'acomiadament, empitjorament dels sous i de les condicions de treball i amb l'assumpció d'unes mesures que poden abocar en la reducció o pèrdua del subsidi, especialment després de la recent aprovació dels Pressupostos Generals de l'Estat.\nLa Reforma Laboral constitueix una de les majors agressions als drets de la classe treballadora des de la Transició i suposa la pèrdua de drets aconseguits després d'intensos anys de lluites. Si a aquesta precarització laboral sumem la precarització de drets bàsics, com l'educació i la sanitat -víctimes de salvatges retallades- al costat del desmantellament i privatització d'altres serveis públics bàsics, el panorama es converteix en desolador, i ha de ser considerat com una autèntica provocació i insult a la nostra dignitat.\nCada vegada més veiem com s'amplia el camp de persones vulnerables i excloses (persones sense treball, sense sostre, joves, immigrants....) i augmenten les borses de pobresa enmig d'una profunda fractura social. I com víctimes que som, no només de les polítiques governamentals tant nacionals com europees, sinó, en primera instància, dels dictàmens del capital, de la dictadura dels mercats, en suma, del poder financer, la nostra resposta ha de ser contundent i no ha de limitar-se a reclamar una transformació conjuntural, sinó també estructural.\nPer tot això, la CGT aposta per una mobilització permanent fins a la derogació de totes aquestes reformes i retallades, i també pel qüestionament del sistema que les fa possibles. Una mobilització permanent que ens condueixi a la Vaga General el 31 d'octubre, una Vaga General inclusiva que abasta a tota la població, una vaga laboral, de consum, social, ciutadana. La resposta està en les nostres mans, amb la lluita constant en el centre de treball i la mobilització en el carrer.\nLa CGT fa una crida a tota la societat, a tots els col·lectius desfavorits, perquè conflueixin totes les reivindicacions sectorials, una crida a totes les organitzacions que estructuren la societat, perquè facin seva i utilitzin aquesta jornada de Vaga General en defensa d'una nova societat basada en la justícia social.\nEls diem NO i els hi anem a demostrar el 31 d'octubre.\nContra les retallades, la reforma laboral i el pacte social.\nQue la crisi la paguin ells.\nComunicat atur setembre\nanemcapalavaga, Crisi, Mobilitzacions laborals, Reforma laboral, Situació econòmica


REPORTATGE: Mostra fotogràfica sobre el port de Palamós\nEl Museu de la Pesca de Palamós us ofereix una peculiar mostra gràfica fins a final del mes de gener. L'exposició es titula "El Port de Palamós, memòria Gràfica", i compta amb el patrocini de Ports de la Generalitat. A través de 130 fotografies es veu la relació vital entre el municipi i el seu port. És el tema del reportatge d'avui.Des de finals de juliol es pot visitar la mostra gràfica titulada "El Port de Palamós, memòria gràfica". Es tracta d'una exposició que permet copsar la relació entre Palamós i el port. Aquesta és la segona mostra de caràcter temporal que produeix el Museu, des que es va inaugurar al setembre del 2002. En aquesta ocasió, és patrocinada per Ports de la Generalitat.\nEs tracta d'un seguit de 130 fotografies, i més elements vinculats a la història del Port de Palamós. En ella s'ensenya al lpúblic visitant tot un món, que els ports solen amagar al seu darrere. Es pot veure gent parlant de projectes, de viatges, d'interessos, d'esbarjo... en definitiva, es veuen imatges d'històries particulars i d'una realitat propera... Es parla, doncs, de persones.\nUn dels elements que es pot destacar d'aquesta exposició és una gran catifa que reprodueix la imatge aèria del port, del barri vell i una part del sector de la platja i l'eixample del municipi.\nAixí ho explica el director del Museu de la Pesca, Miquel Martí.\nTALL MIQUEL MARTÍ1\nLa mostra vol ensenyar la relació vital entre les dues realitats: el port i el poble, una relació que ja es remunta des dels orígens del municipi com a port reial. A banda, aquesta exposició vol tenir també un marcat caràcter pedagògic, i s'ampliarà al programa de les escoles en els curs escolar 2003-2004. Això és destacat pel director del centre, Miquel Martí\nTALL MIQUEL MARTÍ2\nDes del Museu de la Pesca es demana a les persones que tinguin imatges i fotos inèdites del port que les aportin per al projecte. Es vol aconseguir un gran fons, on estiguin catalogades, conservades i siguin exposables el màxim nombre de fotografies.\nFora de la mostra temporal, el Museu de la Pesca segueix el seu trajecte. L'exposició permanent continua esperant-vos, per presentar el passat, present i futur de la pesca i els pescadors. És un dels aspectes que fan que el Museu sigui únic a Catalunya. La prova d'això és que des que va inaugurar-se, ja ha estat visitat per més de 20 mil persones.\n02/11/2004 - Les targetes d'accés als nuclis actics només es tramitaran els dimecres\nDes d'aquesta setmana, les targetes que permeten l'accés motoritzat als nuclis antics de Palamós...\n02/11/2004 - Amplien l'edició de les carpetes de salut\nL'Ajuntament de Palamós ha editat 400 nous exemplars de les anomenades Carpetes de Salut. Aquesta...\n02/11/2004 - Poca assistència a l'assemblea de l'Associació de Veïns de Sant Joan\nLa presidenta de l'Associació de Veïns de Sant Joan, Mercè Garcia, ha lamentat l'escassa...\n02/11/2004 - Els veïns de Sant Joan investigaran el cas del local del sindicat agrari\nL'Associació de Veïns de Sant Joan vol arribar fins al final en el tema de la venda del local de...\n02/11/2004 - Resultats cap de setmana esportiu\nEl Palamós continua una setmana més en zona de fase d'ascens. L'empat a un contra el Mataró el...


