L'esport, eix temàtic de Tarraco Viva\nDijous, 05 abril 2018 14:40\nEntre el 13 i el 27 de maig, Tarragona reviurà de nou, una any més, el seu passat romà. Arriba una vegada més, i ja suma vint edicions, el Tarraco Viva, el festival que recrea la riquesa de la civilització romana que encara perviu de forma monumental a Tarragona ciutat, però també a la seva àrea d’influència, incloent poblacions de l’entorn de la capital com a escenaris d’alguna de les 450 activitats que promou l’organització, que compta amb la complicitat d’un miler de persones que fan possible el festival. Un Tarraco Viva, el d’enguany, que, aprofitant l’empenta dels Jocs mediterranis dedicarà gran part de la seva temàtica a reivindicar la influència de l’esport en la cultura de la mediterrània clàssica.\n#SomMediterranis amb Fermín Cacho\nDissabte, 07 abril 2018 07:00\nOr olímpic a Barcelona 92, aquella cursa dels 1.500 metres forma part de l'imaginari col·lectiu de l'esport contemporada. Fermín Cacho ens saluda i desitja sort a Tarragona de cara als Jocs Mediterranis d'aquest estiu.\nTres dels cinc investigats per la vaga del 3-O no han comparegut davant del jutge\nDijous, 05 abril 2018 11:14\nAquest matí estaven citats a declarar als jutjats de Tarragona cinc acusats per desordres públics. Un delicte que se’ls imputa de la jornada de vaga general del 3 d’octubre. Dos han comparegut davant del jutge però s’han negat a declarar i altres tres no s’han presentat, entre ells els dos regidors de la CUP a l’Ajuntament de Tarragona, Laia Estrada i Jordi Martí.\nEl Club Hoquei Vila-seca afronta la final per la salvació a Nacional Catalana\nDijous, 05 abril 2018 07:11\nAquest diumenge (12.30 hores) TAC12 emetrà el primer partit de l'eliminatòria de permanència a la Lliga Nacional d'hoquei sobre patins. Amb el factor camp favorable i al millor de 3 partits, el Vila-seca rep la visita del filial de l'igualada, el pitjor equip de la Lliga però que s'ha reforçat amb jugadors de l'OK Lliga.\nEngeguen la campanya 'Tarragona no té por' en suport als investigats pel 3-O\nDimecres, 04 abril 2018 19:12\nEls investigats per les protestes amb motiu de l'1 d'octubre han convocat demà una concentració a les nou del matí a les portes del jutjat de Tarragona, per donar suport a les 5 persones cridades a declarar, entre els quals està el regidor de la CUP Jordi Martí. A més han posat en marxa la campanya 'Tarragona no té por'.\nAixí és el Valladolid de Luis César\nDijous, 05 abril 2018 07:10\nUn històric en hores baixes que té pressa per tornar aviat a la Primera Divisió. És el cas del Valladolid de l'exgrana Luis César, següent rival que passarà diumenge pel Nou Estadi del Nàstic.\nComença a Tarragona el Campionat de Catalunya de tennis universitari\nDimecres, 04 abril 2018 15:59\nUna de les proves test dels Jocs Mediterranis s'està realitzant ara i fins diumenge a les instal·lacions del Club Tennis Tarragona i amb la celebració d'un torneig que enfronta les millors raquetes acadèmiques de Catalunya.\nEl tennis dels Jocs duplicarà la participació de Mersin\nDijous, 05 abril 2018 07:00\nMés competidors i també més països presents a Tarragona 2018. Mentre que el programa de dobles comptarà amb 16 comitès, l'individual preveu la presència de 63 esportistes.\n100.000 espectadors veuen la Processó del Sant Enterrament per TAC 12\nDimecres, 04 abril 2018 14:04\nLa Televisió Pública del Camp de Tarragona va oferir un gran desplegament, amb una vintena de professionals i 6 punts d'imatge a la Part Alta, amb imatges espectaculars de les grues ubicades al pla de Palau o a la Baixada del Claustre.\nComencen les obres de remodelació del passeig marítim de Tarragona\nDimecres, 04 abril 2018 14:01\nL'objectiu és fer una remodelació completa del paviment i de la zona de vianants amb un pressupost de 850.000 euros. La reforma contemplarà la pavimentació d'un vial amb un carril per a cada sentit, la creació d'un nou carril bici i ampliar la zona de vianants.\nLa retirada del camió accidentat de l'A-7 provoca fins a 4 km de retencions\nAquest matí s'ha tallat l'autovia A-7 a l'altura de les Gavarres en sentit nord, fet que ha provocat llargues cues a la mateixa autovia i a la T-11. El motiu han estat els treballs per retirar el camió que feia dies que es trobava al lateral de la calçada de l'A-7, a prop de Tarragona.\nDimecres, 04 abril 2018 13:51\nEl regidor d'Urbanisme de Tarragona declara pel pla de la Budellera\nDimecres, 04 abril 2018 13:35\nAvui ha declarat als jutjats de Tarragona el regidor d’Urbanisme de la ciutat, Josep Maria Milà. Ho ha fet com a investigat pel pla de la Budellera i arran de la querella presentada per la CUP.\nL'Ajuntament de Montblanc anuncia noves mobilitzacions si les obres del túnel del Coll de Lilla continuen al mateix ritme. L'alcalde, Josep Andreu, ha criticat durament la inversió que l'Estat preveu a l'obra aquest 2018, que no arriba als 7 milions d'euros.\nAntoni Serra i Massimo Carlotto, premis Nacional i Internacional d'El Vi fa Sang\nDimecres, 04 abril 2018 12:49\nEl Festival Internacional de Novel·la Criminal en català de l’Espluga de Francolí que se celebrarà aquest cap de setmana ja ha anunciat els guanyadors dels premis El Vi fa Sang 2018. L'escriptor mallorquí Antoni Serra rebrà el Premi Nacional El Vi fa Sang, mentre que l'italià Massimo Carlotto recollirà el Premi Internacional.\nEl Pla de Seguretat dels Jocs tindrà 20 programes específics de protecció\nDimecres, 04 abril 2018 12:47\nEl Pla Director de Seguretat dels Jocs Mediterranis tindrà 20 programes específics de protecció, vigilància i seguretat. Avui la Junta Local de Seguretat de la ciutat de Tarragona ha analitzat el document que han presentat les diferents forces policials, i que durant aquest mes es presentarà també a la resta de seus dels jocs.\nJaume Marí, fill predilecte pòstum, i César Pastor, fill adoptiu de Tarragona\nDimecres, 04 abril 2018 11:59\nEl seu germà, Josep, va recollir la distinció que reconeix la tasca de Marí al capdavant de l'Associació de Paràlisi Cerebral La Muntanyeta. També va homenatjar-se César Pastor, escriptor d'origen lleonès.\nGaztañaga: "La salvació encara no està feta"\nDimecres, 04 abril 2018 11:09\nLa permanència a la Segona Divisió no és ni tan sols virtual. Aquesta és l'opinió del vestidor del Nàstic, que admet respirar tranquil després del triomf contra el Lugo per trencar una ratxa de més de 3 mesos sense guanyar al Nou Estadi.\nPàgina 127 de 248


El TS dona la raó al Francisco, el veí de 80 anys desnonat de la Salut | betevé\nL’alt tribunal resol que el contracte de lloguer de l'afectat, ubicat al carrer de Maignon, 6, és vigent i l'advocat ha presentat una demanda judicial per recuperar el pis\nAitana Molina | Neus Valls | dimecres, 7 d'abril del 2021, a les 13.52\nFrancisco Sánchez ha guanyat un nou embat judicial. El Tribunal Suprem li ha donat la raó. Sánchez, de 80 anys, va ser desnonat del seu pis al carrer de Maignon, 6, el febrer de l’any passat mentre era fora de casa. L’alt tribunal ha dictat a favor de l’afectat i el reconeix com a arrendatari i amb dret a pròrroga forçosa. Aquesta sentència és ferma i no admet recurs.\nUna batalla judicial amb la propietat\nEl Francisco vivia en aquest edifici des de feia 45 anys amb un contracte de renda antiga. Però l’any 2017 la finca va canviar de mans quan l’empresa UPL Gràcia va adquirir l’edifici del carrer de Maignon i aquí van començar els maldecaps d’aquest veí.\nDes de fa un any està fora de casa seva, tot i que la justícia ja va donar-li la raó quan un jutjat de primera instància va declarar nul el desallotjament. D’altra banda, l’Audiència Provincial de Barcelona va dictar a favor de la propietat determinant que el veí no tenia un contracte indefinit. Tot i això, Sánchez i el seu advocat Lluís Humet no es van rendir.\nL’any 2019 van presentar un recurs al Tribunal Suprem que ara els dona la raó. Són dues resolucions favorables que declaren el procediment de desallotjament nul i que estableixen que el contracte de lloguer del Francisco és vigent.\nSentència del Tribunal Suprem al recurs de cassació presentat pel Francisco Sánchez\nFa més d’un any que espera tornar a casa\nDes de fa un any, Sánchez no ha pogut tornar a casa seva, viu a Madrid a casa d’un germà, però amb l’objectiu de tornar al barri on ha viscut més de mitja vida. Tot i això, la propietat de la finca va començar obres a l’edifici i el pis està inhabitable, tot i que no hi havia permís d’enderroc per l’edifici.\nL’estat actual de l’interior del pis llogat pel Francisco al carrer de Maignon, 6\nL’advocat assegura que ara toca recuperar l’habitatge amb les condicions en què estava abans del desnonament del Francisco. Explica que ho han demanat mitjançant una demanda judicial per recuperar la possessió, al Jutjat de Primera Instància 26 de Barcelona.


Increïble èxit i visites memorables a l’estand de l’Alimentària de Barcelona 2022 : Fricafor\nIncreïble èxit i visites memorables a l’estand de l’Alimentària de Barcelona 2022\nFinalitzada l’Alimentària 2022, volem agrair a tots els nostres clients, proveïdors i amics la seva companyia, per visitar-nos al nostre estand i fer possible un any més una experiència professional més que enriquidora.\nDurant la nostra estança a la fira Alimentaria de Barcelona d’aquest any, hem rebut moltes visites importants que ens han aportat molt, però en aquesta ocasió volem comentar tres d’elles que tenen un significat extra per a nosaltres per la categoria dels visitants, a més dels beneficis mutus que ens hem emportat després d’aquestes xerrades.\nLa primera es tracta de la reunió entre Vall Companys, Costa Brava Mediterranean Foods i Pere Aragonès, president de la Generalitat de Catalunya. Juntament amb el President, varen acudir la consellera Teresa Jordà i, entre altres representants del sector, Josep Solé, director general de la divisió avícola de Vall Companys i Elisabet Cañigueral, presidenta de Costa Brava Mediterranean Foods. L’objectiu d’aquesta reunió era mostrar de primera mà la situació del sector carni, especialment després de l’impacte de la pujada dels preus dels cereals i de l’energia en tota la cadena alimentaria (des de la cria de bestiar a la producció d’elaborats). La invasió d’Ucraïna ha fet evident l’alta dependència de l’exterior que té el nostre sector i com és necessari avançar en l’auto abastiment energètic i de matèries primeres.\nLa segona visita que volem puntualitzar és la de l’ambaixador de la República Popular Xina a Espanya, donat que es tracta d’una reunió amb un representant d’un país amb el qual tenim molt bona relació i és un gran consumidor dels nostres productes des de fa molts anys.\nI, l’última visita a comentar, que va tenir lloc el mateix dia que ens va visitar l’ambaixador xinès a la tarda, és la de la consellera d’Agricultura de la Generalitat de Catalunya, Teresa Jordà, i del director general de l’IRTA (Institut d’Investigació i Tecnologia Agroalimentària), Josep Usall, que es varen interessar per la nostra Companyia i els principals productes que vam mostrar a l’estand (la nova gamma de croquetes, els empanats, fuets, pernil salat…).\nCom a tancament, seguint els valors i la mentalitat que caracteritza a Costa Brava Mediterranean Foods, donem tot l’estoc de l’Alimentària al Banc d’Aliments per tal que la seva utilització sigui la millor possible.\nGràcies de nou a tots per acompanyar-nos en aquesta gran experiència!


