Ramón Lobo i Montserrat Boix animen les ONGD a canviar les estratègies comunicatives i adaptar-se a les xarxes socials - Fundacio General - FGUV\nEstàs a: Inici > Arxiu de notícies > Ramón Lobo i Montserrat Boix animen les ONGD a canviar les estratègies comunicatives i adaptar-se a les xarxes socials\nRamón Lobo i Montserrat Boix animen les ONGD a canviar les estratègies comunicatives i adaptar-se a les xarxes socials\nMontserrat Boix i Ramón Lobo. FOTO: Miguel Lorenzo\nEls periodistes Ramón Lobo i Montserrat Boix han coincidit en animar les ONGD a canviar les seues estratègies comunicatives i adaptar-se a les xarxes socials per aconseguir major visibilitat en el mapa mediàtic. Ho han fet en la primera de les jornades sobre Periodisme i Cooperació, que han continuat el 30 d´abril amb les intervencions Lola Huete i Juan Carlos de la Cal.\nEls periodistes Ramón Lobo i Montserrat Boix han coincidit dijous, 18 d´abril, en animar les ONGD a canviar les seues estratègies comunicatives i adaptar-se a les xarxes socials per aconseguir una major visibilitat en el mapa mediàtic. Ho han fet en la primera de les jornades sobre ‘Periodisme i Cooperació: el Sud als mitjans de comunicació’ que va continuar per la vesprada amb una conferència oberta al públic a càrrec de Ramón Lobo.\nLa intervenció de Lobo va tindre lloc a la Sala Sanchis Guarner de la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació i va ser presentada per Guillermo Palao, president executiu del Patronat Sud-Nord, entitat dependent de la Fundació General de la Universitat de València.\nRamón Lobo s’ha referit a la crisi econòmica actual per a afirmar que aquesta “està acabant amb la base del periodisme”. “No hi ha carrer, tot està enllaunat, no es cobreix, sols es declara”, ha dit. En aquest sentit, el periodista ha criticat les polítiques socials dels governs i ha animat la ciutadania a reclamar els seus drets. “Cal exigir polítiques. No es pot privatitzar la responsabilitat que tenen els governs d’ocupar-se de qui ho necessita”, ha sostingut. Quant al tractament informatiu dels conflictes, ha indicat que el professional de la informació “ha de treballar des del respecte absolut a les víctimes” i, per tant, “la informació no pot ser una segona violació de drets”.\nMontserrat Boix, per la seua banda, ha insistit en què “per damunt de tot està el dret a la informació, la comunicació i l’accés al coneixement de la ciutadania”, un fet que està regulant-se legalment a Amèrica Llatina, on la nova constitució de l’Equador, per exemple, ja reflecteix aquest dret; i com a periodista televisiva (treballa en la redacció d’Internacional dels Serveis Informatius de TVE), ha reconegut que les imatges són el principal condicionant de la informació que es fa sobre els conflictes a la televisió, “independentment del seu interés”.\nAixí, Boix ha recordat que ja no es fa informació sobre Mali, per exemple, i ha instat les ONGD a apostar per la comunicació no utilitarista, canviant les seues estratègies, com la utilització de les xarxes socials, especialment Twitter, on estan presents molts periodistes als quals es pot arribar amb immediatesa sense importar on s’estiga produint el conflicte en eixe moment. “Les xarxes et permeten treballar d’una altra forma, no cal fer cridades i cridades per telèfon, es pot arribar més lluny, compartir dades i fonts diverses”, ha indicat.\nLa fundadora del bloc ‘Mujeres en Red’ ha animat les ONGD, així mateix, a convertir-se en xicotetes productores audiovisuals per a incloure la cooperació en els grans mitjans. D’aquesta manera, en la seua opinió, les organitzacions podrien plantejar estratègies globals de comunicació i generar productes de qualitat amb credibilitat. “No hi ha diners, però tenim idees, a les quals cal donar via lliure i potenciar la ciutadania estiga on estiga”, ha manifestat.\nA aquestes intervencions els ha seguit un taller durant el qual ambdós periodistes han dut a terme un debat amb els assistents per tal de determinar altres estratègies que optimitzen el treball de les ONGD i millorar així la informació sobre les relacions Nord/Sud. La jornada també ha comptat amb la participació de Corina Mora i Oti Margarit, responsables de la Plataforma 2015ymás de Madrid y la Comunitat Valenciana, respectivament.\nPERIODISME I COMPROMÍS\nEl pròxim dia 30, el Col·legi Major Rector Peset serà l’escenari de la segona i darrera jornada en la qual es plantejarà una taula redona titulada ‘Propostes de comunicació alternatives: periodisme i compromís’. Hi participaran els periodistes Lola Huete, coordinadora dels blocs del País Digital i fundadora del bloc ‘África no es un país’; i Juan Carlos de la Cal, cofundador de Gea Photowork, grup multidisciplinar de reconeguts professionals, integrat per cineastes, periodistes, fotoperiodistes i guionistes, que treballen les realitats del Sud.\nLes jornades, a les quals s’ha inscrit més d’un centenar de periodistes, estan organitzades pel Patronat Sud-Nord, la Càtedra UNESCO de la Universitat de València i la Plataforma 2015ymás, i formen part d’una sèrie d’activitats i tallers de reflexió duts a terme per aquesta plataforma i la Universitat dins del marc del procés de diàleg per a l’enfortiment de la cooperació valenciana, que va arrancar el passat mes de febrer i que es perllongarà fins a juny.\nAquest procés ha estat concebut com un espai de reflexió i proposta col·lectiva amb la finalitat de millorar la planificació, la rendició de comptes i la comunicació social realitzada des de les entitats locals valencianes, i s’incardina en la revisió analítica que, sobre la cooperació a les administracions públiques valencianes, van presentar els investigadors Juanjo Iborra i Guillermo Santander en 2012.\nCol·laboren en aquest projecte, que compta amb el cofinançament del Ministeri d’Afers Exteriors i de Cooperació, l’Institut Interuniversitari de Desenvolupament Local (IIDL) de la Universitat de València, el Grup d’Estudis en Desenvolupament, Cooperació i Ètica (GEDCE), la Unió de Periodistes Valencians, la Coordinadora Valenciana d’ONGD, el Col·legi Major Rector Peset i les universitats Jaume I de Castelló i Politècnica de València.\nData d'actualització: 30 d'Abril de 2013\nPublicat en: Formació, Cooperació i solidaritat, Congressos i jornades, Cooperació


COM RAVEN, EL SMART ROBOTIC HELPER, ESTà CANVIANT LA CIRURGIA - CIÈNCIA - 2019\nCom Raven, el robot quirúrgic de codi obert, podria canviar la medicina\nHi ha dos motius principals per què cap cirurgià del cor és perfecte: la visió i el moviment. A simple vista, simplement, no es pot veure tot a l'hora de reparar un cor en un cofre obert, i fins i tot les mans entrenades per un cirurgià no poden sentir-ho tot.\nRobert Howe, professor del laboratori de bioròdics de Harvard, vol donar-los una assistència robòtica. Al laboratori, Howe i el seu equip estan provant un robot anomenat Raven destinat a ajudar els cirurgians a veure i navegar pel cor, guiant els seus instruments al lloc adequat per realitzar reparacions. El seu enfocament utilitza imatges d'ultrasò 3D per mostrar òrgans interns en temps real. "Fins fa poc, tots els escàners d'ultrasons produïen imatges de 2D 'tall' que no mostren prou del cor i els instruments per permetre que els cirurgians funcionin eficaçment", diu Howe. "Prenem les imatges volumètriques a mesura que són produïdes per l'escàner i s'aplica el programari de processament d'imatges ràpid que hem escrit per localitzar el teixit objectiu i l'instrument".\nHowe no és l'únic científic que intenta utilitzar el corb per canviar la cirurgia. Blake Hannaford, un professor d'enginyeria elèctrica de la Universitat de Washington que participa en el projecte Raven, afirma que els investigadors de l'UW van construir l'estudi original de Raven per a la cirurgia telerobotica el 2005. Ara, han desenvolupat una nova versió, Raven II, que és més petita, té més destresa en les seves mans, i pot contenir eines quirúrgiques durant les operacions. Els investigadors de UW també van crear programari per treballar amb el Robot Operating System, un popular codi de robòtica de codi obert, de manera que els laboratoris poden connectar fàcilment el Raven a altres dispositius i compartir idees.\nEnguany, els laboratoris de biorobòtics de tot el país van a veure el que Raven II pot fer: a més de Harvard, la Universitat Johns Hopkins, la Universitat de Nebraska-Lincoln, UCLA i UC Berkeley recentment van rebre Ravens. "Tots estan tractant diferents parts del problema i es basen en el treball de l'altra, no començant de zero i reinventant la roda cada vegada", diu Blake Hannaford, un professor d'enginyeria elèctrica de la UW que participa en el projecte.\nHowe diu que els robots ja formen part de l'estàndard de cura del país per a alguns procediments quirúrgics, com ara la cirurgia de càncer de pròstata. "El principal benefici del sistema comercial actual del robot quirúrgic és que permeten una bona destresa quan es treballa amb petites incisions", diu Howe, referint-se al sistema quirúrgic da Vinci, controlat per la consola, aclarit per la FDA l'any 2000 per realitzar una cirurgia complexa amb mínims tècniques invasives.\nEls robots d'avui, com el da Vinci, estan dissenyats per replicar el moviment humà i ajudar a la percepció humana. Però Gregory Hager, un professor d'informàtica de Johns Hopkins que s'especialitza en la visió per computadora i la robòtica, diu que la investigació de Raven significa que hi ha espai per créixer. El seu equip va rebre el sistema robot fa dues setmanes. "L'oportunitat és anar del que els humans poden fer, fer coses que són realment sobrehumanes", diu Hager. "I per fer una cirurgia sobrehumana, els robots necessitaran prou intel·ligència per reconèixer el que fa el cirurgià i oferir l'assistència adequada, configurar de manera remota zones sense volar per a la seguretat, superposar imatges, tot això baixant per la carretera".\nAquest és el tipus de cosa que els constructors de Raven-i els científics que ara estan provant les seves capacitats- tenen en ment. El programari Raven s'executa en una computadora de processament d'imatges d'alt rendiment, similar a la que es troba en una computadora de jocs de primera línia. Howe diu que els mateixos processadors gràfics que produeixen imatges de jocs d'alta qualitat són ideals per a imatges mèdiques en temps real. "Necessitem la potència de processament perquè les dades surten de l'escàner d'ultrasons a taxes molt altes", diu Howe. "I perquè les imatges d'ultrasons són inherentment sorolloses, hem d'utilitzar algoritmes sofisticats per fer un seguiment dels objectius a través del soroll".\nEl que un corvo pot fer\nA Harvard, Howe i el seu equip utilitzen una sola direcció amb motor ràpid en el robot del laboratori per adaptar-se als moviments de cops del teixit del cor diana. Quan l'instrument quirúrgic arriba al teixit, un cercle de control es tanca al voltant d'ells, de manera que l'instrument es mou automàticament en paral·lel amb el moviment de les estructures del cor. "El cirurgià pot manar moviments relatius a la superació del teixit, sense preocupar-se pel moviment ràpid", diu. "Idealment, és com si el cirurgià estigui treballant en un cor fix".\nRaven també podria substituir el lloc de les màquines del cor-pulmó, que circulen la sang durant les cirurgies invasives que requereixen aturar el cor. Són una tecnologia salvavides, diu Howe, però hi ha una evidència creixent de que el dispositiu pot produir efectes secundaris negatius, com ara un augment del risc d'accident vascular cerebral i disminució cognitiva general. "Encara que la majoria de les persones puguin preocupar-se per les grans incisions del pit, s'atura el cor que pot portar els riscos més grans", diu Howe. "Si la nostra tecnologia pot permetre reparacions dins del cor mentre continua bategant, no serà necessària la màquina del cor-pulmó i aquests riscos disminuiran".\nL'equip d'Hager està investigant si els robots quirúrgics podrien fer operacions invasives com la cirurgia endoscòpica funcional del seno més segura. Aquest procediment que utilitza un endoscopi nasal per trobar i tractar pòlips nasals i inflamació dels sinus. És un procediment arriscat a causa de la proximitat dels senos als ulls i les estructures cerebrals clau.\n"Quan aneu a fer una cirurgia com aquesta, els sins són una carretera al centre del cap i les estructures del cervell", diu Hager. "Però hi ha moltes mines terrestres a mesura que avança. Passeu els nervis òptics, passeu les artèries caròtides, passa un conjunt de nervis craniofacials que controlen el moviment de la cara".\nLa sagnia i les variacions anatòmiques poden dificultar la visió del cirurgià, i fer malbé aquestes estructures vitals poden provocar hemorràgies intracranials. La recerca amb el sistema Raven pot millorar els sistemes de navegació CT existents, que utilitzen imatges per identificar la ubicació 3D de la punta de l'endoscopi com a maniobres del cirurgià a través dels senos.\nSi això funciona, diu Hager, els cirurgians no aniran constantment cap enrere i endavant entre un mapa de l'anatomia i el pacient a través de l'endoscopi. "Ja podeu imaginar si fa la cirurgia, si en algun moment necessiteu el mapa per a aquestes estructures, marqueu en aquesta imatge preoperatòria", diu. "Es pot superposar l'endoscòpic i es poden identificar totes aquestes estructures. Tot i que no puc veure l'artèria caròtida o el nervi òptic, queden darrere del teixit. Ara sé on es troben. Esteu fonent-los imatges al cap ".\nI de cinc a deu anys a partir d'ara, diu Hager, els estudiants de medicina probablement usaran Raven com a eina de recerca. El sistema pot documentar mans expertes en suturar, dissecar i altres tasques quirúrgiques canòniques, el que li permet mesurar i qualificar les noves habilitats dels cirurgians a mesura que realitzen els mateixos procediments.\n"La robòtica d'alguna forma en la cirurgia està aquí per quedar-se", diu Hager. "Exactament com es va a evolucionar és difícil de predir en aquest moment".\nEls científics acabo de provar de forma experimental una de les teories més salvatges de Hawking\nÉs realment el retorn del vòrtex polar?\nEls científics creen l'estimació més precisa de la composició de la Terra\nTrobar aigua amb un pal reforçat no pot ser un engany\nActiva el dijous: Cimera de ponts del PM a la futura Amb la National Science Foundation\nQuè trigarà a enlairar l'energia eòlica nord-americana?