Tal dia com avui - 22 novembre • Ràdio Capital de l'Empordà\nTal dia com avui – 22 novembre\nJohn F. Kennedy és assassinat a Dallas\nKennedy va ser el 35è president dels Estats Units, conegut com a JFK, va ser escollit l’any 1960, exercint des del 20 de gener del 61 fins el dia del seu assassinat, el 22 de novembre de 1963.\nEl president va morir assassinat a Dallas. La Comissió Warren va concloure que Lee Harvey Oswald va actuar de manera independent en matar el President, però el Comitè Selecte d’Assassinats de la Cambra de Representants va suggerir la possibilitat de la participació de més d’un franctirador.\nOswald no va poder anar a judici, ja que va ser també assassinat pocs dies després per Jack Ruby.\nAl llarg dels anys hi ha hagut moltes versions conspiratives sobre aquest assassinat, com la implicació d’organismes d’intel·ligència com la CIA o l’FBI.\nL’assassinat va causar un impacte dramàtic molt gran sobre la nació i la història política durant les següents dècades.\nJoan Carles I és proclamat Rei d’Espanya\nVa passar l’any 1975 després de la mort del dictador, d’acord amb la llei de successió de la prefectura de l’estat de l’any 1947. La Constitució Espanyola, ratificada per un referèndum popular el dia 6 de desembre de 1978, el va reconèixer com a Rei d’Espanya i il·legítim hereu de la dinastia històrica dels Borbons.\nLes seves tasques com a monarca es van allargar fins al 19 de juny de 2014 quan va abdicar i va cedir el seu lloc al seu fill Felip VI.\nMor el cantant dels INXS, Michael Hutchence\nEl 1977 va formar el grup i dos anys després ja van començar a fabricar èxits. No va ser fins al 1982 quan amb The One Thing van aconseguir fama internacional. Posteriorment arribarien cançons com Original Sin, New sensation, Need you tonight o Never tear us apart.\nEl cantant va ser conegut pels seus romanços amb estrelles com Kylie Minogue o Paula Yates, amb la qual va tenir una filla.\nLa popularitat del grup va acompanyar a la banda, fins que Michael va ser trobat mort l’any 1997. La versió oficial relata que es va ofegar amb el seu cinturó, penjant-se de la porta de l’habitació 524 del Ritz de Sidney, on el cantant es trobava com a part de la gira de 20 anys del grup.\nArticle anteriorSupermatí – 22-11-2017\nArticle següentLes empreses Ranstad i Wikiloc s’instal·len al viver d’Alta Mar de Calonge


L'Informatiu - El problema de la contaminació ambiental\nEl problema de la contaminació ambiental\n7 de novembre de 2016 //\nSovint tinc la sensació que el problema de la contaminació ambiental és invisible als ulls de molta gent, ja que no es veu, no s’olora i no té conseqüències directes a curt termini per a molts de nosaltres. Però no és cosa d’un grapat de neo-hippies ni d’ecologistes recalcitrants, sinó un fet real del qual la ciència ens comença a donar moltes dades per estar alerta.\nPer diferents estudis científics sabem que aquells que més volem protegir, els nens, són els més vulnerables als efectes de la contaminació ambiental: estan el ple procés de creixement i el seu sistema immunològic i els mecanismes de desintoxicació no estan completament desenvolupats. Per això l’impacte dels tòxics ambientals al seu organisme és molt superior que en el dels adults: s’ha relacionat amb retràs del creixement dels fetus i amb retràs del creixement un cop han nascut. També són coneguts els problemes que pot ocasionar la contaminació en el desenvolupament neurològic (s’ha observat com els nens d’escoles properes a zones amb major densitat de trànsit tenen un coeficient intel·lectual 10 punts inferior) i en la conducta (els nens més exposats a contaminació tenen una incidència de fins a 5 cops superior de trastorn per dèficit d’atenció i hiperactivitat). Les partícules fines de l’aire, de les quals el nostre municipi presenta uns nivells excessius, s’han associat a un augment de la mortalitat infantil i amb problemes respiratoris com l’asma i les al·lèrgies.\nA més de tot el que s’ha exposat, es desconeix quin és l’efecte de la suma de centenars de compostos químics i ambientals als que estem sotmesos dia a dia, ja que habitualment només s’estudia cada producte per separat. No em vull ni imaginat quin cocktail tòxic podem arribar a tenir a dins!\nPer acabar, és conegut que l’acumulació de tòxics en el cos de les dones es transmet al fetus (amb els efectes ja esmentats en el desenvolupament), contribuint així a una “cadena tòxica” que no sabem quan podrà acabar.\nCom a mare i pediatra em preocupa la salut de les generacions de nens i nenes que estem criant, i també de les que arribaran d’aquí uns anys. Però preocupar-se no serveix de massa si no porta a intentar canviar-ho, pel que des d’aquí vull fer una crida al govern municipal i a tota la ciutadania per unir-se a la lluita contra la contaminació ambiental: bé sigui amb petites accions quotidians (com anar a peu), a través de l’activisme (com donar suport a la Torrentera), o dient prou a nous polígons industrials. Qualsevol petit gest és important!\nSílvia Ricart. Centre Vila.


Ban Carstoon Resort Khon Kaen Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n374 Moo 3 Amphur, Khuean Ubonratana, Khon Kaen, Tailàndia, 40250 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Ban Carstoon Resort?\nBarri Khuean Ubonratana Khuean Ubonratana Khuean Ubonratana Khuean Ubonratana Khuean Ubonratana Khuean Ubonratana\nMés informació sobre Ban Carstoon Resort\nBen posicionat a Khuean Ubonratana, Ban Carstoon Resort és un lloc ideal d'inici d'excursions a Khon Kaen. A 52.3 km de l'emoció de la ciutat, aquest hotel de 2.5-estrelles gaudeix d'una excelent situació i permet accès a les millors atraccions de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Khon Kaen. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Zones públiques amb Wi-Fi, restaurant.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Khon Kaen, faci de Ban Carstoon Resort la vostra llar.


CCOO denuncia que les retallades són injustes i castiguen els més febles\nEls sindicats denuncien que les noves retallades afecten els de sempre i són injustes, segons ha dit a Cataluna Informació el secretari general de Comissions Obreres de Catalunya, Joan Carles Gallego. El líder de CCOO ha avançat que es reuniran amb representats de la UGT per plantejar una estratègia conjunta contra les noves retallades.\nRedacció 23/11/2011 - 13.34 Actualitzat 24/11/2011 - 11.15\nEl secretari general de Comissions Obreres de Catalunya, Joan Carles Gallego\nEl sindicat Comissions Obreres qualifica d'injustes les noves mesures que planteja el govern català per reduir el dèficit. En una entrevista a Catalunya Informació, el secretari general del sindicat, Joan Carles Gallego, ha assegurat que aquest nou ajustament torna a afectar els de sempre i no generarà més ocupació.\nGallego creu que s'hauria d'actuar en altres fronts i "repartir de manera més equitativa els costos de la crisi i que les grans fortunes paguin i contribueixen, amb l'impost de patrimoni, per exemple" per "no castigar més la gent".\nEl secretari general de CCOO ha criticat que no s'hagin consultat les mesures amb els sindicats. De tota manera, ha manifestat: "No caurem en cap tipus de provocació."\nGallego ha afegit que els sindicats treballaran per defensar els interessos dels ciutadans i per articular una resposta social. En aquest sentit, ha explicat que iniciarà contactes amb la UGT per donar una resposta unitària contra les noves retallades.