Reforços del metabolisme per a la pèrdua de pes\nAlguna vegada t'has preguntat per què algunes persones no guanyen pes tot i omplir-se en totes les ocasions possibles mentre estàs lluitant amb el teu programa de pèrdua de pes fins i tot després de prendre totes les precaucions i seguir les restriccions de la dieta? Si vostè té sobrepès i té problemes en el control del seu pes, és més probable que s'enfronti a un metabolisme lent.\nBiològicament, el metabolisme són els processos bioquímics que sostenen la vida, però des de la nostra perspectiva de pèrdua de pes, el metabolisme es refereix a diversos òrgans i glàndules que determinen com el seu cos crema energia alimentària i l'utilitza per donar suport a la seva vida. L'estómac, els intestins petits i grans, el còlon, el pàncrees i les glàndules tiroides són els principals òrgans del cos que contribueixen a la seva taxa metabòlica. Quan es produeixen desequilibris en qualsevol d'aquests sistemes, llavors vostè pot enfrontar-se a un metabolisme lent.\nFins i tot si ignorem els desequilibris en aquests sistemes, els individus tenen un metabolisme únic. Les persones metabolitzen els aliments i utilitzen calories a diferents ritmes. De fet, el metabolisme de cada individu difereix com les seves empremtes dactilars. El metabolisme està directament relacionat amb la ingesta d'energia alimentària, requeriments vitamínics i nutricionals, el nivell de producció de tiroides i endocrins, i un equilibri harmoniós de diferents sistemes.\nCom augmentar el metabolisme?\nLes persones amb una taxa metabòlica més ràpida cremen ràpidament les seves calories i es mantenen primes tot i menjar més aliments. Les persones que pateixen un metabolisme lent tenen més probabilitats de convertir-se en obeses. Si vostè pot augmentar el seu metabolisme en repòs, es cremaran més calories i restaurar el seu aspecte fabulós en pocs mesos. Aquesta és la raó per la qual alguns experts en fitness afirmen que han desenvolupat enfocaments o metodologies úniques per augmentar el metabolisme de l'individu.\nIndependentment de les seves afirmacions, l'activitat física i l'exercici són la manera més segura d'augmentar el metabolisme. Els exercicis construeixen massa muscular i es cremen més calories. També prevenen l'envelliment relacionat amb l'envelliment de la desacceleració metabòlica. És molt important que s'adhereixi al seu règim d'exercici.\nSi voleu perdre pes, podeu augmentar el metabolisme seguint aquests consells:\nPorta una vida activa i considera el teu règim d'exercici com una de les parts més importants del teu horari diari.\nMenjar amb intel·ligència en lloc d'omplir-se sense pensar. Reduir la ingesta de greix i sucre al nivell recomanat i incloure fruites, verdures i cereals integrals en la seva dieta.\nSeguiu els vostres plans de dieta, especialment quan mengeu aperitius o beveu begudes alcohòliques.\nTots sabem que l'activitat física i l'exercici són les millors opcions per mantenir-se en forma i saludable, però de vegades, els reptes de tenir cura de la seva família o criar els nens poden ser més exigents, i no deixar gairebé temps per estalviar al gimnàs. En aquest cas, és possible que vulgueu solucions alternatives per augmentar el vostre metabolisme en repòs.\nDe fet, la indústria de la salut i l'aptitud està inundada de reforços del metabolisme per a la pèrdua de pes. Trobareu innombrables productes que afirmen restaurar els desequilibris dins del seu cos i augmentar el seu metabolisme. Desafortunadament, trucs i modes poden danyar el seu cos en lloc de mantenir la massa muscular, evitant la desacceleració metabòlica o augmentant el metabolisme.\nSi voleu augmentar el seu metabolisme per a la pèrdua de pes mitjançant l'ús d'aquestes solucions alternatives o necessiten donar suport a la seva dieta i règim d'exercici amb reforços del metabolisme, sempre ha de triar reforços naturals del metabolisme per evitar qualsevol dany o efectes secundaris per al seu cos. Si excloem una nutrició i exercici adequats, els reforços del metabolisme natural són probablement les millors opcions per perdre pes augmentant el seu metabolisme en repòs.\nReforços del metabolisme destacats\nEstalvia 'Potenciadors del metabolisme per a la pèrdua de pes' PDF\nAquesta pàgina s'ha traduït automàticament. Original: Metabolism Boosters for Weight Loss


Tàndem per explorar les potencialitats del vímet – CDR Museu de la Pauma\nTàndem per explorar les potencialitats del vímet\nDesprés de l’espart el vímet. El dissenyador Curro Claret i l’artesà Joan Farré, especialitzat en vímet, van impartir a finals de març la segona sessió del projecte Tàndem artesania/disseny. Visions singulars, un projecte impulsat pel Museu de la Pauma amb l’objectiu d’estretir vincles entre artesania i disseny i donar eines noves a aquelles persones i professionals que treballen en l’àmbit de l’artesania, les fibres vegetals o el disseny, entre altres. La primera sessió, a finals de gener, la van realitzar dissenyadora Pepa Reverter i l’artesana Simone Simons, que van investigar els usos de l’espart.\nEn aquesta ocasió Claret i Farré van idear una ràpida aproximació al vímet, explorant les seves potencialitats materials i de disseny. “Ens vam proposar treballar i testar com es relacionava el vímet amb els usos i elements més propers al nostre cos. De vegades formant part d’altres objectes i materials, i de vegades de forma més autònoma”, explica Curro Claret. L’objectiu era “forçar aplicacions poc usuals per al vímet per aprendre el seu comportament en d’altres situacions”, afegeix. Així els participants van crear una col·lecció de petits elements pensats per equipar o vestir una persona. L’experiència va ser un veritable experiment de creativitat col·lectiva i compartida, ja que els autors de les peces van explicar les seues creacions a tres persones externes al projecte i al públic que visitava en aquells moments el museu.\nRoser Royo\t2019-05-27T13:26:34+00:00


Sabem que ens trobeu a faltar i ens sap greu no haver estat més actius a les xarxes socials, però el wifi de la casa no ens permet gaire més i la cobertura entre tanta vegetació és escassa. Tot i això, no cal que patiu! Ja sabeu que aquí tant nens com monitors estem fets de bona pasta i, malgrat la calor, estem passant uns dies d'allò més entretinguts!\nDe moment, la mort del Rei del Regne d'Altdorf ja ha provocat una guerra entre quatre nobles que ha deixat els camps i els poblets dels voltants fets socarrim. També cal dir que sembla que la situació ja s'ha calmat una miqueta i els nobles estan negociant com actuar respecte al tro buit.\nEsperem que pel nostre estimat Masnou estigui anant tot de meravella!\nIntentarem tornar a donar senyals de vida aviat!


Alcanar i Ulldecona, resiliència i solidaritat - Setmanari l'Ebre\nHomeOpinióFirmes setmanarilebre.catAlcanar i Ulldecona, resiliència i solidaritat\nPer Joan Astasio\nDes del primer moment, totes i tots hem estat treballant per reconstruir aquesta situació.\nEls ajuntaments, amb l’alcalde d’Alcanar, Joan Roig, i l’alcaldessa d’Ulldecona, Núria Ventura, al capdavant, policies locals, Bombers, Brigada, Mossos, serveis d’emergències, Protecció Civil, serveis socials, Creu Roja, entitats, empreses, institucions, tots els veïns i veïnes, persones vingudes d’arreu… totes i tots units per ajudar en aquests moments difícils. És un orgull poder-ho dir, perquè davant les dificultats, no ens ha mancat la perseverança, la solidaritat i la voluntat de tirar endavant.\nLes primeres hores de l’aiguat van ser les més complexes per a nosaltres, perquè no podíem accedir a les instal·lacions, havia caigut la xarxa elèctrica i havíem perdut el contacte amb el telecontrol. Durant tot aquell primer dia, els operaris de la companyia van estar treballant durant tota la nit per poder reparar de forma provisional les fuites que havíem detectat. L’endemà, dia 2 de setembre, davant la manca de subministrament elèctric, la principal tasca va ser abastir els dos pous d’aigua d’Alcanar Platja i les Cases d’Alcanar amb dos grups electrògens per poder-los tornar a posar en funcionament.\nPosteriorment, amb la terbolesa que s’havia generat en reiniciar el pou de les Cases d’Alcanar, es van activar dos camions cisterna d’aigua potable per assegurar el subministrament. Així doncs, un important operatiu va treballar sense descans per aconseguir garantir el servei d’aigua a Alcanar i a Ulldecona. Vull que aquestes línies serveixin per destacar el seu esforç, professionalitat i dedicació en uns moments molt complexos laboralment i personalment.\nAquesta capacitat de resiliència ha estat clau tant per garantir el servei d’aigua en el nostre cas com per contribuir a superar la situació i recuperar la normalitat. Davant la desolació i complexitat de la situació inicial, la solidaritat ha sorgit per prioritzar l’ajuda a les persones, garantir els serveis i sortir-nos d’aquesta situació. Seguim treballant per reconstruir els nostres municipis. #Monsortirem!\nAIGUATS AL SUD DEL MONTSIÀ\nArticle anteriorMés de 750 alumnes estudiaran algun dels graus universitaris al Campus Terres de l’Ebre\nArticle següentS’enfronten a tres anys i mig de presó per conrear marihuana a l’Ametlla de Mar\nencarregat d’Agbar a Alcanar i Ulldecona


El meu DNI i el 9N El meu DNI i el 9N\nNo hi ha res més complicat que canviar d’identitat. Ja no només per qüestions burocràtiques sinó per una qüestió psicològica. La gent busquem l’estabilitat per naturalesa i ens reconforta que ens fomentin la nostra essència. Evidentment, canviar la nostra identitat sovint podria causar-nos complicacions emocionals.\nUn aspecte positiu en aquest tipus de canvis consisteix a facilitar la comprensió de què l’estabilitat és una il·lusió. Allò que en un moment de la nostra vida ens sembla transcendent, en un altre ens pot semblar una estupidesa. M’interessen, per tant, aquests tipus de canvis. Que m’interessin no implica que desitgi que tothom ho hagi de voler igual. Entenc que la gent s’aferri a la seguretat.\nEns identifiquem amb partits polítics per sentir-nos formar part d’un col·lectiu, ens identifiquem en equips de futbol per la mateixa raó. És més fàcil seguir als triomfadors perquè projectem els seus èxits com si forméssim part de la victòria. Si guanya “La Roja” tots a comprar camisetes i a mostrar l’orgull pel “nostre” equip.\nPerò què passa quan quelcom no funciona de la nostra identitat? Doncs que preferim mirar a un altre lloc i no assumir responsabilitats. Fins i tot podem justificar accions incorrectes per mantenir la nostra identitat intacta. Per exemple, he sentit a unes quantes converses en les que he estat present que és normal que els polítics roben, que això de desitjar un canvi de governants no és legítim, que els poderosos sempre han fet coses fosques i la cosa no canviarà. En dos d’aquests casos, els companys de conversa eren afins al PP i me van justificar que els del seu partit cometessin estafa. No me van negar que ho fessin sinó que me van comentar “tothom comet estafes, però ells almenys fan un servei notable al país”.\nÉs simptomàtic i cal dir que em semblaria igual de grotesc que aquest argument es fes servir per defensar qualsevol causa. Si qualsevol partit comet frau i segueix sent votat és degut a aquestes concepcions feudalistes i feudalitzadores. Potser a la gent ens costa més canviar la nostra identitat, perquè qualsevol canvi d’aquests suposa un sacrifici personal més alt que no pas moure’ns cap a una altra postura.\nEl factor educatiu o ensinistrador, segons es miri també té una incidència molt forta a l’hora de convertir-nos en uns defensors de la identitat immutable. L’estatus quo sempre educa en valors que promoguin l’enfortiment d’ell mateix i el debilitament de qualsevol altre model. N’hi ha que hi veu ensinistrament en el model català d’educació i en canvi veurà molt educatiu fomentar la devoció cap a la Monarquia, el consentiment envers el franquisme i la lluita per una Espanya castellana on el català s’accepti com s’accepta a un fill capritxós, amb resignació.\nNo vull dir que a Catalunya no s’ensinistri o que a Espanya sí o a la inversa. Vull expressar que qualsevol tipus d’educació vista per una identitat rival i confrontada serà vista com a manipuladora. La pròpia com a veritable. Ara bé, en el moment en què una visió com aquesta intenta legitimar-se com a únicament veritable corre el perill de perdre la raó, almenys en una democràcia. Per què? Doncs perquè la democràcia es fomenta en què la raó no és una, “gran i lliure”, sinó plural i consensuada quan es tracta del bé públic.\nPerò ja dic, costa molt canviar d’identitat i quan tenim un rival o enemic evident ens resulta més fàcil afirmar-nos en la nostra pròpia posició. Aquesta és l’essència de les identitats: afirmar-nos a nosaltres mateixos en contraposició a un gran perill o enemic. Els independentistes mexicans eren un gran perill per a l’Espanya noucentista, ara ja són “amigos latinos”. Els francesos també eren un gran perill fins que es convertiren en un aliat una mica incòmode. Toca buscar nous rivals.\nNo hi ha res més nostàlgic que defensar l’estatus quo amb l’únic argument de què és l’estatus quo. Això Ciutadans ho fa molt bé. Però és buit de contingut perquè no motiva la reflexió sinó la subordinació. Des d’aquest partit se’ns diu: la democràcia es defensa amb els partits polítics que elaboren les regles del joc que es van constituir fa vora quaranta anys. És important que sigui sent així. Ara bé, aquestes lleis només funcionaran quan nosaltres governem, els altres no són gaire bons fent la seva feina. Per tant, ens heu de votar. (L’argument és excels.) De vegades inclús penso que C’s és la performance més realista i grotesca del gran dramaturg Albert Boadella.\nPerò les identitats canvien, subtilment, al llarg dels anys. Al meu col·legi, quan era petit, em van regalar dues banderes espanyoles per anar a veure als reis en una visita seva a Tortosa. Encara recordo la seva foto penjada a cadascuna de les aules de classe. Ningun professor ens va criticar que tinguéssim aquella imatge. Ens feien pedagogia d’amor cap a la monarquia (no sé si per obligació o per afecció).\nRecordo jugar en castellà, mirar pel·lícules en castellà i fer-ho sense adonar-me’n si era imposat o per què collons em venia donada aquella llengua que no era ni meva ni del meu entorn. Recordo que des de petit em fascina aquesta llengua. Recordo que vaig anar a veure una jura de bandera quan tenia 6 anys i recordo per tant haver conegut abans l’amor (forçat o no) per la bandera espanyola que per la catalana.\nRecordo que el meu desig per la independència va venir acompanyat per un desig filosòfic de no acceptar una realitat com a immutable ni la possibilitat de canvi com quelcom dolent en sí mateix.\nRecordo com parlava amb diferents amics sobre aquest tema i com tots arribàvem a la conclusió de què en temes “identitaris” primer s’assoleixen les posicions i després s’argumenten (en la majoria dels casos).\nI sobretot recordo a la gent que una identitat, tal i com ens explica Sant Agustí a les seves confessions, es reafirma davant de l’atac dels altres i que no hi ha res pitjor per intentar dissoldre un pensament que intentar imposar-ne un d’invers. Així que l’espanyolisme que vulgui convèncer als catalans de que lo millor és seguir sent espanyols, no tenen ni idea de metodologia, ni d’educar o ensinistrar (depenent com ho vulguin veure).\nTambé recordo que convidar a la reflexió per una i altra banda és molt important per a la democràcia.