Pot la cultura millorar la situació econòmica i social d'Europa i Asia? Experts de 5 països responen - Alicanteplaza\nPot la cultura millorar la situació econòmica i social d'Europa i Asia? Experts de 5 països responen\nEspecialistes d'Espanya, França, Turquia, Bòsnia i la Xina analitzen la influència de les relacions culturals en el context del congrés europeu Transmaking, organitzat en València\nVALÈNCIA. Vivim en un món econòmicament globalitzat. Les flors que comprem al mercat venen d’Holanda, els espàrrecs blancs venen de Xina (sí, mira el pot), els calamars arriben en pocs dies a la peixateria des de India i la cuina asiàtica cada vegada atrau més l’atenció dels europeus. Potser no sabem per què el crack del preu de l’acer en Xina afecta al preu que pagaré en la meua hipoteca, i mai sabrem com es diu la persona que ha fabricat aquest trasto plàstic que hem comprat al basar, però tots tenim telèfons ensamblats en Xina, sabates barates cosides en Bangladesh o roba prêt-a-porter confeccionada en Turquia. És possible humanitzar el sistema mitjançant la cultura? Podriem millorar la situació econòmica d’Europa i Asia gràcies a la creativitat? Preguntem a 5 experts de diferents països en el context de Trans-making, el congrés europeu per reforçar l’intercanvi de coneixements entre creadors de tot el món que ha tingut lloc en València.\nChuan Li (responsable del projecte Eurasian Creaspace Networking (ECN): “La regió mediterrània té un paper estratègic”\n“La cultura i la creativitat són dos factors que condueixen al creixement econòmic i al canvi social dins Europa. Concretament, la regió mediterrània gaudeix de l'avantatge de tindre un patrimoni cultural molt ric i molt divers en recursos creatius en comparació amb les altres regions d'Europa i així, les indústries culturals i creatives juguen una funció estratègica promovent desenvolupament local dins de la regió mediterrània”, explica Chuan Li, membre d’Econcult, el departament de recerca en economia de la cultura de la Universitat de València i responsable del projecte Eurasian Creaspace Networking (ECN).\n“La cultura és un poder suau que influeix les relacions entre Europa i Asia en dimensions múltiples, incloent el pla diplomàtic i econòmic. Respectar la diversitat de cultura, millorar la comprensió mútua, enfortir la cooperació trans-continental en arts i cultura, i millorar la mobilitat d’artistes a través d’iniciatives adients com ‘Trans-making’ és una mesura eficaç per aconseguir la relació entre Europa i Asia”, assegura l’investigador de Shanghai (Xina).\nPerò esta mobilitat no sempre és possible.\nInés Tanović (associació artística feminista antifeixista Crvena):\n“Si no tenim accés als visats, no pot haver col·laboració intercultural”\n“En la regió balcànica, a més de no ser membres de la Unión Europea, nosaltres som considerats com la perifèria, per estar en una situació de post-conflicte que enfrontem des de fa 20 anys. Així que és un context molt difícil per comparar amb la resta i col·laborar perquè no estem en les mateixes condicions”, explica Inés Tanović, membre de Crvena, un col·lectiu cultural feminista i antifeixista de Sarajevo, on desenvolupa la seua recerca sobre la transformació dels sistemes de propietat comuna/social. “Crec que la qüestió important en el moment en que vivim no és si la creativitat i la cultura poden tindre un ús econòmic, sinó com la creativitat y la cultura poden redirigir els reptes polítics, socials i econòmics que enfrontem en l’actualitat en Europa”, afegeix.\n“La situació no és la que era abans de tots els cataclismes financers que varen tindre lloc en 2008 i que ens han dut a un sistema on estem tornant a l’edat mitjana pel que fa als drets de les dones o pel que fa al retorn de la ultradreta neoliberal”, critica. “Com a treballadora cultural sempre estàs al marge de la societat i treballant en un sistema com aquest, encara més”, critica Tanović, que sigué responsable de relacions públiques en el Festival de Cinema de Sarajevo (Bosnia-Herzegovina).\n“És una qüestió bàsica: Si no tenim accés als visats, no podem anar a cap lloc a treballar! I nosaltres estem tenint uns problemes extremadament greus en qüestions molt bàsiques quan necessites algun permís administratiu o un visat per presentar el teu treball en un altre país. Una persona de Marroc ho té molt difícil per vindre a Bòsnia, i també nosaltres per anar allí. I la vertebració cultural al final depèn de la mobilitat i de com podem col·laborar i crec que el repte real actualment està en si els artistes anem a treballar sota estes condicions o anem a lluitar contra estes condicions. I és una decisió difícil de prendre, jo tampoc tinc una resposta”, reflexiona.\n“La ciutadania compleix ara un rol mol important. Està bombardejada pels mitjans de comunicació amb notícies que són notícia només un hora. Per al meu col·lectiu és molt important treballar amb la gent, saber què és el que ells volen per què la nostra tasca tinga una utilitat col·lectiva i ajudar realment amb l’art a la meua comunitat, el meu edifici o la meua ciutat. Ens han fet creure que sóm ignorants, que no podem actuar i crec que hem d’actuar ahí per que la ciutadania arribe més lluny”, diu la també editora i periodista de Ràdio Crvena Antena.\nHenri Devier (actor i performer, director de l’espai ‘La Gare Mondiale’): “La cultura és l’únic que queda quan s’en va tota la resta dels recursos”\n“Per suposat que la cultura i la creativitat poden tindre un efecte sobre la situació socioeconòmica d’Europa. Però no per art de màgia”, comença la seua resposta Henri Devier, actor, performer i director de l’espai ‘La Gare Mondiale’ [l’estació mundial] espai nomenat així per jugar intencionadament amb el concepte de ‘La Guerre Mondiale’ [la guerra mundial] amb pronúncies semblants. “Jo visc en una ciutat molt xicoteta del sudoest de França, Bergérac, que està colpejada per una espècie de recessió econòmica. És un barri d’acció preferent, que es declara quan al menys un 20% de persones per baix del nivell de la pobresa i el centre de Bergerac el 40% de la població està per baix del nivell de la pobresa”, explica.\n“Allí la qüestió artística és vertaderament important perquè l’economia neoliberal i capitalista ha desertat aquest lloc i els serveis públics han començat a retirar-se. Aleshores si nosaltres, amb la nostra sensibilitat i la nostra manera de veure el món no estem presents, això no pot anar més que cap a una deflagració anunciada”, argumenta.\n“Jo faig principalment performance, així que jo no tinc forçosament una intenció de recolzament social, però treballant allí m’he trobat amb gent súper interessant, amb moltíssima energia, moltíssimes potencialitats i que no interessen a absolutament ningú. I el treball és anar a buscar-los i traure’ls de casa quasi un per un per dir-los: “el que tu proposes és interessant, té sentit. Potser podrem fer-ho ací o potser hauràs d’anar-te’n a un altre lloc per desenvolupar-ho. I per a mi esta tasca és apassionant”, detalla. Preguntat sobre si l’art és l’eina que podrà aconseguir l’empoderament, Devier respon: “Hi ha una frase d’un tio que es diu Robert Filliou que diu: “L’art és el que fa que la vida siga més interessant que l’art”. I allà t’apanyes”, riu conscient de la dificultat filosòfica del concepte.\nLefteris Emmanuel Heretakis (professor de dibuix i especialista en identitat): “Tenim iphones però el nostre sistema educatiu és del segle XIX”\n“El dibuix pot canviar-te la vida”, sentència per començar Lefteris Emmanuel Heretakis, dibuixant turc i especialista en identitat. Per a ell el repte de connectar Asia i Europa té les arrels en l’educació. “Aprendre a dibuixar és donar-te el poder de dissenyar la teua vida. Quan dibuixes no hi ha una solució binaria sinó que hi ha milions de possibilitats. I si la gent se’n adonara de són responsables de les seues decisions individuals i que les col·lectives son la conseqüència de totes les decisions personals, les conses canviarien”, argumenta.\n“Els xiquets haurien d’estudiar només dibuix fins als 7 anys. Els professors tenim un problema i és que treballem amb xiquets que estan trencats per un sistema que és violent. El meu professor i mentor John Taylor Gatto, va descobrir que el sistema educatiu que tenim va ser inventat pels alemans quan vàren perdre la guerra contra Napoleó al final del segle XIX. Ells crearen un sistema d’adoctrinament de soldats tan potent i efectiu que el varen exportar a tot: a les fàbriques, a la producció... i ara la gent no pot gestionar el fracàs, ni el canvi. Aprendre a gestionar el canvi i el fracàs seria l’èxit dels xiquets”, argumenta el professor turc. “Tenim iphones però el nostre sistema educatiu és del segle XIX. Les escoles haurien de donar la possibilitat de preguntar als xiquets què és el que volen aprendre”.\nHeretakis viu en un país que és frontera entre Asia i Europa. Per a ell, el més important per a crear un flux de talent entre Asia i Europa és eliminar els prejudicis. “Les dos parts tenen preconceptes del que l’altra és i fa. La gent ací en Turquia som persones pacífiques però quan la gent ve ací ve pensant que som agressius i conflictius. Hem de permetre a les persones eixir i barrejar-se i conèixer, esta es la clau. I per a això els projectes trans-making són crucials, els intercanvis culturals”, assegura. “De la mateixa manera, la creativitat pot fins i tot canviar els models de negoci per crear situacions win-win on no perda ningú i hi haja un balanç”, afegeix.\nHerman Bashiron Mendolicchio, investigador y comissari en projectes internacionals d’art i cultura contemporània: “Darrere de totes les cultures estan les persones”\n“El desenvolupament de la societat i de l'economia està estretament vinculat al reconeixement fonamental del paper que juga la cultura. El desenvolupament sostenible, una consciència mediambiental, el reconeixement de les diferències, la conservació i valorització del patrimoni material i immaterial o les pràctiques participatives i col·laboratives, vénen recolzades amb força des del sector cultural i creatiu i apunten implícitament a una millora de la societat i de l'economia. En aquest sentit no faria una distinció geogràfica. La cultura, per diferent que siga, representa un element central tant en l'ecosistema vital d'Europa com en el d'Àsia”, explica Herman Bashiron Mendolicchio, lector en la Universitat de Barcelona, investigador y comissari en projectes internacionals d’art i cultura contemporània.\n“Darrere de totes les cultures hi ha valors, idees, símbols, creences i pensaments. I darrere de tot açò estan les persones. Cada vegada la societat està més globalitzada: Europa està a Àsia i Àsia està a Europa. En aquest sentit, la cooperació cultural esdevé cada vegada més un instrument imprescindible per a conèixer a l'altre, valorizar les diferències i així construir relacions horitzontals basades en el respecte mutu”, argumenta.\n“Les trobades i els intercanvis entre Europa i Àsia segueixen creixent a ritme elevat, però encara hi ha moltes barreres i desconeixements que a voltes dificulten la relació. Si bé en el món de l'art i de la cultura hi ha cada vegada més agents –museus, centres culturals, artistes, investigadors, comissaris, etc.- que treballen entre mons diferents i acosten a través dels seus projectes Àsia i Europa, a nivell institucional solament existeix ASEF (la Fundació Àsia-Europa amb seu a Singapur) que té com a missió declarada la d'unir Àsia i Europa a través de la cultura”, critica. “El creixement de l'interès i de la curiositat en les relacions entre els dos territoris és imparable i es fa necessari construir més ponts –més oportunitats, però també més organitzacions que es dediquen a açò- per a acostar la immensa diversitat cultural que existeix entre els dos continents i així millorar l'enteniment mutu i la qualitat de la relació”, conclou.