No hi ha al món re més repugnant que un botifler - 2008 Juny\nVon der Tet bis an die Segura, von der Canigó bis an den Montgó…\nKatalonien, Katalonien über alles, über alles in der Welt … Danke Deutschland, für das liebe Geschenk! … Tots els Catalans som avui Alemanys! … Del Canigó fins al Montgó, de la Tet fins al Segura, tots els Catalans exultem! … Mercès, Alemanya, tinc l’ànima encesa, Mercès per aquesta acomplerta promesa! Mercès, Alemanya, per aquest […]\nAclucallades (32) Es veu que dels Catalans cal anihilar-ne el record i tot: –Ara que tornem a descobrir les barroeres, vastes, gairebé ubiques, falsificacions dels nostres enemics els castellans – falsificacions enderiades, o infectades només amb la idea maniàtica de robar-nos-ho tot – comencem de comprendre petits detalls que adés ens intrigaren… Per exemple, […]\ncançó… “sem de l’académie…”\ncançó: "sem de l’académie…!" "ai, aimia… sem de l’académie… sem decrèpits espantalls qui només sabem repetir… mentre el paperet els elements pas fonguin… amb la nostra boca desdentegada i sempre badada i claferta de mosques… amb la nostra llengua llefiscosa de llimac qui tot el que diu és moc… el que hi ha escrit […]


L’oposició rebutja el pressupost de la Diputació | Lleida.com\nL’oposició rebutja el pressupost de la Diputació\nL’oposició de la Diputació rebutjarà avui els primers pressupostos del govern d’ERC i JxCat. Els comptes, que ascendeixen a 133 milions, es debatran en el ple d’avui. D’aquesta manera, només els partits al govern i Unitat d’Aran (UA) votaran a favor dels comptes, mentre que PSC, Comú i Cs es posicionaran en contra del pressupost. Fèlix Larrosa (PSC) va explicar que el pressupost “demostra que el bipartit no té clar el seu paper al territori”. Va assegurar que els comptes inclouen “una sèrie de partides fake, per quedar bé però que no s’executen i no serveixen per a res”.\nEl grup del Comú va recordar que condicionen el vot a la incorporació de les seues propostes. Segons el Comú, només s’ha incorporat una partida de 25.000 euros per estudiar la creació d’una Agència de l’Energia i una altra per oferir mecanismes de participació, mentre que es van rebutjar les propostes d’habitatge social. El partit va assenyalar “dèficits” com l’increment del 40 per cent de les retribucions a òrgans de govern i personal directiu, “que ens diuen que és per la incorporació de personal”, o la retallada del 7% en transport escolar i menjadors o “partides milionàries en turisme i vies que no es detallen”.\nLa diputada Maria Burrel (Cs) va justificar el seu vot contrari perquè “ens hauria agradat veure més voluntat d’arribar a un acord respecte a les esmenes”. Va assenyalar que el seu grup en va presentar vuit i només se n’ha atès una. Burrel va lamentar “que no es destini més pressupost a partides que considerem importants” com l’ajuda al Parc Tecnològic i Científic i va demanar una partida per millorar la transparència al web de la corporació.\nAmador Marqués (diputat d’UA, que es desmarca d’aquesta forma del seu soci, PSC) va assegurar que votaran a favor dels comptes perquè es mantenen els 250.000 del conveni marc amb Aran, els 100.000 euros per al Palai de Gèu i hi ha un compromís per renovar equips mèdics de l’Espitau de Vielha. El PSC i UA han presentat una moció que insta la Generalitat a lluitar contra la despoblació.\nLa Diputació reduirà els ajuts directes i dota d'onze milions el pla d'inversió local\nLa Diputació demana que l’AVLO pari a Lleida per reduir l’ús del cotxe


Albasud - Un fantasma volta per Europa...\nUn fantasma volta per Europa...\nEl que el 1848 era un gran desig i una necessitat urgent ho és avui encara més. Ens juguem la pau entre pobles i la pau actual i futura amb el planeta. Les raons per transformar la societat i posar final a la irracionalitat capitalista son ara més urgents que mai.\nCrèdit Fotografia: Protestes contra el G8 a Alemanya (juny 2007). Foto de Philippe Leroyer (licencia CC)\nEl 1848 Marx i Engels començaven el “Manifest Comunista” tot dient que un fantasma rondava per Europa. Aquest fantasma, que s’escolava per tot arreu i esdevenia acusació del poder comú davant qualsevol acció d’oposició a l’ordre establert, era el comunisme. Tot enemic del poder esdevenia un “comunista”. El “Manifest Comunista” volia ser la declaració oberta i la carta de presentació d’aquest nou moviment internacional en una Europa que s’abocava a uns processos revolucionaris que es van estendre per gran part del vell continent. Avui també ens calen fantasmes que recorrin Europa i espantin als poders salvatges que ens dominen cada cop més tirànicament.\nVull recordar que un dels principals valors que ja defensava llavors el moviment comunista era el seu caràcter internacional. Les fronteres no eren cap límit per l’explotació, la cobdícia i la injustícia social. Avui tampoc, però malgrat això el poder subtilment duu el debat cap a l’enfrontament entre països i nacions, defugin el caràcter clarament classista de les polítiques que pateixen en major o menor mesura tots els europeus.\nMilions d’alemanys estan també a l’atur i molts més han vist reduïts els seus sous i condicions laborals. La precarietat i la misèria també avançant al “país de la Merkel”, però malgrat això es manipula i simplifica la informació perquè veiem a “Alemanya” i a tots els alemanys i alemanyes com les sangoneres que ens ofeguen dia a dia. Això no és cert. Aquest continent ja ha viscut els desastres provocats per un poders econòmics golafres i expansionistes que han utilitzat la retòrica nacionalista més primària per llançar a un poble contra un altre. Una pancarta comunista a Grècia deia: “Pobles d’Europa revolteu-vos!”. Com al 1848 hem de posar l’accent en la solidaritat entre els pateixen i no culpabilitzar en funció de l’origen nacional. L’esquerra social i política ha d’aixecar més que mai la bandera vermella de l’internacionalisme. No és cert que siguin “els alemanys” que ens empobreixen, són les oligarquies de tota Europa, i de la resta del planeta, que amb total complicitat entre elles recorren el vell continent sotmetent ara a uns i després a uns altres.\nLes fronteres tampoc han estat límits per polítiques que han implementat models de desenvolupament depredatoris envers el territori. Els mateixos poders financers que empobreixen als sectors populars establint lògiques de xantatge permanent per erosionar els drets socials i laborals, tracten el territori i els recursos naturals com a un botí a saquejar de manera indiscriminada convertint la biodiversitat o la fertilitat de la terra en mer capital acumulable. Aquesta dilapidació és encara més greu que l’anterior perquè la destrucció dels valors naturals i la contaminació de l’aire i l’aigua és una hipoteca de conseqüències molts cops irreversibles i la seva factura la qual poden acabar pagant les generacions futures, si no ja nosaltres mateixos de forma accelerada. La lògica del “curt termini” i la ceguesa premeditada amb la que aquestes oligarquies planifiquen els negocis es retroalimenta amb un Estat volgudament més dèbil i infiltrat pels interessos dels principals lobbies. Dóna el mateix si el model de mobilitat i transport està esgotat i amenaça la salut del territori, se segueix planificant noves carreteres i se segueix vinculant falsament, com si no passés res, el benestar de la gent a aquest model destructiu. Sembla no importar el que la ciència ens està advertint sobre la crema de combustibles fòssils i els seus efectes sobre el clima i la biodiversitat, se segueix cercant nous jaciments o es busquen solucions de fort impacte ambiental com és el fracking.\nEl Manifest Comunista acabava amb una de les frases més belles de la historia de la Humanitat: “Proletaris de tots els països, uniu-vos”. El que el 1848 era un gran desig i una necessitat urgent ho és avui encara més. Ens juguem la pau entre pobles i la pau actual i futura amb el planeta. Les raons per transformar la societat i posar final a la irracionalitat capitalista son ara més urgents que mai. Fem-ho!\nRaül Valls és membre del Centre per la Sostenibilitat Territorial i col.laborador d'Alba Sud.