DEMAVE PARKINGS LLEIDA\nEl teu vehicle està en les millors mans. Demave es el teu pàrquing de confiança a Lleida. Atenció personalitzada i propera a cadascun dels nostres clients. Sense importar la durada de l’estància, cada client es únic. Per facilitar el procés d’estacionament, oferim el nostre servei VIP en el que el nostre personal especialitzat et recollirà el vehicle a l’estació AVE Lleida Pirineus abans del teu viatge en tren i el tornarem net i en perfectes condicions a la mateixa porta de l’estació a la teva tornada. Despreocupa’t de buscar un aparcament i gaudeix del teu viatge en AVE.\nTens problemes amb el teu vehícle per anar en “AVE” desde Lleida…? On aparcar per anar a Madrid o diàriament a Barcelona amb l’AVE o l’AVANT…?\nNo li donis més voltes, DEMAVE està al teu costat per a solucionar-ho. Aparca tranquil·lament a les nostres instal·lacions situades (caminant), a tan sols CINC MINUTS de les taquilles de RENFE. Si no desitges caminar, tenim el Servei VIP d’assistència al viatger.\nAmb la targeta ACA Master, 5% de descompte als socis en cadascuna de les estàncies als aparcaments DEMAVE. I si es la primera vegada que realitzeu una contractació amb DEMAVE, disposareu d'un rentat de cotxe exterior totalment gratuït.\nMés informació: http://www.demave.com/ca/


Els regidors sobiranistes de les Illes es reactiven pel dret de decidir\nRecuperen la plataforma Avançam per a una nova fase cap a l'exercici del dret de decidir\nLa plataforma Avançam es reactiva després d’uns anys d’inactivitat. Regidors d’arreu de les Illes Balears s’han reunit aquest cap de setmana a Montuïri per recuperar l’esperit fundacional de la plataforma en favor del dret de decidir, l’autogovern i la sobirania fiscal. La plataforma esdevindrà ara una associació que donarà cobertura als càrrecs electes que s’hi vulguin afegir dels quatre consells insulars de les Illes.\n‘Avui som més de seixanta regidors de Mallorca adherits a la plataforma i s’espera l’adhesió de més càrrecs electes de Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera aquestes setmanes vinents, sempre a títol individual’, diuen els portaveus de la plataforma.\nEn la reunió feta dissabte a Montuïri, els electes presents van acordar de formar un grup de treball per redactar uns estatuts i preparar una estratègia d’actuació per a assolir els objectius fundacionals.


Batxibac | IES Manuel de Cabanyes\nINFORMACIÓ PROVA D’ACCÈS CURS 2019-2020\nEl programa batxibac, impartit en els centres específicament autoritzats pel Departament d’Ensenyament, és un currículum mixt en llengua catalana i llengua francesa, que permet a l’alumnat obtenir, a més del títol de Batxillerat, el diploma de Baccalauréat.\nBatxillerat + Baccalauréat = Batxibac\nACCÉS ALS ESTUDIS DE BATXIBAC\nPer accedir al batxibac l’alumnat ha de demostrar un nivell bàsic de francès, equivalent al B1 del Marc Europeu de Referència per a les Llengües. És imprescindible presentar-se a la prova de nivell escrita i oral, convocada pel departament de Francés i comunicada al web del centre.\nL’alumnat cursa un currículum mixt que suposa fer un terç de l’horari lectiu del batxillerat en llengua francesa.\nLes matèries cursades en francès són com a mínim:\nHistoire de la France et de l’Espagne\nL’alumnat de batxibac desenvolupa el seu treball de recerca en francès.\nEl currículum en francès és impartit per un equip docent francòfon. A més un auxiliar de conversa natiu reforça el francès oral de l’alumnat.\nL’alumnat de batxibac fa un intercanvi de 10 dies amb alumnat del Lycée Augustin Thierry de la ciutat de Blois, a 150 km de París. L’intercanvi forma part del currículum; per tant la participació a l’intercanvi és obligatòria.\nSUPERACIÓ DELS ESTUDIS DE BATXIBAC\nPer obtenir la doble titulació l’alumnat haurà de:\nsuperar totes les matèries de Batxillerat\nsuperar la prova externa de Baccalauréat que tindrà lloc a finals de curs sobre continguts de les matèries específiques de llengua francesa (prova oral i escrita), literatura francesa i història d’Espanya i França.\nLa nota final del Batxillerat està formada per la mitjana de les matèries cursades a 1r i 2n de batxillerat (90%) i la nota del treball de recerca (10%).\nLa nota final de Baccalauréat és la mitjana ponderada entre la nota mitjana de Batxillerat (70%) i la qualificació global de la prova externa 30%.\nACCÉS A LES UNIVERSITATS\nL’alumnat pot accedir a la Universitat francesa com qualsevol batxiller francès.\nL’alumnat tindrà dues opcions per accedir a la Universitat catalana:\nAmb la nota de Batxillerat, presentant-se a les PAU (a la fase general i, si s’escau, a la fase específica),\nAmb la nota de Baccalauréat (sense fer la fase general de les PAU) i si s’escau acompanyada de la fase específica de les PAU.\nL’alumne/a podrà escollir l’opció més avantatjosa.


FOTÒGRAF DE MODA Barcelona\nHome » FOTÒGRAF DE MODA\nFOTÒGRAF DE MODA BARCELONA: LA BELLESA I L’ESTIL MANEN!\nVol que un fotògraf de moda el/la sublimi. Somia en ser el/la model privilegiat/da d’una sessió en un estudi especialitzat. Desitja que un fotògraf ressalti els seus trets més bonics i immortalitzi la seva bellesa. Vol probar o reviure l’experiència de la fotografía de nu artístic. Barcelona Fotógrafo responderá a todas sus expectativas.\nQui no ha somiat mai en tenir una fotografia perfecte? Des de la simple foto de perfil fins al book complet, Barcelona Fotògraf li garantitza un resultat professional. Acompanyat/da per una maquilladora experta, en un estudi d’alta categoria, el seu fotògraf de retrat sabrà donar-li confiança i guiar-lo per fer de vostè el/la model ideal. Sigui quin sigui el seu perfil, l’exigència i professionalitat de Barcelona Fotògraf sabrà ressaltar el millor de vostè i garantitzar-li un resultat més enllà de les seves expectatives\nPer les seves fotos de retrat, moda o nu, podrà deixar-se portar per un fotògraf de la prestigiosa Model Week Barcelona.\nÉs un professional i desitja promoure la seva linia de roba o d’accessoris, busca models professionals, un estudi adaptat i fotògrafs especialitzats, Contacti’ns.


Jesús neix, fill d’una parella de refugiats a Lesbos | Catalunya Religió\nPer Catalunya Religió. Dij, 24/12/2020\n(CR) El naixement de Jesús a Lesbos evita la repatriació dels refugiats tancats en un camp. Aquesta és la interpretació que Francesc Mateu ha fet enguany del naixement de Jesús. Una actualització del naixement, fet de playmobils, que Mateu presenta en el seu ja famós i esperat pessebre particular. En format notícia, connectant en directe des de l’illa grega, Mateu ajuda a una sensibilització de la problemàtica, que afegeix podria haver cobert des de les illes Canàries.\nPessebre, naixement, Frances Mateu, Moria, Lesbos, refugiats, Acció Social, Societat


El català, en perill d’extinció (I) | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDc., 18/05/2022 - 03:05\nTothom sap que Andorra és l’únic país de tot el món que té el català com a única llengua oficial. Doncs malauradament, molts dels turistes que ens visiten ho desconeixen. Recordo que quan treballava de cambrera més d’una vegada em preguntaven de males maneres que per què utilitzava el català com a primera llengua per comunicar-me de cara al públic i els explicava que el català és la llengua oficial d’Andorra, i, per tant, era la que utilitzava en primer lloc. Evidentment, quan detectava que els clients eren espanyols, portuguesos, francesos o anglesos els parlava en el seu idioma. Ara bé, d’ençà que vaig deixar de treballar a la restauració, m’he començat a adonar que la riquesa lingüística d’Andorra es troba en una corda fluixa. El motiu? Que molta gent que ve a treballar al país no s’esforça ni per aprendre ni per parlar en català. Més d’una vegada m’ha passat que el cambrer no sabia parlar en català i com que no m’entenia em demanava que el parlés en castellà. I jo em pregunto: si ara marxés a treballar de cara al públic per exemple a Anglaterra hauria de saber parlar l’anglès, oi? Doncs penso que aquí també hauria de ser el mateix. Penso que des de Política Lingüística haurien d’obligar els temporers a adquirir com a mínim el nivell A1 de català si volen treballar sis mesos al país i en cas d’un any o de voler tornar al país que se’ls requerís l’A2. Però no és normal que al teu propi país no t’entenguin ni t’atenguin en català. Quina imatge estem donant als altres països? Ja us dic jo quina: la d’un país que està perdent la seva identitat.\nEscrit per keka el Dc., 18/05/2022 - 08:48 Enllaç permanent\nBravo Laia, tens tota la raó. Bona iniciativa la que proposes pels temporers, però els primers responsables no són els treballadors, som nosaltres. No hem de canviar mai de llengua. Una llengua només es manté viva si és necessària, i són els seus parlants, qui la fan necessària\nEscrit per baldiri el Dc., 18/05/2022 - 10:19 Enllaç permanent\nCom responia el gran sabi Johan Cruyff sempre que li demanaven per que no havia aprés el català, perquè no m'ha fet falta!\nEscrit per Ferran Porta el Dj., 19/05/2022 - 09:02 Enllaç permanent\nLa supervivència del català se sustenta sobre dues potes: el suport que se li doni des de la política i la presència que li donem cada catalanoparlant. Personalment ja vaig superar, fa anys, el mal costum de canviar al castellà quan sóc a Andorra o a qualsevol territori on el català és llengua oficial. Visquent a Alemanya una pila d'anys, el primer que vaig fer en arribar-hi, el primer, va ser matricular-me a una escola per millorar el poc alemany que sabia llavors. És una obvietat que qui s'instal·la a Andorra per treballar ha de ser capaç, com a poc, de defensar-se en la llengua oficial del país.\nEscrit per baldiri el Dv., 20/05/2022 - 09:03 Enllaç permanent\nCert, però recordi a Alemanya, a vosté la llengua li feia falta!\nLes darreres opinions de Laia Bautista Servat...\nLes temeritats consentides als ciclistes\nLlenguatge inclusiu. Moda o necessitat?\nEl català, en perill d’extinció (II)\nPer què se saluden, els motoristes?