Campanya sobre Al·lèrgia Alimentària i Anafilaxi de la EAACI\nAssocia't!Gaudeix delsavantatges de ser soci!\tAl·lèrgiai Escola\tForo Comparteix amb altres afectats el teu dia a dia\tBLOC\tfacebook\tOnestem?\tAlertesAvisos i activitatsAl·lergo NotíciesMitjansCESA\nNotícies > Al·lergo Notícies > Campanya sobre Al·lèrgia Alimentària i Anafilaxi de la EAACI\ndissabte, 30 de juny de 2012\tCampanya sobre Al·lèrgia Alimentària i Anafilaxi de la EAACI\nL'Acadèmia Europea d'Al·lèrgia i Immunologia Clínica (EAACI) llença la Campanya sobre Al·lèrgia Alimentària.Les reaccions al·lèrgiques que poden suposar una amenaça mortal per als nens, com l'anafilaxi, s'han incrementat fins a 7 vegades en l'última dècada.\tObjectius de la campanya:\nConscienciar sobre l'important creixement de l’anafilaxi en nens, una reacció al·lèrgica greu i d'alt risc per a la vida de les persones.\nEducar al públic en general per reconèixer els símptomes i els desencadenants i ajudar a l'hora de reaccionar en cas d'emergència, per exemple, ensenyant com usar un llapis d'adrenalina.\nEstablir les Directrius per a l'Al·lèrgia Alimentària i l’Anafilaxi destinades a professionals en medicina general, especialistes en al·lèrgies, indústria alimentària, treballadors en primers auxilis i altres organitzacions socials de referència.\nMillorar l'etiquetatge dels aliments i millorar l'accés al tractament de l'anafilaxi.\nEnsenyar a distingir entre intoleràncies alimentàries i al·lèrgies alimentàries.\nAl llarg de 2012-2013 projecten publicar una sèrie de documents de formació dirigits a professionals i pacients.\nEls materials de difusió de la campanya estan disponibles des de la seva pàgina web: www.stopanaphylaxis.com\nNota de premsa en castellà: EAACI Food Allergy Campaing\nL'anunci imprès mostra a un nen a punt de menjar-se alguna cosa per ressaltar el fet que “Darrere dels dolços moments, la seva vida pot estar en perill”. L'anunci inclou un test per identificar ràpidament l’anafilaxi per saber “si tu o algú proper a tu estan en risc”.\nEl material ara disponible:Poster\nModificat per darrera vegada el divendres, 3 d'agost de 2012\tLlegit 1882 vegades\tPublicat a\nSeminari d'Al·lèrgies Alimentàries de l'ACDN\nL'atenció al nen al·lèrgic a l'escola. EAACI/GA2LEN\nGuia per al menjador escolar\n« Setmana Mundial de l'Al·lèrgia 2012. 16-22 abril\tI Concurs de vídeos "CESA" sobre al·lèrgia a aliments »


Més de 30 empreses oferiran uns 50 llocs de treball a la Fira d'Ocupació - Diari de Girona\nMés de 30 empreses oferiran uns 50 llocs de treball a la Fira d'Ocupació\nEn aquesta edició s'ha ampliat la participació als joves d'entre 16 i 29 anys\nMés de 30 empreses oferiran uns 50 llocs de treball a la Fira d'Ocupació Diari de Girona\nMés de trenta empreses oferiran una cinquantena de llocs de treball en la tercera edició de la Fira d'Ocupació Alt Empordà, que se celebrarà a Figueres. En aquesta edició podran participar-hi les persones majors de 45 anys i les que tenen entre 16 i 29 anys, dos dels col·lectius que tenen dificultats per trobar feina.La Fira se celebrarà els dies 28 i 29 de març a l'auditori Caputxins.\nLa Fira d'Ocupació Alt Empordà TreballemGi, com en les edicions anteriors, serà un espai d'intermediació d'ofertes de treball on les empreses inscrites podran dur a terme entrevistes de selecció amb els candidats.\nA més de les ofertes laborals, s'oferiran tallers per a la recerca de feina i estands informatius de formació a la comarca.\nEnguany ja han confirmat l'assistència més de trenta empreses i s'oferiran més de cinquanta ofertes de feina. Les persones interessades en participar-hi poden inscriure's prèviament a la Fira a través dels portals d'internet.\nLa Fira d'Ocupació està organtizada conjuntament pels ajuntaments de Roses, Castelló d'Empúries, Vilafant, Figueres, el Consell Comarcal de l'Alt Empordà i el Servei d'Ocupació de Catalunya amb el suport de la Cambra de Comerç de Girona i el cofinançament del Fons Social de la Unió Europea, el Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social en el marc del Programa Integral de Qualificació i Ocupació.\nCol·lectius amb més dificultats\nAquesta edició és una versió ampliada de la Jornada d'Ocupació per a majors de 45 anys que s'havia organitzat durant els anys 2017 i 2018. Enguany, l'activitat s'amplia amb els col·lectius de joves de 16 a 29 anys (dijous 28 de març, de nou del matí a dues del migdia) i manté el col·lectiu de majors de 45 anys (divendres, de dos quarts de nou del matí a les dues del migdia) amb l'objectiu de contribuir a facilitar la recerca de feina i la inserció laboral a col·lectius amb més dificultats en l'àmbit comarcal.


Diverses brigades de neteja s’encarreguen de recollir les deixalles abandonades - Diari de Sabadell\nDiverses brigades de neteja s’encarreguen de recollir les deixalles abandonades\nDiverses brigades de CIPO i ADF s’encarreguen de recollir les deixalles abandonades\nLa taula, neta després de la festa al riu / CEDIDA\nL’Ajuntament té derivada en l’entitat CIPO la neteja de l’entorn natural de la ciutat, àmbit que inclou el riu Ripoll, els espais que es troben al llarg del curs al seu pas per la ciutat i també el Rodal. “Les ADF també ajuden per donar suport en moments puntuals, donat que en els darrers mesos hem detectat un increment d’actes incívics d’aquestes característiques a l’entorn natural”, detalla la regidora Mar Molina.\nActualment es compta amb cinc brigades de tres persones cadascuna. Cada matí, de dilluns a divendres, repassen tot l’entorn natural. Amb tot, es treballa amb la previsió que el consistori elevi l’aportació econòmica i així es pugui arribar a les set brigades -segons detalla Molina-, donat que amb els efectius actuals i l’activitat que hi ha a la zona després del confinament “no es dona a l’abast”.\nL’entitat s’encarrega de vetllar perquè els espais estiguin nets. Les sopreses, però, arriben els dilluns. “Durant la setmana es va treballant a tota la zona, però després del cap de setmana és quan ens trobem tot de brutícia, molts cops de persones que fan celebracions i després no recullen les deixalles”, explica Xavier Martínez, director de CIPO.\nUn exemple és el del passat cap de setmana, on a Sant Vicenç de Junqueres va aparèixer una taula plena de brossa de tot tipus. Tot fa pensar que una festa amb molts participants va acabar sense que ningú tingués assignada la responsabilitat de fer retornar la imatge original a la taula de pícnic instal·lada de manera fixa en aquest espai. Dilluns, els membres de l’equip de neteja van trobar-se l’estampa i van procedir a recollir totes les restes abandonades, invertint-hi un temps que es podria haver destinat a altres tasques de manteniment.\nMés actes vandàlics\nA banda de l’increment de deixalles identificades a les zones de lleure, també han detectat un augment de la runa abocada de manera il·legal. Igualment, s’han incrementat altres tipologies d’actes incívics, com l’abandonament de mobles en ple entorn rural.\nEl que més sorprèn, però, és que hi ha qui fins i tot ha optat per accedir a espais reservats, encara que això suposi malmetre elements de contenció: “Ens hem arribat a trobar que alguns dels camins que estan tancats amb cadenes o cables d’acer gruixut per evitar el trànsit de vehicles no autoritzats, algú els ha serrat per accedir-hi amb cotxes particulars”, conclou Martínez.\nPel que fa al riu en si, el seu manteniment i conservació depèn directament de l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA). Fonts de l’ens han detallat que no s’han detectat més residus en el Ripoll al seu pas per Sabadell que en altres aqüífers del país en les darreres setmanes, si bé s’està a sobre, juntament amb les administracions locals, per detectar increments puntuals de brutícia i actuar de la manera més àgil possible.\nL’entorn del Ripoll s’omple de brutícia els caps de setmana\nTemes:brutícia, Riu Ripoll


Fotos des de la Segarra: de gener 2010\nCarreró a Sant Guim de la Plana\nPassejant per Sant Guim de la Plana em vaig trobar amb aquest carreró per sota del castell. Em va agradar sobretot per l'arcada volada que li acaba de donar la personalitat, així que foto i cap a casa.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 17:39 0 comments\nEntorn de fiol\nAvui ha tornat a nevar a Cervera, ja és el tercer cop que la neu arriba a les nostres contrades.\nAquesta foto és de l'anterior nevada, per mitja d'aquesta canalització es duia l'aigua per fer funcionar el molí de Fiol.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 22:48 0 comments\nEtiquetes: Cervera, Hivern, Indústria, Patrimoni\nEls sembrats van tenyint de verd la comarca.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 20:26 0 comments\nEn aquesta captura, a la vora del balcó de Pineta, vaig poder agafar aquest animaló. No estic segur de quina bestioleta és tracta.Picture taken near 'Balco de Pineta', I'm not sure of what animal it is.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 10:34 0 comments\nCervera Nevada (iii)\nPanoràmica de la capital de la Segarra després de la nevada de la primera setmana de Gener.\nAquesta imatge és interactiva, el millor és obrir-la en gran i desplaçar-se per ella.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 21:47 0 comments\nEtiquetes: Hivern, Panorama, Poblacions\nNevada a Cervera (ii)\nAlgunes fotos més de la última nevada a Cervera.\nEtiquetes: Cervera, Hivern, Poblacions\nVitralls al Monestir de Montserrat\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 0:05 0 comments\nEnllaços des de Florejacs\nEn Jaume m'ha fet arribar uns quants enllaços de l'area de Florejacs:\nEn el fons de la foto es distingeix la població de Florejacs.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 22:03 0 comments\nEtiquetes: Blog, La Segarra\nCervera es desperta nevada\nDesprés de nevar durant la nit, avui al matí un mantell blanc cobria la capital de la Segarra.\nEtiquetes: Cervera, Hivern, Natura\nSi parlem de Vallferosa, forçosament ho hem de fer de la Torre; ja que a part de ser única, en moltes de les seves característiques, està considerada l'obra mestra de l'arquitectura militar europea del segle X.\nText extret de: http://www.vallferosa.com/.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 20:02 0 comments\nAmb aquesta foto sortint el sol iniciem un nou any.\nPublicat per Fotos des de la Segarra A les 19:56 0 comments


