Què és la verificació de la identitat digital i com es fa? ·\n4 juny, 2021 25 maig, 2021 per Lleida.net\nCada vegada fem més transaccions per internet com transferències bancàries, compres o contractació de serveis. Per a aquestes transaccions és necessari que la identitat digital sigui verificat correctament per poder saber que una persona és qui diu ser i evitar les suplantacions d’identitat. Per això, s’està produint un augment entre les empreses en l’ús de mitjans d’identificació més segurs que aporten confiança als clients alhora que eviten fraus.\nEn què consisteix la verificació de la identitat digital?\nCom es pot realitzar el procés de verificació d’identitat?\nQuins beneficis aporta la verificació digital de la identitat d’una persona?\nCom triar el millor sistema per verificar la identitat digital?\nPrimer de tot, hem de diferenciar entre identificació i autenticació. La identificació suposa, simplement, dir el teu nom a una altra persona i l’autenticació, o verificació de la identitat digital, suposa provar que ets qui dius ser.\nLa verificació de la identitat digital és un procés que serveix per acarar que hi ha una persona real darrere del procés i que aquesta persona és qui declara ser. Això evita, per exemple, que una persona pugui utilitzar una targeta de crèdit d’una altra persona sense la seva autorització o que algú contracti un servei en nom d’un altre de manera fraudulenta.\nLa identificació d’una persona es pot fer de diverses maneres, te les descrivim a continuació:\n– Procés d’identificació cara a cara. En aquest cas la persona es presenta físicament a l’empresa o entitat bancària i un empleat d’aquesta empresa o entitat de confrontar que el DNI de la persona és veritable i no s’ha falsificat i que la persona de la fotografia del DNI coincideix amb qui el lliurament. A continuació, es realitza una fotocòpia del DNI, s’omple un formulari i es procedeix a realitzar la gestió que correspongui.\n– Procés de verificació d’identitat en línia. En aquest cas, cal utilitzar procediments que siguin fiables i segurs. Es poden aplicar diversos mètodes de verificació de la identitat digital:\no Usuari i contrasenya. En moltes pàgines webs, serveis de correu electrònic o sistemes informàtics per entrar necessites introduir l’usuari i la contrasenya. D’aquesta manera demostres que ets qui dius ser i es realitza una verificació de doble factor.\no Número PIN. És una forma d’identificar-que solen utilitzar els bancs, per entrar al seu web o app introdueixes el teu número de DNI i el PIN que tens al banc i ja pots veure els teus comptes.\no Biometria. En aquest cas es realitza una selfie de l’usuari i es compara la fotografia amb la del DNI. Els trets facials de cada persona són únics i permeten identificar-la sense errors. A més de la cara es poden utilitzar altres trets físics de la persona com l’iris, l’empremta dactilar, la veu o les línies de la mà.\no Validació de telèfon o adreça de correu electrònic. S’envia un missatge a l’usuari (SMS o email) per verificar que el nombre o la direcció existeixen i coincideixen amb la persona que sol·licita el servei.\no Geolocalització. En aquest cas es comproven els moviments de l’usuari i que és cert que està on diu estar.\no Anàlisi de xarxes socials. També es pot realitzar un estudi de les xarxes socials de l’usuari per determinar la seva identitat digital.\nLa verificació digital de la identitat d’una persona aporta beneficis tant a les empreses com a la mateixa persona i són els següents:\n– L’empresa podrà realitzar els processos d’alta d’usuaris de forma ràpida i senzilla.\n– L’experiència de l’usuari millora perquè s’eviten desplaçaments i tindrà el que ha contractat com més aviat millor.\n– S’eviten els fraus i les suplantacions d’identitat.\nTal com has vist existeixen diversos sistemes per poder verificar la identitat digital dels teus clients, però per poder triar correctament hauràs de verificar:\n– Que sigui un mètode segur, de manera que no es produeixin errors o que la probabilitat que hi siguin, sigui mínima.\n– Que el mètode sigui barat de manera que pugui utilitzar-se de forma massiva.\n– Que el sistema estigui protegit davant de ciberatacs.\n– Que el sistema sigui senzill d’utilitzar per a l’usuari, és a dir, que no hagi d’instal·lar res al seu mòbil o ordinador i que es faci en poc temps.\n– Que s’integri amb el teu sistema amb una API gratuïta, de manera que no hagis de fer servir diverses aplicacions en la teva empresa o traspassar les dades d’un lloc a un altre.\n– Que puguis realitzar tot el procés de verificació d’identitat en qualsevol moment i lloc amb connexió a internet.\nEn Lleida.net sabem que la verificació de la identitat digital dels teus potencials clients és un procés fonamental per a la teva empresa, ja que una fallada o un frau pot afectar la imatge de la teva organització i produir-te perjudicis tant a tu com al teu client. Alhora, també cal adaptar-se a la innovació i potenciar la transformació digital del teu negoci i la verificació digital de la identitat és un pas més per avançar-te als teus competidors i no perdre quota de mercat.\nUsos de la tecnologia OCR: obtenció de codis CUPS i altres aplicacions


La Diputació de València investiga si un funcionari no ha treballat en 10 anys - Diari de Girona\nCarlos Recio admet no haver fet res ocupant un càrrec pel qual cobra prop de 50.000 euros a l'any\nLa Diputació de València investiga si el funcionari que dirigeix l'arxiu provincial, Carlos Recio, ha incomplert la seva jornada de treball en els últims deu anys. Segons va informar l'àrea d'Administració General i Transparència de la Diputació després d'una informació publicada per El Mundo, actualment no consta en el registre del servei de Personal «cap comunicat, escrit o informació oficial sobre les presumptes anomalies en la situació laboral» d'aquest empleat.\nEl diputat responsable del personal, José Ruiz, va explicar que consten els registres diaris de Recio en els controls biomètrics amb els quals es realitza el seguiment de les entrades i sortides dels empleats de la Corporació en els seus llocs de treball.\nNo obstant això, després de conèixer que Recio admet no treballar des de fa deu anys per un lloc de responsabilitat pel qual cobra prop de 50.000 euros a l'any, el diputat responsable de l'àrea de Personal va ordenar l'obertura d'un expedient informatiu, que comptarà amb un instructor i un secretari per demanar informació i, si s'escau, exigir les responsabilitats oportunes.\nEl treballador la presència del qual en el seu lloc de treball s'ha posat en qüestió va accedir al càrrec el 2006, sota la presidència llavors de Fernando Giner (PP). «Una vegada finalitzat l'expedient informatiu, si així es considera, s'obririen els expedients disciplinaris que fossin necessaris», va explicar el cap de gabinet del diputat, José Luis Aragón.


Educació convoca beques salari per a universitaris i per a evitar l'abandonament dels estudis - Diari La Veu\nEducació convoca beques salari per a universitaris i per a evitar l'abandonament dels estudis\nEls alumnes beneficiaris disposaran d'un salari de fins a 600 euros mensuals per curs\nDimecres, 6 de setembre de 2017 16:45h\nLes beques salari s'adrecen tant als alumnes que inicien per primera vegada els estudis universitaris en el curs 2017-2018, com als beneficiaris d'aquestes ajudes en la convocatòria del passat any. © EP\nLa Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport ha publicat aquest dimecres, en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV), la convocatòria de les beques salari lligades a la renda per a la realització d'estudis universitaris a les institucions d'ensenyança públiques valencianes durant el curs 2017-2018. A més, també ha publicat la convocatòria de les beques de no-abandó per a la realització d'estudis universitaris per a l'alumnat que encara haja de superar un màxim de 24 crèdits per a finalitzar els estudis.\nEl termini de presentació de les sol·licituds per a aquesta primera i nova modalitat d'ajudes, a les quals es destinaran 8.700.000 euros, s'iniciarà demà, dijous, i finalitzarà el 6 d'octubre. L'alumnat que sol·licite la beca haurà d'emplenar per via telemàtica el formulari de sol·licitud i presentar-lo als registres de les universitats o a les dependències previstes en la Llei 39/2015.\nLes beques salari s'adrecen tant als alumnes que inicien per primera vegada els estudis universitaris en el curs 2017-2018, com als beneficiaris d'aquestes ajudes en la convocatòria del passat any. Els beneficiaris disposaran d'un salari de fins a 600 euros mensuals per curs, que contribuirà a finançar la despesa que genera dur a terme estudis universitaris i impulsarà l'economia de les famílies amb escassos nivells de renda.\nEn aquestes ajudes, el llindar de renda que s'estableix per a famílies de quatre membres és de fins a 18.081 euros i l'alumnat beneficiat s'haurà de comprometre a complir el rendiment acadèmic establit en la convocatòria. Segons explica Educació, l'objectiu de les beques salari és evitar l'autoexclusió i garantir que els estudiants que inicien els estudis puguen acabar la seua formació universitària amb un salari destinat a formar-se.\nPel que fa a les ajudes de no-abandó per a la realització d'estudis universitaris destinades a l'alumnat que encara no haja finalitzat la carrera (amb un màxim de 24 crèdits per superar), tenen com a objectiu contribuir perquè l'alumnat amb dificultats econòmiques finalitze els estudis a partir de la tercera matrícula i successives. El termini de presentació de les sol·licituds finalitzarà el 16 d'octubre.\nAquestes ajudes tenen una dotació pressupostària de 150.000 euros. L'exempció de les taxes afectarà, únicament, les assignatures o crèdits de què s'haja matriculat el sol·licitant en el curs 2017-2018, en una única titulació i especialitat. Per a tindre dret a la beca, el llindar de renda familiar no superable serà, per a una família mitjana de 4 membres, de 43.846 euros.