Espanya es planteja una quarta dosi generalitzada contra la COVID-19\nEspanya es planteja una quarta dosi generalitzada de la vacuna contra la COVID-19\nEl CSIC recomana administrar una dosi que protegisca contra les últimes variants\n18 de maig de 2022 (16:48 CET)\nUn adolescent rep la vacuna contra la Covid-19\nLa quarta dosi de la vacuna contra la COVID-19 podria ser una realitat a Espanya de cara als mesos d'hivern. I és que cada vegada són més les veus que es mostren a favor d'administrar una quarta dosi generalitzada a tota la població.\nSense anar més lluny, Margarita del Val, investigadora del Consell Superior d'Investigacions Científiques d'Espanya (CSIC), ha afirmat aquest matí a València que seguim en "un moment molt difícil" perquè "tenim poques dades i no sabem què passarà", vaticinant que el pròxim hivern "ens contagiarem més de totes les malalties respiratòries inclosa la covid".\nPel que respecta a aquesta hipotètica quarta dosi, es treballa en una nova vacuna que siga capaç de fer front a les últimes variants del virus detectades en diferents punts del planeta o, com en el cas de l'òmicron, predominant ja a Espanya.\nSobre aquest tema, en la primera Cimera Internacional sobre Gestió de Pandèmies que ha acollit València, l'Agència Europea de Medicaments (EMA en les seues sigles en anglés) ha explicat que des d'aquest 2022 s'han establit una sèrie de regles a seguir de cara a les noves vacunes que cal preparar enfront de les variants com en el cas de l'òmicron, que podria estar preparada per a ser avaluada en breu.\nRespecte a la situació que viu actualment la Xina, els experts han assenyalat que prop del 40% de la població major de 80 anys no s'ha vacunat, pel que aquest país ha d'impulsar una "estratègia de vacunació completa", ja que "no es pot tractar de controlar la situació dels no vacunats amb mesures d'aïllament".\nFernando Simón, director del Centre de Coordinació d'Alertes i Emergències Sanitàries, ha assenyalat a València, per part seua, que "la pandèmia pot acabar, però el coronavirus no té per què acabar", destacant, no obstant això, que ens trobem en un moment "molt favorable en el qual la malaltia no és en general greu".


MÁS TRANQUILO – Aficine\nRivoli Comedy / 2022 / 80 minuts Per a tots els públics\nL’actor malagueny, Miguel Ángel Martín, presenta «Més Tranquil», una vista particular dels temes quotidians que ens ocorren.\nL’actor es va fer viral en les xarxes amb el seu ‘Diari de confinament’ comptat en pijama i la seva tassa de cafè.\nDesprés de més de 20 anys d’experiència teatral en els quals ha col·laborat amb algunes de les més importants companyies malaguenyes , Miguel Ángel es torna viral durant el confinament a través del seu “Diari d’un Confinament” en el qual des de la seva cuina, en pijama i amb la seva tassa de cafè, reflexionava sobre temes quotidians amb molt d’humor i un toc d’ironia.\nDesprés del Confinament continua amb els seus vídeos en les seves xarxes, on ha multiplicat els seus seguidors, compartint les seves particulars reflexions sobre la nova normalitat amb milers de seguidors a tot el món.\nDesprés del seu èxit, ha participat en la sèrie “Deutes” que prepara la seva emissió en Antena 3 i col·labora en nombrosos programes de ràdio i televisió.\nMIGUEL ÁNGEL MARTÍN @tunomandas


Deliciosa visita i taller banyats amb xocolata - Escola privada Santa María del Pino\nBlogInici » Deliciosa visita i taller banyats amb xocolata\nprevious post: Juegos y visita a los animales del Xaragall\nnext post: Gravem i compartim les cançons de cada curs\nDeliciosa visita i taller banyats amb xocolata\nAquest matí els alumnes que participen al Summer Life han anat fins a Barcelona amb un objectiu deliciós: visitar el Museu de la Xocolata. Es tracta d’un espai a l’antic convent de Sant Agustí, al barri del Born, que des de fa anys explica amb detall la història de la xocolata.\nEn primer lloc els nens d’Infantil han visitat al Museu, on els han explicat com va arribar a Europa i altres curiositats com, per exemple, que abans s’utilitzava com a medicina. Però el que més els ha agradat, sens dubte, ha estat descobrir un enorme Messi fet amb xocolata i altres figures de dibuixos animats, com uns que simulaven els ninos de Lego o el drac que hi ha al Parc Güell, fet en aquest cas de xocolata blanca.\nMentrestant, el grup de Primària participava en un taller on una pastissera els ha detallat les característiques del cacao i deixat tastar la seva vessant més pura… Els alumnes han posat un a un el dit en un pot amb cacao en pols i, per la seva sorpresa, era tan amarg que a la majoria no els ha agradat. I és que, segons els han explicat a continuació, la xocolata que ells acostumen a menjar està combinada amb sucre i llet, com a principals ingredients.\nA continuació els han convidat a fer les seves pròpies figures de xocolata per endur a casa i han pogut triar entre diferents motllos d’animals. Els han omplert en una font de xocolata i fins i tot els han donat permís per sucar-hi un dit, amb l’emoció que això comportava… També els han explicat la diferència entre una màniga pastisseria i un cornet de xocolata, i amb aquest últim els han ensenyat a pintar dibuixos a partir del fil que desprenia xocolata, i el que sobrava… cap a la boca!\nJuegos, pruebas y valores olímpicos\nCon el desfile de todos los cursos y la llegada…\nDia de Laboratoris, a l’escola Pérez Iborra\nEls alumnes de 4t d’ESO han anat aquest dijous a…\nUn año más, y ya van 40 ediciones, los alumnos de…


Més espectacles, més autors contemporanis i un projecte per a joves: així és la nova temporada del TNC | Godot Barcelona El TNC ha presentat una programació més propera a tots els públics i amb un nou projecte per a joves.\nEl Teatre Nacional de Catalunya ha presentat ja la programació de la nova temporada 2018-2019 amb la voluntat de ser cada dia més proper a tots els públics.\nLa nova temporada tindrà 27 espectacles (la temporada actual en té 24) dels quals 18 són d’autors contemporanis vius; es faran 377 representacions (la present temporada en té 340) i un total de 256 artistes pujaran a l’escenari al llarg de la temporada (124 dones i 132 homes).\nAquesta temporada 2018-2019 el Teatre Nacional de Catalunya encetarà un nou projecte de Teatre per a Joves de 12 a 18 anys amb la voluntat d’acostar-los al fet escènic amb temàtiques més properes a les seves realitats. Els títols d’aquest cicle seran: Youth#4, de Didier Ruiz i producció del TNC i Obra Social “la Caixa”, Amanda T, d’Àlex Mañas i producció de la Sala Atrium, i El futur, d’Helena Tornero i producció del TNC i Teatre en Xarxa. Dintre del projecte pedagògic, es continuarà amb les Escoles Tàndem, a l’escola Ramon Llull de Barcelona i amb la col·laboració de la Fundació Catalunya – La Pedrera, i es començarà a oferir Tallers per a escoles de primària.\nMònica Campos, directora executiva del TNC, ha explicat els nous preus de les entrades generals (1 € més que la temporada actual); els abonaments, que van dels 45 € als 150 € i que ofereixen fins a un 43% de descompte, i els nous avantatges exclusius per als abonats. Ha destacat que els nous preus permetran al TNC continuar amb la seva missió de servei públic i així possibilitar que cada dia més persones puguin accedir a més espectacles de teatre i, en definitiva, a la cultura. La directora executiva també ha anunciat que els abonaments ja s’han posat a la venda i ha agraït el suport del públic més fidel, gràcies al qual s’assoleix el rècord històric d’espectadors abonats al TNC: 5.219 persones s’han abonat a la temporada 2017-2018.


Chatfield (Minnesota) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n43° 50′ 46″ N, 92° 11′ 13″ O / 43.8461°N,92.1869°O / 43.8461; -92.1869\nChatfield és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia una població de 2.394 habitants.\nSegons el cens del 2000, Chatfield tenia 2.394 habitants, 930 habitatges, i 633 famílies. La densitat de població era de 464,5 habitants per km².\nDels 930 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 44.023 $ i la renda mediana per família de 53.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.174 $ mentre que les dones 27.697 $. La renda per capita de la població era de 20.145 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nSt. Charles (17 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Chatfield\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Chatfield_(Minnesota)&oldid=25000242»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 set 2020 a les 21:04.


VIATGE EN EL TEMPS 12. MISSIÓ PIRATES. GERONIMO STILTON. 9788418443640 Llibreria Carrer Major\nEl laboratori dEspatotxí es veu amenaçat per una mona entremaliada que prové del passat. Així comença per a nosaltres, els Stilton, una nova aventura per retornar la mona de seguida cap a casa, al segle XVI!\nPresoners dels pirates i forçats a resoldre enigmes, hem dafrontar mil perills! És un viatge que ens deixa bocabadats i sense respiració!


La dramatúrgia catalana es fa gran - Butaques i somnis\nElisa Díez 16:44 #TorneigTA, aLBERT tRIOLA, Guillem Clua, Noticias, Pere Riera, Premi Quim Masó, Sala Planeta, Sala Trono, SALAFlyhard, Sandra Simó, Temporada Alta, TGB, Toni Cabré\n"La Sala FlyHard és la més petita de Barcelona, però no fa un teatre petit. Fa un teatre que apel·la al gran públic", explica Guillem Clua, intentant regatejar l'etiqueta pejorativa de comercial. El dramaturg, que va estrenar l'última obra al Teatre Nacional, ara defensa Smiley en una sala de quaranta localitats al barri de Sants. La sala d'on han sortit èxits com Litus, Burundanga i Nit de ràdio 2.0, que després han saltat a altres teatres.\nLes sales petites es disputen els autors catalans i, alhora, aquests dramaturgs -amb noms que més que promeses són realitats: Buchaca, Casanovas, Clemente, Riera, Miró- hi troben la complicitat i la cintura per poder-hi estrenar sense gaires problemes ni parafernàlies.\n'Smiley': amor homosexual\nGuillem Clua dirigeix a la Sala FlyHard una comèdia romàntica\nSmiley és una de les obres de la temporada -juntament amb Red Pontiac i La nostra Champions particular- que va sorgir del Torneig de Dramatúrgia del festival Temporada Alta. Les condicions del concurs les fan idònies: són obres senzilles (dos actors i poca escenografia), s'arrelen a l'ara i aquí i, a més, han passat la prova de foc del públic. "És un dels punts en comú que tenim els autors de la meva generació: no parlem de coses abstractes i viatges interiors, sinó del que passa al carrer, del que ens preocupa". Per primera vegada Clua s'atrevia a escriure una comèdia, que, a sobre, és autobiogràfica, i a dirigir per primer cop. "L'amor està deixat de banda al teatre, i jo sóc dels que ploren al cine -confessa-. Volia explorar les relacions del món gai, com s'han pervertit i mecanitzat. S'ha perdut la seducció, tot és molt automàtic. Volia explicar com es viu l'afectivitat, la construcció d'una parella al segle XX. Però sense que sigui sectari ni apte només per a la nit a la sala Metro".\n'Red Pontiac': amor matern\nPere Riera confronta dues maneres d'entendre la maternitat\nPere Riera és un altre autor Nacional que estrena en sala petita: dissabte va passar per La Planeta i del 14 al 16 anirà a la Trono de Tarragona. Red Pontiac(una marca de patates) compta amb les actrius que van llegir el text al Temporada Alta, Míriam Iscla i Cristina Cervià, i el dramaturg va fer créixer l'obra per al seu lluïment. "Són dues mares que es troben cada dia en un parc infantil i són dos extrems de la balança: una per massa i l'altra per massa poc", diu Riera. L'autor, que per edat està envoltat d'amics que es reprodueixen, ha agafat "estereotips" i els ha "electrificat" sense recórrer al traç gruixut.\n'Navegants': amor virtual\nToni Cabré dubta de les relacions via Facebook al Teatre Gaudí\nNoi coneix noia. Noia coneix noi. S'agraden i, per tant, es menteixen. Total, és Facebook. "Cometen la imprudència de començar a mentir i, quan es troben, es proposen continuar mentint -explica el dramaturg Toni Cabré-. Arriba un moment que aquesta perversió és una trampa que t'enxampa a tu mateix". Cabré va publicar Navegants el 1999 i va guanyar el premi Serra d'Or el 2000. Ara, amb lleugers retocs per adaptar-la al món de les xarxes socials, la jove companyia Factea, dirigida per Marc Molina ,la porta els dimarts i dimecres al Teatre Gaudí. "Les xarxes són grans avenços de la humanitat, però la humanitat no ha avançat tant!", opina Cabré.\n'Victoria Falls': amor rebel\nSandra Simó munta el text guanyador del Premi Quim Masó\nTitulada amb el nom d'una de les set meravelles del món, Victoria Falls es va estrenar dijous al festival Temporada Alta, i a l'estiu passarà pel festival Grec. És un text no convencional, perquè descriu l'amistat entre dos homes (un periodista d'èxit i un dramaturg perdedor, i també la seva dona i el seu fill) a través del text i la dansa. Està interpretada pels actors Àurea Màrquez i Xavier Ripoll, i els ballarins Jordi Cortés i Alícia Rodríguez, que hi aporten "la segona veu". "Si a Hamlet el dilema era ser o no ser, en l'obra la qüestió se situa a ser o tenir", diu Simó.\nTags # #TorneigTA # aLBERT tRIOLA\nEtiquetas: #TorneigTA, aLBERT tRIOLA, Guillem Clua, Noticias, Pere Riera, Premi Quim Masó, Sala Planeta, Sala Trono, SALAFlyhard, Sandra Simó, Temporada Alta, TGB, Toni Cabré