I per que no?\nBlog per discutir del que ens passa al nostre entorn, i com ens afecta en la nostra vida el que fan o deixen de fer els que ací es fan passar per polítics.\nCasualment estava rellegint l'últim post que vaig escriure ja fa uns mesos i .... res no ha canviat!!\nEl PP continua escorat dient que són uns angelets, el debat de política general del País Valencià té menys contingut que un capítol del Gran Hermano, i sols s'accepten investigacions d'uns si els les fan als altres. Depriment.\nI amb la que està caient, el PSOE (que per fi deixen clar que el PSPV no existeix) és l'alternativa menys creïble del mon. Encara que es feren eleccions l'endemà de declarar tots els militants del PP culpables d'alguna cosa i el mateix Camps el dimoni emplomat esta tropa no guanya unes eleccions ni a pals.\nAhir mateix comentava que els estrategues del PP convocaran eleccions just durant el judici a Camps, o a tot estirar abans de la sentència. Així podran pressionar diguen "veieu com nosaltres hem de manar, tots ens volen, som el seu reflex, allò que aspiren a ser ... ".\nSincerament, res en este mon és etern, i crec que la caiguda del PP s'endurà moltes coses per davant. Més de les que tots ens pensem.\nNi uns ni els altres\nFront a l'imminent arribada de la imatge del president CAmps a la banqueta dels acusats, als de PP no se'ls occorre res millor que dir "ei, que ells també tenen casos de corrupció!!". De forma que així tots ja poden tindre clar que senzillament no hi ha alternativa. Uns són lladres i cutres, i els altres són cutres i lladres. Què hi farem?\nAixí doncs, tal volta la millor solució per al ciutadà corrent siga deixar-los fer, que continuen amb la seua vida surrealista manegant els afers públics (?) com qui es fa cada dia el seu esmorzar i anar fent per sobreviure de la forma més digna possible.\nNo sé si eixa és la meua idea de vida en societat. Tal volta per viure en una societat així paga més la pena viure aïllat. Així al menys no tens obligacions a complir per poder optar a uns drets que tal i com van les coses cada dia són més dubtosos de tindre.\nI a mi encara el que em sembla més greu de tot és la manca absoluta de reacció per part de la població. Anem a vore, a cas hi havia algú amb un mínim sentit de crítica que no sapiguera que el PP estava fent pràctiques d'ètica dubtosa? Jo no en tenia de proves, però si tinc ulls a la cara. I de la mateixa manera, dels centenars de governs locals del PSOE, algú es creu que no hi haurà un bon grapat de podrits i ben podrits? Però tot i això ahí estan, per què no tenen (ni uns ni els altres) cap altre interés que perpetuar-se amb una retòrica anguniosa, i sense cap mirament per cobrir les necessitats del poble. I si ahí estan uns i altres és per què se'ls continua votant!! Però fins a quan? Què més a de passar per a que la gent passe de anar a votar a esta colla de lladres i xorisos a votar en blanc, al partit antitaurí o no anar a votar en massa? És urgent que hi haja un tomb fort per a que tot es moga. Les estructures actuals estan totes florides i pudentes. El sistema econòmic a fet figa i cal repensar de dalt a baix la forma d'organitzar-nos. I això no ho farà qui ens ha dut on estem.\nS'acosten canvits, podem organitzar-los o deixar que ens caiguen a sobre. Cadascú que trie.\nPosted by - at 3:28 AM No comments:\nMés cotxes per favor !!!!\nJa fa dies que no paren d'eixir els fabricants d'automòbils dient que l'estat prenga exemple d'Alemanya, França, Itàlia, Navarra i no se qui més i que done ajudes directes per la compra de vehicles.\nLa qüestió és no reconeixer mai que hi ha canvi. Que tal volta s'ha de canviar el punt de vista. Si no que quan les coses no van tan be com anaven que vinga el "pare" estat i ens salve el cul.\nPer què no en lloc de demanar encara més cotxes no demanen que prenga exemple de Finlàndia i s'aplique una tasa impositiva als vehicles privats del 75%. Així es dispose de molt de líquid per a promocionar el transport públic i la construcció de més carrils bici.\nPer mi seria fantàstic. Serà per que tinc pinta de nòrdic?\nQue ve la peste!!!\nDia rere dia ens sopem amb el recompte mundial d'afectats per la grip nova. Hui ja superava el miler ... a tot el mon!!! Jo sols de sentir-ho he estat a punt de anar-me'n corrent a amagar-me sota el llit.\nAnem a vore, 1.000 afectats /6.500.000.000 habitants ix a ... poc més d'una merda punxada en un pal. I jo em pregunte, per què s'ha muntat este rebombori tan espectacular per una passa de grip, que a més de afectar a poquíssima gent té una taxa de mortalitat ínfima. Perquè s'ha creat tal psicosi amb tot este tema?\nNo tinc ni idea, però el que em fa la impressió és que la gestió de la sobre-informació que hi ha no s'està duguent de forma adequada. Mirant-ho amb una mica de perspectiva em sembla que s'està fent un ridícul espantós.\nO tal volta no. Però a mi encara no hi ha qui m'ho haja explicat com toca.\nJa fa unes setmanes que no escric per motius profesionals que no em deixen marge, però comence a estar molt preocupat per que reb la sensació que visc en un país on no passa res.\nPerò res de res!!!\nEl sistema capitalista global s'enfonsa, el País Valencià bat tots els rècords posibles d'atur, tancaments d'empreses, morositats .... tot amanit amb una classe política que practica el caciquisme i el clientelisme sense cap pudor ni vergonya, sense mirar ni per equivocació pel bon govern que el poble li ha encomanat, i jo no reb cap sensació de cap resposta de cap lloc, col·lectiu o moviment cívic!!\nUna cosa així cal buscar-la per trobar-la o deuria apareixer de forma espontània?\nNo serà que com sempre els 4 gats que hi ha fent un poc de sorroll estan totalment silenciats pel poder? Però el gran públic no té res a dir?\nNo entenc massa coses.\nEsta setmana hi ha hagut tres notícies que m'han preocupat. I totes foren el mateix dia.\nPer començar, a Barcelona, entre l'ajuntament i el govern d'Espanya han decidit que el finançament necessari per a la construcció de l'estació del TGV de la Segrera es pagarà (de moment?) amb diners de les partides acordades a l'estatut (n1 o n2). És a dir, amb diners exclusivament catalans. Per una banda em pregunte com es pagaren les respectives obres de les estacions de TGV de Madrid i Sevilla. Em jugue un duro, i segur que no el perdré que eixes les pagàrem entre tots. I per l'altra banda, si els catalans que tenen pes específic en política acaben (com sempre) pagant-ho tot de la seua butxaca, ací no vull ni pensar l'empastrada final i la factura que ens espera com serà.\nLa segona notícia que em feu pensar és que la cambra de comerç de Barcelona diu que en quinze anys les infraestructures de l'àrea metropolitana de Barcelona quedaran obsoletes per a la circulació tant de vehicles privats com de trens. Deu meu!!!! Supose esta gent pensa que continuaran havent-hi més cotxes, més persones i caldran més trens, i per tant les infraestructures actuals es col·lapsaran. Estaria be que algú els recordés que fa prou mesos que de cotxes no se'n venen tants, que res fa pensar que el consum desbocat de compra de vehicles que hi havia haja de tornar, que el creixement de població que teníem tampoc s'espera que continue (si no es que s'és molt ingenu), i que per si per alguna d'aquelles de sobte superàrem esta crisi financera, aleshores ens pegarem de cara contra la manca de recursos necessaris per continuar exprement al màxim el planeta. Així que senyors meus, no patisquen que per a anar amb bicicleta, amb les autovies que hi ha actualment, ens sobra i resobra.\nLa tercera notícia és la més preocupant de totes, i la que els mitjans passaren més per damunt: Russia anuncia que va a rearmarse. Diuen que si el terrorisme global, que si l'apropament de l'OTAN, ... i jo dic que saben que tenen unes reserves inmenses de combustibles fòssils i volen defendre'ls a mort dels ionquis de la OCDE que sols ansien que continuar cremant sense control. I si la resta de païssos exportadors de fòssils no fan igual és senzillament per que no tenen capacitat. Si no també haurien tancat en algun moment les seues aixetes per comprovar la dependència brutal del "primer mon de fang".\nMentre tant a casa nostra continua l'alegria, si no fora per que els catalans malbaraten l'aigua en lloc de donar-nos-la. Quin fàstic.\nPosted by - at 6:12 PM No comments:\nÚltimament he estat fent prou broma i conyeta amb l'afer del PP i els seus llepons en la trama de corrupció que està investigant el jutge Garzón, però hui per fi crec que la cosa ja ha tocat fons.\nJa per fi el jutge s'ha inhibit en favor del TSJ del País Valencià per a que continue investigant els aforats implicats. I des del govern valencià i el PP continuen tancant-se en banda sobre la seua innocència.\nJo he de dir que d'este tipus de coses no se massa, però si s'ha arribat on s'ha arribat (pel que fa el jutge em referisc) és per què la cosa està molt clara, claríssima. Fins on s'ha sabut al molt Honorable sols li s'ha trobat un cobrament en espècies d'uns 12.000 €. Este sols és el fil que penja, la resta deu estar ben repuntat. Però l'evidència que qualsevol persona que s'haja mogut al llarg del País Valencià estos últims anys ha pogut vore és molt més que uns trajes d'este o de l'altres sastre.\nPer a mi en estos moments el govern valencià està en un cul de sac, un carreró sense eixida. I la seua estratègia de tancar-se en banda no farà més que allargar una agonia inevitable. Es poden fer dues coses: que la passen ells amb valentia assumint les seues pròpies errades o que ens vulguen arrossegar a tots amb les nostres institucions per davant. Què faran?\nEn un país normal hui s'hagueren anunciat eleccions anticipades. Jo les reclame, malgrat que tinc seriosos dubtes que ni amb tota la que els està caient damunt perguen les eleccions. Cal que els valencians prenguen la paraula per dir si volen continuar sota un govern de lladres, corruptes i aprofitats, o per altra banda triem poder anar pel mon amb dignitat i el cap ben alt com a embaixadors de la nostra terra i la nostra cultura. Per què açò últim, si el fet valencià és el que projecta el nostre govern, cada dia és més difícil de defendre.\nPer cert, el senyor Camps quan diu que té 5 milions d'amics se'n passa tres pobles. Jo me'n se de molts que no el volen vore ni en pintura.