'L’Alguer és un reflex viu de la nostra història'\nPolèmica a L'Alguer per la visita del líder de la Lliga Nord\tPolèmica a L'Alguer per la visita del líder de la Lliga Nord\nLa televisió algueresa estrena un programa en català\tLa televisió algueresa estrena un programa en català\n‘L’Alguer és un reflex viu de la nostra història’\nEntrevista amb Joan Elies Adell, que avui presenta a l’Espai VilaWeb el llibre 'Guia Sentimenal de l’Alguer'\nEn un temps en què trobar restaurants, hotels, rutes i opinions de viatgers es pot fer amb un cop de ratolí a Google, pot semblar poc útil d’escriure, editar o comprar una guia turística abans d’emprendre segons quin viatge. Però de guies, com de tantes coses, n’hi ha de tota mena. I la ‘Guia sentimenal de l’Alguer‘ (Pòrtic) no és una guia qualsevol; és, de fet, i sobretot, això, sentimental. I pràcticament res del que s’hi diu no es pot trobar ordenat i explicat de la mateixa manera a internet. El poeta i coordinador cultural de la delegació del govern català a Itàlia, Joan Elies Adell, resident a l’Alguer, exerceix de cartògraf de la seva Alguer, amb una mirada, com diu ell mateix, ‘d’un català de Vinaròs que hi viu’.\nIl·lustrada amb les fotografies de l’alguerès Marco Fiore i carregada de referències de poetes, escriptors i intel·lectuals que han descrit l’Alguer en el curs dels anys, la guia d’Adell, que parla en primera persona, és un viatge intens i reflexiu per ‘aquesta joia cultural i lingüística que és l’Alguer’. I no s’està d’opinar, d’analitzar i de traslladar al lector allò que l’Alguer ha estat, allò que és avui i allò pot ser en el futur, fins i tot, si cal, amb una mirada crítica tant vers alguns visitants catalans com vers els mateixos algueresos i les seves institucions. ‘És una ciutat amb molt passat i amb moltes potencialitats de futur, però amb un present poc clar’, explica en aquesta entrevista, en la qual parla de la llengua i de la identitat i, de passada, dóna algunes pistes per als viatgers més inquiets i curiosos que hi vulguin fer cap. La guia es presenta avui (19.00) a l’Espai VilaWeb, amb la presència de Josep-Lluís Carod-Rovira.\n— Per què ens fascina tant l’Alguer?\n— Ens enamora perquè és el territori més allunyat, a l’orient, on s’hi parla la llengua catalana. Això el fa molt atractiu i curiós. És al mig de la mediterrània, en un lloc mig perdut i s’hi ha mantingut la llengua malgrat tot. Quan tracto d’explicar als sards què significa l’Alguer per a nosaltres catalans els dic que s’imaginin una illa del Carib on s’hi parlés sard. És una exageració, ho sé, però il·lustra força bé el sentiment.\n— Al llibre dieu que és com un mirall amb el nostre passat…\n— Sí, i crec que és veritat, perquè moltes vegades nosaltres mateixos no ens acabem de creure que els catalans vam ser una nació molt poderosa a la mediterrània. L’Alguer és un reflex viu de la nostra història. I no només l’Alguer sinó tota l’illa de Sardenya són un reflex del que va significar la nació catalana a l’època medieval. Visites qualsevol racó de l’illa i no és estrany que dins d’una església perduda t’hi trobis un escut amb les quatre barres.\n— També dieu que l’Alguer és una illa dins d’una illa…\n— Sí, i això no sóc jo que ho diu, sinó els mateixos algueresos i els sards. Una de les coses que més em va sorprendre quan vaig començar a viure a l’Alguer és que els algueresos no acaben de sentir-se sards com la resta de sards. I això no vol dir que no se sentin sards, sinó que se’n senten d’una manera diferent. És un sentiment profund i real. I Sardenya, que és una illa geogràfica, té al seu interior petites illes lingüístiques, com l’Alguer, que és la més coneguda, amb el català, o Carloforte, on s’hi parla genovès.\n— Feu un repàs força exhaustiu de les relacions entre Catalunya i l’Alguer i relateu la sorpresa de diversos intel·lectuals quan comprenen que la llengua continua viva malgrat tot. Com s’explica aquesta supervivència lingüística?\n— No deixa de sorprendre, perquè són gairebé dos segles d’incomunicació total i absoluta amb els altres territoris de parla catalana. Jo crec que s’explica per la naturalitat algueresa i pel fet que històricament el català era la llengua hegemònica, la llengua del poder. Era una llengua de dominació, de cultura i de superioritat respecte la dels sards. Fins a l’arribada de la modernitat, amb la televisió, les comunicacions i l’escola, el català era la llengua de prestigi. Amb l’arribada de la modernitat aquest prestigi es perd i l’adquireix l’italià. Aleshores es comença a perdre la llengua progressivament.\n— De fet, en un moment del llibre dieu que si no canvien molt les coses l’alguerès està sentenciat a mort…\n— El que passa és que vivint allà veus que hi ha tantes coses que es poden fer en pro de la llengua i que no es fan que és molt fàcil pensar que la sentència de mort és propera. Però alhora veus noves oportunitats que et fan tenir certa esperança i em refereixo sobretot als joves i a una sèrie d’artistes que han entès i posat el valor la riquesa representa la llengua. Molts d’aquests personatges han conegut o fins i tot viuen a Catalunya i han sentit la necessitat de recuperar la seva llengua o la dels seus avantpassats, probablement perquè també s’han adonat que l’alguerès és una llengua que els pot permetre estudiar i conèixer millor la seva terra a través del català. Penso per exemple en Marcel Farinelli, un alguerès que viu a Barcelona. O en cantants com Claudio Sanna, Franca Masu o Claudia Crabuzza.\n— Darrerament hi ha hagut una certa revifalla pel que fa a la consciència lingüística?\n— Sí, és cert. Hi ha una eferevescència artística que fa que artísticament i culturalment sovint ja no miren cap a Càller, sinó cap a Barcelona, de manera quasi inconscient. Tenen interioritzat que formen part d’una cultura més extensa. Això ha ajudat la llengua. I això sí que és més recent i és fruit dels últims vint anys per la presència de Ryanair i de la Grimaldi, que han fet que Catalunya fos propera culturalment però també físicament. El més curiós és que demogràficament la gent que té com a primera llengua el català es va morint, perquè és la gent gran, però alhora hi ha uns moviments artístics i culturals d’intercanvi i que no depenen només d’un o dos intel·lectuals i prou, com podia passar als anys seixanta, que fa pensar que no tot està perdut.\n— Ryanair ja se n’ha anat… Ara què?\n— Bé, gran pregunta. Jo avui he vingut per primera vegada amb el nou vol d’Alitalia entre l’Alguer Barcelona i he de dir, mal que em pesi, que anava mig buit. L’aparició d’aquest vol ha estat una solució d’urgència que però no ha anat acompanyada d’accions de promoció. Crec que no se n’ha fet prou publicitat. És una situació d’una gran complexitat i a mi em costa d’entendre com és possible que una ciutat com l’Alguer, al nord de Sardenya, amb unes platges meravelloses, i en temporada d’estiu, estigui gairebé desconnectada amb Europa. Crec que és una suma de factors i que hi ha d’haver un repartiment de responsabilitats, perquè no és culpa només de Ryanair. Però amb tots aquests anys s’ha generat un pòsit d’intercanvi entre l’Alguer i els territoris de parla catalana que no es perdrà així com així.\n‘M’he hagut de posar unes ulleres tant per a veure-hi de prop com de lluny’\n— Quin és el propòsit d’aquesta guia sentimental?\n— L’objectiu és explicar l’Alguer amb els ulls d’un català de Vinaròs però que viu allà i se’n sent un més. No m’ha estat gens fàcil de trobar el punt de vista, el lloc des del qual escriure, perquè jo, a més, tinc un rol institucional a l’Alguer i calia gestionar molt bé tots els punts de vista, però un cop l’he trobat he gaudit molt. M’he hagut de posar unes ulleres tant per a veure-hi de prop com de lluny. Sobretot el que m’interessava era escriure un llibre per als catalans i no per als algueresos. El llibre vol ser un instrumentral bàsic per a moure’s per l’Alguer però amb elements que brindin els camins per adonar-se de la joia cultural i lingüística que és l’Alguer. Totes les preguntes que tantes vegades m’han fet catalans intento respondre-les amb aquest llibre.\n— No és una guia convencional, sinó, justament, sentimental…\n— No tindria sentit haver fet una guia. Jo no en sóc un professional i a més volia ser una guia sense data de caducitat, atemporal. A banda, m’interssava acompanyar la meva mirada amb les mirades d’altres, com han vist l’Alguer els altres al llarg de la història, sobretot els algueresos.\n— En general, els algueresos són conscients d’aquesta joia cultural i lingüística de la qual parleu?\n— No, no en són prou conscients. Sovint no s’adonen del tot que tenen una espècie en perill d’extinció i no saben gaire què fer-ne. No només per culpa dels polítics ni de l’estat italià sinó per una pèrdua de consciència de la importància que té la llengua per a la seva identitat. Tinc la sensació que quan la perdin, la llengua, s’adonaran que deixaran de ser una gent especial i passaran a ser uns sards més o uns italians més, quan ara, tenint el català com a llengua pròpia, són una cosa diferent. Són més que un club, podríem dir!\n— A l’últim capítol parleu de l’Alguer mínima com la vostra Alguer. Què és per a vos l’Alguer?\n— És el lloc on s’hi tot va bé hi viuré molt de temps. Ha esdevingut la meva ciutat, tinc una filla nascuda a l’Alguer, de sang sarda i catalana, i per tant l’Alguer ja és casa meva. I en el darrer capítol del llibre el que tracto és de sintetitzar l’Alguer per a mi. D’entrada és un lloc de treball, on m’hi guanyo la vida. Però també és un lloc que jo entenc de la següent manera: és una ciutat amb molt passat i amb moltes potencialitats de futur, però amb un present poc clar. L’Alguer no sap què vol ser quan sigui gran. Vol ser una capital del turisme sard com va ser als anys seixanta? És evident que ara té serioses dificultats per a gestionar la seva capitalitat turística. Per una altra banda: és només una ciutat sarda? És una ciutat catalana? Des del punt de vista identitari no és una ciutat definida més enllà de les consignes. Crec que l’Alguer no fa prou sovint l’exercici d’aturar-se i pensar-se ella mateixa. Pensar-se profundament i a llarg termini.\n‘És una ciutat amb molt passat i amb moltes potencialitats de futur, però amb un present poc clar’\n— Voleu dir que no aprofita prou la seva especificitat única?\n— Sí, i em permeto d’explicar una anècdota que penso que és il·lustrativa. L’Alguer ha presentat la candidatura per ser la capital italiana de la cultura el 2018. I jo els he dit: ‘és una bona idea, però ja que hi som, perquè no aprofiteu aquesta inèrcia i us presenteu com a capital cultural catalana per al 2020 o el 2021?’. Els va sorprendre, no s’ho havien ni plantejat. Pensar-se com una ciutat també catalana en els fets concrets no els és fàcil, malgrat les consignes que repeteixen sovint.\n— L’Alguer com a capital cultural catalana seria una bona jugada!\n— Jo crec que seria fantàstic. Però sovint miren Catalunya com a territori objectiu on captar turistes sense adonar-se que també poden oferir molt més. Com dèiem, no s’adonen com d’important és per a nosaltres. Ep, potser els estranys som nosaltres, el catalans! Però encara que fos així, nosaltres podem demanar-los que ja que són els més estranys d’una gent estranya, que som els catalans, poden oferir sense complexos aquesta potencialitat de sentir-nos a gust amb la manera de ser catalans tots plegats.\n— El llibre és una guia sentimental. Doncs fem una mica de guies sentimentals. Imaginem una parella o un grup d’amics que passarà tres o quatre dies a l’Alguer aquest juliol. Quines tres coses imprescindibles els recomanaríeu?\n— La primera pot semblar òbvia, però potser no ho és tant: passejar per l’Alguer vella al capvespre i contemplar la posta de sol, és una experiència gairebé mística. Els catalans no podem gaudir gaire sovint de postes de sol sobre el mar i potser els visitants no hi pensen, però les postes de sol de l’Alguer són espectaculars.\n— La segona?\n— Anar al mercat a escoltar. El mercat del peix i de la verdura és el cor de l’algueresitat i allà s’hi sent molt alguerès a cada racó.\n— I la tercera?\n— Anar al barber, que és com tornar al passat, perquè les barberies són com tavernes, el lloc on s’anava fins no fa gaire a saber què havia passat al poble; n’hi ha moltes i són llocs on es parla quasi sempre en alguerès. El barber més conegut és l’Àngel Maresca, perquè a més de barber és cantant i és molt probable que a mig a tallar els cabells o al final de fer la barba, com diuen ells, tregui una guitarra i es posi cantar. I tot i que no m’ho has preguntat, recomanaria d’anar a l’Alguer a l’hivern o a la tardor, perquè la ciutat silenciosa i callada és especialment bonica. I, si em permets, encara que sigui obvi, recomanaria algunes platges com la de Llatzeret, que és la meva preferida, les Bombardes o Porto Ferro, on hi ha unes postes de sol també espectaculars. I el Cap de Caça, que és omnipresent, però visitar-lo i imaginar-se la història és una experiència única, perquè just allà és on els catalans vam guanyar una guerra duríssima, una batalla naval, contra els genovesos, i nosaltres no hem guanyat tantes guerres. Va ser la guerra que va significar l’inici de les nostres relacions amb Sardenya durant segles.\n— Al llibre hi ha un capítol dedicat a l’alguerès, amb unes quantes pinzellades sobre paraules i expressions que no tenen el mateix significat que en català central i que, a més, poden portar a equívocs, diguem-ne, divertits o eròtico-festius… Fem-ne un petit examen. Què passa quan diem quelcom tan barceloní com ‘maco’?\n— En alguerès ‘maco’ vol dir boig! Un maco és un sonat o un imbècil. És una paraula d’origen sard. Tanmateix, actualment quasi tots els algueresos saben que quan un català de la península diu ‘maco’ es refereix a una cosa bonica, a una cosa bella.\n— A l’Alguer fer la punyeta és…\n— Aquí s’ha de vigilar perquè a l’Alguer aquesta expressió manté el significat original: vol dir masturbar-se. Cal anar amb compte a enviar algú a fer punyetes.\n— I si enviem algú a la porra?\n— La porra, en alguerès, és la trempera, concretament l’excitació de l’òrgan sexual masculí. Val més no enviar-hi ningú, en principi…\n— Però en canvi donar la porreta és…\n— Donar la propina.\n— I esborrar?\n— Esborrar vol dir ejacular.\n— I sonar?\n— Sonar vol dir fornicar. Pots sentir dir, en sentit simpàtic, algú que diu: ‘Jo sonaria aqueixa minyona!’\n— Quines altres expressions de la llengua algueresa, per boniques o divertides, us han captivat?\n— A mi m’agrada quan diuen: ‘me fa molt de plaier’, que vol dir ‘m’agrada molt’. O: ‘a mos veure’, que lògicament vol dir ‘ja ens veurem’ o ‘a reveure’. Potser escrites no sonen d’entrada tan dolces, però pronunciades per ells i amb el seu deix sard són delicioses.\n— Doncs això: a mos veure i bones coses.