#Apadrinaunpiano amb Néstor Giménez\nESMUC > Viu l'Esmuc > Actualitat > Notícies > #Apadrinaunpiano amb Néstor Giménez\nEl proper 5 de maig, a les 19.30 hores, el graduat Néstor Giménez serà el protagonista del concert de la cinquena edició d’#Apadrinaunpiano que organitza l’Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC). El concert, com ja és tradicional, tindrà lloc a l’Auditori de la Fundació Catalunya La Pedrera. Aquesta edició comptarà com a padrí d'honor amb el músic, pianista i professor, Lluís Vidal. El preu de l'entrada és de 10 euros.\nEl mes de maig del 2015, es va realitzar la primera edició de l’apadrinament de pianos de l’ESMUC amb l’actuació del pianista de jazz, Marco Mezquida, i al desembre, la segona edició va estar protagonitzada pel pianista clàssic Adrian Blanco. La tercera, realitzada el mes de maig, va comptar amb Xavi Torres. I l’últim concert el va protagonitzar la Mireia Vendrell.\nAquests concerts formen part del projecte #Apadrinaunpiano, que té l’objectiu de captar fons per a l’adquisició de nous pianos. A través d’aquesta iniciativa de mecenatge s’impliquen patrocinadors, públic amant de la música i els mateixos pianistes graduats. Els músics participants signen el piano per deixar un record i un referent als estudiants que els utilitzen posteriorment a l’Escola.\nEl Graduat de Piano del Departament de Jazz i Música moderna, Néstor Giménez, serà el proper padrí del nou piano de l'ESMUC que signarà en el pròxim acte de presentació a La Pedrera.\n"Em considero creador i músic. Habitualment estableixo la relació entre la creació i la música amb el piano i la composició, però m’agrada sentir-me lliure de fer-ho de tantes maneres com pugui. M’encanta fer i interpretar la meva música i recentment hem estrenat la meva obra “Consagració (Rite)” per orquestra de jazz, fruit de l’encàrrec de l’Auditori dins del cicle “Revisiting”. És una obra original inspirada en la Consagració de la primavera d’Igor Stravinsky.\nAmb aquest projecte, l’ESMUC només assumeix el 50% del cost de cada nou piano que passa a integrar-se al parc d’instruments del centre, en substitució dels antics. La iniciativa forma part de l’aplicació de criteris de sostenibilitat cultural en l’àmbit de la gestió d’equipaments culturals i docents.\nLa proposta que lidera l’ESMUC compta amb la col·laboració de la Fundació Catalunya La Pedrera, Audenis, Laie i el Cafè de la Pedrera.\nVídeo Apadrina un piano ESMUC. 4a edició Mireia Vendrell\nDivendres, 5 de maig, 19.30 hores. Auditori de La Pedrera.


conflicte, Darfur, Fotografia, Fotoperiodisme, Sudan, Visa Off, Visa Pour l'Image\nL’acabament de l’estiu coincideix, entre moltes altres coses, amb la celebració del festival de fotoperiodisme Visa Pour l’Image a Perpinyà (Catalunya Nord), el gran esdeveniment que atreu fotògrafs de tot el món durant un parell de setmanes. Per a molts de nosaltres, durant els propers dies, aquesta ciutat es converteix en l’NBA del fotoperiodisme, el lloc on es concentra el bo i el millor de la nostra professió, l’oportunitat de coincidir amb els autors de les portades que han donat la volta al món i que han captivat l’opinió pública.\nUn any més, jo també en formaré part i duré amb mi el meu millor treball, l’esforç del darrer any per mostrar-lo als editors de les millors agències del món i als representants dels col·lectius internacionals perquè em donin la seva opinió i m’aportin alguna nova perspectiva que jo no coneixia sobre la meva feina.\nJa fa prop de deu anys que visito Perpinyà per al Visa Pour l’Image, però ha estat durant les tres darreres edicions quan m’he apropat més estretament a la seva realitat. Primer va ser l’any 2009, quan vaig participar a la secció no oficial del certamen (Visa Off) amb un reportatge sobre Etiòpia que va quedar entre els cinc finalistes. L’edició de l’any passat va ser la primera en què hi vaig assistir com a professional acreditat i vaig veure, per primer cop, les entranyes del festival: vaig presentar el meu primer portfoli sobre el Darfur i vaig contactar amb els editors i amb nombrosos fotògrafs perquè el valoresssin, vaig assistir a xerrades i debats, vaig presenciar les projeccions audiovisuals (en les que una de les meves fotografies del Darfur en va formar part) i, sobretot, em vaig emportar un gran nombre de consells i crítiques que m’han servit per corregir-me. Ara, després de dotze mesos intentant seguir el que em van dir, torno enguany amb un altre treball sota el braç i disposat a aprendre tot el que em vagi millor per a la meva carrera professional.\nI és que aquest festival és una gran oportunitat que no cal perdre mai. No sols per als fotògrafs professionals que volen seguir al peu del canó, no sols per als amants de la fotografía, sinó simplement per a tots aquells que encara s’emocionen veient imatges que han remogut la nostra societat durant el darrer any.


En Mohamed a casa seva. / © SANDRA LÁZARO\n“Hi ha factures que no podem arribar a pagar a final de mes, en aquest cas vam rebre ajuda”, assegura Mohammad Sabeer des del menjador del pis on viu amb la seva família a canvi de pagar un lloguer social. Ell, la seva dona Mina Bounasser i els seus tres fills (dues nenes de 14 i 9 anys i un nen de 13) han fet la seva llar un petit pis situat al barri de Sant Joan de Llefià, a Badalona, en una zona limítrofa amb Santa Coloma de Gramenet. El pis, que pertany a una fundació promoguda per Càritas, és a la planta baixa, en un gran bloc. La llum natural no arriba amb força però aconsegueix colar-se entre les reixetes de la finestra. És fosc però en Mohamed no encén la llum.\nEls preus creixents de l’energia, la reducció de les rendes familiars o la baixa qualitat dels edificis són els principals aspectes que motiven una situació de pobresa energètica que suposa una amenaça per a la salut física i mental. Tot i que en Mohamed no pot mantenir la seva llar a una temperatura adequada es considera molt afortunat. “Fa quatre anys vivia en una casa on no hi havia aigua ni llum. Agafava l’aigua de la font del parc i a l’hora de dormir ens posàvem tots en la mateixa habitació perquè almenys així havia escalfor. Des de Càritas em van ajudar a tenir una vida més o menys normal. Aquí tenim aigua, llum i gas però fem servir només el que podem”, explica. A la nit, quan fa més fred, tots s’asseuen al sofà amb la seva manta a veure la televisió i el radiador roman apagat. “Només s’encén quan ve el tècnic per comprovar si funciona”, assegura.\nEl fred en un habitatge s’associa a problemes circulatoris, respiratoris i de salut mental, segons recull l’estudi anglès Impactes per a la salut d’habitatges freds i pobresa energètica. A més, el fred i la humitat permanents poden agreujar malalties o problemes de salut ja existents.\n“Les famílies que viuen en pobresa energètica moltes vegades han de triar entre mantenir les seves llars a temperatures adequades o experimentar altres tipus de privació”, assegura Marc Marí, investigador de l’Agència de Salut Pública de Barcelona. Segons explica, les condicions -ja sigui a través de mecanismes psicològics i fisiològics directes, o per vies indirectes- s’han relacionat a importants efectes en la salut física, mental, i en certs determinants de la salut. “Quant a la salut física s’ha trobat una associació entre l’exposició al fred i major morbiditat i mortalitat per malalties cardiovasculars i respiratòries”, afegeix.\n“A nivell físic no ens ha afectat tant perquè som joves i forts i de moment amb les mantes ens en sortim”, respon Mohamed al preguntar-li si ha experimentat problemes que puguin relacionar-se amb el fred. “Però sí que ens ha afectat la salut mental. Som persones i quan sents que no pots fer res per millorar una situació, aquesta impotència t’afecta, no és salut mental perquè estàs patint per la teva situació “, admet.\nCarme Manich, psicòloga de Càritas, explica a aquest diari que el fet de no tenir un habitatge en condicions adequades genera una sensació d’ansietat i inquietud que si es manté en el temps “pot tenir efectes a nivell psicològic perquè la persona no veu una sortida”. “És una situació d’estrès emocional que afecta la persona i la seva relació amb els altres”, diu.\nSegons explica Mohamed, els nens ho viuen d’una altra manera perquè tant ell com la seva dona es preocupen que els seus fills no pateixin. “Sé el que jo pateixo però els meus fills mai ho notaran. Són nens i no han de saber el que necessitem perquè no mereixen patir. Vaig deixar el meu país, el Marroc, fa deu anys per ells i no és fàcil quan els teus plans no surten perfectament…”, diu.\nEn Mohamed, durant l’entrevista / © SANDRA LÁZARO\nAmb tot Manich explica que sovint el patiment dels adults esquitxa els nens. “Per exemple, si els nens veuen que el pare o la mare s’angoixa quan arriba la factura perquè no pot pagar-la però no entenen el que passa poden fins i tot arribar a culpabilitzar-se”, diu.\nSegons un estudi de l’Organització Mundial de la Salut (OMS) sobre les condicions de l’habitatge a Europa, hi ha diferents raons potencials per les que una situació de pobresa energètica pot generar un impacte en la salut mental. “És estressant en molts aspectes: més preocupacions sobre riscos i seguretat (particularment si a la llar viuen menors o persones grans fràgils), problemes amb el manteniment i preocupacions financeres relacionades no només amb el lloguer sinó amb el pagament de factures”, recull el document.\nTambé mostren la relació entre la salut mental i la pobresa energètica les xifres que va revelar una investigació duta a terme per The Warm Front i l’Scottish Community Health Partnership. L’estudi va mostrar que viure en situació de pobresa impacta en la salut mental d’adults, apareixent símptomes d’ansietat i depressió. A més, es va demostrar que els residents d’habitatges amb una temperatura de 21 graus tenien el 50% menys de possibilitats de patir una depressió que aquells que vivien en temperatures de 15 graus.\nEn el cas de Mohamed, a la situació actual se li afegeix la pressió que suposa el fet de no tenir papers. No obstant això recorda que a diferència del seu cas, hi ha persones que sí que treballen però que tampoc poden pagar la llum. “Hi ha molta gent aquí que està patint. Si els talles la llum, com sobreviuran?”, es pregunta.\nDe moment gràcies al sou de la seva dona, que treballa com a netejadora domèstica en algunes cases, i a alguna feina puntual que ell aconsegueix, a més de l’ajuda que reben de Càritas, poden viure amb els seus tres fills en aquest barri de Badalona, en una de les zones on les desigualtats en salut assoten amb més força a Catalunya.\nLa pobresa energètica afecta 5 milions d’espanyols\nLa incapacitat d’una llar per mantenir l’habitatge en unes condicions de climatització adequades per a la salut està lluny de ser una excepció i afecta milers de famílies a Espanya. Segons l’últim estudi de l’Associació de Ciències Ambientals (ACA), les llars espanyoles que es declaren incapaces de mantenir el seu habitatge a una temperatura adequada (dades de 2014) són ja l’11,1% del total, per sobre de la mitjana europea (10,2%). O dit d’una altra manera, al voltant de 5 milions de persones pateixen pobresa energètica al nostre país, una xifra que no ha parat de créixer en els últims anys segons les dades recollides per ACA.\nAquest últim estudi posa especial èmfasi en les conseqüències que té per a la salut el fet de viure en unes condicions inadequades. En el text l’ACA alerta que el 2014 la mortalitat addicional d’hivern mitjana a Espanya va ser de 24.000 morts pel que més de 7.000 defuncions prematures estarien associades a la pobresa energètica.