Morcín - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n3Organització politico-administrativa (parròquies i barris)\n43° 16′ 00″ N, 5° 54′ 03″ O / 43.2668°N,5.9008°O / 43.2668; -5.9008Coord.: 43° 16′ 00″ N, 5° 54′ 03″ O / 43.2668°N,5.9008°O / 43.2668; -5.9008\nMorcín és un conceyu de la Comunitat Autònoma del Principat d'Astúries, dividit en set parròquies, formant un total de 65 nuclis de població, dels quals 53 tenen una població inferior als 100 habitants, i únicament les dotze entidats restants amb una població d'entre 100 y 1.000 habitants. Limita al nord amb el concejo de La Ribera, al sud amb el de Riosa, a l'est amb el de Mieres i a l'oest amb els de Quirós i Santo Adriano.\nEs tracta principalment d'un concejo rural i miner, situat en el cor del Principat d'Astúries, bé connectat amb els principals nuclis de la regió. Santa Eulalia, la capital, està situada estratègicament a 10 km d'Oviedo i de Mieres, i a menys de 30 minuts per autovia amb Avilés i Gijón. Les seves 50 km² estan delimitats per pobles i llogarets el principal punt dels quals comú és el mont Monsacro. La Serra de l'Aramo, declarada com Paisatge Protegit, contribuïx a l'harmonia del concejo juntament amb els rius Morcín i Barrea. Amb una població total de 3.005 habitants aquest concejo de les Conques Mineres ha començat a sofrir una petita reculada en el seu nombre d'habitants. Com recompensa al seu esforç per la conservació de la seva particularitat cultural, un dels pobles més significatius de Morcín, La Foz, ha estat guardonat amb el Premi al Poble Exemplar, ratificant així la seva postura per un desenvolupament econòmic sostenible i en harmonia amb el seu entorn natural.\nHi ha diverses teories sobre la procedència de la paraula Morcín. Uns especialistes consideren que els romans es van instal·lar en aquestes terres donant-los el nom de Mortecinio, això és, riu mort, per l'assossegat del corrent del riu que travessa Santa Eulalia, que divideix el terme municipal en dues parts. Mortecinio donaria pas a Somort, per a desembocar finalment en l'actual Morcín. Altres especialistes considera que vindria de Muro Cintus, denominació bastant lògica pel cinturó de cims que cenyeix el concejo; el seu contración en Morcín és també natural. Uns altres suposen que la població que va donar origen a Morcín vivia a la part alta de les muntanyes, possiblement del Monsacro, pel que els denominarien de la Morca, és a dir, de l'escarpada penya. Morca podria arribar a derivar en Morcín.\nEs tenen escasses dades sobre la història del concejo, trobant-se un nombre molt reduït de fonts. Sobre la Prehistòria queda encara molt per investigar; els estudis sobre l'Edat Antiga estan de moment recolzats en els soterraments oposats. Quant a les dades de l'Edat Mitjana són bastant rigorosos, havent-se trobat molta documentació escrita. L'Edat Contemporània va unida a l'economia industrial, principalment a les mines de carbó.\nSobre la prehistòria encara es posseïxen moltes menys, car les excavacions de les quals existeixen notícies, s'han realitzat sense rigor científic. La preocupació pels objectes i restes d'edificacions oposats en el concejo, d'origen prehistòric, van començar a la fi del segle xix. Durant aquestes dates ja s'havien trobat algunes coves, entre elles caben destacar la de Sidrán, Tisones i Bostriz. Es van trobar en elles, diversos utensilis, com destrals, ganivets, puntes de sílex, maces, puntes de fletxes, trossos d'asta, ossos triturats; el que demostra gairebé amb seguretat que aquestes terres van estar ocupades fa uns 30.000 anys. No és possible determinar a quin de les cultures paleolíticas van pertànyer aquests avantpassats, però tot cap indicar un assentament magdalenià.\nTambé cal destacar el jaciment de l'abric de Entrefoces, situat al peu del congost tallat pel riu Crido en la calcària de muntanya, en la seva riba esquerra, a uns tres metres sobre el nivell actual del riu, a la sortida del poble de La Foz. Excavat en els anys 1980, es van identificar diversos nivells del Magdalenià inferior cantàbric. Entre el material recuperat destaca un cap humà tallada en un cant de quarsita, una asta de cérvol decorat i un bloc amb gravats lineals. Durant el període que va des del neolític fins a l'edat de bronze, van començar a explotar-se les mines del Aramo. Deixant així clar que altres pobles de cultures i èpoques diferents van escollir Morcín com a lloc per al seu assentament.\nEl pas o establiment dels pépsids, els lugons i altres, està situat en el concejo durant aquesta època segons diversos historiadors. Uns altres donen testimoniatge de l'arribada a les platges d'Astúries dels pépsids i selens, de les naus dels mercaders fenicis a la recerca de coure, i tal vegada, de l'or i la plata de les mines de l'Aramo. I altres de l'arribada per a semblants fins dels etruscs, encara que no queden vestigis que puguin donar fermesa a aquestes asseveracions. La riquesa minera de Morcín era un dels punts de cobdícia dels romans, pel que és de suposar que la seva obstinació va ser gran en la conquesta d'aquestes terres, com la posterior romanització ho demostra. Entre els pobladors que els romans van trobar a l'arribar a aquestes terres, ha d'esmentar-se a la tribu dels abilics. La resistència a aquesta colonització, no destaca, que se sàpiga, a cap poble o cabdill de Morcín especialment, englobant-se en la lluita general dels asturs. Però en la posterior romanització d'aquestes terres hi ha nombroses manifestacions. Són moltes les làpides datades d'aquesta època trobades al concejo, algunes de les quals encara es troben en perfecte estat, i unes altres han desaparegut àdhuc després d'haver estat recopilades.