Col·lecció MACBA. Fundació MACBA. Donació Plácido Arango. © Lawrence Weiner, VEGAP, Barcelona, 2020.\nAlguns objectes de desig, 2004\nDes dels anys seixanta, Lawrence Weiner ha estat una figura clau en la redefinició de l'objecte artístic que va suposar l'art conceptual. El conceptualisme de Weiner s'ha centrat en un treball sobre el llenguatge, que ell entén com un mitjà per representar les relacions materials amb el món exterior de forma neutra i objectiva. És a través d'un ús determinat de les paraules, de frases enunciatives i afirmacions que Weiner aconsegueix eliminar referències a la subjectivitat de l'autor. Les seves sentències, que ell defineix com a escultures i que sempre tenen en compte el context i l'espai en què s'exposen, s'han pogut llegir en les més destacades institucions d'art, en espais oberts, en llibres, postals, pòsters, pel·lícules, discos, tapes de claveguera i fins i tot en paquets de sucre.\nSome Objects of Desire es va produir el 2004, i es planteja com una immensa "equació matemàtica" que ocupa la paret i que posa l'accent en la relació entre humans i objectes materials. És una obra descriptiva i metafòrica que, amb una inexacta fórmula quantitativa i un llenguatge enunciatiu però ambigu, afirma la relació entre cadascun de nosaltres i diferents tipus d'objectes. Com en altres obres, l'autor incorpora els signes gràfics propis de la ciència (el positiu, el negatiu, el tant per cent i l'equivalent), selecciona la tipografia i l'adapta al mur on ha d'anar l'obra, encercla determinades paraules i juga amb els colors, en aquest cas el blau i vermell. També com en altres obres, utilitza un llenguatge clar, concís, efectista i de termes directes que té en compte la mida de la lletra, les proporcions, la composició, els aspectes volumètrics de les paraules i la visualitat. Weiner tradueix el seu text a la llengua que es parla en el lloc d'exposició; en aquest cas, al català i al castellà. I és que els missatges de Weiner, com ja va indicar el seu autor en una declaració d'intencions del 1969, volen afavorir les idees més que la seva materialització. Les propietats del llenguatge s'ajusten a les aspiracions de Weiner: és accessible, democràtic i comú a tots, i posa en el centre la figura del receptor.\nLlenguatge + Els materials relacionats


Anvic, especialistes en geotèrmia i aerotèrmia\nAnvic és una empresa avalada per més de 40 anys d'experiència en instal·lacions de climatització dins dels sectors residencial, comercial i industrial.\nGràcies a aquesta experiència, l'equip humà d'Anvic pot oferir una resposta ràpida i professional a qualsevol servei que calgui en ambdós camps. Una garantia d'eficàcia per a obtenir el millor servei.\nAnvic porta treballant al seu servei des de 1972, més de 400 instal∙lacions avalen la nostra experiència dins del sector. Aquesta és una garantia de qualitat i professionalitat que volem posar al vostre abast.\nA anvic som especialistes en la instal·lació de bombes de calor geotèrmiques, amb més de deu anys d’experiència treballant en aquest tipus de climatització. Aconsegueix la calefacció, la refrigeració i l’aigua calenta sanitària necessàries simplement amb un sol aparell instal·lat a la seva llar, reduint així les seves despeses i contribuint en la conservació del medi ambient.\nInstal·lem bombes de calor aire/aigua que li permetin aprofitar l’aire exterior per climatitzar la seva vivenda. Aquest sistema ens garanteix el servei de calefacció, aigua calenta sanitària i la refrigeració (segons la configuració escollida i les característiques de la seva llar) i li permet amortitzar la seva inversió degut al gran rendiment que ens ofereix la nostra zona climàtica.\nL’energia solar ens permet concentrar la calor del Sol acumulada i transformar-la en energia útil per a l’escalfament a baixa temperatura de l’aigua, destinada a generar aigua calenta sanitària i climatitzar la seva vivenda. Realitzem instal·lacions tant d’energia solar tèrmica com d’energia solar fotovoltaica. Les dues són fonts d’energia renovable que han anat en alça els darrers anys.\nA anvic ens encarreguem també de qualsevol tipus d’instal·lació necessària en la seva vivenda. Des de la instal·lació de la il·luminació de la seva casa, a qualsevol instal·lació elèctrica, d’aigua i de gas. A anvic cobrim totes les necessitats bàsiques perquè la teva llar diposi de tot el que necessites i et sentis a gust i còmode.\nA Anvic instal·lem i aconsellem tot tipus de sistemes que li permetin climatitzar la seva vivenda o local. Des de sistemes de climatització per radiadors, calefacció per terra radiant fins a sistèmes d'aire acondicionat o bombes de calor, entre d’altres sistemes. D'aquesta manera podrà disposar d'aigua calenta, calefacció i refrigeració en qualsevol moment de l'any.\nA anvic instal·lem productes de climatització amb energies renovables, ecològiques i netes, totalment respectuoses amb el medi ambient, un valor en alça avui en dia. Gràcies a l’energia del sol i de l’aire, podreu gaudir a casa vostra d’un clima comfortable, de calor a l’hivern i fred a l’estiu, estalviant entre un 60-80% de despesa respecte als sistemes de climatització convencionals.\nA anvic li oferim servei d'assistència tècnica\nels 365 dies de l’any de 8h—20h.\nT 938 860 150\n©Anvic Climatització 2016\nLegalitat – Privacitat\nOlot 2C, Poligon Mas Beuló


Sagrada Família - Comunitat\nTots participem en l'educació dels infants\nLa comunitat educativa està formada per les persones i institucions que intervenen en el procés educatiu.\nQuan parlem de comunitat educativa ens estem referint a totes les persones, grups, entitats i serveis implicats en la tasca educativa. És des d’aquesta perspectiva que podem entendre que un dels reptes de la innovació educativa és establir vincles clars i ponts transitables entre els diferents tipus d’aprenentatge —formals, no formals i informals— que ofereix la comunitat educativa. Establir connexions estables entre tots ells i trobar maneres d’aprofitar els recursos humans i materials que cadascun d’aquests agents inverteix en l’educació i la cultura esdevé una necessitat.\nPer aconseguir un veritable treball comunitari és imprescindible que els membres de la comunitat, i especialment els de la comunitat escolar, creïn un context comú, on es comparteixin necessitats, recursos, idees, concepcions, objectius, metodologies, projectes, etc., amb l’objectiu de trobar respostes a les noves necessitats formatives derivades de la societat del coneixement. La construcció d’espais de diàleg, presencials o en línia, per a la presa de decisions conjuntes, ha d’ajudar a donar coherència i cohesió a les accions educatives que la comunitat hagi decidit efectuar.\nPer afavorir la dinàmica dialògica entre els diferents agents cal que els seus membres comparteixin i basin el treball d’equip en la conversa i el debat constructiu, en el qual el diàleg, i l’apropament als temes tractats, es fa des de diferents punts de vista, sumant totes les veus per trobar solucions noves als reptes plantejats. Els espais de diàleg constructiu i les dinàmiques de treball cooperatiu esdevindran el principal motor de canvi i d’innovació de la comunitat educativa.\nCaldrà assegurar que el projecte educatiu de millora o d’innovació tingui en compte aspectes relacionats amb la comunitat educativa i amb l’entorn.


avis d'avui: frases televisives\nUn curs que comença sempre porta novetats i un dels llocs on sempre n’hi ha més és a la televisió. Apareixen noves pro- gramacions amb noves sèries, nous programes, nous concur- sos… Avui no pensem donar cap consell concret, de com i quan s'ha de mirar la TV, sinó simplement reproduir algunes frases de personatges coneguts sobre la televisió per veure què diuen.\nCalvin, personatge de ficció\nNo sortir avui a la TV és un signe d'elegància\nFedrerico Fellini, director de cinema\nCondemnar la TV seria tan ridícul com excomunicar l'electricitat o la teoria de la gravetat\nAntonio Mingote, humorista gràfic\nLa TV ha acabat amb el cinema, el teatre, les tertúlies i la lectura. Ara tants canals acaben amb la unitat familiar\nJean François Revel, filòsof i escriptor\nLa TV és la violació de les multituds\nFrank Lloyd Wraight, arquitectre\nLa TV és xiclet per als ulls\nTrobo que la TV és molt educativa. Cada vegada que algú l'encén, me’n vaig a una altra habitació i llegeixo un llibre\nRobert Spaemann, filòsof\nLa dependència de les persones de la TV és el fet més destructiu de la civilització actual\nAlfred Hitchcock, director de cinema\nLa TV ha fet molt per a la psiquiatria: no només ha difós la seva existència, sinó que ha contribuït a fer-la necessària\nBette Davis, actriu\nLa TV és meravellosa. No només ens produeix mal de cap, sinó que a més, en la seva publicitat, trobem les pastilles que ens l’alleugereixen\nVivim en l'era de la TV. Una sola imatge d'una infermera bonica ajudant a un vell a sortir d'una sala diu més que totes les estadístiques sanitàries\nCarl Bernstein, periodista\nQuan la televisió informa sobre fets marginals, en aquest moment deixa de ser-ho\nHerbert M. McLuhan, teòric de la comunicació\nLa TV va trencar el confort de les sales d'estar amb la brutalitat de la guerra. Vietnam es va perdre en elles, no en els camps de batalla\nJohn W. Irving, escriptor\nOn hi ha un televisor engegat, segur que hi ha algú que no està llegint\nFernando Fernan Gómez, actor\nSis, vuit, vint milions d'espectadors! Aquestes són xifres amb les que mai va poder somiar cap director teatral ni cap novel·lista, i menys encara Èsquil, Sòfocles o Eurípides\nSi de sobte es descomponguessin tots els televisors del món, no hi hauria escales per mesurar els tsunamis d'avorriment\nDavid F. Attenborough, científic, documentalista sobre la natura\nLa TV encén grans flames de passió per la ciència, que els llibres hauran d’alimentar\nPublicado por Annamaria i Ramon en 14:08\nEtiquetas: civilització, lectura, multituds, teatre, televisió, temps, tertúlies\nJaume 28 d’octubre de 2014, a les 9:39\nMolt, molt bo, com tots.