L'ombra d'un somni: Ludi in strata\nBé, Fran, una bona explicació dels jocs romans. Podríem provar de fer-los algun dia, com fan en altres instituts.\nDe moment, ja tenim la idea i la informació.\n28 de maig de 2012 a les 19:54\nBona feina Fran!! m'agrada molt el teu tema sobretot quan recordo la nina que vam veure a Empúries quina passada...\nM'agrada aquesta entrada. L'has explicat molt bé Fran, i a més la trobo interessant!\nPer la familia Valeria tot de qualitat, oi :)?\n31 de maig de 2012 a les 15:43\nMolt bona entrada Fran! Ho has explicat tot molt bé i m'ha semblat força interessant!\n31 de maig de 2012 a les 20:14


Noticia UPV Alcoy: L’activitat tindrà lloc els dies 12, 13 i 14 d'abril i hi ha diferents opcions de participació. | Campus de Alcoy de la UPV\nConèixer el territori i la llengua: Excursió a la Serra de Mariola\nL’activitat tindrà lloc els dies 12, 13 i 14 d'abril i hi ha diferents opcions de participació.\nEl Servei de Promoció i Normalització Lingüística (SPNL) de la UPV organitza l’activitat “Conèixer el territori i la llengua: excursió a la Serra de Mariola” per a practicar la llengua mentre coneixem el territori, els dies 12, 13 i 14 d’abril, inclosa dins de les activitats d’El Vint-i-5, que es realitzen cada any al voltant de la data històrica del 25 d’abril.\nLa Serra de Mariola va ser declarada, en atenció als seus valors naturals, paisatgístics i culturals, parc natural el 2002, amb una extensió de 16.000 hectàrees, situades entre les comarques de la Vall d'Albaida, l'Alcoià i el Comtat. S'inclou dins els municipis d'Agres, Alcoi, Alfafara, Banyeres de Mariola, Bocairent, Cocentaina i Muro.\nLa Mariola és una de les més extenses del territori valencià i una de les més conegudes, tant popularment com en medis científics. La bellesa i agressivitat dels seus paisatges, les seues riqueses naturals i l'interès de les seues característiques biològiques i, sobretot, botàniques –com les herbes aromàtiques, utilitzades tradicionalment amb fins terapèutics i gastronòmics–, l'han dotada d'una merescuda fama més enllà de les nostres comarques i han fet d'ella un símbol d'identificació per als habitants dels seus pobles.\nUn dels signes d'identitat més important del parc són les caves (pous de neu o neveres), en explotació entre els segles XVI-XX per a l'emmagatzematge de la neu, que s’usava per a usos terapèutics i alimentaris. Altres elements constructius destacats són els diversos masos, castells i ermites.\nCal destacar també la varietat i riquesa del seu poblament vegetal (més de 1.400 varietats), una rica fauna (on habita l'àguila reial, el falcó o la rabosa, entre molts altres exemplars), les nombroses fonts, l'alt del Montcabrer (1.390 m) o el naixement del riu Vinalopó.\nEls destinataris d'aquesta activitat són els membres de la UPV, amb acompanyants (adults i xiquets).\nOpcions (sempre que hi haja places suficients):\nDivendres 12, dissabte 13 i diumenge 14 d’abril (3 dies, 2 nits).\nDivendres 12 i dissabte 13 (2 dies, 1 nit).\nDissabte 13 i diumenge 14 d’abril (2 dies, 1 nit).\nDissabte 13 d’abril (1 dia).\nDiumenge 14 d’abril (1 dia).\nLa preinscripció es podrà realitzar fins al 31 de març (23.59 h) o fins que es cobrisquen les places, pel formulari “Preinscripció a l’excursió de la Serra de Mariola”. Les places són limitades. En el formulari cal elegir una de les opcions per dies llistades abans.\nUna vegada feta la preinscripció, l’SPNL enviarà una comunicació amb l’aportació que correspon, el concepte i el número de compte on cal fer la transferència. A continuació, les persones admeses hauran d’enviar a dinamitzacio.spnl@upv.es el justificant de la transferència, en el termini que s’indique, per a poder confirmar la inscripció.\nEl preu inclou autocar, allotjament, àpats, rutes guiades, activitats i assegurança d’accidents.\nEl desplaçament es realitzarà amb autocar des dels campus de Vera, Gandia i Alcoi, si hi ha un mínim d’inscrits de cada campus.\nL’allotjament serà a l’Alberg Ull de Canals (Banyeres de Mariola, prop del naixement del riu Vinalopó) que conté habitacions de diferent capacitat (des de dues places fins a vuit, a més d’una zona de lliteres en una habitació compartida), un restaurant amb molta varietat de productes típics de la zona, sales multiusos, etc. Per a l’allotjament només cal dur tovallola.\nOrganitza el Servei de Promoció i Normalització Lingüística.\nCol·laboren l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, Ajuntaments d’Agres, Ajuntament de Banyeres de Mariola, Ajuntament de Bocairent, Associació Serra Mariola, Coordinadora de l’Alcoià i el Comtat pel Valencià, AVIVA Cocentaina, Parròquia de Bocairent, Edicions del Sud i Edicions del Bullent.\nTota la informació de l'activitat\nCartell de l'activitat 2\nPortal turístic 'Serra Mariola'\n#SerraMariola, viu-la amb els 7 sentits!!! (youtube)\nAltres consultes: dinamitzacio.spnl@upv.es


Cal Blanc | Records de Terrassa\nEl noi de la Pega i la llibreria Gorina (1)\nEl dia 10 de juliol, de 1911 moria a Terrassa el popular versaire Joan Gorina i Riera (nascut la vigília de sant Joan de 1851), popularment conegut com a “Noi de la Pega” (veure poesia del 1903) .\nAquest es pot considerar com el primer llibreter que es va instal·lar a Terrassa del que se’n tingui coneixement. El seu pare, conegut com el “Mutllora”, havia estat teixidor de mà i en Joan Gorina, als deu anys, ja havia hagut d’ajudar al seu pare sense haver pogut anar gaire temps a l’escola.\nCom era costum va heretar l’ofici del pare i s’hi va dedicar fins que, per motius de les vagues i les crisis, es va quedar sense feina. Aquest fet i el fort creixement que experimentava la ciutat li va fer pensar que podia ser una bon negoci instal·lar una llibreria i centre de subscripcions a Terrassa i així ho fa fer, inaugurant la tenda al carrer de Puignovell, 6 l’any 1893 (veure anunci del 1884 en que figura el sobrenom de Mutllora). Cal indicar que abans del seu establiment a la nostra ciutat només hi havia un establiment de subscripcions al carrer de la Fontvella 17, que era conegut com a Cal Blanc i on també s’hi venien llibretes i llibres per pàrvuls.\nTant li va agradar això dels llibres i les revistes que es va decidir fins i tot a escriure articles per revistes de l’època, com l’Esquella de l a Torratxa o per la premsa de Terrassa o de Barcelona. En Gorina degut a que, segons ell, tot el que havia fet sempre li havia anat malament, firmava sempre els seus versos amb el sobrenom de “el noi de la pega”, tot i que en l’etapa de llibreter no podia queixar-se, ja que va tenir que ampliar el negoci i traslladar-lo al carrer de Sant Pau, 6 (veure anunci del 1886). Uns anys més tard, degut a que la casa es va tirar a terra per fer els magatzems Freixa (avui Cecot), es va trasllad ar de nou, ara al número 27 del mateix carrer i aquest cop incloent-hi un estanc al negoci (veure un anunci del 1904).\nEtiquetes: Cal Blanc, Enric Borràs, Joan Gorina i Riera, magatzems Freixa, Noi de la Pega\nCategories : Anuncis antics, documents i articles, personatges


Sons de la Mediterrània : Un inventari necessari\nActualitzat el 13/11/2019\nFerran Riera presenta el nou llibre sobre el folk als Països Catalans, aquest 14 de novembre al CAT\nEl periodista Ferran Riera presenta el llibre Inventari. La música folk als Països Catalans, del franquisme al Tradicionàrius (Pagès Editors, 2019) aquest dijous 14 de novembre al CAT de Gràcia (19.30 h). Parlem amb ell sobre un llibre que, entre altres mèrits, documenta la feina d'un grapat de persones a qui cal agrair la continuïtat i la difusió de la música d'arrel popular.\nA més de l'autor, participaran en la presentació del llibre Jaume Ayats, etnomusicòleg i director del Museu de la Música de Barcelona; Pep Fornés, mestre, antropòleg i director del Museu d'Etnologia i de Cultures del Món de Barcelona, i Eulàlia Pagès, directora de Pagès Editors.\nFerran Riera: Després d’haver fet aquests dos primer treballs, vaig pensar que calia aprofundir en tota la feina desenvolupada des dels anys seixanta arreu dels Països Catalans per recuperar i divulgar la cançó, la música, els balls, els instruments i les trobades vinculades a la tradició, però partint d’una base prèvia que arrenca en els treballs de la Renaixença, passa per l’Obra del Cançoner Popular de Catalunya i, després de la sotragada Guerra Civil, a poc a poc comença de nou a aixecar el cap sota el franquisme, sense cap suport institucional.\nUna de les conclusions centrals del llibre és que una colla de persones que no es coneixen entre elles i majoritàriament autodidactes són les responsables de la recuperació i la divulgació de la música tradicional arreu dels Països Catalans. Creus que se’ls ha fet justícia? Sense cap mena de coordinació ni planificació, moltes persones de tots els territoris de parla catalana es van posar a fer recerca, a entrevistar la gent gran, a treure la pols als arxius, a recuperar cançons i balls pràcticament perduts, a construir instruments que gairebé havien desaparegut i, més endavant, a celebrar festivals. Penseu que molt material ja havia caigut en l’oblit i molt d'altre es va salvar in extremis. Hi havia un sentiment col·lectiu, ben bé innat, que demanava fer i reivindicar aquella feina. Per això, tota aquesta gent que hi va treballar de forma altruista, molts d’ells absolutament desconeguts, hauria de ser reconeguda i homenatjada amb tota la justícia del món. Però ja se sap que, en aquest país, de la cultura popular i d’aquells que la defensen no se’n recorda ningú.\nLa portada és un concert d’Al Tall en els seus primers anys, en una plaça de bous. Què et diu aquesta foto, d’aquell moment i del present? Per reflectir amb una sola imatge el que van representar aquells anys, de mitjan anys setanta a mitjan anys vuitanta del segle passat, vaig demanar a diverses persones que m’enviessin fotografies de l’època, on es pogués observar la confluència i la convivència dels músics amb el públic, i viceversa. Aquesta instantània d’Al Tall a la plaça de bous de València em va semblar que era la que resumia millor allò que he volgut explicar.\nTens previst fer una ‘continuació’ amb un altre llibre que reprengui la història a partir de la creació del Tradicionàrius? Evidentment que sí. De fet, la idea original d’Inventari era arribar fins al present, però m’hauria sortit un llibre de mil pàgines o més, ja que després de realitzar unes noranta entrevistes, fins i tot en aquest volum, ja he hagut de fer una bona retallada. Llavors vaig pensar que el millor seria tallar la narració coincidint amb l’inici del festival Tradicionàrius, al gener del 1988, que va suposar la superació de l’etapa anterior i va marcar el naixement d’una nova època per a la música folk d’expressió catalana. Així, espero que, si tot va bé, puguem tirar endavant una segona part que doni cabuda a tot el que ha passat en aquest sector musical des de finals dels vuitanta fins als nostres dies.


Inici > Admissió al màster > Matrícula en el màster > Taxes i exempcions\nAltres taxes administratives que s'hagen d'aplicar (carnet, obertura d'expedient, etc). Quan l'alumne es matricule d'assignatures soltes o per crèdits, l'import total de la matrícula, per la totalitat d'apartats de la tarifa, no podrà ser inferior a 300 euros. No obstant això, esta quantia mínima no s'aplicarà si l'alumne per a acabar els seus estudis té pendents un nombre d'assignatures o de crèdits el total dels quals no supere esta quantitat mínima.Les exempcions i bonificacions.\nMatricula d'Honor en crèdits dels altres estudis.\nEfectiu: excepcionalment, en el cas de titulats a l’estranger que no posseïsquen compte bancari a Espanya, l’aplicació informàtica permetrà canviar a la forma de pagament «en efectiu», i la persona interessada s’haurà de presentar en la secretaria del seu centre (consulte’s l’Annex I), quan arribe a Espanya per tal de recollir el rebut corresponent i fer-ne el pagament..