Rentat de cara al passeig marítim de Sant Antoni\nRentat de cara al passeig marítim de Sant Antoni\nS'ha renovat la major part de la gespa del passeig Josep Mundet. (Foto: Ajuntament de Calonge i Sant Antoni).\nCoincidint amb els dies festius de la Setmana Santa, el passeig marítim Josep Mundet de Sant Antoni, ha millorat la seva imatge. L'Ajuntament de Calonge i Sant Antoni ha substituït la gespa en diferents trams d'aquest traçat del front marítim, i també ha renovat lal instal·lació del reg automàtic. La gespa s'havia cremat per l'efecte dels temporals d'hivern, que fan passar l'aigua de mar per damunt de la zona enjardinada.\nPer aquest motiu, el sistema de reg Techline tampoc funcionava correctament, ja que l’aigua salada havia saturat els orificis d’aquest sistema. Per tot plegat s'ha actuat en les zones més afectades, posant pans de gespa nous i instal·lant un nou sistema de reg amb més cabal d’aigua i aspersors. D'altra banda, a la part de la mota situada a tocar del pont de la riera de Calonge s’ha optat per ressembrar enlloc de posar pans de gespa. En aquest espai el sistema de reg ja s’havia renovat i funcionava amb aspersors, de manera que només calia tornar a sembrar la gespa que havia quedat malmesa per l’aigua de mar.\nTotes aquestes actuacions, però, són efímeres i duraran fins a la propera tongada de temporals. La solució definitiva depèn del projecte per reforçar el front marítim de Sant Antoni amb un nou sistema d'espigons. Un projecte que, des de fa anys, avança a pas de formiga pels despatxos del ministeri corresponent.\n12/05/2020 - Obres i Urbanisme Avui ha començat la reparació dels danys del Glòria al passeig de Sant Antoni


Perusa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n43° 06′ 44″ N, 12° 23′ 20″ E / 43.1121°N,12.3888°E / 43.1121; 12.3888Coord.: 43° 06′ 44″ N, 12° 23′ 20″ E / 43.1121°N,12.3888°E / 43.1121; 12.3888\nseigneurie de Pérouse (fr)\nColumba de Rieti i Constantius of Perugia (en)\nPerusa, Perugia en italià, és una ciutat d'Itàlia a la regió de l'Úmbria, província de Perusa, amb 165.683 habitants l'1 de gener de 2018. La universitat es va fundar el 1307. El producte local més conegut és la xocolata; un festival de la xocolata es fa cada any a l'octubre.\nPerusa (llatí Perusia) fou una de les principals ciutats d'Etrúria a la frontera d'aquest territori, a un turó a la vora de la riba dreta del Tíber, i propera al llac Trasimè (Lago Trasimeno).\nServius diu que originalment fou una ciutat dels umbres habitada per la tribu dels sarsinats, però el mateix autor esmenta també la tradició de la fundació de la ciutat per un heroi de nom Auletes, germà d'Ocnus, el mític fundador de Màntua.\nSembla probable que fos una ciutat dels umbres i que hagués passat més tard als etruscs, sota els que va agafar importància i fou una de les principals ciutats de la confederació etrusca.\nApareix a la història després del 310 aC quan els romans van creuar els boscos de Ciminis. Llavors tres ciutats etrusques, Perusa, Cortona i Arretium es van unir i van acordar la pau amb Roma per 30 anys. La pau no es va mantenir i al cap de pocs mesos la guerra amb els romans es va reprendre i les tres ciutats foren derrotades a la batalla del llac Vadimonis, i a una batalla sota les muralles de la mateixa ciutat (309 aC). Perusa va demanar la pau i fou ocupada per una guarnició romana, però al segle següent apareix novament com a ciutat independent aliada a Clusium va reprendre la guerra contra Roma, però les forces combinades foren derrotades per Cneus Fulvius el 295 aC; la derrota no fou decisiva i els perusians van seguir la lluita però l'any següent foren derrotats per Fabius i van perdre 4500 homes i 1700 foren fets presoners; abans de final d'any (294 aC) Perusa va demanar la pau i va obtenir una treva de 40 anys pagant una forta indemnització. Plini considera encara llavors a Perusia, Volsinii, i Arretium les tres més poderoses d'Etrúria.\nDesprés d'això desapareix de la història i no se sap sota quines circumstàncies va entrar en possessió de Roma, però apareix ja com a aliada romana durant la Segona Guerra Púnica, en què va contribuir al costat de Roma, i el 205 aC va donar subministraments a l'exèrcit d'Escipió.\nLa ciutat torna a desaparèixer fins al final del període republicà quan va participar en la guerra civil entre Octavi i Lluci Antoni el 41 aC, conflicte que fou conegut com a "Guerra de Perusa" (Bellum Perusinum, Suetoni Aug. 9; Tàcit. Ann. v. 1). Lluci Antoni, pressionat per tres exèrcits enemics sota Agripa, Salvidienus, i Octavi, es va refugiar a Perusia, que era una fortalesa ben defensada, esperant l'arribada dels seus general Ventidius i Asinius Pollio; aquestos generals no van acomplir la seva tasca i Octavi va assetjar Perusia i en va tallar els subministraments especialment per la part del Tíber, però on Antoni rebia el gra. La gana va fer estralls a la ciutat; Ventidius va atacar a Octavi però fou rebutjat. Antoni va fer un desesperat intent de sortida però fou rebutjat amb moltes pèrdues i va haver de capitular; Antoni i els seus companys van salvar la vida però els principals ciutadans de Perusia van ser executats i la ciutat saquejada i incendiada (40 aC).\nEl mateix Octavi (August) la va fer reconstruir i hi va instal·lar colons, agafant el nom d'Augusta Perusia, que apareix a les inscripcions però sense tenir el rang de colònia. El seu districte fou reduït però tot i així va esdevenir una ciutat prospera i de les més importants de l'interior d'Etrúria.\nSota l'imperi va assolir el rang de colònia (Colonia Vibia Perusia) probablement en temps de Trebonià Gal que va afavorir a la ciutat.\nNo torna a aparèixer fins al final de l'imperi quan va passar a Odoacre, els ostrogots i els romans d'Orient (537) que hi van instal·lar una forta guarnició. El 547 fou assetjada per Tòtila al que va resistir durant dos anys però finalment es va rendir quan Belisari va sortir d'Itàlia (549) i Tòtila va fer matar el bisbe Sant Herculà (Sant' Ercolano) que amb el temps va esdevenir patró de la ciutat.\nFou recuperada per Narsès el 552. Va ser integrada a l'Exarcat de Ravenna i fou conquerida pels longobards en una data propera al 580. Els romans d'Orient la van recuperar breument el 592 però la van tornar a perdre el 593. A partir del 727 la disputa entre longobards i romans d'Orient li va donar una certa autonomia.\nEl 756 va ser entregada al Papa però va conservar la seva autonomia. A l'edat mitjana fou ciutat de predomini dels güelfs i va tenir guerres amb Foligno, Assis, Spoleto, Todi, Siena i Arezzo. Els Papes es van refugiar alguna vegada a les seves muralles. A Perusa es van fer els conclaus on es va elegir a Honori II (1124), Honori IV (1285), Celestí V (1294), i Clement V (1305).\nEl poder fou assolir pels Baglioni (Pandulf Baglioni) el 1393, i pels Michelotti (1393-1400). El 1400 fou ocupada pel ducat de Milà i en 1403 el papa Bonifaci IX feu que caigués sota el control dels Estats Pontificis. Braccio da Montone, després de la batalla de Sant Egidi, i Nicolau Piccino van exercir el poder (1416-1424 i 1440-1445) abans que els güelfs Baglioni recuperaren el poder amb Guiu (1488-1500) i Joan Pau (1500-1520). Els Baglioni van desafiar tota autoritat i Joan Pau Baglioni fou atret a Roma amb un engany i executat per Lleó X el 1520 però la família va conservar el poder. El 1540 Rodolf Baglioni, que havia matat al legat papal, fou derrotat per Pere Lluís I de Parma (Pere Lluís Farnesi) i la ciutat fou conquerida i saquejada pels seus soldats, perdent tots els seus privilegis. La revolta de la taxa de la sal el 1553 fou el darrer intent de la ciutat per gaudir d'autonomia.\nVa restar sota domini directe del Papa fins al període napoleònic. El 1797 fou ocupada per França i el 4 de febrer de 1798 es va proclamar la República Tiberina amb capital a Perusa i la tricolor francesa com a bandera. Aquesta república fou unida el 1799 a la República Romana. El 1799 van entrar els napolitans per uns mesos i va restar en mans del Papa fins al 1808 quan va ser inclosa al Regne d'Itàlia. Va tornar al Papa el 1814 i fou ocupada poc després per Joaquim Murat rei de Nàpols que fou expulsat pels austríacs. El Congrés de Viena la va assignar al Papa.\nVa patir terratrèmols el 1832, 1838 i 1854.\nRevoltada el 1849 va patir una breu ocupació austríaca (maig de 1849) i va tornar al Papa fins a una nova revolta el 14 de juny de 1859 quan es va formar una govern provisional partidari de la unió a Itàlia, revolta que fou ofegada amb sang el 20 de juny de 1859, però finalment el novembre de 1860 va passar al Regne de Sardenya.\nQueden important restes de l'antiguitat, destacant les muralles, algunes portes (les més conegudes són l'anomenat Arc d'August i la Porta Màrzia), sepulcres etrusques (amb la sepultura intacta de la família Volumni, de nom etrusc Velimnas) amb sarcòfags i altres objectes, i algunes inscripcions llatines i etrusques, entre elles una de 46 línies amb etrusc, la inscripció més llarga coneguda en aquesta llengua. La deïtat tutelar de la ciutat fou Juno fins al 40 aC i després fou Vulcanus perquè el seu temple fou l'únic que es va salvar de l'incendi provocat per les forces d'Octavi.\n↑ Bonazzi, Luigi. Storia di Perugia delle origini al 1860 (en italià). Vincenso Santucci, 1875, p. 633.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Perusa&oldid=29976610»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 abr 2022 a les 06:44.


SORTIM A FOTOGRAFIAR EL POBLE\nEm va agradar el color verd i groc de les plantes i vaig desenfocar el fons amb la casa que queda molt bé. Carles\nM’agradava que el campanar i les torres semblaven amagades darrera de les plantes. Ebrima\nVaig escollir la foto pels colors dels arbres, volia que no sortís gaire el carrer. Potser hauria d’haver fet una mica de zoom. Gretti\nQuan passejo per aquest camí és molt tranquil i no sento els cotxes. Per fer la foto em vaig ajupir. Quedava millor. Gemma\nEl lloc és molt maco. L’aigua feia moure les fulles i les herbes que penjaven dels desmais. Hi havia sol i ombra. Irene\nDIBUIXOS DE CINEMA\nEl dilluns, 6 d’octubre, els alumnes de Primària de l’escola, vam anar a veure uns curtmetratges d’animació al 20è Festival de cinema de Girona.\nVàrem fer de jurat i els de cinquè van relitzar uns dibuixos per donar al director del curt guanyador. Com que els hi van quedar molt bé us els volem ensenyar.\nSom escola d’una línea.La nostra escola està situada a la comarca del Gironès en un poble que es diu Bordils que està a peu de les Gavarres i a prop de la capital, Girona. El nucli del poble hi ha carrers estrets, l’església, cases de pedra i el Casal que és on fan teatre, però a les afores de Bordils hi ha masies. També hi ha dos pavellons que hi fan handbol i voleibol.\nL’escola és molt antiga es va construir a l’any 1934, és una escola de planta baixa i té forma de pentàgon. Els colors carn (salmó), verd i blanc són els colors de la escola. Hi ha dos patis: el pati gran té dues pistes de futbol, un racó, un hort, que cuiden els de P5, una zona de jardí i una taula de “ping-pong”. En el pati petit on hi juguen els alumnes d’infantil està rodejat de galeries i al mig hi ha un pou, una font, dos tobogans i dos tubs.A les galeries que envolten tot el pati petit quan plou hi juguem tots. Hi ha nou classes, un aula de música i d’anglès, una biblioteca, un laboratori, una aula de plàstica, un menjador i una aula amb ordinadors. També tenim un pavelló que hi anem quan fem esport i educació física.\nA l’escola venen alumnes de Bordils i dels pobles del voltant: Madremanya, Juià i Sant Martí Vell. Venen a la escola amb transport.En tota a l’escola hi ha 191 alumnes. Els alumnes de l’escola són principalment de Catalunya però n’hi ha de: Gàmbia Marroc, Argentina, Franca, Alemanya, Xile, Bulgària, Sèrbia, Romania, Cuba, Hondures, Xina i d’altres llocs d’Espanya.Som escola verda i vol dir que reciclem, reutilitzem…A la classe de 6è, tenim 3 ordinadors, un canó i una petita biblioteca. A la classe som vint alumnes, 11 nens i 9 nenes.\nFem una revista que es diu Trip-Trap i els alumnes de 5è i 6è anem a la neu i els altres cursos van de colònies.\nCada curs fem una obra de teatre pels alumnes de l’escola i els de 6è la fem al Casal últim dia de curs també pels pares.\nCada matí abans de començar la classe dediquem deu minuts a la lectura, llegim còmics, revistes, llibres…. Treballem per projectes, en grups petits i amb més d’un mestre a la classe.\nFa quatre anys que a l’escola es fa el taller de “Cinema en curs”. En aquests quatre anys han vingut tres “intervenants”:La Núria, en Joan, i dos anys la Meritxell. En els tres anys anteriors s’han fet: tres curtmetratges i molts Minuts Lumière.\nPer nosaltres això de fer el taller es molt normal perquè els altres anys ja hem vist altres nens gravant i també hem vist els seus curts.\nHem fet unes quantes fotos de l’escola. A veure què us sembla!!!