Nou hores amb Andreu Nin a urgències de l’Hospital Clínic\nPer Joan Puigcercós | 24 Dec 2021\nPer començar cal dir que aquest article és un homenatge a totes les dones i homes, professionals de salut, que naveguen a contracorrent en un mar de turbulències permanent i que en aquests darrers anys s’ha vist agreujat per la pandèmia interminable. El que vaig viure i veure el dia de Tots Sants a les urgències de l’Hospital Clínic confirma el que sabem, un sistema col·lapsat i uns professionals al límit. Tot i així, nou hores a urgències em van permetre copsar el nivell de professionalitat dels seus treballadors. He tardat a escriure-ho perquè sempre penso que aquestes coses s’han d’escriure en fred. Cal pair-ho bé.\nEl dia de Tots Sants, un festiu que enguany s’esqueia en dilluns, vaig fer cap a urgències de l’Hospital Cínic per fer una consulta. Portava molts dies de tos seca, em costava molt expectorar i em provocava un dolor agut al pit principalment i a la carcanada en general. Volia preguntar si algun xarop contra la tos era compatible amb un tractament mèdic que estic rebent. Algú amb més seny que jo em va recomanar que no hi ha anés, que ho solucionés mitjançant el 061. Aquest telèfon existeix per a aquests tipus de consultes. Marrà jo, vaig fer cap a les urgències del carrer Villarroel, 170. Era conscient que hi estaria una estona i em vaig endur una biografia sobre Andreu Nin escrita pel periodista i escriptor Andreu Navarra, La revolución imposible. Navarra relata amb rigor i un fil que atrapa l’apassionant vida d’un dels majors polítics i intel·lectuals catalans del segle XX. Al meu entendre, Francesc Macià pel seu lideratge carismàtic, Josep Tarradellas com al més gran estadista i Andreu Nin són els catalans en l’àmbit polític més importants del passat segle. Nin és un dels personatges amb més transcendència internacional i intel·lectualment va ser el més gran. Sens dubte.\nLa meva entrada a urgències va ser a les quatre de la tarda. Semblava tranquil. A la planta baixa hi havia poca gent. Em poso a la cua del taulell d’admissió i de seguida m’atenen. Explico el meu cas. El noi em cerca a l’ordinador. Sense dir res m’ofereix un braçalet perquè me’l posi al canell i un full amb el meu informe. M’envia a la planta menys u, seguint la línia groga. Va ser l’única frase que em va dirigir. Baixo. M’espero en un banc davant on acaba la línia groga. Em criden en qüestió de minuts. Una infermera em mira la febre, les pulsacions i em demana dades sobre la meva salut. M’envia a la segona planta d’urgències. Pensava que anàvem molt bé. Ràpid.\n“Algú amb més seny que jo em va recomanar que no hi ha anés, que ho solucionés mitjançant el 061. Aquest telèfon existeix per a aquests tipus de consultes”\nLa meva arribada a la segona planta ja va ser una altra cosa. Al passadís que accedia a l’entrada hi havia gent asseguda en cadires situades sense ordre ni concert. A la dreta de la recepció hi havia gent asseguda en cadires de rodes, estirada en lliteres i molts d’altres en cadires d’oficina desordenades. Accedeixo a administració i entrego el full que m’havien donat a la planta zero.\n– Agafi una cadira, i segui on pugui. Ja el cridarem.\nPer un moment vaig recordar-me del 061. Però tenia un llibre i temps. Em vaig acomodar en un racó que hi havia entre les portes dels ascensors del personal sanitari i la recepció. I sense dubtar-ho vaig anar al Vendrell, al Baix Penedès, allí on va néixer Andreu Nin, en una família humil, el que Raimon en diria classes subalternes, el pare era sabater.\nPassen les hores, les cinc, les sis, les set, i la sala i annexos, per dir-ho d’alguna manera, no es buida, ans al contrari, cada cop arriba més gent. De l’ascensor surt un infermer amb un home demacrat i amb una pròtesi a la cama esquerra, fa mala cara. Vesteix pobrament. El deixen aparcat amb la cadira de rodes que ha arribat davant meu. Al costat d’una senyora gran que va dormitant ara sí ara no. Al cap d’uns minuts l’home s’estira a terra de boca terrosa. M’adono que duu els pantalons abaixats i que la pròtesi és de fusta. Una infermera l’aixeca amb cura, el torna a posar a la cadira i amb una tovallola verda li tapa les parts íntimes. L’home gemega, diria que en alemany. Pocs minuts després torna a baixar de la cadira. El personal de la planta l’estiren en una llitera. L’home diu coses inintel·ligibles. O potser és que ningú entén l’alemany.\n“Passen les hores, les cinc, les sis, les set, i la sala i annexos, per dir-ho d’alguna manera, no es buida, ans al contrari, cada cop arriba més gent”\nMentrestant de fons se sent un metge, sembla jove, que està explicant a una parella de nord-americans els problemes que li han detectat a la senyora. S’esplaia i es desfà en explicacions. Parla bé l’anglès. Em pregunto si aquest metge ha estat als Estats Units estudiant o treballant i troba a faltar les converses tècniques en aquesta llengua. Intento tornar a Andreu Nin, ja s’ha plantat a Barcelona i comença a freqüentar els ambients culturals de la capital. De cop sento veus que provenen de l’entrada. Una noia d’uns trenta anys intenta aturar el que sembla el seu pare, li diu papa, espera’t. L’home, en pijama i batí, ha acabat la paciència i diu que se’n va. Amb males maneres empenta la seva filla que desesperada l’intenta convèncer que pel seu bé li convé romandre a urgències. La virulència amb què l’home desesperat actua dona l’alerta al personal sanitari i un grup de tres intenta ajudar la filla a raonar amb l’home. Aquest sembla a més desorientat, ja que avança apartant tothom en sentit contrari de la sortida. Per megafonia és la quarta o cinquena vegada que se sent la crida a l’equip de suport. Una forma elegant de cridar a seguretat. Durant les hores que hi porto, i ja són quarts de vuit, els han cridat de quasi totes les plantes d’urgències. Una mostra més de la tensió amb la qual treballa el nostre personal sanitari. Al final, el senyor que volia marxar acaba estirat en una llitera, cridant i demanant socors. La filla plora. I l’estranger sense cama de davant meu deixa anar una lletania incomprensible en alemany. Les explicacions en anglès del nostre metge continuen de fons. I va arribant més gent.\nA les vuit del vespre parlo amb la persona responsable d’administració i li dic que només soc allí per fer una consulta, si puc parlar tres minuts amb un infermera. Em diu que sí, que m’esperi un moment. M’espero i torno a Andreu Nin. Al voltant de les nou apareix una infermera. Li explico el meu cas. I em diu que millor m’esperi, que només tinc una persona davant i el metge em vol veure. D’acord.\n“A les vuit del vespre parlo amb la persona responsable d’administració i li dic que només soc allí per fer una consulta, si puc parlar tres minuts amb un infermera. Em diu que sí, que m’esperi un moment”\nUna senyora em saluda. És veïna de Sants, de fet viu a un carrer del meu i em diu que sovint em veu sortir de casa. Em pregunta què farem els polítics per arreglar això. La meva resposta és clara. Fa nou anys que no tinc cap càrrec però això és molt difícil de solucionar. Tenim una població cada cop més envellida i uns pressupostos cada cop més magres. M’explica que la seva mare és allí, que la volen portar a la Plató. Un mal de cap per a un de Sants haver d’anar a la zona alta. El Clínic des de Sants són unes quantes parades de metro. Li desitjo sort i ànims en l’estada de la seva mare a la upperdiagonal.\nSento de fons renegar el senyor que fa unes hores volia fugir. Són les deu la nit. I Andreu Nin ja ha arribat a Moscou! A quarts d’onze em diuen que passi cap a un box. Em fan despullar, em donen la bata clàssica i m’estiro a la llitera del box. En vint minuts arriba el metge. És xinès però parla un català perfecte. O s’ha escolaritzat aquí o demostra que qui no parla català és perquè no vol. El doctor sap de què va i em diu que vol descartar la pneumònia, mala cosa en temps de pandèmia. Placa, o sigui, radiografia, i analítica. I si tot està bé cap a casa. Ipso facto entra un infermer que em porta fer la placa. La sala de raigs x és a la mateixa planta i en pocs minuts torno a ser al box. Davant meu el metge li dona a una infermera el paper amb el meu historial i li diu que falta l’analítica. La infermera aixeca les mans i diu que ara hi ha canvi de torn i que haurà d’esperar al nou equip. Haurem d’esperar doncs. Andreu Nin ja és un dels màxims dirigents de la Internacional sindical roja. Un fita impensable del fill del sabater del Vendrell. Passa per davant meu la veïna de Sants acompanyada de dues metgesses i li comuniquen que la seva mare està malament i que es prepari per al pitjor. El sistema obert dels box en una sala diàfana permet escoltar-ho tot.\n“El doctor sap de què va i em diu que vol descartar la pneumònia, mala cosa en temps de pandèmia. Placa, o sigui, radiografia, i analítica. I si tot està bé cap a casa”\nArriba el nou torn, una infermera decidida se’m presenta, es diu Ester, d’entrada esbronca els metges i metgesses per no deixar els informes al seu lloc. Segurament té raó. Deu portar anys fent l’ofici i es nota l’experiència. Em posa la via a la mà esquerra. Allò que dèiem, ni noto la punxada ni l’extracció de sang. La infermera Ester ordena que em canvïin de box. Ara estic davant de la taula del metge que m’ha atès i una altra metgessa. Estan d’esquenes a mi. Veig de lluny que a la pantalla del seu ordinador hi ha el que sembla el meu historial. Parlen de l’home estranger que hi havia a l’entrada. Es veu que és un homeless que serveis socials ha portat a urgències perquè li fa mal la cama amputada. Els metges comenten entre ells en veu alta què fer. No acaben de saber com enfocar-ho. Nin rep a Moscou els periodistes Josep Pla i Eugeni Xammar. Són les dotze de la nit.\nAl final apareix el metge i em diu que en mitja hora cap a casa perquè tot està bé. Em recepta codeïna per la tos i diu que me’n donaran una dosi abans de marxar. Espero i segueixo llegint les aventures del nostre anarco-sindicalista en el feu de Koba, així anomenaven a Stalin. El senyor que està a la llitera del box del costat gemega de dolor. Pla, Xammar i la senyora d’aquest van a fer un arròs a la Dacha que Nin ocupava als afores de Moscou acompanyats de dirigents i intel·lectuals soviètics. Intenten fer una paella. Pla descriu el desastre culinari, que s’acaba arreglant amb vodka. A tres quarts d’una em donen l’alta. Però no em donen la dosi de codeïna que m’han promès per començar a combatre la tos. Penso que ja van prou atabalats i ja l’aniré a comprar a la farmàcia. La situació de massificació de les urgències fa que empatitzis de seguida amb el personal mèdic. Tot i que un infermer va comentar que aquell dia no havia ingressat ningú per covid.\nL’endemà al matí vaig anar a la farmàcia i vaig demanar Couldina. Me’n prenc una dissolta amb aigua amb una rapidesa desesperada, cansat de tanta tos. Em vaig equivocar. El metge m’havia fet la recepta de codeïna, és a dir, Codeisan, i jo havia demanat un producte que no tocava. I a sobre se’m va posar malament. Al vespre la meva dona, que s’ho llegeix tot, em va fer adonar de l’error. Si no arriba a ser per ella, les nou hores a urgències del Clínic no haguessin servit per a res, llevat d’aprendre la intensa vida d’Andreu Nin i la intensa vida de les urgències hospitalàries. Andreu Nin i jo coincidiríem plenament que Barcelona té la sort immensa de tenir un Hospital com el Clínic i la seva gent.


Ciutat comercial | Vilafranca del Penedès\nDe compres a Vilafranca.\nViu la tradició del comerç als mercats;\nviu el comerç actual a les botigues.\nVilafranca del Penedès és un gran centre comercial a cel obert que combina la modernitat de la gran majoria dels seus comerços amb establiments de caràcter tradicional i centenaris.\nProductes selectes d'alimentació, vins i caves, artesania, objectes de regal i complements per a totes les edats representen una oferta atractiva per als visitants que desitgen gaudir de l'activitat comercial en la seva visita.\nA part de la varietat de comerços, trobareu dos mercats municipals que ofereixen diversitat de productes de qualitat, frescos i de temporada i que aposten per la modernitat i l'adaptació a les necessitats reals dels consumidors.\nSón també característics de Vilafranca els seus mercats no sedentaris, el del dissabte, de llarga tradició, i els dels dimarts, implantat més recentment.\nA més, durant tot l’any gaudireu de diversos mercats tradicionals: el Mercat de la Verdura, tots els laborables a la plaça de Sant Joan; el Mercat d'Artesans, Brocanters i Pintura, cada segon diumenge de mes entre octubre i maig; el Mercat de Roses i Llibres, per Sant Jordi; el Mercat de Flors, per Tots Sants (1 de novembre) i, per Nadal, la Fira de Santa Llúcia i el Mercat de Reis.


27a edició - Vigo, 14 i 15 de desembre de 2021 | Fundació Dr. Antonio Esteve\nSi enfrontar-se a un auditori ja acostuma a ser un motiu d’ansietat, la tensió s’aguditza quan l’idioma oficial de la conferència, reunió o congrés és l’anglès. El 14 i 15 de desembre de 2021, la Fundació Dr. Antoni Esteve va organitzar a Vigo, en col•laboració amb el Instituto de Investigación Sanitaria Galicia Sur, una nova edició del curs How to improve your scientific presentations, amb diferents tècniques i consells pràctics per a millorar les presentacions en anglès dels científics.\nDurant dues jornades, els alumnes van realitzar una immersió en el idioma internacional de la mà d’Ana Paola López i Peter Corry. Ana Paola forma part de l’equip de Performing ideas, l’empresa que juntament amb Brian McCarthy ajuda a comunicar científics, empresaris i polítics, entre d’altres. Corry, per la seva banda, ha treballat com a coach de comunicació durant més de dotze anys, ajudant a professionals de la industria de l’entreteniment, l’educació i els negocis a desenvolupar confiança i una comunicació més eficaç amb el públic. Ell és també actor professional de teatre, televisió i cinema i actualment exerceix de metge.