\nSón singulars les làpides de sepultures cristianes, que semblen confirmar la tradició que diu, que ja en el segle I de la nostra era, es van convertir a la nova fe els habitants dels voltants del Monsacro. Segons aquesta tradició, fou l'apòstol Santiago el qual va anunciar el cristianisme en aquestes terres de passada per a Santiago, i que posteriorment va ser un exemplar sacerdot, ordenat per San Segond, qui va culminar l'obra de l'Apòstol. Les làpides romà-cristianes més notables, estaven col·locades a 4 m d'altura en la paret d'un lagar immediat a la casa dels Palacios, a Castandiello i havien estat trobades en les faldilles del Monsacro per José Palacios l'any 1800. Aquestes làpides van ser recollides per l'arqueòleg alemany Hübner, que les va inserir en la magna obra de la Reial Acadèmia de Ciències de Prusia, Corpus inscriptionum latinarum.\nDe la història de Morcín entri els segles que van transcórrer des de la caiguda de l'Imperi Romà fins a la invasió àrab, es tenen poques notícies, i totes elles relacionades amb la història general d'Astúries.\nMont Monsacro i capella medieval de La Madalena. L'Arca Santa va estar un temps al Monsacro abans d'arribar a la Càmara Santa de la Catedral d'Oviedo.\nLa tradició dona a Morcín un paper rellevant pel que fa a l'última etapa de la dominació visigoda, invasió àrab i fonamentalment als orígens llegendaris de la Reconquesta. Segons aquesta tradició, en els últims anys de la monarquia goda vi a establir-se en el centre del territori, probablement en Santa Eulalia, un noble godo amb tota la seva família. Es deia Gunderic Argolid, anomenat El Bon Senyor. Aquest noble estava en la plenitud de la seva vida i de la seva fama, quan van arribar a aquest racó les notícies de la invasió àrab. Davant tals notícies, els habitants de Morcín, van decidir acudir a la crida del deure defensar als seus germans de raça i religió. Segons la tradició, els habitants de Morcín es van reunir sota la presència d'El Bon Senyor i van decidir enviar el major contingent de tropes que es pogués per a contenir la invasió. Es va decidir enviar a la guerra a tots els homes que abans de sortir a la lluita, capitanejats per Ascari, primogènit d'El Bon Senyor, van fer el vot d'erigir un nou temple a Santa Eulàlia al demanar la seva empara en la campanya de defensa de la fe.\nSegons les Cròniques, Ascari i alguns dels seus homes van ser els pocs que es van salvar a la batalla de Guadalete, juntament amb l'infant Pelai, el bisbe Urbà i altres combatents. La major part dels cronistes es limiten a contar que Pelai, juntament amb alguns bisbes i sacerdots, diversos cavallers i les seves gents, com Ascari i els seus, empesos pels exèrcits sarraïns que avançaven a marxes forçades, van intentar resistir a Toledo, però davant el convenciment de la impossibilitat de detenir la seva marxa, van recollir precipitadament les relíquies de Jerusalem, els llibres bíblics, gots sagrats i ornaments, juntament amb les immortals obres dels Sants Isidor, Oldefons i Julià, i van emprendre marxa cap a les muntanyes d'Astúries, on podrien resistir millor. Van servir de guies, conductors i guardes de l'Arca de les Relíquies, els soldats de Morcín. Després de llarga i arriscada expedició l'Arca Santa va ser duta fins a les Coves del Monsacro.\nConfirmen les Cròniques el fet que efectivament fossin els soldats de Morcín els quals van guiar les Santes Relíquies al Monsacro. Va ser el Monsacro, doncs, la primera Càmera Santa que van tenir les relíquies després del seu llarg pelegrinatge des de Terra Santa, fins que el rei Alfons II el Cast les va traslladar a l'Església d'Oviedo. Passant a les dades històriques concrets, s'aprecia que Morcín va passar a ser un dels primers territoris amb què es va formar la monarquia asturiana, sent de destacar que van passar, des de molt aviat aquests territoris, a ser feu dels prelats ovetencs.\nAls documents de l'Arxiu de la Catedral d'Oviedo, es troben diverses referències que ho confirmen. El primer esment que es fa dels territoris que comprèn l'actual concejo, està el qual Froila, fill d'Alfons III i Jimena, concedeix a l'Església d'Oviedo diverses viles i propietats: La vila de Argame és donada a l'església del Salvador per Munma Domna, vídua del comte Gundemar Pinioliz, juntament amb altres viles i heretats, en document datat el 18 de juliol de l'any 1012; donació que és més tard ratificada el 20 de març de 1045. En el document original està escrit en llatí: Eclesia Sancti Aciscli de Piniera ab omni intergritate [...] Vila Argamen cum omnes adiacentias et pretationibus suis [...] Vila Argamen cum intrinsecus domorum quos habuimus in juri nostro, confirmata pro carta firmitatis. Document del 18 de juliol de 1012. Les donacions es van completant quan en document datat el 29 de març de 1112, la reina Urraca lliura a l'ardiaca d'Oviedo Pedro Annaiaz, quant té en la vila d'Argame i els seus voltants.\nEs confirma la pertinença d'aquests territoris a l'Església d'Oviedo, quan l'any 1125, el arcediano d'Oviedo Pedro Amaya, qui es creu haver substituït en el senyoriu a la comunitat de Santa Eulalia, dona una sèrie d'esglésies del concejo a l'Església d'Oviedo. El bisbe d'Oviedo Martín II inclou aquestes donacions a l'Arcedianat d'Oviedo mitjançant un document datat el 17 d'abril de 1150.\nEl concejo de Morcín, exceptuant el vedat de Peñerudes, va estar, des de llavors, sota el senyoriu de l'Església, fins a la seva compra pels seus veïns, en la desamortització dels béns de l'Església en temps de Felip II. Aquest fet va ocórrer cap a l'any 1577, com consta en el plet mantingut davant la Chancillería de Valladolid, iniciat pels veïns de Morcín, al front dels quals es trobava l'il·lustrat Gaspar González de Candamo, contra el regidor d'Oviedo Luis de Argüelles, amo en aquells dies del vedat de Peñerudes. Els veïns de Morcín van obtenir així la seva independència de l'Església. Des de llavors, el concejo va tenir representació en la Junta General del Principat d'Astúries. Així mateix també tenia representació en la Junta del vedat de Peñerudes, que va tenir vida a part de la resta del concejo, fins a la seva final incorporació en l'any 1827.