Presentarà ‘Estranyes parelles’, un espai de conversa entre dos famosos durant un dinar\n4 min. Barcelona 03/06/2017 00:00\n651x366 Llucià Ferrer presentarà i codirigirà Estranyes parelles aquest estiu a TV3. / ERIC DEXEUS Llucià Ferrer presentarà i codirigirà Estranyes parelles aquest estiu a TV3. / ERIC DEXEUS\nLlucià Ferrer presentarà Estranyes parelles, una de les apostes de TV3 per a aquest estiu. Es tracta d’un programa que té punts de contacte amb dos formats que la televisió pública ha emès durant aquesta temporada: Fora de sèrie i El sopar. Amb el primer hi comparteix el fet que es basa en una conversa distesa entre dos personatges coneguts, i amb el segon, que la trobada té lloc a l’entorn d’un àpat. En aquest cas, però, serà un dinar.\nAra bé, Estranyes parelles també introdueix elements nous. Per començar, no hi haurà un entrevistador i un entrevistat, com passa a Fora de sèrie, sinó que els dos convidats estaran en pla d’igualtat. Els protagonistes seran personatges d’àmbits diferents que, en general, no es coneixeran personalment i que, a més, no sabran amb qui compartiran el dinar fins que s’hi trobin cara a cara a l’inici del programa. Una altra de les particularitats del format és que Ferrer no s’asseurà a la taula amb els convidats: “Jo faig de xòfer. Els vaig a buscar, els porto al lloc, gravem una petita conversa dins del cotxe i els presento per cordialitat. Després poso la veu en off en alguns moments, però sense atabalar gaire, i al final surto per fer el cafè amb ells i acabar-ho de tancar”, explica el presentador a l’ARA.\nLa conversa, doncs, és totalment lliure: no hi ha cap tema pactat prèviament ni cap conductor que l’orienti. “Podem veure persones molt famoses, però no les estan entrevistant. Les preguntes que es fan no són les que faria un periodista, sinó que es pregunten pel que més els encurioseix l’un de l’altre. Parlen de temes personals”, destaca Ferrer, que assegura que, en els capítols rodats fins ara, han aconseguit crear “un clima de relax” entre els convidats que permet que la conversa flueixi amb naturalitat. El presentador no vol revelar encara el nom de cap de les persones que participaran en el programa, però avança que hi haurà “models, actors, actrius, cantants, esportistes i escriptors”, entre altres perfils. “Tenim noms molt potents, i molta quota femenina”, afirma.\nEstranyes parelles es roda en exteriors. Cada capítol es desenvolupa en un entorn diferent, però sempre, segons Ferrer, en un lloc “idíl·lic” de Catalunya. L’element paisatgístic, doncs, també té un pes específic important en el programa, igual que la gastronomia: cada dia un cuiner de la zona on es gravi el capítol serà l’encarregat de preparar l’àpat, amb productes del territori. Entre aquests xefs n’hi haurà alguns de renom, com Paco Pérez (que acumula cinc estrelles Michelin) i d’altres de menys coneguts.\nEl presentador promet també que “sorprendrà el Llucià que es veurà”, ja que deixarà de banda el seu to “de conyeta” i mostrarà una faceta més madura i pausada. A més de conduir el programa, Ferrer el codirigirà al costat de Toni Mata, que n’és també el guionista. De fet, Estranyes parelles és el primer format que Ferrer produeix directament a través de la seva productora, Lluciferrer 100x100. L’espai, que es va començar a rodar al març, s’estrenarà probablement a mitjans de juliol, s’emetrà setmanalment en prime time i, de moment, constarà de nou entregues de 50 minuts, tot i que Ferrer no amaga que la seva intenció és “fer-ne més”.\nAmb Estranyes parelles, Llucià Ferrer torna a TV3 dos anys després de la seva última aparició a la televisió pública al capdavant del programa Menú degustació. El presentador, nascut a Manlleu el 1978, també condueix des de fa dues setmanes a Barça TV, juntament amb Judit Esteban, el concurs Minut 111, sobre la història del club blaugrana.


espeleobloc: Projecte Huautla\nEl Sistema Huautla a la mexicana serra Mazateca (Oaxaca), fou descobert per espeleòlegs americans el 1964. Les successives exploracions en aquest gran conjunt de cavitats permeteren en 1980 la connexió de Li Nita i el Sótano de San Agustín amb -1.122m. L’any següent connectaren amb Nita Nanta arribant als -1.325 m.\nL’exploració dels sifons del Sótano de San Agustin després de 430m submergits descobrí una gran sala aèria. L’any 1984 avançant per la ressurgència provada per coloració, la cova de Peña Colorada s’exploraren 4.200m de galeries submergides.\nLa darrera gran expedició del sistema el 1994 (tres mesos de durada) explorà els sifons coneguts de San Agustín (sis dies post sifó) superant nous sifons, fins trobar un novè sifó als -1.475 m de fondària. El recorregut aleshores era de 55.963 m. quan els materials i tècniques espeleosub de l’època havien arribat al seu límit.\nEls resultats d’aquestes investigacions han estat recollides en multitud d’articles, Facebook, pàgines web, i en dos llibres que recullen les palpitants narracions de tants anys d’exploracions.\nAra impulsat pels especialistes anglesos s’estan projectant dues expedicions internacionals espeleosub per l’any 2011 al Sótano de San Agustín i pel 2012 a la Cueva de Peña Colorada.\nEn aquest post ens plau incloure un excepcional vídeo de 35 minuts, Huautla, the Mexican Cave filmat en 16mm per Jay Arnold i narrat per Bill Steele de la AMS (Association for Mexican Cave Studies) disponible en DVD des de 1995 i que ara, remasteritzat per Michael Plugiese, molt amablement permeten la seva difusió per internet.


La cultura de la sal i de les espècies en un clima privilegiat | Espina1911\nLa cultura de la sal i de les espècies en un clima privilegiat\nEMPRESA / SABORS MEDITERRANIS\nLa bona qualitat i el caràcter dels productes d'Embotits Espina ha girat sempre entorn de tres eixos fonamentals:\nUna bona matèria primera.\nUn oficio mil·lenari arrelat en la tradició.\nUn clima ideal per a l'elaboració i la maduració dels embotits.\nLa situació geogràfica de la plana de Vic – equidistant del mar Mediterrani i dels cims del Pirineu – configuren un microclima únic per a la curació d'embotits. Aquest entorn ens ofereix també una rica varietat d'herbes aromàtiques (llorer, sàlvia, romaní, farigola, ginebre...) que, combinades amb selectes espècies orientals – importades i usades des de fa segles (clau, pebres, cardamom, mostasses...) –, ens permeten explorar combinacions sensacionals amb tota mena de carns.\nLa xarcuteria tradicional catalana i espanyola és tan extensa i variada com la seva geografia física i humana. Històricament cada regió i cada poble han desenvolupat, en funció del seu clima i del seu entorn, diverses tècniques per a poder conservar les diferents peces del porc que resultaven de la matança.\nD'aquella primera necessitat van sorgir grans receptes que s'han anat repetint amb èxit durant segles. D'aquestes elaboracions van néixer veritables oficis i unes delícies que han acabat per tenir un lloc de privilegi en les millors taules i en els millors receptaris de gastronomia.\nNomés a Espanya comptem amb 42 especialitats xarcuteres considerades rellevants i singulars vinculades cadascuna d'elles a una denominació geogràfica diferent.


Sobre nosaltres. Quim som - Patronat Teatre Premià\nEl Patronat Social Premianenc, a partir d’ara Patronat Teatre, és una entitat cultural gestionada exclusivament per persones voluntàries que dediquen el seu temps a l’entitat fent aquelles tasques que millor dominen, la qual cosa els fa sentir còmodes i útils. El Patronat ofereix al poble diverses activitats culturals com són el teatre, el cinema, documentals, concerts, etc. L’equip disposa de tramoies, tècnics de so i de llum, artistes capaços de pintar tant un decorat com una paret, i un equip de taquilla. També compta amb un grup de coordinació que programa les diverses activitats i amb dues persones que s’ocupen de la secretaria i la tresoreria de l’entitat. Finalment, també entren en el perfil de voluntaris els nostres directors de teatre amateur i els seus actors; tots plegats treballen per amor a l’art.\n"Avui en dia el Patronat bull d’activitats. I per això el seu cor batega més fort que mai"\nJaume Planas Massana\nPresident del Patronat Teatre\nL’any 1928 es va fundar el Patronato Social Católico, una entitat vinculada a l’Església. De mica en mica la relació amb la parròquia es va anar reduint fins que l’any 1972 l’Arquebisbe de Barcelona va aprovar el nom de Patronato Social Premianense, cedint el local als voluntaris que ja en formaven part. Però no va ser fins el 9 de març de 1988 que la Direcció General d’Entitats Jurídiques i de Dret, del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya, va aprovar els presents Estatuts. Finalment, el teatre va quedar inscrit com a Patronat Social Premianenc al registre d’associacions. Des de llavors, el Patronat va començar a centrar-se en la cohesió social, duent a terme tot tipus d’activitats culturals dirigides al públic de totes les edats.\nLa nostra missió no s’ha desencaminat: seguim vetllant per la cohesió social i ho fem a través de la promoció cultural, la creació de grups amateurs, les produccions de petit format, el voluntariat, l’apropament dels infants al món del teatre, entre d’altres.\nA finals dels anys 70 el president del Patronat, Josep Bruguera, va demanar als arquitectes Pere Tor i Jaume Marimon que reformessin totalment l’edifici annex a la sala, que és l’entrada principal del teatre. Van ser unes obres molt significatives, ja que aquesta part estava en un estat avançat de deteriorament.\nL’any 2000 es van dur a terme unes obres molt importants pel Patronat sota la presidència de Francesc Martínez. L’objectiu era modernitzar la seva estètica interna i, sobretot, adaptar el teatre a la normativa de seguretat actual. Es van reformar la sala, l’amfiteatre i la boca de l’escenari, entre moltes altres coses. Aquestes obres es van poder dur a terme gràcies a les aportacions d’empreses i particulars de Premià de Mar.\nA principis de l’any 2012 es va demanar un permís d’obres per aixecar la caixa escènica amb l’objectiu de disposar d’un escenari més segur, amb materials no contaminants i que, a més, milloressin l’aïllament tèrmic de la sala, entre moltes altres coses. Fins l’octubre de 2013 no s’iniciava la temporada amb la nova caixa escènica, que va permetre recuperar la tradició nadalenca més esperada que s’havia representat des de l’inici de la llarga història del Patronat: Els Pastorets.