Activar l’usuari root en Ubuntu i derivades | Anotacions al marge\n← Solucionant l’accés a Gnome3 en Debian Wheezy\nFesta Raring Ringtail – Ubuntu 13.04 →\nActivar l’usuari root en Ubuntu i derivades\nPosted on divendres 10, Mai, 2013\tby Giorgio Grappa\nTot i que la divisió tradicional en UNIX —un sol usuari administrador (root) i un conjunt d’usuaris sense permís per a ficar el nas en el sistema i potinejar-hi perillosament— ha garantit l’estabilitat dels sistemes durant més quaranta anys, els nois de la Canonical van optar, a l’hora de dissenyar Ubuntu, per un procediment diferent basat en sudo, una ordre que permet «usurpar» temporalment la personalitat d’un altre usuari, i l’han adaptat per tal d’accedir a drets d’administrador, però sense la sensació de deixar l’usuari «normal» amb què s’estava treballant (potser perquè el concepte d’administrador és desconegut per als usuaris Windows, d’on provenen la major part dels usuaris d’Ubuntu).\nHom discuteix sobre el descens de seguretat que això implica (a nivell psicològic, perquè l’usuari es confia i perd de vista el perill potenciar de certes accions d’administrador; però també perquè els permisos queden activats durant uns minuts, i un segon usuari amb accés físic a la màquina se’n podria aprofitar). El cas és que, després de només una setmana treballant amb Debian, que manté el sistema original, l’he trobat tan còmode que m’he preguntat si no seria possible recuperar-lo en Ubuntu i les seves derivades. Pregunta equivocada: no m’havia de preguntar si es podia fer, sinó com es podia fer.\nI la veritat és que és terriblement difícil: us caldrà accedir a terminal o consola i executar la següent ordre:\nEn primer lloc, sudo us demanarà la contrasenya del vostre usuari (suposem que és un usuari amb permisos d’administració); tot seguit, passwd us demanarà dos cops la nova contrasenya de root. I això és tot, ja us podeu identificar com a root igual que faríeu en una distro més tradicional.\n(El procés, en realitat, es limita a adjudicar una contrasenya a un usuari que sempre ha existit; col·loquialment, podríem dir que això serveix per a activar-lo.)\nEn general, hom recomana no accedir a escriptori d’aquesta manera, sinó emprar-la només per a treballar en consola o emulador de terminal.\nSobre com activar l’usuari root: «La cuenta del superusuario o ROOT en Ubuntu».\nSobre el funcionament de sudo i su: «Como utilizar los comandos su y sudo»\nAquesta entrada ha esta publicada en Administració, GNU/Linux, Informàtica, programari, programari lliure, ubuntu. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Activar l’usuari root en Ubuntu i derivades\nKette ha dit:\ndivendres 2, Agost, 2013 a les 10.21\nLa forma més usual de “fer-se” root és amb la comanda ‘su’, i si en Ubuntu la manera de “donar ordres” com a root en una línia és ‘sudo’, has provat a ajuntar-ho tot i escriure ‘sudo su’? Com sempre et demanarà la contrasenya d’administrador i veuras com camvia el prompt de ‘$’ a ‘#’. Crec que és la forma més fàcil de treballar com a root sense haver de recordar més contrasenyes. Per cert, per sortir del root ‘exit’, com sempre.


VISITA A LA COMELLA – Centres Cívics de Tarragona\nUna finca de gairebé 8 hectàrees a tocar de Tarragona s’ha convertit en un parc d’escultures amb més de cent obres de l’artista Rufino Mesa. El trajecte escultòric transcorre per camins de grava i terra envoltats de pins i flora autòctons, i les escultures les podrem veure entre els arbres, on estan perfectament integrades. Un circuit que de ben segur ens encantarà! Explicació a càrrec de la Dra. Aida Marín, doctora en Història de l’Art per la Universitat Rovira i Virgili. Activitat de la seu del Campus Extens de la URV a Tarragona.\n27 d’abril, dissabte, de 10 a 12.30 h\nSortida amb cotxe particular.\n2019-04-27 10:00 2019-04-27 12:30 Europe/Madrid VISITA A LA COMELLA Una finca de gairebé 8 hectàrees a tocar de Tarragona s’ha convertit en un parc d’escultures amb més de cent obres de l’artista Rufino Mesa. El trajecte escultòric transcorre per camins de grava i terra envoltats de pins i flora autòctons, i les escultures les podrem veure entre els arbres, on estan perfectament integrades. Un […] Xarxa de Centres Cívics Centres Cívics de Tarragona


Timone Rapallo by KlabHouse Rapallo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSituat a Rapallo City Center, Appartamento Timone és el lloc perfecte per gaudir de Rapallo i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Appartamento Timone asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, aparcament de cotxes, Zones públiques amb Wi-Fi, ascensor, s'admeten animals de companyia. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara nevera, cuina americana, plat de dutxa, assecador de cabell, estris de cuina per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Appartamento Timone és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Rapallo.\nCal que informeu el Timone Rapallo by KlabHouse de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


ELS PRIMERS DIES DE P.3\nEls nens de p.3 ja han passat l' adaptació dels primers dies.Per alguns va ser una mica dur:ploraven a l' hora de separar-se de les mares o pares però trobaven el consol de les mestres:MªLuz,Lourdes,Sílvia,Isabel o Rosa Mª que els ajudaven a buscar joguines i amics. Amb pocs dies ja gairebé tothom entrava content i jugava amb els altres nens. Voleu veure'ls ?http://picasaweb.google.es/ceip.agustibartra/ElsPrimersDiesDeP3\nPublicat per CEIP Agustí Bartra 3 comentaris:\nEl passat dissabte 30 de juny es va celebrar a les pistes de Can Jofresa la jornada final dels Campionats de Catalunya d'atletisme de categoria alevina i infantil. En aquests campionats van participar diferents alumnes de l'escola: la Raquel, l'Helena, l'Héctor, la Maria i el Marcel.\nLa Maria Purull Rius de la Unió Atlètica Terrassa i alumna de 5è va quedar campiona de Catalunya en la prova de llançament de disc.\nPublicat per CEIP Agustí Bartra 6 comentaris:\nCom hem treballat molt el llenguatge ara a finals de curs ja podem fer una representació amb titelles d' un conte popular per als nens "grans": Els 3 porquets.\nEn el segon trimestre vam treballar el conte en sessions de reforç .Ajudats per les titelles vam perdre la por de parlar en públic. Ara a finals del tercer trimestre l'hem reprès : tots hem fet de tot. A cada sessió de reforç uns feien els personatges i els altres feien de públic, a la sessió següent ho feien a l' inrevés: el públic actua i els altres fan de públic.\nPer a fer la representació cap als grans només uns podíen fer de protagonistes:vam pensar que per a poder entendre'ls amb més claredat actuaríen els que parlen millor i amb seguretat ,però tots hi teníem un paper a fer: uns els protagonistes del conte i els altres (la resta del grup )els "ajudants" dels porquets que els avisen dels perills\nEl dimecres, 16 de maig, tots els nens i nenes de Cicle Mitjà del CEIP Agustí Bartra, vam participar en una trobada benjamina que es va organitzar a la platja de Castelldefels.\nEns vam dividir en grups de 10 nens i cada grup estava acompanyat per una mare voluntària o per un professor. Al llarg del dia vam poder participar en sis rotacions: Mediterrània, Shootball, Circ, Bàsquet, Aventura i Handbol.\nLes activitats de les rotacions Mediterrània, Circ i Aventura eren molt variades. Hi havia: Karts i Quads, Futbolí Humà, Inflables, Maquillatge, Bitlles Catalanes, Catamarans, Marató de Ball, Escalada, Tennis i Futbol Platja, Malabarisme....\nVa ser un dia al·lucinant. Ens ho vam passar d'allò més bé. Als esports uns vam guanyar i uns altres vam perdre, però tots vam participar i ens ho vam passar “pipa”.\nA l'hora de dinar ens van convidar a una beguda i a l'acte de cloenda van fer un sorteig, màgia i tots vam ballar junts, aixecant mans, i sentint el contacte de la sorra als nostres peus.\nTobada benjamina a Castelldefels\nELS DE P.4 HEM VISITAT LA FUNDACIÓ MIRÓ\nEL PASSAT 8 DE MAIG ELS FOLLETS I ELS MAGS VAM VISITAR LA FUNDACIÓ MIRÓ.\nFundació Miró i p.4\nA L' ESCOLA JA HAVÍEM PARLAT D' AQUEST PINTOR I VOLÍEM VEURE ELS SEUS QUADRES I LES SEVES ESCULTURES.DESPRÉS DE LA VISITA VAM ANAR A DINAR I DESPRÉS DE JUGAR FINS I TOT ENS VAM POSAR A PINTAR COM ELL !\nENS VAN SORTIR UNES PINTURES MOLT ACOLORIDES !!!\nA la nostra escola el nens de 6è ara farem uns exàmens per a la Generalitat de Catalunya, que es diuen Competències Bàsiques i que no influeixen en les notes de fi de curs. Hi ha proves de llengua catalana, castellana i anglesa; també hi ha una de llengua que es farà amb l'ordinador. Els nens farem els controls i la nostra professora els corregirà.\nUna vegada corregits els enviarà a la Generalitat, que farà una avaluació de totes les escoles de Catalunya, i mirarà el nivell d'educació.\nAixò servirà per millorar el treball a l'escola.\nXavier, Melani i Josep de 6èB


Presentada la candidatura del PCPE a las elecciones al Parlamento Europeo - Indymedia Barcelona\nper Partit Comunista del Poble de Catalunya\nCorreu-e: ccpcpc@gmail.com\t 05 mai 2009\nRe: Presentada la candidatura del PCPE a las elecciones al Parlamento Europeo\nper una\t 05 mai 2009\npropaganda electoral no, gràcies\nper comunista\t 05 mai 2009\ncontra els indepes i l'altra xusma refor-nazionalista, PCPC!\nper cccp\t 05 mai 2009\nEspero que no siguis del PCPC ja que la linia de la candidatura no és precisament contra els "indepes" ni els "refor-nazionalistes" sinó contra l'europa del capital.\nMés sumar i menys insultar\nPel de dalt, si no vols no votis. Aviam si a sobre del boicot dels mass media també hem de patir els dels mitjans alternatius les opcions revolucionàries.\nIMC no és una plataforma per fer progadanda electoral, així de simple\nper PEP\t 05 mai 2009\njojoojo, vinga fem una aposta, 1000 vots dic jo.\nper una comunista\t 05 mai 2009\nPCPE-PCPC i Iniciativa Internacionalista-Esquerra dels Pobles haurien d'anar junts ja que són les actuals opcions revolucionàries a l'estat.\nJo el meu vot l'he de pensar...\nper trotsky\t 05 mai 2009\nIniciativa Internacionalista sembla molt més interessant. És una pena que més grups no s'hagin donat compte de la responsabilitat que tenen en un moment de crisi: s'han de desplegar tots els fronts!\nper rojo\t 05 mai 2009\nestà vez os equivocais y em duele e votado al PCPC muchas veces, però esta vez toca II, ademas II ofrecioo al PCPC entrar i el PCPC todo i apoyar esa idea no quiso entrar.\nLo siento, pero la candidatura de este año no tiene logica.\nVOTA DONDE DUELE! VOTA II\nLos comunistas votamos II\nper Los comunistas\t 05 mai 2009\nELS COMUNISTES VOTEM PCPC\nper a\t 05 mai 2009\nels comunistes barallant-se per entrar a les institucions del capital! ai com ens hem de veure!\nels comunistes tota la vida hem volgut "entrar a les institucions del capital", no siguis ignorant!\nI ara votem II\nVotem PCPC o Iniciativa Internacionalista, el que fa falta és un moviment popular unitari contra el capital i les seves expressions d'aquestes organitzacions anticapitalistes.\nJo votaré PCPC, perquè està treballant per a la coordinació europea dels partits comunistes revolucionaris, però dono suport completament a la candidatura d'II.\nper (A) libertario y anticapitalista\t 06 mai 2009\nuyuyy, esa bandera roja de miedo...\nlos comunistas sueñan con votar y ser votados, sueñan con el poder, ese mismo poder que nos condena eternamente a la miseria, sea roja o blanca, sueñan con controlar el estado, controlar la vida de los demás, ya nos basta con el puto capitalismo... fuera propaganda electoral de indymedia,a otro circo con estos payaseos.\nper Roig\t 06 mai 2009\nEl PCPE no va entrar a II perquè se li va oferir a última hora i quan ja estava tot tancat, cosa que evidentment limitaba qualsevol opció de participar democráticament i aportanr continguts al PCPE.\nAdemés, el PCPE com ja ha exposat, preten una unitat popular i d'acció més enllà d'unes eleccions, que es demostri amb el treball al carrer i als fronts de masses dia a dia, i aquest no és el cas d'aquest projecte.\nSORTIM DE L'INFERN CAPITALISTA!\nper jorge\t 06 mai 2009\na alguns indrets la relació entre l'EI i el PCPC és molt bona, i en d'altres nefasta. això és degut a que depén de les capacitats psicologiques i emocionals que tinguin els pocs militants que hi ha.\nencara som molt minoritaris tots plegats. tenim molt a fer.\namunt la lluita i les candidatures anticapitalistes!\nper cccp\t 06 mai 2009\nEl PCPE no ha entrat a II per una raó, perquè la unitat de les forces d'esquerres s'ha de fer en base el treball i l'activitat al carrer, no en una plataforma electoral que només busca, crec jo, que la IA tregui un diputat (cosa que me n'alegraria). El PCPE tingueu segurs que entrarà a II si aquesta aliança es prolonga després de les eleccions (cosa que dubto ja que les forces independentistes no estan per un front estatal de lluita, cosa que donaria la raó al PCPE de que és una aliança esporàdica electoralista)\nJorge, tu ets subnormal oi?\nAixí que ara resulta que les relacions entre organitzacions provenen de l'estabilitat mental dels seus militants... demostra molt de la teva "capacitat psicològica".\nper Münzenberg\t 06 mai 2009\nPerdó per la correcció, però és que els números canten per si sols...\nEls comunistes votem Izquierda Unida.\nEls comunistes votem IU-EUiA-ICV.\nAra, cap als dos milions i mig de vots!\nper sàtir polla-dreta\t 07 mai 2009\nEi, sóc indepe (sector aros a l'orella) i vull ser coherent. Per tant: si el meu referent natural (Iniciativa Internacionalsocialista) es presenta, i alhora es presenta un partit per al qual els meus ídols (Inadaptats) han tocat (PCPC)... què faig?