Protesta dels treballadors de l'Hospital del Mar / ACN\nTreballadors de l’Hospital del Mar i de la resta del Parc de Salut Mar de Barcelona han sortit al carrer aquest dimecres al matí per protestar contra “la mala gestió del centre”. Tornaran a manifestar-se a les 14h i a les 20:30h. El comitè d’empresa ha assegurat que no descarten convocar una vaga al centre sanitari perquè la plantilla està “al límit” a causa de la Covid.\nMolts fan torns dobles i moltes hores extra, assegura, perquè “falten mans”. Xifren les hores afegides a les sumades laborals de 2021 en unes 35.000 en total, per una plantilla d’unes 4.500 persones. A més, la direcció de l’hospital no escolta les reivindicacions dels empleats, sosté el president del comitè, Xavi Tarragón, en declaracions recollides per ACN. I la pandèmia només ha fet que agreujar “molts anys de retallades”, afegeix.\nEls empleats assenyalen en especial el col·lapse del Servei d’Urgències. Asseguren que pateix una saturació “pràcticament crònica” i que a l’hivern és encara més greu que la resta de l’any. A banda de cremar als professionals, això provoca que hi hagi pacients que ultrapassen les 24h al servei en comptes de pujar a una habitació o rebre l’alta després de ser atesos. Tarragón alerta que tanta pressió dispara el risc de “cometre errors” i va caure la qualitat del servei als pacients.\nPer tot plegat demanen a la direcció que millori la planificació dels recursos humans i ampliï la plantilla amb l’aturada de les externalitzacions i la internalitació de serveis privats. També volen negociar “la restrictiva normativa” aplicada als calendaris.\nLa direcció treu ferro al col·lapse\nPortaveus de la direcció han dit a l’ACN que l’Hospital del Mar està “com la resta de centres de Catalunya i de l’Estat” a causa de la sisena onada. Molts pacients i alhora professionals de baixa han generat una situació “d’elevada complexitat” que aborda amb un pla de contingència que ja tenia, reconeixen. Critiquen que a tot Catalunya falten infermeres, cosa que a centres com el Mar “dificulta la gestió de la plantilla”, però “no impedeix proporcionar als pacients l’assistència clínica necessària”.\nPel que fa a la gestió dels treballadors, recorda al comitè que la majoria dels seus integrants van firmar un conveni col·lectiu fa només 4 mesos. I reivindica que el pacte suposava una millora “substancial” de condicions laborals per la plantilla.\nDrets laborals Hospital del Mar


10/12/2016 Pau Juvillà\nEl 16 de setembre de 2014, dos dies abans del referèndum d’independència escocès, els principals líders del partit conservador, liberal i laborista, Cameron, Clegg y Miliband van aparèixer en la primera pàgina Daily Record, afirmant que el Parlament escocès rebria nous poders si els escocesos acceptaven restar dins del Regne Unit, el que s’anomenaria la “devolution max”.\nCameron feia un pas enrere, amb l’aigua al coll desprès que les darreres enquestes donessin una victòria al si, desprès de rebutjar aquesta possibilitat la tardor del 2012 quan es van iniciar els tràmits pel referèndum i el líder del SNP, Alex Salmond va proposar una tercera pregunta que era “c) ¿ Escocia hauria de seguir formant part del Regne Unit, pero amb més devolució de poders al Parlamento d’Edimburg?”\nL’operació diàleg de la campanya anti-independència “Better Toghetter”, desprès de mesos de campanya de la por anunciant, entre d’altres, la deslocalització d’empreses, la pèrdua de llocs de treball, de les pensions i el recolzament de tota la classe política britànica, gairebé tots els mitjans de comunicació i presidents com Barack Obama, cedia i oferia mes autogovern per Escòcia.\nL’Estat Espanyol esta a anys llum del procés que es va dur a Escòcia. Com deia Otegi al Velòdrom d’Anoeta ja fa temps: “El projecte de dominació de les elits econòmiques i oligàrquiques espanyoles pivota sobre el manteniment de la unitat d’Espanya. La unitat d’Espanya és la clau per mantenir aquest projecte de dominació;”. L’Estat Espanyol no sols nega la possibilitat d’exercir l’autodeterminació per Catalunya sinó que, al contrari del que feia Anglaterra, ni tan sols reconeix el principat com a nació i subjecte polític propi.\nI malgrat tot ens anuncien “l’operació diàleg” que comença, de manera molt significativa, per les visites a “provincias” de la vice-presidenta de l’Estat Espanyol, Soraya Saez de Santamaria amb la patronal i els dos partits que donen suport al PP a Madrid i que, curiosament, van treure menys percentatge de vot en les darreres eleccions al Parlament Espanyol.\nLes reunions son un indicatiu de quin procés constituent volen combatre, el que va fer que a Escòcia el SÍ tingués un percentatge del 65% en els barris més pobres i els barris perifèrics, que el sí tingués una forta implantació en el que havien estat reductes del vot laborista com Dundee (75%) o Glasgow (54%).\nEs evident doncs que la proposta de diàleg de l’Estat Espanyol es un pacte d’estat amb les elits socials i econòmiques del principat per evitar que res no canviï, queda clar que la ruptura avui es diu República Catalana.


Dones – Tribus de la Segarra\nCatalunya avui no seria el que és sense l’acció d’unes dones decidides que, de manera discreta i sovint dolorosa i incompresa, varen marcar les pautes per una igualtat social que poc a poc anem aconseguint. Penso en Caterina Albert, Maria Aurèlia Capmany, Montserrat Roig i tantes altres que amb la seva constància han anat conformant aquest país nostre. Avui a ningú li estranya veure una dona taxista, enginyera, arquitecta… Hi ha molt camí per córrer, però anem avançant.\nPer això, en uns moments en què no afluixen les agressions masclistes i amb una extrema dreta que les minimtza –i per tant qüestiona les normes més elementals de convivència–, sento el deure de retre homenatge a dues d’aquestes dones que han lluitat o lluiten encara per la igualtat de catalans i catalanes.\nISABEL-CLARA SIMÓ. No m’ha sorprès la notícia de la seva mort. Des de feia temps sabíem que tenia una malaltia incurable, però no per això ha deixat de doldre’m. Ha estat una d’aquelles persones que no han anat amb subterfugis i ha parlat sempre amb claredat –a vegades amb contundència– perquè tenia les idees clares. Com a bona deixebla de Joan Fuster, era una ferma defensora dels Països Catalans. Estava convençuda que no aconseguiríem la llibertat si no anàvem junts, si minoritzàvem la llengua, si no ens oposàvem a qualsevol mena d’imposició. Era una ferma defensora de les llibertats individuals i col·lectives, però estava convençuda també que aquesta llibertat només s’assoliria des d’una perspectiva d’esquerres. Em venen al cap els versos de Maria-Mercè Marçal, una altra gran lluitadora que ens va deixar fa 20 anys: “A l’atzar agraeixo tres dons: /haver nascut dona, de classe baixa i nació oprimida./ I el tèrbol atzur de ser tres voltes rebel”. El país necessita dones com vosaltres. Us trobarem a faltar.\nCLARA PONSATÍ. No sé que té aquesta àvia de cabells blancs, de figura menudeta, ullets de ratolí, inquieta i sempre somrient. Potser m’atreu el fet que parla amb el cor a la mà, encara que les seves paraules a vegades no agradin a tothom. Varen ser moltes les crítiques que va rebre quan va dir que la declaració d’independència del 2017 havia estat un “farol” i que en realitat les coses no estaven tan preparades com es deia. El temps li ha donat la raó. Esclar que tampoc ningú imaginava les barbaritats que estava disposat a cometre l’estat espanyol. Ara tenim plena constància de fins on és capaç d’arribar mitjançant una repressió que obliga Clara Ponsetí a viure exiliada.\nElla no ha manifestat mai tenir ànsies de poder ni ambicions polítiques. Simplement, ha volgut fer un servei al país quan se li ha demanat. El seu gran crim? Haver acceptat ser consellera d’Ensenyament de la Generalitat entre juliol i octubre de 2017. Ara, com aquell que no vol la cosa, no s’està de dir que les euroordres son una “barbaritat a la qual ja ens hi estem acostumant”. A Pedro Sámchez li pregunta –també sense perdre el somriure- com ho farà per complir la seva promesa de portar Puigdemont a Espanya. “Està planificant un segrest? Veient els limits a què s’ha arribat, només faltaria això, com ja va passar amb els GAL els anys 80 sota la direcció política del Partit Socialista”.\nClara Ponsatí probablement serà la nostra propera representant al Parlamernt Europeu després del Brexit. Me’n felicito.


Quan 17/09/2021 09:00 to 21:00\nInformacions i reserves a Donar Sang. Vine a la #msangtgn i #viuifesviure!\nEs tracta d’una de les maratons amb més participació ciutadana de Catalunya i aquest any, s’espera que 600 persones s’apropin a donar sang i plasma al llarg dels dos dies de campanya.\nAquestes donacions contribuiran a assegurar que totes les persones ingressades als hospitals tinguin sang per a operacions i tractaments. En aquests moments, quan estem superant la cinquena onada de la Covid, es preveu un incrementin les necessitats de sang tal com va passar en finalitzar la quarta onada, al maig.\nQuan 17/09/2021 09:15 to 12:00\n9.15 h, LLIM Cèsar August. Santa Tecla a les escoles. El Nano Capità a les escoles.\n9.30 h, Escola Campclar. Santa Tecla a les escoles. El Lleó a les escoles.\n9.30 h, Escola Cèsar August. Santa Tecla a les escoles. El Ball de Gitanes a les escoles.\n9.30 h, Escola Saavedra. Santa Tecla a les escoles. El Drac de Sant Roc a les escoles.\n9.30 h, Escola Pax. Santa Tecla a les escoles. La Víbria a les escoles.\n9.30 h, Escola Pràctiques. Santa Tecla a les escoles. L’Aligueta a les escoles.\n9.30 h, Escola Sant Pere i Sant Pau. Santa Tecla a les escoles. Els Nanos Nous a les escoles.\n9.30 h, Escola Sant Salvador. Santa Tecla a les escoles. Els Castellers de Sant Pere i Sant Pau a les escoles.\n10 h, LLIM El Serrallo. Santa Tecla a les escoles. El Nano Capità a les escoles.\n10.45 h, LLIM El Miracle. Santa Tecla a les escoles. El Nano Capità a les escoles.\nQuan 17/09/2021 a 10:00 a\n14/11/2021 a 20:00\nQuan 17/09/2021 11:00 to 12:00\nQuan 17/09/2021 15:15 to 16:15\nEscola El Miracle. Santa Tecla a les escoles. El Ball d’en Serrallonga a les escoles.\nQuan 17/09/2021 16:30 to 17:30\nOrganitzat per Guies Oficials de Tarragona\nJornada Tarracolúdica de Santa Tecla\nQuan 17/09/2021 18:00 to 20:00\nOn plaça Carles Llorach\nMés informació al Club Diògenes Tarragona.\nOrganitzat per Associació Lúdica i Cultural Club Diògenes\nL’associació cultural Club Diògenes de Tarragona us convida a gaudir d’una tarda divertida jugant a jocs de taula moderns. Podrem jugar a jocs molt diferents: d’habilitat, cooperatius, familiars, de rols ocults, de misteri, de deducció, etc. Vine a jugar amb nosaltres! Activitat apta per a totes les edats (els menors d’edat cal que vagin acompanyats d’un pare o tutor). Podeu venir sols o acompanyats dels vostres amics i família.\nAforament limitat a les mesures sanitàries vigents.\nEntrega de samarretes de la Colla Jove Xiquets de Tarragona als fills de castelleres i castellers nascuts el darrer any.\nTecletes Mares de Tarragona presenten Tast de contes i poemes, de la cia. Genovesa, Narratives Teatrals + concert amb Maria Jaume.\nQuè Música, Lletres\nQuan 17/09/2021 18:00 to 20:30\nPreu 5 € / 3 € (famílies sòcies)\nVenda d’entrades a Entradium.\nTecletes Mares de Tarragona presenten Tast de contes i poemes, de la cia. Genovesa, Narratives Teatrals + concert amb Maria Jaume. Les persones tenim la necessitat de parar orella… En aquesta sessió/tastet descobrirem històries que són poemes i poemes que són històries. Jugarem i ballarem amb les paraules sense aixecar el cul de la cadira! La Maria Jaume té 20 anys i ve de Mallorca, de Lloret de Vistalegre. Porta ja un temps escrivint i l’any 2019 es va presentar quasi per casualitat al concurs Sona9, que acabaria guanyant. Fruit d’això, ara presenta el seu disc de debut, Fins a maig no revisc, produït per Pau Vallvé. Propera i sincera, crua i transparent, el seu folk acústic estén un pont entre les grans cantautores de l’indie contemporani (Julia Jacklin, Stella Donnelly, Angel Olsen…) i la fecunda escena mallorquina actual.\nLa Terrasseta. Concert amb SecondTrast (reggae / Tarragona)\nQuan 17/09/2021 18:30 to 20:00\nLa Terrasseta. Concert amb SecondTrast (reggae / Tarragona). SecondTrast són la segona onada de la Tarragona tropical. Enguany amb unes quantes canes més i una sonoritat més perfilada cap a la música que estimen: ska, early reggae, rocksteady i reggae. Un projecte ple d’il·lusió, que parteix de la senzillesa, amb l’objectiu de transmetre la seva essència a cada pas que fan.\nQuan 17/09/2021 18:30 to 19:30\nActe Inaugural de l'exposició "VI Concurs Pintura, Dibuix & Gravat"\nQuan 17/09/2021 19:00 to 20:00\nEntrada amb invitació que podeu descarregà en aquest enllaç\nOrganitzat per Fundació Privada Mútua Catalana\nLa Fundació Privada Mútua Catalana té el plaer de convidar-vos a l'Acte inaugural de l'exposició del VI CONCURS PINTURA, DIBUIX i GRAVAT, que tindrà lloc el dia 17 de setembre a les 19 hores.\nLa mostra estarà del 17 de setembre al 31 d'octubre.\nQuan 17/09/2021 19:00 to 20:30\nPer a reservar la vostra entrada notifiqueu a l’Espai Nautilus la vostra assistència, via telefònica/whatsapp al tel. 722 448 675 o personalment al c/Reding 9, baixos de Tarragona.\nOrganitzat per Espai Nautilus / J.J. White\nContinuem la nostra SETMANA GLORIOSA amb el CONCERT AMERICAN INDI(AN) a l'@espai_nautilus.\nFolk, rock, blues, crooner... Una proposta original amb matisos de Tom Waits, Nick Cave o Leonard Cohen i Elvis Costello amb una lletra dolça i retorçada, amb J.J. White (Philadelphia, U.S.A.) a la guitarra i veu, i Joe Broadhurst (Dundee, Escòcia), a la guitarra i teclat.\n19 h, Torreforta, la Granja, el Pilar, Campclar i Bonavista. TradiTrenet. Hi participen Grallers La Virolla, Grallers Els Bordons i Grallers Esperidió.