▷ 📚 Descarga Foc i Sang (Cançó de gel i foc): 300 anys abans de Joc de Trons. Història dels Targaryen (Catalan Edition) GRATIS en【EPUB - MOBI - PDF】\nFoc i Sang (Cançó de gel i foc): 300 anys abans de Joc de Trons. Història dels Targaryen (Catalan Edition) es un libro para descargar gratis en EPUB, PDF y MOBI del autor/a George R.R. Martin\nEl nou llibre de George R.R. Martin relata la fascinant història dels Targaryen, la dinastia que va regnar a Ponent tres-cents anys abans de l'inici de «Cançó de gel i foc», la saga que va inspirar la sèrie de HBO, Joc de trons.\nSegles abans que tinguessin lloc els esdeveniments que s'expliquen a «Cançó de gel i foc», la vivienda Targaryen, l'única dinastia de Senyors Drac que va sobreviure a la Maledicció de Valyria, es va assentar a l'illa de Rocadrac.\nUs presentem el primer volum d'un total de 2 en què l'creador de Joc de trons enseña amb enorme detall la història d'aquesta família tan fascinant: començant per Aegon I Targaryen, constructor de l'icònic Tron de Ferro, i seguint per la resta de les generacions de Targaryens que van lluitar ferotgement per preservar el poder, i el tron, fins a l'arribada de la guerra civil que gairebé els va fer desaparèixer.\nQuè va passar realment durant la Dansa de dracs? Per què era tan perillós apropar-se ha Valyria després de la Maledicció? Com era Ponent quan els dracs dominaven el cel? Aquestes i moltes altres són les preguntes a les quals respon aquesta monumental crònica, contada per un culte mestre de la Ciutadella, que adelanta el conegut univers de George R.R. Martin.\nFoc i Sang és la enorme oportunitat que tenen els lectors de conèixer una altra visió de la fascinant història de Ponent. Aquesta obra, magníficament il·lustrada amb 80 làmines inèdites de Doug Wheatley, esdevindrà, sens dubte, una lectura ineludible per a tots els entusiastas de l'ovacionada sèrie.\nUn matrimonio americano (AdN) (AdN Alianza de Novelas)\nLa Guerra de Kerensky (Amanecer Blanco nº 2)


Página no encontrada | Aielo Turístico\nEl jove cavaller xativí Jaime de Malferit, senyor d’Aielo i Cairent (“llocs” del terme de Xàtiva) va participar a les guerres mediterrànies d’Alfons el Magnànim al costat del seu pare i un tio mallorquí, pare del cèlebre catedràtic Mateu Malferit. Amb el seu cosí, Jaime va […]\nJacinto Rovira va nàixer a Aielo de Malferit el 1684, fill de Baptista Rovira i Isabel Juan Gonzalbes. Els seus germans eren Francesc i Josep (1692), Maria Magdalena (1686) i Francesca (1689). Conten els romanços que des de menut era molt aficionat a les armes. De […]\n(Aielo de Malferit 1739 – València 1822)\nJosé Francisco Ortíz y Sanz “EL DEGÀ ORTÍZ” Fill de llauradors, als 12 anys va entrar a estudiar als Jesuïtes d’Ontinyent per a obtenir més tard el títol de Batxiller a València on a més a més inicia la seua formació com a dibuixant. Va obtenir […]\n(Aielo de Malferit 1762- València 1829)\nFill de llauradors ben situats va obtenir el títol d’advocat el 1787 i s’establí a València. El 1792 era membre de la Junta de Govern Econòmic del Col·legi d’Advocatss. El 1796 guanya per oposició el lloc de relator civil a l’Audiència i el 1810 va ser […]\nMestre, poeta i pedagog, va deixar escrites nombroses obres de poesia i teoria pedagògica. Entre aquestes últimes destaquen les seues obres premiades “Escuelas del Ave Maria del Padre Manjón” (Premi en el Certamen Pedagògic de l’exposició Regional Valenciana del 1909) i “Por qué el maestro instruye […]\n(Mogente 1881 – València 1971)\nFundà la Mutualitat Escola, creà la Biblioteca Escolar i un Museu de Treballs Escolars; a més a més, va promoure i aconseguir que es dugués a terme la construcció del Grup Escolar i la graduació de les escoles unitàries. Leonardo Carreres i Liñana va ser mestre […]\nCampió d’Espanya de pes lleuger el 1923 i Campió d’Espanya de pes wèlter el 1934. Boxejador que va combatre 124 vegades entre 1922 i 1938, amb 66 victòries (21 per K. O.), 45 derrotes, 10 nuls i 1 combat sense decisió (es desconeix el resultat de […]\n(Aielo de Malferit 1906 – València 1991)\nDona culta, viatgera, assídua a tertúlies i exposicions, gràcies a les seues gestions va aconseguir la Biblioteca Municipal, inaugurada el 1952 i la segona biblioteca creada a la Vall d’Albaida després de la d’Ontinyent. Va ser l’única dona a tota Espanya que es va presentar a […]\nUn dels compositors més admirats i reconeguts d’aquest segle, és autor de l’himne oficial d’Aielo de Malferit. La seua afició a la música li va venir des d’una edat molt primerenca, ja que son pare era l’organista de l’església d’Aielo. Va començar els seus estudis amb […]\nFundador dels setmanaris EL RESTAURADOR i LA PAZ CRISTIANA, que es van publicar ininterrompudament durant 14 anys. Rafael va quedar orfe de pare als 5 anys. Gràcies a l’esforç de sa mare Justina va poder estudiar, primer al Col·legi de la Concepció d’Ontinyent i després al […]


Al solar de Drassanes no hi haurà habitatge social\nLes converses no han fructificat i la propietat del solar manté la intenció de fer-hi només la residència d'estudiants\nMerche Artacho Vega | dijous, 21 d'octubre del 2021, a les 13.17\nL’Ajuntament de Barcelona ha desistit i accepta que finalment no hi haurà habitatge social al solar de Drassanes. Durant mesos ha intentat que, a banda del projecte actual, que és una residència d’estudiants, hi hagués espai per a pisos a preu assequible, però no ho ha aconseguit.\nEl regidor del districte de Ciutat Vella, Jordi Rabassa, assegura que “hem mantingut converses amb la propietat fins a l’últim moment, però no es mouen de la seva decisió. Volen treure el màxim benefici a la inversió i aquest benefici, asseguren, passa només per fer-hi la residència estudiantil”, apunta el regidor.\nVan proposar un acord com el del gimnàs Sant Pau\nA les converses, segons Rabassa, “també se’ls va proposar un acord publicoprivat com el que hem aconseguit amb el Gimnàs Social Sant Pau“. El regidor de Ciutat Vella assegura que no li agrada aquest projecte. “Preferiria que hi hagués habitatge social o habitatge a un preu assequible”. Recorda, però, que com que es tracta d’una propietat privada, si el projecte està dins la normativa l’Administració no hi pot fer res més.\nA mi no m’agrada aquest projecte. Preferiria habitatge social o a un preu assequible”\nEls veïns no es rendeixen\nSense negociació sobre la taula, la plataforma Habitem les Drassanes, que agrupa els veïns contraris a la residència d’estudiants en aquest espai, adverteix que quan l’Ajuntament concedeixi la llicència als propietaris, la impugnaran per ocupació de sòl públic. Per a Ana Moreno, membre d’Habitem les Drassanes, “l’últim que necessita aquest barri és una residència d’estudiants, seria un pas més per a la gentrificació, llavors tenim molt clar que impugnarem la llicència”, adverteix.\nImpugnarem la llicència per ocupació de sòl públic”\nAna Moreno, Habitem les Drassanes\nAlberto Malavia, d’Habitem les Drassanes, explica que la impugnació està basada en el fet que “el projecte actual no respecta el 25 per cent d’habitatge protegit que estableix el planejament urbanístic de la zona”. Malavia es remunta al planejament urbanístic del 1986, en què es parla del terreny com a residencial. I és precisament en la interpretació d’aquest terme, segons Malavia, “on ve tota la confusió, ja que hi ha qui interpreta els hotels i la residència d’estudiants com a residencial”.\nNo es respecta el 25 per cent d’habitatge protegit establert pel planejament urbanístic de la zona”\nAlberto Malavia, Habitem les Drassanes\nReclamen 25 habitatges socials\nEl solar, d’uns 2.000 metres quadrats, permet una edificabilitat de 10.000 metres quadrats. Malavia assegura que “si es mantingués el planejament urbanístic de la zona, un 25 per cent del total del terreny s’hauria de destinar a habitatge social, o el que és el mateix, tindríem uns 25 habitatges socials per al barri”.\nEls espais familiars de criança de Barcelona s’amplien a 20, amb 1.200 places\nMaragall diu “no” al pressupost del 2022 però s’obre a negociar-lo\nEloi Badia, partidari de bonificar la taxa de residus als veïns de Sarrià amb porta a porta\nBarcelona no optarà a l’Exposició Universal 2030: “No es donen les condicions”\nPlantada de l’oposició per denunciar absències del govern a la Comissió d’Economia\nL’oposició recrimina a Colau que congelar tributs el 2022 no ajudarà a reactivar l’economia\nLa malmesa capella dels Segadors, per dins: coloms morts i pedres caigudes | VÍDEO


Frustració ciutadana i manca d’accountability | Catalunya Europa 2014\nFrustració ciutadana i manca d’accountability\nLa crisi econòmica ha posat de manifest la dificultat d’exigir responsabilitats directes als governants, que s’excusen emparant-se en l’existència d’un sistema econòmic transnacional. Davant aquesta manca d’accountability, s’ha generat un profund sentiment de desafecció cap a les institucions, els governs i els partits polítics, tenint en compte la impossibilitat de control i sanció per part de la ciutadania.\nEn el context actual de desconfiança generalitzada, la lluita contra la desafecció ciutadana es presenta com un dels grans reptes dels propers comicis. Les eleccions europees es plantegen com una oportunitat per reduir el dèficit democràtic existent, mitjançant un augment de la legitimitat del Parlament Europeu.\nPer a conèixer més reflexions entorn a la desafecció i el funcionament del sistema democràtic en temps de crisi, us proposem l’article “¿Qué pasa cuando las elecciones no sirven para castigar a los políticos que se lo merecen?” publicat a Eldiario.es\naccountabilityausteritatcrisi de legitimitatdesafecciódesconfiança\nEntrada anteriorQuins alts càrrecs estan en joc a la UE?Següent entradaÉs la UE una organització massa burocràtica?


El Govern insisteix a responsabilitzar la concessionària del col·lapse a l'AP-6 - Diari de Girona\nEl Govern insisteix a responsabilitzar la concessionària del col·lapse a l'AP-6\nEl PSOE exigeix el cessament immediat del director general de la DGT per culpar els conductors de la incidència en aquesta autopista ?Més de 100 carreteres es veuen afectades de nou pel temporal i nombrosos estudiants no poden anar a classe\nDesenes de cotxes, atrapats durant el col·lapse de l´AP-6 de dissabte passat. europa press\nEl ministre de Foment, Iñigo de la Serna, va insistir en la responsabilitat de la societat concessionària de l'AP-6, una empresa del grup Abertis, per la gestió del trànsit en aquesta autopista durant el temporal de neu registrat al cap de setmana . «La normativa diu que la responsabilitat és de la concessionària i hem de saber si hi ha hagut alguna situació contrària a la que ha d'imperar en aquests casos», va assegurar, tot afegint que «es dilucirá si hi va haver algun tipus de negligència».\nDe la Serna va contraposar la situació de l'autopista amb la de la carretera nacional N-6, que circula en paral·lel a la via de peatge i que estava oberta. També va destacar que Adif, companyia gestora de la xarxa ferroviària, va treballar perquè la neu no obligués a cancel·lar viatges amb tren.\n«Puc ensenyar-los la llista interminable d'accions que es van realitzar perquè no hi hagués afectacions al sistema ferroviari i hem aconseguit que es mantingués a tots els llocs menys en un», va assenyalar el ministre. També va dir que «la nevada va ser prou important perquè, unida a la situació de bloqueig, impossibilités l'ús de màquines llevaneus».\nDe la Serna va explicar que s'ha registrat una petició per comparèixer al Congrés «per donar explicacions» i que s'investigarà el que va passar a l'AP-6, on van quedar bloquejats durant hores milers de conductors que intentaven arribar a Madrid. El ministre de Foment va assenyalar en diverses ocasions que «entén, lamenta i comparteix» la situació que van haver de viure els que van quedar atrapats a l'AP-6 durant el cap de setmana.\nPer part seva, el coordinador general del PP, Fernando Martínez Maillo, també va responsabilitzar del col·lapse de vehicles registrat aquest cap de setmana a l'autopista AP-6 l'empresa concessionària del servei, ja que, segons el seu parer, el Govern ha actuat «amb agilitat, promptitud i transparència». Després de la reunió del comitè de direcció del PP, Maillo va expressar en primer lloc la solidaritat amb els viatgers que es van veure atrapats en aquesta carretera durant hores en no poder avançar i no ser tampoc rescatats. «Entenem el seu enuig, és lògic i normal», va dir.\nParal·lelament, el PSOE va exigir el cessament immediat del director general de Trànsit, Gregorio Serrano, per haver culpat els conductors del col·lapse. El portaveu del partit, Óscar Punte, va acusar Serrano de demostrar un profund desconeixement de la normativa i jurisprudència, que obliguen la concessionària de l'explotació de la via a «garantir la lliure circulació de vehicles al marge de les circumstàncies».\nPer altra banda, la Direcció General de Trànsit (DGT) va alertar de fins a 106 carreteres afectades ahir pel temporal de neu, tot explicant que totes elles són vies secundàries. A més, centenars d'estudiants no van poder anar a escola a Castella-la Manxa i la Comunitat de Madrid. La DGT va demanar precaució a tots els conductors que circulessin per les carreteres de la zona de muntanya de la Comunitat de Madrid, davant la possibilitat de neu.\nCal recordar que l'Audiència Provincial de Burgos va condemnar el 2006 a la concessionària Europistas al pagament d'una indemnització per danys morals i patrimonials a més de 4.000 persones que van quedar atrapades per un temporal de vent i neu a l'autopista AP-1 (Burgos-Armiñón) els dies 27 i 28 de febrer del 2004.\nL'acte, ratificat el 2010 pel Suprem, assenyalava que cada un dels afectats -cada ocupant d'un vehicle- havia de ser indemnitzat amb 150 euros, deu vegades l'import del peatge, a més del tiquet pagat en cada cas, un per vehicle.