Capitalisme i democràcia són un oxímoron - directa.cat\nJosep Fontana és un dels millors historiadors europeus de la seva generació a l’hora de captar l’essència del seu temps. Un dels seus aspectes més interessants n’és l’evolució intel·lectual: d’un encotillat marxisme historiogràfic d’accent britànic a una segona etapa, coincident amb el canvi de segle, preocupat per la globalització capitalista i la construcció de les identitats.\nEns arriba tot just ara, pocs mesos després del seu traspàs, el seu testament historiogràfic, Capitalisme i democràcia, on fusiona les qualitats de la seva trajectòria: les reflexions al voltant dels orígens del capitalisme en paral·lel a l’estat contemporani, amb una crítica contundent a la globalització, adobades del sentiment de profunda decepció, amargor i pessimisme intel·lectual que arrossegava en els darrers llibres. La seva tesi és clara: els orígens dels règims d’economia de mercat i democràcia liberal són una estafa. El capitalisme és un règim totalitari imposat a còpia d’elements sòrdids com l’esclavitud, l’apropiació del treball, les innovacions i el talent d’artesanes d’ofici; dels grups mitjans amb capacitat creativa i regulatòria; de la privatització de la terra que va empènyer milions de camperoles a la fam i la misèria, i dels salaris de fam i misèria de les fàbriques. I també una altra conclusió interessant –i que ens hauria de fer pensar d’acord amb el que se sent per la banda esquerra de la política–, que indicaria les classes mitjanes occidentals –especialment treballadores qualificades, artesanes d’ofici, menestrals– com a grup autènticament revolucionari i que resulta el principal damnificat pel capitalisme.\nParal·lelament, apareix un grup social triomfant, la burgesia –unes noves elits fusionades amb les velles aristocràcies de sang–, que crea un estat amb un aparell legislatiu, administratiu i repressiu que fa possible la seva hegemonia.\nEncara que el llibre es clou amb les fallides revolucions de 1848, és evident que l’autor vol induir-nos a ensumar l’olor de cadàver d’aquest sistema que la globalització vigent tracta de preservar per tots els mitjans.\n'Capitalisme i democràcia 1750-1848. Com va començar aquest engany'\nCapitalisme i democràcia Josep Fontana Ressenya\n« 290 lideresses assassinades i vuit milions de desplaçades internes l’any 2018 a Colòmbia\n712.000 bosses de plàstic menys »


Identificació | Festival Castell de Peralada\nIdioma Escolliu... ----- CA ES EN FR\nQuines són les teves preferències: *\nCom has conegut la programació del Festival: *\nAmb el registre en la plataforma i/o la compra d'entrada, les seves dades seran tractades per la Fundació Privada Castell de Peralada, amb la finalitat de gestionar el seu compte d'usuari, així com la venda de les entrades corresponents i serveis relacionats. Les seves dades podran ser comunicades a qualsevol proveïdor de serveis, així com, donat el cas, als proveïdors del servei adicional que pugui seleccionar. Per a més informació sobre com tractem les seves dades personals o per exercir els seus drets, pot accedir a la Política de Privacitat o bé contactar amb nosaltres a privacidad@grupperalada.com.\nMarcant aquesta casella, accepta la recepció de comunicacions comercials amb informació relativa a ofertes i promocions, o events organitzats o patrocinats per, o, de qualsevol altra forma relacionats amb, la Fundación. Les seves dades podran comunicar-se als nostres proveïdors de serveis.\nPodrà donar-se de baixa en qualsevol moment, o posar-se en contacte amb nosaltres sobre el tractament de les seves dades a través de les direccions indicades a la Política de Privacitat.


MVH-Villa Con vistas a la bahia en Alcudia Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCarrtera Palma Alcudia, Km 48,5, Alcúdia, Mallorca, Espanya, 07400 - Veure al mapa\nMés informació sobre MVH-Villa Con vistas a la bahia en Alcudia\nConvenientment situat a Port d'Alcúdia, MVH-Villa Con vistas a la bahia en Alcudia és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA MVH-Villa Con vistas a la bahia en Alcudia, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior, jardí. MVH-Villa Con vistas a la bahia en Alcudia és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Port d'Alcúdia.


Mestanolona cru (Methyl dht) pols (521-11-9) hplc≥98% | SZOB\nMestanolona (metil dht) pols (521-11-9)\nPols de Mestanolona, pols en pols de Mestanolona, pols de Mestanolona en pols, Pols de Mestanolona en pols, Pols de Mestanolona en venda, Pols de Mestanolon en pols, Pols de Methyl dht, Pols de Methyl dht en pols, Pols en pols de Methyl dht, Pols de Methyl Dht en venda,\n1. Què és la pols de Mestanolona (Methyl dht) cru?\nEls productes anabolitzants DHT proporcionen excel·lents beneficis, però tenen una certa limitació en l'efectivitat deguda al procés d'aplicació i al deteriorament del cos. La mestanolona pot oferir-vos el millor producte DHT amb molts beneficis addicionals. És fàcil d'usar i molt flexible per usar. Vostè pot aconseguir fàcilment la vora mental que ha estat lluitant i fer-ho a través de qualsevol rutina d'estrès elevat com si no fos res. És un producte mental i corporal total que pot canviar la forma de treballar i competir.\nMethyldihidrotestosterona (metil-DHT; 17alpha-metil-17beta-hidroxi-5alpha-androstano-3-on, Mestanolona) és un esteroide tipus DHT que pot ingerir, en comptes d'aplicar tòpicament. Té un alt efecte androgènic i s'adverteix a les dones d'usar-lo per això. Té un poder androgènic tan fort que fa canvis notables tant psicològicament com físicament. Sempre ha estat l'opció freqüent d'esteroides per tallar i recolzar-se abans de les competicions.\nLes qualitats del tipus DHT vol dir que no es descompon en estrogen. És perfecte per reduir l'augment de pes d'aigua, endureix els músculs i recolza el teixit muscular en tot el cos. És el tòner i potenciador perfecte per a qualsevol culturista o pesadora pesant. Es pot apilar amb altres productes per a la precocitat perfecta del cicle de tall. Això fa que sigui molt més fàcil de massar, mantenir la massa muscular i reduir el pes innecessari.\nLa mestanolona està acostumada a:\nAugmenta el benefici de testosterona;\nSuprimir l'efecte estrogen;\nTeixit muscular magra;\nAugmenta la força;\nMillora la unitat i el focus;\n2. Com funciona la mestanolona cru (Methyl dht) en pols?\nLa Mestanolona és fabricada per Pharmade. Es comercialitza amb la marca Ermalone. Està envasat en envasos de fulla de 100g a 1kg. Només està en pols.\nLa mestanolona ha estat un esteroide comú i ben utilitzat amb atletes alemanys des de fa dècades. Els va fer molt difícils de superar en molts fronts. També va permetre que un gran grup d'atletes estudiés i vegés quins són els resultats reals d'ús. També dóna pistes per comprendre com sembla funcionar. Els estudis en animals semblen demostrar que té un 60% d'efectes androgènics i un 25% anabòlics. La importància d'això és el seu impacte psicològic sobre l'usuari. Crea un estat mental molt agressiu i energètic molt immediat. Això el fa perfecte per a aquells que necessiten més motivacions abans d'entrenaments extenuants.\nEs van descobrir molts beneficis addicionals que inclouen:\nIncredibles nivells de resistència;\nPèrdua zero del múscul amb una dieta estricta;\nEnergia agressiva amb entrenament;\nCapacitat per bloquejar mentalment els nivells de molèsties;\n3. Com s'utilitza pols de Mestanolona (Methyl dht) en brut ?\nLa pols en pols de Mestanolona és 100% d'ingredient actiu pur. Atès que es considera tòxic del fetge en altes dosis, s'ha de mantenir fora de l'abast dels nens.\nQuins avantatges té l'ús de Mestanolone sobre altres productes?\nUn dels avantatges més favorables de la Mestanolona està tenint els beneficis d'un tipus DHT anabòlic en forma ingerible. Es pot afegir a una beguda líquida o escampar-se amb menjar i menjar. Mai no s'ha de preocupar d'absorbir prou del producte, com ara un gel o prendre injeccions doloroses. És discret i fàcil.\nEl millor avantatge pot ser l'impuls psicològic que proporciona per mantenir una rutina física d'estrès elevat. Actua com un pont per enfortir la ment i el cos per obtenir resultats òptims de rendiment. La patent del producte va prendre temps per adonar-se de la innegable capacitat del producte per despertar i estimular tot el sistema nerviós per crear un límit en habilitats físiques. Els que van provar activitats físiques d'alta tensió simultàniament amb altes exigències neurològiques van fer molt bé mentre feien servir Mestanolona.\nTambé hi ha canvis sensibles a la testosterona en proves de 6 setmanes, tot i que els resultats no són definits per l'admissió de científics alemanys. Les proves es van realitzar a dosis de 20 mg i les dosis més altes poden tenir un efecte diferent. Mostra que un simple cicle de 6 setmanes en dosis moderades no té cap efecte real. No està dissenyat per prendre durant llargs períodes de temps a causa de la tensió que pot presentar en el fetge. El millor és que cícli i desactiveu periòdicament. És una manera excel·lent de preservar els guanys quan es necessita seriosament el cicle.\n4. Dosificació de pols de Mestanolona (Methyl dht) en brut\nDe 20mg a 50mg diàriament és la dosi recomanada. Això s'ha de prendre per un període de sis setmanes. Aquest és el moment adequat per mantenir els nivells de sèrum sanguini molt per sobre de la línia de base. No obstant això, cal assenyalar que la quantitat que s'ha d'administrar depèn dels plans de cicle de l'usuari.\nLes dosis elevades només són recomanables si l'usuari vol prendre-la com a independent, però si l'objectiu és apilar-lo amb altres productes, les dosificacions han de ser baixes. El motiu principal d'això és que pot danyar el fetge. Les següents són algunes pautes de dosificació que els consumidors haurien d'adherir als millors resultats:\nHan d'augmentar la ingesta de proteïnes.\nHauran d'utilitzar entre 20 mg a 30 mg de Mestanolona cada dia.\nEls consumidors han d'afegir qualsevol anabòlic elevat per a la construcció de massa muscular, però això ha de ser en quantitats moderades.\nInfusió d'una dieta augmentada amb aliments que estan enriquits amb vitamina.\nEl cicle anterior s'ha de continuar durant un període de fins a 6 setmanes. D'aquesta manera, l'usuari es beneficiarà de la sorprenent agudeza mental que proporciona Mestanolona, així com de l'elevada propietat de la construcció d'un altre metabòlic. L'únic que heu de fer és prendre'l respecte a les indicacions de prescripció indicades.\n5. Advertència de fòsfor de Mestanolona (Methyl dht) en pols\nEn general, no hi ha efectes secundaris que s'hagin associat amb Mestanolona fins ara, sempre que s'utilitzi correctament com s'indica. Aquesta és una clara indicació que es tracta d'un producte molt segur que es pot utilitzar sense experimentar problemes.\nLa mestanolona és l'esteroide triat per a les persones que estan interessades en tallar-se, a més d'inclinar-se abans de les competicions. Aquest esteróide és ideal quan es tracta de preservar els guanys per a aquells que han de seriosos el cicle. Ofereix als usuaris un avantatge que només supera la superioritat física.\n6. Quins són els possibles efectes secundaris de pols de Mestanolona (Methyl dht) en brut?\n7. Compreu Mestanolone (Methyl dht) en pols f rom SZOB\n→ Visiteu la nostra farmàcia en línia i ompli un ordre de matèries primeres de Mestanolona / Metil.\nMestanolona (Metil dht) en pols video\nMestanolona cru (Methyl dht) Pols Especificacions:\nNom Mestanolona / Metil\nAparença Pólvora cristalina blanca o blanca o blanca\nMestanolona cru (Methyl dht) pols Avantatge competitiu:\nMestanolona (Metil dht) pols en pols HNMR | SZOB\nHot Tags: SZOB, ok-biotech.com, Mestanolone, Methyl dht, 521-11-9, Mestanolone en pols, Mestanolone en pols en brut, comprar Mestanolone en pols, Mestanolone en pols en brut, Mestanolone en pols per a la venda, Mestanolone en pols, Methyl dht en pols, comprar Methyl dht pols, pols de metil dht en brut, pols de metil dht en pols, pols de metil dht en venda,\nPrevious: Pols de propionato de nandrolona (7207-92-3)