\nDurant la Guerra de la Independència els homes i soldats de Morcín van tenir una actuació destacada. De les 625 famílies que contava el concejo en aquella època, saliron 487 voluntaris que van ingressar en l'Exèrcit Asturià a les ordres de Manuel González Candamo, de la Piñera, llavors estudiant de la Universitat d'Oviedo, i que posteriorment va arribar al grau de coronel. Dels 487 només van tornar 14 voluntaris. Els ancians i malalts que es van quedar en el concejo van tenir al seu càrrec la defensa del poble de Soto Ribera, durant la campanya, sota el comandament de José González de Candamo.\nDurant els anys següents el concejo va tenir especial significació per l'activitat minera començant l'explotació de les capes del seu subsòl. Les explotacions mineres van començar en 1846, amb la finalitat d'abastir de combustible la Fàbrica Nacional d'Armes de Trubia. Les mines de Morcín es van adquirir en subhasta pública, cap a 1914 per la Societat Hulleras de Riosa que va connectar el carbó amb les principals vies ferroviàries. L'activitat minera i l'influx de la conca del Cabal ja havien marcat les idees del moviment obrer com demostra les successives victòries del Partit Socialista Obrer Espanyol i el Front Popular. La revolució d'Octubre de 1934 va comptar amb la participació minaire del concejo durant la guerra Civil i va estar en la zona republicana fins a la seva caiguda el 1937.\nLa gestió de la Societat Hulleras de Riosa es va allargar fins a l'any 1952, quan les mines van ser adquirides per l'Empresa Nacional Siderúrgica (ENSIDESA). El pou principal va començar a anomenar-se en aquesta època el Pou Montsacro que l'any 1969 va ser adquirit per l'Empresa Nacional de Hulleras del Norte S.A (HUNOSA). Aquest canvi va comportar la modernització que les mines morciniegues necessitaven i un període de prosperitat per al concejo fins a l'actualitat.\nOrganització politico-administrativa (parròquies i barris)[modifica]\nEl concejo de Morcín es divideix en set parroquias, amb el seu sant patró, que són:\nArgame, San Miguel: Argame, La Carrera de Abajo, El Collado, La Rectoría i Roces.\nSanta Eulalia de Morcín, Santa Eulalia: La Bolías, El Brañueto, Calvín, Figares, La Llorera, Malpica, Parteayer, Santa Eulalia i Las Vallinas.\nSan Esteban, San Esteban: Castandiello, El Palacio, Peñanes, La Roza, Rozadas, Villar i San Esteban.\nLa Foz, San Antonio de: La Collada, La Figar, Lugar de Abajo, Lugar de Arriba, Los Llanos, Las Mazas, Otura, Panizales, Porriman, El Pradiquín, La Puente i La Foz.\nPeñerudes, San Pedro de: El Artroxu, Barrea, La Roza, El Campo, La Cotina, El Fontán, La Gantal, El Palacio, Requejo i Peñerudes.\nLa Piñera, San Juan de: El Ablanedo, Afilorio de Abajo, Afilorio de Arriba, Afilorio del Medio, La Alguera, Campo de la Iglesia, El Cogollo, Las Cortes, La Cuesta, Los Duernos, Los González, Lavandera, Otero, El Río, El Vallín i La Piñera.\nSan Sebastián, San Sebastián : Busloñe, La Caleya, La Carbayosa, Cardeo, La Enseca, Melandrera, Mellampo, El Pareo, El Pumar, El Tejo, La Vara, El Pereo i San Sebastián.\n1989 - 1999 Juan Manuel Rionda Mier IU\n1999 - 2003 Jesús Álvarez Barbao PSOE\nAssignació de regidors a les eleccions municipals\nPSOE 3 2 3 4 4 5\nPartit Popular 2 2 2 3 4 5\nIU 1 1 6 4 3 1\nAjuntament de Morcín\nConsorci de la Muntanya Central d'Astúries\nQuesería Artesanal La Figar de Morcín Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Morcín&oldid=30344934»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 juny 2022 a les 09:25.


Calaix de sastre | Curs Nivell Superior de Català\nEn aquesta secció hi cap tot. Bé, tot el que tingui a veure amb la llengua catalana (vídeos, crítiques literàries, articles interessants…). Puja-hi el que et vingui de gust.\n36 Responses to “Calaix de sastre”\n1 glomelich Octubre 19, 2009 a les 11:01 am\nL’altre dia a la classe hi va haver una mica de polèmica quan vaig presentar aquest bloc i ho vaig escriure amb c a la pissarra. De fet, aquesta és la grafia proposada pel TERMCAT ara mateix i també acceptada pel GDLC d’Enciclopèdia Catalana. Però sembla que entre els blocaires (terme també proposat pel TERMCAT) no hi ha quòrum pel que fa a aquesta denominació. Us enllaço un article de Bibilioni sobre el tema, a través del bloc (ja hi som) Bits&Beats:\n2 glomelich Octubre 19, 2009 a les 12:34 pm\nSabeu que la lectura proposada per aquest primer trimestre és Les veus del Pamano, de Jaume Cabré. Doncs per anar obrint boca, us penjo un vídeo de vilaweb amb una entrevista a Cabré:\nI també una ruta pels escenaris de la novel·la:\nApa, perquè us aneu animant.\n3 glomelich Novembre 16, 2009 a les 10:32 am\nLITERATURA A INTERNET I…\nUN VÍDEO MOLT INTERESSANT ON CABRÉ PARLA DE LES VEUS DEL PAMANO\nUs recomano moltíssim la revista literària LletrA. Es tracta d’una revista a Internet sobre literatura catalana, duta a terme des de la UOC i la Ramon Llull. És molt interessant i alhora molt didàctica, ja que hi trobareu quadres dels períodes històrics i corrents literaris, fitxes biogràfiques de diferents autors de totes les èpoques, entrevistes literàries, recomanacions…\nI el botó de mostra:\nUna xerrada d’en Cabré per als alumnes de la UOC on parla sobre Les veus del Pamano. Molt adequada per a nosaltres i per animar-vos a continuar llegint.\nA veure si algú més s’anima a penjar coses al Calaix, apa!!! Qualsevol referència que trobeu que us sembli interessant. Perquè la xarxa és plena i està bé compartir les troballes. També hi valen dubtes de classe, textos que hàgiu escrit, preguntes existencials… 😉\n4 glomelich Novembre 20, 2009 a les 12:16 am\nHola, l’Eva m’ha enviat uns dubtes per correu electrònic i m’ha donat permís per publicar-los al bloc. Els penjo aquí. A veure si us animeu a penjar-hi els vostres dubtes directament i a intentar ajudar-vos a resoldre’ls entre vosaltres. La idea del bloc és que us el sentiu com un espai vostre on treballar el català, comentar problemes amb els companys, etc. A mi m’agradaria actuar més com a coordinadora que altra cosa. No cal dir que jo també us hi puc donar un cop de mà però estaria molt bé que hi participéssiu vosaltres. És una molt bona manera d’aprendre.