Lang Lang, considerat el millor pianista del món, gran colofó de La Temporada Andorra la Vella - FÒRUM.ad\nEl 27/02/20 14:15\nLa propera cita arribarà el 19 de març (20.00 h), amb un concert de la prestigiosa orquestra de l’Academy of St. Martin in the Fields.\nEl concert de Lang Lang s’ha donat a conèixer aquest dijous al migdia en una roda de premsa que ha tingut lloc al Park Hotel, que patrocina La Temporada. Hi han participat la cònsol major d’Andorra la Vella, Conxita Marsol; la directora de Comunicació i Marca de MoraBanc, Mireia Maestre; i el director artístic de La Temporada, Josep Mª Escribano.\nNotícia Anterior: Andorra compta amb 50.371 conductors\nSegüent Notícia: L’aeroport Andorra-la Seu serà operatiu el 85% dels dies amb el sistema GPS


Advocats en Costa d'ivori - Directori - Llistat - Guia - advocats - Costa d'ivori - Lawyertys\nadvocats en Costa d'ivori\nPàgina d'inici › Per país › Advocats en costa d'ivori\nAdvocats en Costa d'ivori recomanades:\nambassades, abidjan, côte d’ivoire côte d'ivoire Abiyán ,Lagunes ,Lagunes ,Costa d'Ivori .\nSi el problema que preocupa el cap està relacionat amb el seu treball, els seus fills o pares, la seva empresa o alguna cosa semblant, potser és hora de comptar amb el suport dels que millor pot resoldre els seus problemes. El Advocats en Costa d'ivori que formen part d'aquest directori no cobren per la primera visita i l'assessorem en tot el que pot estar lliure d'una vegada per totes del que grillons els seus pensaments en cada moment.\nSi vostè està buscant Advocats en Costa d'ivori des de fa molt de temps i encara no ha trobat el que s'adapta a les seves necessitats, aquí estem encantats de informar-lo que tenim el millor de tot el món i molt a prop de Costa d'ivori.\nÉs vostè un advocat? Vols que aparegui en els resultats quan les persones busquen Advocats en Costa d'ivori? Es pot triar la categoria a la qual pertany la seva localitat i ingressar totes les seves dades de contacte. Com més completa sigui la informació que poses és, més oportunitats i possibilitats potencials que els clients potencials en contacte amb vostè. Si vostè té un lloc web, en Lawyertys També es pot entrar-hi i d'aquesta manera els seus futurs clients pot tenir accés al seu portal.\nAdvocats en Costa d'ivori per categoria\nUn accident de trànsit és una de les coses més molestes i compromeses que poden succeir. Gràcies a la nostra gran xarxa d'advocats prop de Costa d'ivori els seus problemes poden ser reduïts.\nUn advocat civil pot ajudar i assessorament que en diversos temes, com herències, desallotjaments, problemes relacionats amb els contractes de compra, relacions ... Si vostè vol saber si el seu problema té una solució, consulti a un dels nostres advocats civils a prop de Costa d'ivori. que es ttake cura dels seus problemes i tractar de resoldre'ls de la millor manera.\nEn una separació, un dels majors desitjos pares amb offsping tenen és que pateixen la menor quantitat possible. En Lawyertys posem a la seva disposició el millor advocat en Costa d'ivori especialitzat en divorcis per ajudar-lo en tot el possible en aquesta situació molt complicada.\nSi vostè està pensant en casar-se en Costa d'ivori, no són d'aquest país i necessita saber tots els procediments necessaris per a això, posem a la seva disposició milers d'advocats d'immigració per ajudar d'una manera ràpida i fàcil.\nEls problemes legals al voltant de la família li pot donar moltes molèsties i pot trencar el cap. Contacte sense compromís algun dels nostres advocats de la família en Costa d'ivori, que estarà encantat d'escoltar la seva història i li permetrà saber si poden ajudar o no.\nFer un testament és una tasca tediosa i complicada, ja que cal pensar en molts factors. En Lawyertys posem a la seva disposició un gran nombre d'advocats especialitzats en Costa d'ivori en aquesta matèria perquè puguin ajudar a aconseguir-ho.\nNecessita ajuda dels advocats especialitzats en dret del treball? Vostè no sap quins són els seus drets respecte a l'empresa que acaba de fer una obra de teatre que no t'agradava són? No els facis als guanyadors de manera fàcil. Segurament en Costa d'ivori o prop d'ell es pot trobar el millor advocat de la mà d'obra per a protegir els seus drets.\nbanda, hem recollit els professionals en aquest directori, que el treball amb un profund sentit de l'ètica i la responsabilitat, per ajudar-vos a solucionar tots els problemes relacionats amb l'àrea penal que li preocupen en aquest moment. Si vol coneixer la solució per a tot el que et preocupa en aquest moment, en contacte amb un advocat penal en Costa d'ivori.\nMostrant 4 Advocats en Costa d'ivori\nAdvocats en Costa d'ivori per ciutat important\nSi vostè està buscant per als advocats a Abiyán, aquí ens posem a la seva disposició centenars d'advocats, que lluitin pels seus interessos amb la gravetat, l'energia i la perseverança. Vostè només ha de mirar a la seva regió i posar-se en contacte amb el que més li interessi.\nSi acaba per exemple, va patir un accident de trànsit a prop de Abobo i necessiten amb urgència un advocat entra aquí i buscar l'advocat més a prop de ser capaç de resoldre els seus problemes d'una manera discreta i eficient.\nSol·licitar informació i una cita de qualsevol dels advocats que es troba en Bouaké (Costa d'Ivori) sense cap tipus de compromís. Tenim un gran nombre de professionals a la nostra llista per ser capaç de resoldre els seus problemes.\nSi està de visita Costa d'Ivori i un problema només ha passat en tractar amb el seu passaport a la ciutat de Daloa i necessiten l'ajuda d'un advocat en aquest mateix moment, posem a la seva disposició els professionals més propers a on ets per ajudar.\nSan-Pédro és una ciutat que pertany al país Costa d'Ivori, amb una població de 196751 habitants. Amb aquestes característiques, és possible que pugui necessitar un advocat especialitzat. Podem oferir un professional amb molts mèrits i el respecte en aquesta ciutat.\nUn contratemps que acaba de passar a vostè en Yamoussoukro? Necessita un advocat? Estàs de sort perquè aquí a la nostra guia comptem amb tots els professionals més propers al lloc on està.\nAdvocats en Costa d'ivori per l'estat\nMés destacats Advocats en Costa d'ivori\nabidjan, côte d’ivoire côte d'ivoire Bingerville ,Lagunes ,Lagunes ,Costa d'Ivori .\ncabinet avocats bazie-koyo-assi\nabidjan, côte d’ivoire côte d'ivoire Abiyán ,Lagunes ,Lagunes ,Costa d'Ivori .\navenue houdaille, abidjan, côte d’ivoire côte d'ivoire Abiyán ,Lagunes ,Lagunes ,Costa d'Ivori .


Llogar un pis a Palma: enfortim primer el dret fonamental a l’habitatge - José Hila\nInicio Blog Llogar un pis a Palma: enfortim primer el dret fonamental a l’habitatge\n27/04/2018 1 comentarios\tpor Palma Socialista\nL’accés a un lloc per viure digne ha de ser un dels pilars fonamentals de l’acció política del present i del futur. I més encara amb l’aparició del lloguer vacacional. Llogar a Palma primer ha de ser un dret consolidat dels seus habitants.\nAquesta setmana el ple de l’Ajuntament de Palma ha aprovat la proposta de regulació del lloguer vacacional a Palma. L’equip de govern del qual formo part, considera que facilitar l’accés a l’habitatge dels ciutadans que viuen i treballen a Palma, així com la bona convivència entre les comunitats de veïns, està ara per davant de tot.\nUna decissió que s’ha pres amb l’aval dels informes tènics de l’àrea d’Urbanisme.\nEn diverses ocasions he explicat que el dret a l’Habitatge és un dret constitucional. Hauria d’estar a l’alçada, en importància, al de l’educació o la sanitat.\nLa regulació del lloguer vacacional a Palma, que prohibeix els plurifamiliars a tota la ciutat, parteix d’aquesta premisa: abans de llogar a turistes, lloguem als veïnats.\nAixí ho pensam, i així actuam. I no ens equivoquem: els socialistes no estam en contra del lloguer vacacional. Sabem que la seva regulació perjudica algunes persones, però en beneficia moltes més.\n“No ens podem permetre que els nostres joves se’n vagin de Palma perquè no tenen casa. Ni tampoc els treballadors que venen de fora a fer la temporada turística, que a cops no poden fer-ho per manca d’habitatge.”\nSabem també que regulant el lloguer vacacional no ressolem tot el problema de l’accés a l’habitatge per viure de la ciutat. Per això, en aquesta legislatura a Palma hi ha tornat a haver una política d’habitatge públic.\nCrear una oficina anti desnonaments fou un dels primers objectius que hem aconseguit amb escreix. Donam eines i seguretat a les persones afectades que estan en risc de ser expulsades de casa seva és enfortir el dret a l’habitatge.\nLa gràfica és contundent: el preu del lloguer a Palma s’ha disparat en els darrers anys.\nTambé hem promogut ajudes al lloguer social gràcies a un pressupost, el del departament d’Habitatge, que ha crescut de manera exponencial en els darrers anys.\nI dedicar recursos és la millor manera d’apostar per una política. No basten les paraules. I a Palma, durant el govern del PP, no es va fer política d’habitatge públic.\nEn canvi, en aquesta legislatura es torna a construir vivenda pública. La col·laboració entre institucions farà possible que al 2018 Palma disposi de 140 habitatges públics.\nAquesta política repon a la següent premisa: si els residents troben pis o casa a un barri de Palma, i no s’han de gastar gairebé la meitat del sou per poder tenir un sostre per viure. Per tant, tendran més renda disponible, per exemple, per al consum intern.\nProtegir l’habitatge dels palmesans, com hem fet amb altres drets socials com l’educació, la sanitat, el transport públic, també reverteix en l’economia de ciutat.\nA més a més, com a ciutat no ens podem permetre que els nostres joves se’n vagin de Palma perquè no tenen casa. Ni tampoc els treballadors que venen de fora a fer la temporada turística, que a cops no poden fer-ho per manca d’habitatge.\nHavíem d’actuar i ho hem fet. Amb l’aval tècnic i pensant en el conjunt de la ciutadania.\nHo hem d'explicar! Amb els socialistes es protegeix el dret a un habitatge digne - José Hila\n158May 18, 2018 am31 11:41 am\n[…] d’habitatge. Crear vivenda pública, aturar desnonaments, facilitar el lloguer als joves, o limitar el lloguer turístic per facilitar el dret a la vivenda dels habitants de […]


4 min. Barcelona 19/12/2018 23:24\n651x366 Un guàrdia civil traslladant l'home detingut ahir a Castelló de la Plana pel crim de fa 37 anys / ACN Un guàrdia civil traslladant l'home detingut ahir a Castelló de la Plana pel crim de fa 37 anys / ACN\nFa 37 anys que va passar, però no s'ha resolt fins ara. Una noia de 25 anys, quan estava embarassada de cinc mesos, va ser assassinada a Sant Salvador de Guardiola (Bages). Es calcula que el crim va tenir lloc a finals del 1981, però fins a l'any passat ningú havia denunciat la desaparició de la noia. Això va permetre determinar que unes restes òssies –d'una dona embarassada– que s'havien trobat el 1999 eren de la víctima, i que l'autor del seu assassinat era un home amb qui havia tingut una relació extramatrimonial –i possible pare del fetus–. L'ADN de la germana de la noia ha permès tancar el cercle i ha acabat amb la detenció de l'home, que ara té 73 anys.