Tinc entès: Tema 14: La plaça Lesseps abans i després de la remodelació\nTema 14: La plaça Lesseps abans i després de la remodelació\nLa plaça Lesseps, al districte de Gràcia de Barcelona, potser que sigui un dels espais més remodelats de la ciutat. Des de principis del segle XX (molta gent encara confón "el segle passat" amb el segle XIX) fins ara han existit quatre versions de la plaça, comptant l'actual.\nHe vist moltes fotografies antigues de la plaça, però curiosament no n'he trobat gaires de la plaça Lesseps que vaig conèixer durant la meva infantesa, l'anterior plaça abans l'última remodelació. Per sort vaig treure algunes fotografies de l'antiga plaça. Feia uns dies que havia nevat a Barcelona i n'havia fet fotos, i uns dies després vaig fer més fotos per la zona de la plaça per acabar el carret i portar-lo a revelar (si, quan encara portàvem a revelar les fotos).\nHe fet fotografies de l'actual plaça, aquest cop amb el telèfon, des del mateix lloc on les vaig fer llavors per poder comparar el canvi. Aquest n'és el resultat:\nAquí podem veure l'esplanada de davant de la biblioteca Jaume Fuster, que durant molt de temps havia estat un descampat tancat amb un mur, tot i que a la foto el mur ja havia estat retirat i s'hi podia accedir a l'interior. En aquest espai, s'instal.laven els cavalls i els carros el dia de Sant Medir.\nVista del pas elevat que permetia envoltar el col.legi Rius i Taulet i creuar Avinguda Vallcarca (llavors Avinguda Hospital Militar). Aquella plaça era plena de passos elevats i túnels, tant pels cotxes com per els vianants. Actualment, la perspectiva és força més arbolada.\nVista de la plaça des del seu costat mar. On actualment hi ha la parada de metro "Lesseps" i sovint si celebren fires com les de la foto, abans hi havia una gran calçada que separava el costat mar de la resta de la plaça. La plaça era una illa verda envoltada d'asfalt, des del costat mar s'hi accedia a través de dos túnels, un a la cantonada amb Perez Galdós i l'altre cantonada Torrent de l'Olla, i per una rampa a la cantonada amb Gran de Gràcia.\nVista de l'interior de la plaça, sento no teninr-ne més, sobretot de la zona de jocs i de l'estany. Aquesta era la sortida del túnel que connectava la plaça amb el costat mar i el costat muntanya. Si be és cert que la plaça era un excalextric i els túnels feien olor a pixum, almenys tenia un espai central que verdaderament la convertia en una plaça on poder jugar i reunir-se.\nObservació sobre la nova plaça\nPenso que l'actual plaça Lesseps no és gaire millor que l'anterior. Està be que no hi hagi tants túnels i passos elevats, però abans teníem una plaça i ara tenim unes quantes voreres molt amples, per no parlar d'espais i elements d'utilitat força dubtosa, com aquestes "rampes" a banda i banda del túnel de la Ronda del Mig les quals ningú dóna ús, o l'anfiteatre que hi ha a la cantonada amb Torrent de l'Olla o aquesta mena d'estructures de ferro que hi ha per tota la plaça de dubtosa bellesa.\nEl més irónic és que van pintar la grua de l'obra de la línia 9 del metro del mateix color gris que les obres aquestes. Fa uns mesos que l'han retirat però no desentonava amb la resta del disseny urbà de la plaça.\nPublicat per Didac Díaz a 11:41


Prestació servei de Coaching - Associació de malalts de Crohn i Colitis Ulcerosa de Catalunya\nACCU Catalunnya ha arribat a l'acord amb el Coaching David Martos, per a realitzar, durant un any, un servei individualitzat.\nLes sessions es faran en el domicili professional del Sr. David Martos a Barcelona.\nLes sessions tenen una durada d'una hora i el preu és de 70€ per sessió. Però per als socis d'ACCU s'ha acordat el preu de 50€ la sessió, dels quals, 35€ els pagarà els soci en acabar la visita, dels 15€ restants se'n farà càrrec l'associació.\nEls interessats en aquest servei, podran demanar hora, per e-mail a accucat@gmail.com, o bé trucant al telèfon 93 314 20 62 de dijous a dijous de 9h a 14h o divendres de 9h a 13h, nosaltres tramitarem la seva sol.licitud.\nDetall de l'historial professional d'en David Martos:\nFormat a Practitioner en PNL per l'Institut Gestald de Barcelona, té la formació en Coaching acreditada per la ICF (International Coach Federation). També ha realitzat diferents cursos sobre la gestió de l'estrès i formació.


Com cau la grossa? - Elena Costas\nEn poc més d’una setmana molts de nosaltres ens devem haver gastat una mitjana de quasi 70 € en loteria de Nadal. De fet, són més els adults que hi juguen –al voltant del 76%– que els que van votar a les últimes eleccions generals. Tenint en compte els impostos que paguen els premiats, i que al voltant del 30% de la recaptació es destina a projectes socials, podríem dir que la Grossa, la Loteria de Nadal i la Loteria del Nen són el gran impost –voluntari– de la nostra societat. “Impost a l’estupidesa”, que l’anomenen alguns economistes.\nLa probabilitat que el nostre número sigui el premiat és del 0,001%. És a dir, és més fàcil que guanyem una medalla olímpica que no pas que ens toqui la grossa aquest Nadal malgrat haver-hi invertit part de la nostra paga extra. Per què hi juguem, doncs? Són moltes les explicacions que els acadèmics han intentat donar a aquesta pregunta. D’una banda, alguns de nosaltres som amants del risc. És a dir, si podem escollir entre tenir 100 o 0 euros amb una probabilitat del 50%, o guanyar 50 euros segurs, preferim jugar-nos-ho a la sort. Però aquests no són, sens dubte, la majoria. De fet, som un dels països més adversos al risc del món. Tanmateix, fins i tot preferint no arriscar-nos gaire, la loteria de Nadal té un component emocional que ens hi fa jugar encara que estiguem segurs de no guanyar.\nPerò no hi juguem únicament per mantenir la tradició. Ens preocupa ser els únics de la família, la feina o el veïnat a qui no els toca. “¿Y si toca aquí?”, deia una coneguda campanya nadalenca, que buscava despertar els nostres temors més ocults. Ningú vol ser aquell client del bar, treballador o nebot que no ha comprat la butlleta premiada. “Enveja preventiva”, com en diu el sociòleg José Antonio Gómez Yáñez. Això fa que gairebé tots els que compren loteria de Nadal la comparteixin amb familiars, amics o coneguts, cosa que fa augmentar la distribució i l’impacte d’aquests premis. No hi juguem tant per la il·lusió de ser els afortunats com per la por de ser els únics del barri premiat que no hi han volgut participar. A Holanda, per exemple, es va demostrar que la probabilitat de comprar-se un cotxe nou augmentava entre aquells que tenien un veí a qui li havia tocat la loteria. No volem ser menys que el del costat. O, com a mínim, que no es noti.\nCreiem també que és més fàcil que caigui allà on va caure l’any passat. Si això fos així, tots hauríem de córrer a comprar la loteria al Prat, Terrassa o Barcelona. O fer cua a Sort. Però, al final, la probabilitat és la mateixa: 0,001% que toqui el número premiat. Que la Bruixa d’Or compri poques sèries del màxim nombre possible de números, per maximitzar la probabilitat que la grossa es vengui allà, no augmenta la nostra probabilitat de fer-nos rics pel fet de comprar un número en aquell establiment.\nPerò, posats a somniar, i a imaginar que començarem el 2020 envoltats de milers d’euros, podríem preguntar-nos: què passa si em toca a mi? En general, els que han guanyat la grossa no deixen les seves feines, però sí que es compren cotxes o cases. Tampoc ajuda gaire a allò que se'n diu “tapar forats”, ja que són les famílies amb menys recursos les que tendeixen a consumir una part més gran del premi i acaben igualment d'arruïnades. Però, qui sap, ¿potser el fet de ser més rics ens fa més feliços? Aquí l’evidència tampoc és gaire esperançadora. Els augments de felicitat que declaren els premiats no acostumen a mantenir-se en el temps i, curiosament, es redueixen les probabilitats que les dones solteres es casin.\nMés enllà del nostre ritme de vida, què canviarà en aquells territoris on toqui aquest Nadal el premi gros? Els economistes Manuel Bagüés i Berta Esteve-Volart han estudiat què passa en aquelles províncies on ha caigut la grossa, que representa aproximadament un 3% del seu PIB. De nou, la compra de cotxes augmenta (al voltant del 5%), però també afecta els resultats electorals. Els vots al partit que governa, sigui quin sigui el seu color polític, augmenten per sobre del previst a les següents eleccions generals, com una espècie d’agraïment o benevolència cap als nostres dirigents polítics.\nAl cap i a la fi, i malgrat que matemàtics i economistes insistim que jugar a la loteria de Nadal no és racional, és evident que els que guanyen no són només aquells que compren un número premiat. Potser és un “impost a l’estupidesa”, o a la irracionalitat, però és una part important dels fons públics. I, depenent de com acabin les negociacions polítiques, tant a la Moncloa com al Palau de la Generalitat deuen estar desitjant que, aquest any sí, la grossa caigui aquí.