\nDoncs aquí teniu el primer:\nEstic estudiant els diftongs i ara que creia que ho tenia clar m’han sorgit uns dubtes. Els dos exercicis que adjunto he comès varies errades i no ho acabo d’entendre el perquè no formen diftong les paraules dins del requadre i tampoc entenc el perquè “bolquer” no te diftong.\ndocument amb els dubtes encerclats\nAlgú sap per què les paraules encerclades del document adjunt no tenen diftong?\nComenço jo amb una pista: tots els del primer exercici menys “coincidència” són casos de dígrafs. Alerta, Eva, perquè la i de reixa o la de beix formen part del dígraf -ix- en el qual la i no sona. És a dir, la i i la x juntes formen un dígraf que sona [ʃ], per tant en aquestes paraules a la síl·laba només hi ha una e. El mateix passa amb bombardeig amb el dígraf -ig- que sona [tʃ]. Pots aplicar el mateix al dígraf -gu- o -gu- davant e/i (la u no sona i per tant no hi ha dos sons de vocal).\nAlgú sap què passa amb coincidència?\nA l’exercici 7 niu fa diftong decreixent. I a-vi-ó el tens mal corregit, perquè no fa diftong i per tant estava ben situat. Pel que fa a bolquer, ja ha quedat contestat, no?\nEspero haver-te ajudat i a veure si algú s’anima a contestar-te amb coincidència.\n5 Xavier Novembre 22, 2009 a les 5:54 pm\nJa que varem parlar d’en Miquel Martí i Pol us volia adjuntar uns versos que llegeixo de tant en tant.\n6 Xavier Novembre 22, 2009 a les 6:46 pm\nQue passa amb coincidència???\nOstres no és gens fàcil.\nLa pronuncia de coïncidència és com si portés dièresi i per tant no fa diftong. Però vet aquí que com és un mot compost ens l’estalviem\n7 glomelich Novembre 22, 2009 a les 8:20 pm\nTens raó, Xavier! Però no diria compost sinó que porta prefix. Els mots que porten els prefixos co-, contra-, re-, anti-, estalvien la dièresi si aquesta es dóna en el contacte entre el prefix i el molt primitiu. Algú pot esmentar altres casos d’estalvi de la dièresi? Els vam comentar el divendres a classe.\n8 Teresa Pi Desembre 1, 2009 a les 5:05 pm\nUn SOS a la Glòria\nnecessito que m’enviis el teu correu, el que vaig apuntar me’l retorna gmelic@cpnl.cat\nés per enviar-te l’acta.\n9 glomelich Desembre 2, 2009 a les 10:16 am\nTeresa, el correu és amb hac final. Me’l van canviar entre la primera classe i la segona, i potser no hi eres quan ho vaig dir: gmelich@cpnl.cat\n10 flavia Desembre 24, 2009 a les 5:39 pm\nQUE US HO PASSEU SUPER BÉ AMB TOTA LA GENT QUE US ESTIMEU!!\ni fins a la tornada a classe!! 🙂\n11 Oriol Guiu gener 4, 2010 a les 12:10 pm\nBON ANY 2010 a totes i tots\nAixò he trobat avui\n12 andrea gener 17, 2010 a les 3:34 pm\nHola, us volia dir que demà dilluns 18 ,aniré a Matins de TV3 com convidada a una conversa amb Josep Cunit, em sembla que serà sobre les 11 hs, per si us ve de gust veure’m, no sé molt bé com sortirà, però em fa molta il.lusió anar-hi!!\n13 glomelich gener 19, 2010 a les 8:04 pm\nAndrea, com ha anat? Algú ho ha vist? Tens un enllaç amb el programa? Ja ens ho explicaràs.\n14 andrea gener 19, 2010 a les 9:17 pm\nhola, ha anat bé, crec, si voleu el podeu mirar a tv3 a la carta el tema era “La formació ocupacional en temps de crisi”, la meva intervenció és mínima, ja veureu que el tema dóna per molt, i el programa estè super dirigit. De totes formes, ho prenc com una nova experiència.\n15 flavia febrer 22, 2010 a les 9:47 pm\npuc fer servir el bloc per fer un anunci? suposo que sí, oi? 🙂\ntinc un pis de 4 habitacions i marxa un dels meus companys. estic buscant com a “ideal” algun/a català/na que, per exemple, visqui fora i vingui a Barna només a treballar o estudiar, és a dir, que deixi el pis el cap de setmana…o que com a mínim tingui una altra opció de lloc on anar-hi (sobra el pronom, oi?)… això és l’ideal, és clar que tot es pot negociar…\ntant el pis com l’habitació estan molt bé, còmodes per viure-hi i molt cèntric…\nja ho comentaré dv proper en persona, però volia avançar el tema per si de cas…\n16 Caterina Març 9, 2010 a les 9:53 pm\nDes de fa uns dies em pregunto:\nLes frases interrogatives s’escriuen només amb l’interrogació final o porten també la interrogació inicial ¿? ?\n17 marisa Març 13, 2010 a les 8:03 pm\nEn català la interrogació només es posa al final de la frase.\nPer exemple: “T’ha trucat l’Anna?”\n18 marisa Març 13, 2010 a les 8:24 pm\nBé, voldria fer un aclariment al que acabo de dir.\nSi al començament de la frase hi ha un què interrogatiu o un com o un quan…el lector ja veu que es tracta d’una pregunta i per tant no cal posar-hi el signe d’interrogació al començament. Però, si la frase és ambigua o no queda prou clar que la frase sigui interrogativa, l’hem de posar també al començament.\nExemple: “¿Em va dir que l’endemà quan va arribar a casa es va trobar les persianes abaixades?”\n19 glomelich Març 12, 2010 a les 12:42 pm\nA veure si algú et respon, Caterina… Si no, ja ho faria jo. És una pregunta interessant i la resposta no és gens taxativa.\n20 Eva De Luis Març 13, 2010 a les 10:35 am\nEl signe d’interrogació s’escriu immediatament darrere de l’últim\nmot de la frase interrogativa. No és necessari de posar el “signe d’interrogació\nobert” al començament si no és en frases molt llargues –de més d’una línia– o\nen aquells casos que en dificultin una lectura correcta.\n21 Eva Març 16, 2010 a les 2:33 pm\nSí, les frases interrogatives només porten la interrogació al final segons l’Institut d’Estudis Catalans. He trobat un enllaç on explica el signe d’interrogació.