Selectivitat 2011: consulta de les notes de la convocatòria de setembre i places disponibles per la preinscripció universitària – STUBLOGS Xarxa i Pissarra\n21 de setembre de 2011 / Joan Estany\nUn dia abans del que s’havia anunciat, la Secretaria d’Universitats i Recerca, ja ha fet públics els resultats de la Selectivitat corresponents a la convocatòria de les PAU d’aquest setembre.\nLes persones interessades en saber aquestes notes, ho poden fer a través del portal accesnet i més concretament en l’apartat de Consulta de resultats de les PAU setembre 2011.\nCal destacar que els resultats d’aquestes proves de Selectivitat del setembre són els millors dels darrers 12 anys, ja que les ha superat el 72,97% dels 5490 estudiants que es van examinar. Si voleu saber més detalls dels resultats generals, podeu consultar la corresponent nota de premsa.\nÉs interessant recordar que, a partir de demà (dia 23) i fins el pròxim dia 27 de setembre, es podrà fer la preinscripció universitària en aquest mateix portal accesnet. Cal recordar que al setembre només es pot fer la preinscripció en aquells centres universitaris en els que no s’hagin cobert totes les places i, per tant, caldrà consultar el llistat de centres d’estudi i les places que queden per aquesta preinscripció.


Personal sanitari de l'Hospital Clínic reb la primera dosi de la vacuna de Pfizer BioNTech / Jordi Play\nLa negativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) a allargar el toc de queda a Barcelona i bona part del país no satisfà a veus referents de la medicina. Entre elles, es troba el Col·legi de Metges de Barcelona, que ha alertat del risc que els contagis per coronavirus tornin a elevar-se en les pròximes setmanes després d’aixecar-se el toc de queda a la capital i gran part de Catalunya aquesta passada nit.\nEl vicepresident del Col·legi de Metges, Jaume Sellarès, s’ha manifestat preocupat en una entrevista a Catalunya Informació per la resolució del TSJC. Sellarès s’ha mostrat partidari d’haver prorrogat el confinament nocturn. En aquest sentit, ha proposat “afavorir el diàleg” entre jutges i facultatius per ponderar decisions en què sovint xoquen drets fonamentals i recomanacions sanitàries.\n“En el camp de la judicatura, els experts són els jutges, però en el terreny de la ciència ho són els metges. Amb aquesta col·laboració es podria facilitar que els conceptes epidemiològics siguin entesos per tota la judicatura, i que el debat jurídic sigui també entès pels metges”, ha adduït Sellarès.\nAlhora, el directiu del Col·legi de Metges de Barcelona ha afirmat que no és moment de plantejar-se reobertures d’establiments. El sector de l’oci nocturn ha reclamat poder tornar a aixecar la persiana al decaure el toc de queda i el Gremi de Restauració de Barcelona ha defensat que es permeti allargar l’horari a l’hosteleria. “Encara hi ha molts contagis i molta pressió assistencial als hospitals i les UCI”, ha brandat Sellarès.\nTrilla, també en contra\nEl cap d’Epidemiologia de l’Hospital Clínic, Antoni Trilla, també s’ha manifestat sobtat pel veto de la Justícia a prorrogar la prohibició a circular a la via pública entre la 01.00 i les 06.00 hores. “La judicatura hauria d’entendre que la situació és prou complexa i que els epidemiòlegs els podem ajudar. D’acord que s’han de defensar els drets indiviudal, però ens trobem en una situació d’excepcionalitat com ho és aquesta pandèmia”, ha remarcat Trilla a Catalunya Ràdio, que ha avisat que derogar el confinament nocturn “és una recepta per tornar a augmentar casos i contagis”.\nCol·legi de Metges de Barcelona Coronavirus


La diversión desconocida és un espectacle en quatre parts, segmentat en avantsala (15 %), pròleg (15 %), nucli (65 %) i comiat (5 %). L’avantsala és una versió friqui de les experiències personalitzades del teatre dels sentits. El pròleg permet pensar (esperançat) que l’espectador ha comprat una entrada per al xou del Club Silenci de David Lynch. Potser algú ha tingut l’atrevida idea d’importar The Double R Club de Londres i muntar-lo al Raval. A l’escenari actua una germana de Traumata, de nom Desirée. El nucli serveix per despertar violentament del malson. Llàstima. Aquí hi havia tema. El que segueix són números de varietats monopolitzats per trucs de màgia, lleument dramatitzats com una competició de mestres del paranormal. Varietés amb nostàlgia de La Cubana, encara que només Miquel Crespi (excubano, presentador i promotor) sap com recordar aquesta escola. Els altres són aplicats aprenents amb poques taules i menys capacitat d’articular aquesta última volta de rosca que transforma el cutre en experiència camp.\nI el comiat. En una simpàtica postal amb una clara oferta al dors de disponibilitat per a celebracions diverses es resumeix l’objectiu d’aquest projecte: el publireportatge. Si els ha agradat, truqui’ns. No sé si triomfaran amb aquesta estratègia comercial. De l’espectacle, no cal parlar-ne.


Ferran Tarrés Sancho - Libros de este autor - Bubok\nEn Marçal és un home molt atractiu que conquista totes les dones que es proposa. Li encanta anar de flor en flor amb la complicitat del seu [...] Ver libro\nSegona part de Gabriella. Més intrigues, lluites i desesperació d'aquestes dones singulars i fosques, en un món dominat pels Dusars.L'Aina, [...] Ver libro\nL'Arnau és un jove amb una vida amb inquietuds i il·lussions. Una vida com la de molts altres nois de la seva edat. Però tot canviar al [...] Ver libro\nUn diumenge qualsevol, en Tomeu i la Martona surten a passejar per les Rambles de Barcelona. Estan contents i gaudeixin d'allò més del passeig, [...] Ver libro\nSegona part de les aventures d'en Tomeu i la Martona. Aquest cop hauran de fer front a les malèfiques criatures del castell encantat del parc [...] Ver libro


Piqué: “A través del respecte i el diàleg ens podem entendre tots”\nEl central català ha comparegut davant els mitjans en la concentració de la selecció espanyola per parlar de la situació que viu Catalunya i el seu compromís amb la selecció\nGerard Piqué ha parlat aquest dimecres davant els mitjans durant la seva concentració amb la selecció espanyola. Després que el central català s’expressés en la zona mixta del Camp Nou el passat diumenge i deixés entreveure que podria deixar la selecció, Piqué ha reforçat el seu compromís amb la selecció assegurant que s’hi queda: “És impossible posar en dubte el meu compromís. Porto molts anys aquí i considero això una família. És una de les grans raons per les quals estic aquí. Em dol que es dubti del meu compromís”, ha explicat el central català, que alhora ha dit que “intentarà ajudar al màxim a la selecció al terreny de joc” com ho ha fet sempre.\n“Sé que hi ha gent que em xiularà, però vull donar la volta a la situació”, ha expressat Piqué després de la rebuda polèmica que va tenir el dilluns en el primer entrenament amb la selecció. I ha puntualitzat: “Vull solucionar aquest problema. L’entrenador i els jugadors han decidit que jo estigui aquí i intentaré ajudar en tot el que pugui”.\nPiqué s’ha referit a la situació que viu Catalunya, sobretot, arran dels fets succeïts el passat diumenge, 1 d’octubre: “A través del respecte i el diàleg ens podem entendre tots. Estic convençut que hi ha molta gent a Espanya que està a favor que els catalans puguin votar. Estuc a favor que la gent pugui votar sí, no o en blanc. Hi ha un problema molt gran a Espanya o, hi ha diàleg o això anirà cada cop a més. Hi ha molta gent que s’està manifestant durant molts anys. El diàleg pot aconseguir-ho tot”. “Cadascú pot tenir les seves idees, jo respecto les altres i el que demano és respecte mutu”, ha sentenciat.\nEl ‘3’ blaugrana, a més, ha fet un símil del problema que hi ha actualment al país: “El diàleg apropa a les persones. Estem en un món que s’està radicalitzant tot. El que passa a Catalunya i Espanya és com el fill de 18 anys que vol marxar de casa, se sent que el tracten de forma que no s’ajusta a la realitat i o parles amb ell, o el fill se te’n va”, ha sentenciat.


Un gran xec per a una gran causa\nEls Pastorets d'Airina sumen 6.000€ per a causes solidaries\nAirina entrega la suma total dels diners recaptats amb el musical solidari Els Pastorets a la Fundació Busquets. La nota final ha estat a càrrec de l'Obra Social La Caixa, que ha permès arrodonir la xifra als més de 4 mil euros. Els diners restant ja es varen entregar a la Fundació Impuls.\nEls Pastorets Solidaris d'Airina hi han celebrat enguany la seva funció coincidint amb els 50 anys de l'escola. De forma bianual, els Pastorets pretenen transmetre l'esperit nadalenc amb una posada en escena que permet, a més a més, ajudar als més necessitats. La funció d'enguany ha estat destinada al programa "Sense Llar" de la Fundació Busquets i als "Esmorzars Solidaris de Santa Anna" de la Fundació Impuls.\nL’ajuda s’aconsegueix principalment per dues vies: l’import recollit a través de la venda de les entrades (exhaurides en menys de dues hores) i l’aportació econòmica d’empreses locals, buscada i aconseguida pels mateixos participants en l’obra. Aquest any 30 empreses han fet la seva aportació solidària, la més recent, la de La Caixa.\nAmb un plantell de 71 persones, liderades per l’Anna Miguel, l’estrena va ser tot un èxit, el 13 de desembre de 2018.\nFi del projecte Help Refugees\nEl viatge al Líban arriba a la seva fi\nAmb el curs escolar, també diem adéu al projecte solidari Help Refugees\nHa vingut la polícia a Airina!\nP3 i P4 reben emocionats a una Mosso d'Esquadra.