\nIgualment us faig un “copi/pega” del text:\nLa llengua recorre a aquest signe i al d’admiració per marcar l’entonació especial que acompanya les oracions o els fragments interrogatius o admiratius. Moltes vegades, és difícil saber a priori si un fragment ha de ser llegit amb una entonació específica. Hi ha llengües que disposen d’un indici gràfic que ajuda a decidir en certs casos. El català no disposa de cap indici sintàctic ni ortogràfic (no s’usa el doble signe) que digui al lector si una construcció és enunciativa, interrogativa o exclamativa. Així és com l’Institut d’Estudis Catalans va resoldre aquesta qüestió polèmica que va aprovar i difondre (II.VI.1993) entre editorials i professionals de la llengua en una nota titulada “Els signes d’interrogació i d’exclamació”:\n1. Fins als nostres dies, la llengua catalana ha mancat d’una normativa fixa sobre l’ús dels signes d’interrogació. Ja en les primeres èpoques de difusió de l’obra gramatical de Pompeu Fabra, tothom estava d’acord que el signe d’interrogació clou el període i que, pel que fa a l’inici, el signe invertit només es pot posar, si de cas, quan l’oració interrogativa és extremadament llarga i no conté cap element gramatical suggeridor del seu valor interrogatiu.\n2. Darrerament, hem vist estendre’s una utilització sistemàtica de l’interrogant invertit, en oposició a allò que certament era un hàbit prou ben establert. Trobem, ara, periòdics i llibres on no hi ha cap frase interrogativa que no s’obri amb aquest signe de puntuació, quasi sempre inútil, encara que sigui reduïda a un sol mot monosíl·lab. I, fins i tot, el mateix tractament reben, segurament pel gust del paral·lelisme, les frases exclamatives. Així, un tema que fins ara mancava de normativa es troba, de fet, sota la força de la pressió de l’ús que en fa un cert sector editorial, diferent de l’ús observat tradicionalment en català, la qual cosa causa confusió.\n3. La Secció Filològica ha analitzat l’ús dels signes d’interrogació i d’exclamació en llengües d’estructura interrogativa o exclamativa semblant a la del català (italià, occità, portuguès) o diferent (francès, anglès, alemany, rus, hongarès), i ha comprovat que, amb excepció del castellà, és una pràctica universal l’ús exclusiu d’aquests signes al final. D’acord amb aquesta pràctica, i tenint en compte que l’absència d’una normativa clara condueix a una situació confusionària, la Secció Filològica aconsella, amb finalitat simplificadora, d’usar els signes d’interrogació i d’admiració exclusivament al final de l’oració.\n22 glomelich Març 18, 2010 a les 10:05 am\nEi, molt bona investigació sobre els signes d’obertura! Ja vaig dir que no era un dubte senzill de respondre…\nTanmateix, tot i que el tema és polèmic, la posició de l’IEC és clara: en principi no s’ha d’utilitzar. Ara bé, de sempre se n’ha acceptat l’ús en casos d’ambigüitat manifesta o d’oracions molt llargues.\nCal dir, però, que darrerament se’n veuen molts i en contextos on no s’hauria de posar i sembla més aviat una decisió unilateral d’algunes editorials.\n23 Anna Març 21, 2010 a les 10:36 am\nTinc un petit dubte. No trobo dins el bloc les lectures recomanades per la Glòria del llibre que hem de llegir aquest 3è trimestre. Algú pot donar-me un cop de mà ?\n24 andrea Març 23, 2010 a les 8:47 pm\nHola Anna, auest són alguns dels llibres que ens va recomanar la Glòria:\nqualsevol cosa dels autors que vam comentar a classe com per exemple:\nJosep Pla Carrer estret, Quadern gris o bé Contraban\nPere Calders Cròniques de la veritat oculta, De teves a meves\nMercè Rodoreda Aloma, o contes\nVíctor Català Solitud, Drames rurals…\nSalvador Espriu Laia\nImma Montzó Un home de paraula\n25 flavia Març 23, 2010 a les 9:04 pm\ntinc un dubte, a veure què opineu:\nun amic molt català assegura que està acceptat dir “dugues” en lloc de dues (plural femení de dos)… que està acceptat a la llengua oral, és clar, no a l’escirta…\nalgú sap si és així? jo li he fet l’aposta que no…\nbones pasqües!! 🙂\n26 Henna Març 25, 2010 a les 1:02 pm\nla veritat és que jo també he escoltat molt dir dugues inclosa jo mateixa, però crec que no está acceptat. L’únic que he trobat és que la descriuen com una paraula dialectal.Encara que no he trobat de quin dialecte.\nJo a la feina també vaig tenir un mini debat sobre una paraula: muscle. Doncs es veu que és la part del cos que conec com les espatlles.Us adjunto la pàgina de la viquipedia que ho explica. Què opineu?\nA veure si ens va bé per quan comencem el lèxic!\n27 Teresa S. Març 30, 2010 a les 11:26 pm\nVos pass una web que té munt de links per a fer exercicis online o per imprimir-los (q supòs q d’això n’estem farts) o bé per a consultar mostres d’exàmen de diferents comunitats i nivells.\nNo està gens malament per practicar de cara al dia X 😀\nEsper que vos sigui de profit\n28 flavia Abril 23, 2010 a les 9:45 am\naquesta és la fesa catalana que més m’agrada 🙂\nla cultura al carrer!!\n29 Teresa S. Mai 25, 2010 a les 9:10 pm\nRecordeu que el divendres que vé anirem a sopar després de la prova. Crec q hem reservat a les 22h a un lloc q es diu “Mama Cafe”.\nC/Doctor Dou, 10 (aprop del Macba)\nUs deixo un link on surt el mapa,fotos, menús, opinions, etc…\n30 Teresa S. Mai 27, 2010 a les 10:20 am\nTens el solucionari dels exercicis de preposicions???\n31 glomelich Mai 27, 2010 a les 11:59 am\nJa ho teniu penjat, Teresa!\n1 5a sessió: 13/11/09 « Curs Nivell Superior de Català Retroenllaç en Novembre 16, 2009 a les 3:17 pm\n2 Dubtes « Curs Nivell Superior de Català Retroenllaç en Novembre 20, 2009 a les 12:43 am\n3 16a sessió: 05/03/2010 « Curs Nivell Superior de Català Retroenllaç en Març 12, 2010 a les 12:40 pm\n4 17a sessió: 12/03 « Curs Nivell Superior de Català Retroenllaç en Març 18, 2010 a les 9:30 am\n5 Acta 24a i 23a sessió: 14/05 i 07/05 « Curs Nivell Superior de Català Retroenllaç en Mai 20, 2010 a les 10:58 pm