Opinió de Garmin Venu: la primera smartwatch GPS AMOLED de Garmin té un 15% de descompte a H. Samuel - Rellotges Intel·ligents | Gener 2021\nLa pantalla i les funcions de seguiment esportiu són impressionants, però Venu no té l'únic que pot fer competir amb l'Apple Watch\nProspectiva Pantalla AMOLED vibrant, sempre en pantalla Reproducció de música amb suport de Spotify Entrenaments guiats amb animacions Contra vida útil de la bateria menor que altres rellotges Garmin Les mateixes funcions que Vivoactive 4 Botiga d'aplicacions limitada Publicitat\nAlerta d’oferta: estalvia un 15% en els telèfons intel·ligents Garmin\nEl smartwatch de Venu de Garmin és un gadget impressionant, útil per a corredors, ciclistes i nedadors, i ara hi ha un 15% de descompte sobre aquest model a H. Samuel. Amb altres rellotges Garmin com el Instinct GPS i Vivomove són elegibles per a l'estalvi, hi ha una gamma adequada per a qualsevol pressupost. H. Samuel 15% Compra ara\nEn comparació amb la resta de la línia de smartwatch de Garmin, només triga un segon a veure l’atractiu del Venu, la seva brillant pantalla AMOLED. La pantalla és realment tot el que separa el Venu de la Vivoactiu 4, que també va llançar Garmin el 2019.\nAmbdós rellotges ofereixen una activitat quotidiana impressionant i un seguiment esportiu, a més d’emmagatzematge de música. Tot i que és una delícia mirar, però, Venu no està compromesa. Per ser específic, us costarà més que el Vivoactiu 4 i us durarà menys dies entre càrrecs.\nRessenya de Garmin Venu: Què necessites saber\nEn el passat, Garmin sempre optava per prioritzar la funció sobre la moda amb els seus rellotges intel·ligents. Venu trenca aquest motlle oferint una pantalla tàctil AMOLED de 390 x 390 AMOLED que realment està allà només per lluir bé i per fer-ho bé.\nVeure relacionat Garmin Vivofit 2 revisió: un pas fora del ritme Millor smartwatch 2019: Els millors dispositius portàtils per a iPhone i Android\nCom espereu d’un rellotge Garmin, encara ofereix totes les activitats quotidianes de seguiment d’activitats que trobareu en qualsevol rastrejador de fitness, com ara passos i calories, i també hi ha un seguiment d’estrès i Body Battery, una senzilla puntuació que denota la vostra energia global. nivells superiors als 100. Venu també integra el GPS i la monitorització de la freqüència cardíaca òptica, i si sou un principiant de forma física, podreu beneficiar-vos dels seus entrenaments guiats i del Garmin Coach. Aquest últim ofereix plans d’entrenament personalitzats per ajudar-vos a preparar-vos per a recorreguts de 5 km a mitja distància de marató independentment dels nivells d’aptitud.\nPel que fa a funcions intel·ligents, Venu mostra notificacions sobre telèfons intel·ligents i ofereix reproducció de música, inclòs suport fora de línia per a Spotify. El rellotge també admet pagaments sense contacte mitjançant Garmin Pay, tot i que molt pocs bancs del Regne Unit s’han registrat al servei.\nGarmin Venu ressenya: preu i competència\nEl venu Comença a £ 300 per la variant de bisell de plata, mentre que els altres tres models (pissarra, or rosa i or) costen tots 330 £. La competència òbvia prové del seu punt fort de Garmin Vivoactiu 4, que té totes les mateixes característiques a part de la pantalla AMOLED i costa 260 £ per la mida regular i 240 £ per la variant més petita 'S'. La pantalla de Vivoactive 4 no és tan brillant i vistosa com la de Venu, però és fàcil de llegir en totes les condicions d'il·luminació i una mica més gran (1,3in versus 1,2in).\nGarmin també ofereix el Precursor 245 Música per 300 £, que tingui un disseny més esportiu que el Venu i s’adapti als corredors, en particular, millor. Això és gràcies a la seva anàlisi en profunditat de la vostra tècnica de funcionament (quan s’associa amb un footpod Garmin) i a conèixer els efectes de les sessions d’entrenament.\nFora de l'establiment propi de Garmin, la competència principal prové dels rellotges intel·ligents d'Apple i Fitbit. El Apple Watch Series 3 Ara té només 200 £ i ofereix un seguiment esportiu impressionant i reproducció de música fora de línia. Si voleu tenir una funcionalitat sempre a la pantalla i ECG al canell, també hi ha un preu molt més considerable Apple Watch Series 5 (£ 400).\nFitbit és nou Versa 2 El seu smartwatch, en canvi, és de 200 £ i té una pantalla sempre en pantalla, però la seva pantalla és una mica apagada en comparació amb la Venu. Per a aquells que tinguin ganes de córrer i anar amb bicicleta i estiguin disposats a renunciar a la música, el Polar Encendre (£ 175) és una opció més assequible que la d’altres: és un excel·lent rellotge multisport amb una pantalla tàctil brillant.\nRevisió de Garmin Venu: disseny, característiques i durada de la bateria\nTot i que aquesta pantalla atractiva AMOLED de 1.2in afecta la vida de la bateria, la bona notícia és que no és tan avariciós com podríeu esperar. De fet, fins i tot amb la pantalla encesa i que feia servir el rellotge per a córrer cada dia, vaig trobar que el Venu durava tres dies entre càrregues. Si només el vau utilitzar per a entrenaments curts cada dos dies, m'esperava que durés quatre, que és només un o dos dies menys del que hem sortit fora del Vivoactiu 4 amb un ús mixt.\nDit això, no utilitzava la música per a totes aquestes pistes i, sens dubte, afectaria la durada de la bateria. Garmin promet fins a cinc dies en mode smartwatch i només sis hores de GPS i reproducció de música continuada, de manera que si realitzéssiu recorreguts llargs o passejades en bicicleta amb música reproduint, podríeu buidar la bateria en menys d’un dia. Desactiveu la música i Garmin afirma que Venu proporcionarà fins a 20 hores de seguiment GPS.\nTot i allunyar-me de les pantalles transflectives molt pràctiques de la majoria de rellotges Garmin, però, vaig trobar la pantalla de Venu fàcil de llegir en totes les condicions, que no sempre és el cas d’aquest tipus de pantalles de smartwatch. Tant el Polar Ignite com sobretot el Fitbit Versa 2 són una mica complicats de llegir fora en comparació.\nSi no l’utilitzeu, el Venu mostra una hora de visualització simple de l’hora o la data, segons la cara de rellotge que trieu, i si configureu que no molesti a la nit, la pantalla s’enfosqueix completament. Això no només estalvia una bateria preciosa, sinó que també no s’emet cap llum no desitjada quan s’intenta dormir.\nVaig trobar que la pantalla responia bé a un cop de puny al meu canell, despertant-me automàticament per passar del mode permanent a la cara de rellotge més detallada que havia configurat. Com a tal, l’únic qualm que realment tinc amb la pantalla és que no s’afegeix cap funcionalitat de per si. Per contra, la interfície és més o menys idèntica a la resta de dispositius Garmin com el Vivoactive 4, encara que els gràfics de freqüència cardíaca i els exercicis animats es beneficien del millor contrast i resolució.\nPel que fa al rellotge en si mateix, de nou no em vaig armar del tot. Els diferents colors de la luneta són atractius, amb models de plata, or, negre i or rosa disponibles, però el rellotge és bastant gruixut de 12,4 mm de gruix. Com a resultat, l'Apple Watch 5 té 10,7 mm de gruix i s'assenta molt més contra el canell. No és incòmode, però, crucialment, no trenca el motlle en comparació amb altres Garmin, i el Vivoactive 4 sembla igual de bo en la meva opinió.\nLa majoria de funcions del Venu es relacionen amb el seguiment d’activitats i esports, que us detallaré a continuació, però també ofereix una gamma de funcions intel·ligents. La reproducció de música és la més significativa d’aquests, amb Venu que permet transferir els vostres propis fitxers de música o connectar-vos a comptes premium Spotify, Amazon Music i Deezer, per tal de sincronitzar les llistes de reproducció de manera inalàmbria via WiFi per escoltar fora de línia. Ni l’Apple Watch ni el Fitbit Versa ofereixen aquesta funcionalitat, tot i que la podeu trobar al Garmin Vivoactive 4 i al Vivoactiu 3 Música.\nNaturalment, també rebeu notificacions intel·ligents i també s’admeten els pagaments sense contacte mitjançant Garmin Pay. Això hauria de ser un motiu de celebració, però aquest últim segueix sent inútil gràcies a la manca de bancs britànics inscrits al servei; Actualment, Santander és l’únic banc de carrer alt amb què funcionarà.\nAquesta i la manca d’elecció d’aplicacions en comparació amb un dispositiu Apple Watch o WearOS és l’àrea principal en què ensopega Venu. Sense cap manera senzilla d’aprofitar al màxim el seu xip NFC i una molt poca manera d’expandir les funcions de Venu de qualsevol manera significativa: la botiga d’aplicacions Connect IQ és força estèrvia a part de les noves cares de rellotge. El primer smartwatch adequat de Garmin simplement no és tan intel·ligent. .\nRessenya de Garmin Venu: seguiment d’activitats i esports\nAfortunadament, compensa les mancances en aquest aspecte amb el tipus de seguiment físic en profunditat que esperem dels dispositius Garmin. Venu registra totes les mètriques habituals de seguiment d’activitats, incloses les passes, les calories cremades i les escales que s’han escalat i també hi ha una o dues novetats.\nUn d’aquests és el seguiment d’hidratació, on registreu el que heu begut cada dia per assegurar-vos que obteniu prou aigua, i també hi ha una nova funció de seguiment de períodes. No he pogut provar aquest últim, però us permet registrar els símptomes emocionals i físics durant el vostre cicle menstrual i s’estimaran quan podreu esperar el vostre següent període, juntament amb la vostra fertilitat.\nUna altra nova incorporació als rellotges Garmin que inclou el Venu és el seguiment de la respiració, mesurat en respiracions per minut. Tanmateix, més enllà de mantenir la respiració durant activitats com el ioga, no sé gaire que fer amb aquestes dades. No hi ha cap explicació sobre l'aplicació Venu ni Garmin Connect sobre com interpretar aquesta informació, així que em preocupa que sigui més confús que útil per a la majoria dels usuaris.\nMés útil és la funció de Bateria corporal, que té en compte els nivells d’activitat, el son i l’estrès, que es registra a través de la variabilitat de la freqüència cardíaca, per proporcionar-vos una puntuació senzilla sobre 100 que mostra la quantitat d’energia que teniu. Aquesta és una bona manera de comprovar la quantitat que esteu carregant durant la nit i, de fet, la quantitat d’activitats com una cursa o un gimnàs.\nLa meva única incògnita amb Body Battery és que les seves xifres semblen fàcilment inclinades per inexactituds en el seguiment del son de Garmin. Per elaborar, vaig trobar constantment que el rellotge registrava un temps total dormit per ser més llarg del que realment gaudia, amb el temps en què estava despert i mentint encara sovint registrat com a son lleuger. Com a tal, gairebé sempre em despertava amb una classificació de 100 bateries corporals, malgrat que corro cada dia i tinc un nadó a la casa que em desperta cada hora o dues de la nit.\nEn termes de seguiment esportiu, Venu supera el que ofereix qualsevol altra marca de smartwatch de forma nativa. Les modes esportives de Garmin són detallades, fiables i molt fàcils d’utilitzar, i Venu cobreix una impressionant gamma d’activitats que inclouen córrer, anar en bicicleta, nedar en piscina i fins i tot golf. Hi ha una o dues omissions notables, com ara la natació en aigua oberta i la modalitat multiesportiva; només trobareu en Garmin més econòmics com ara Precursor 945 i Fenix juny.\nMalauradament, he tingut alguns problemes sobre el seguiment de la freqüència cardíaca al Venu en córrer. Era precís en curses fàcils, però restaria considerablement darrere d’una corretja al pit quan feia intervals, de manera que, fins i tot si la freqüència cardíaca mitjana general era prou propera, no hi havia un gràfic exacte que mostrés les punxes quan vaig fer un esprint. Aquest problema es soluciona fàcilment combinant una corretja de freqüència cardíaca externa amb el Venu mitjançant ANT + o Bluetooth. També podeu combinar sensors de velocitat / cadència de ciclisme, però no mesuradors de força, que Garmin torna a limitar a dispositius de gamma alta com el Fenix 6 o el Forerunner 945.\nUn dels principals punts de venda de Venu en comparació amb els rellotges intel·ligents rivals d’Apple i Samsung és la gamma de continguts de formació guiada que ofereix. El rellotge ofereix entrenaments animats guiats per a entrenaments de força, ioga i Pilates, cosa que és ideal per a principiants que no volen abandonar els entrenadors personals o les classes costoses. Com en la majoria dels altres rellotges nous de Garmin, també podeu utilitzar Garmin Coach, que ofereix plans d’entrenament personalitzats per a distàncies de 5 km, 10 km i mitja marató que podeu seguir directament des del canell.\nTambé podeu crear els vostres propis entrenaments personalitzats a Garmin Connect i sincronitzar-los amb el Venu, que és excel·lent per a corredors, ciclistes i nedadors, tot i que no estic tan convençut de la utilitat de les sessions de ioga i Pilates. Això és degut a que heu de seleccionar cada proposta de l'entrenament i, si treballeu a través d'una rutina de ioga amb 30 o 40 moviments, us heu de prendre bastant temps per configurar-vos. No és un problema, però, ja que hi ha més que suficients entrenaments prematurs amb els quals seguir, inclòs un ioga molt útil per a la sessió de corredors.\nRessenya de Garmin Venu: veredicte\nGarmin s’ha fet bé per portar una pantalla AMOLED sempre activa al Venu sense deixar de banda la seva bateria. Per contra, lliurar un ús mixt de tres o quatre dies per càrrec en un smartwatch que ofereix aquest seguiment esportiu en profunditat posa Venu en una categoria pròpia.\nTot i això, tot i que la pantalla és preciosa, és difícil no qüestionar-ne la utilitat. No canvia l'experiència d'utilitzar de forma dràstica el rellotge, i el Vivoactive 4 ofereix totes les mateixes funcions de seguiment esportiu mentre duren més temps entre càrrecs.\nEl resultat és que Venu no és el total dels smartwatch que podríeu haver esperat. Si aneu després d’un excel·lent rellotge multisport que dura uns dies entre càrregues, personalment m’enganxaria amb la gamma Vivoactive, i si voleu un dispositiu que ofereixi funcions intel·ligents de qualitat i bones credencials de seguiment d’esports, Apple Watch és encara el que s’ha de batre.\nestrella ciutadà data d'alliberament 3.3\ncasament de la llista de regals de John Lewis


—Estava pensant en com puc donar-li la volta.\n—La volta a què?\n—A la situació, és clar.\n—És qüestió d’acceptació, les coses són com són. S’han d’entomar tal com venen.\n—Què vols, que rigui la gràcia?\n—Millor que plorar...\n—És que em fa ràbia, i pena, i por... Has de reconèixer que ha sigut una mala jugada. A partir d’ara serà inevitable, però no estava preparada per encetar el meló.\n—No t’instal·lis en el “si hagués...”!\n...atlov al il-ranod moc és oN—\nUnknown 18 de setembre de 2020, a les 8:07\nNo saps com donar-li la volta Núria? doncs no donant voltes a res: ni al perqué, ni al com, ni al quan.\nT'has de permetre tenir ràbia, pors, ganes de plorar i plorar, però mai instalar-te en el "si hagués" perqué és passat i ara has de viure el present que et toca i pensar que cada dia és un dia menys.\nNúria Pelegrí Bobet 18 de setembre de 2020, a les 10:58\nSempre tens raó. :)