Dig og dit klaedeskab af Anne Sofie Arctander Paustian by bog.nu - issuu\nAnne Soﬁe Arctander Paustian\nKom ud af skabet\nKvindelighed og personlig stil\nDet man går i er man selv\nKan du ikke være lidt mere feminin?\nEt naturtalent … på ﬁlm 65 Personlig stil er ikke designertøj\nMadonna i krise\nFeteret af mænd – beundret af kvinder\nDet hurtige ﬁks\nAndres styrke din svaghed\nPassion rimer på person\nVi bor som vi klæder os 71\nInterview med Mille Dinesen\nInterview med Szhirley 75\nInterview med Eva Kruse\nInterview med Karina von D’Ahé\nHun har jo ikke noget tøj på Hvem vil jeg være?\nIdentitet og personlig stil\nSelvværd og personlig stil Køb lidt selvtillid\nIdentitet til salg 42 44\nPrinsesser kæmper også\nÆndret adfærd – nye værdier\nI mål – om 100 sider\nØvelser 100 Tjekliste\nInterview med Camilla Ottesen 103\nInterview med Susanne Rützou 55\nEvaluere frem for devaluere\nSer jeg fed ud i den?\nKLÆDESKABET Hvad skal jeg have på? Bh’en\nKroppen og personlig stil Fed på den fede måde\nBarn i går – voksen i dag\nSkjorter, toppe og tunikaer 114\nMor og datter samme patter – og fars prinsessepige\nSom man råber i skoven 117\nFrakker 169 121\nInterview med Hella Joof\nInterview med Charlotte Eskildsen\nTasker 171 131\nStrømper og strømpebukser Tørklæder\nSkønhed og personlig stil\nVand og masser af søvn\nJaloux på den gode måde\nUndskyld kan jeg få mit hår tilbage?\nJeg elsker mig? 116\nKlip en hæl og hak en tå 146 Hunde ligner deres ejere I mål\nØvelse 149 Tjekliste\nInterview med Gun-Britt Zeller 151\nINDLEDNING Se ind for at se ud\nI september 1999 havde jeg min debut på ALT for damerne med de sider, som i dag hedder Mig og Mit Klædeskab. To ugentlige sider, som i al sin enkelhed handler om kvinder, der giver tips til andre kvinder, ud fra deres klædeskab. I dag har jeg besøgt ca. 500 kvinder og deres klædeskabe. Talt og skrevet om deres inspiration, deres stil, deres farvevalg, mærkevalg, seneste køb, bedste køb og generelle holdning til moden og klædeskabets indhold. I de år har jeg lagt mærke til, at selv de kvinder, som umiddelbart og udadtil virker sikre i deres stil, kan have problemer med deres tøjvalg. Lige meget hvor smukke, hvor dygtige, velhavende, tynde, langbenede, taljerede eller berejste de har været, har rigtig mange haft svært ved at forklare, hvad det er, der egentlig deﬁnerer deres stil. Også selv om de alle er kvinder, jeg har anset som værende både selvsikre og selvbevidste med en meget udtalt personlig stil. Kvinder, der arbejder i modebranchen som designere, pressechefer, trendeksperter, modeller etc. Alligevel har deres svar været vage og uartikulerede. ’Øhmm – klassisk, lidt enkel med humor tror jeg?’ har svaret tit været, og når jeg senere har spurgt dem om stilikoner, har Sarah Jessica Parker, Madonna, Kate Moss eller Sienna Miller været det sikre og lidt trivielle standardsvar. Først når jeg har bevæget mig rundt om resten af deres univers, talt løst og fast om familieliv, passioner, glæder og sorger, interesser, eller bare hvad de godt kan lide at spise, er det for det meste lykkedes at ﬁnde ind til hvad det egentlig er, der gør deres stil og udtryk til deres personlige varemærke. Det har undret mig. Det er jo kvinder, som pr. deﬁnition er ekstremt bevidste om deres tøj og ydre appearance. Kvinder som arbejder i en branche, hvor tøj og udseende er afgørende for virksomhedens overlevelse. De burde da kunne sprøjte stilikoner, favoritmærker og stilbeskrivelser af dem selv ud, som noget helt naturligt. Når det er svært for dem, så undrer det mig ikke, at vi andre i perioder af vores liv mærker tøjkrisen kradse. Spaltningen og frustrationen foran et klædeskab, som er fyldt med\nuduelige fejlkøb, nederdele som snor sig eller farver der er ’so last season’. Ubehaget og usikkerheden ved at skulle ﬁnde ud af, hvilken stil vi selv har. Men hvorfor er det så universelt problematisk for os? Hvad er det, som gør, at vi kvinder har så svært ved at forholde os til vores tøj og vores ydre, endsige sætte ord på vores egen stil over for andre, når det er noget, som de ﬂeste bruger rigtig meget tid på. Læser om, diskuterer med veninder og kigger efter på gaden? Jeg mener, at det handler om, at vi spejler os i de forkerte. Og spejlingen af os selv sker udefra og ind, i stedet for indefra og ud. Vi lader samfundet (her ment i bred forstand som opdragelse, arv, miljø, skole, arbejde, medier og omverden i generel forstand) styre, hvordan vores konstant fragmenterede selv skal proppes ned i den kasse, der kaldes vores hele identitet. Det er bl.a. via vores tøj, vi deﬁnerer os selv. Det er via vores ydre, vi skaber et billede af, hvem vi er, og hvordan vi gerne vil fremstå for andre. Vi spejler os i, hvad andre deﬁnerer som ideelt frem for at se os selv, som det vi er, og gøre det til vores personlighed og vise det i vores påklædning. Forandring sker først, når man bliver den, man er. I min optik, rører mode, tøj og udseende ved en ubevidst kilde af dybe følelser, som rækker langt ud over garderobeskabets indhold. Hvis ikke vi kender vores indre, hvordan skal vi så være i stand til at forholde os til vores ydre? Hvis ikke man kan ﬁnde ud af, hvordan man har det, hvordan skal man så kunne ﬁnde ud af, hvad man skal tage på? Følelsen af usikkerhed, utilstrækkelighed eller frustration foran klædeskabet er en universel følelse for de ﬂeste kvinder. Der er dage, hvor det bare handler om, at vores favorittøj – der skjuler de 5 kilo – er til vask. Men ofte er det noget andet langt mere grundlæggende der driller. De dage kan vi måske overveje at spørge os selv hvordan vi har det, og måske acceptere/forstå hvorfor de 5 kilo stadig sidder der. Derefter vil vi være meget bedre rustet til at ﬁnde ud af, hvad vi har lyst til at klæde os i. For er vi usikre i vores identitetsfølelse, i vores selvværd eller i vores krop, så er usikkerheden foran garderobeskabet tilsvarende stor. Det er alfa og omega – også når man skal ﬁnde sin stil, at man kender sine indre følelser. Essentielt at have stillet sig selv spørgsmålene ’hvad er jeg?’, ’hvem er jeg?’ og ’hvor vil jeg gerne være?’. Ved at forholde sig til sig selv på ﬂere planer vil man forstå sig selv bedre og dermed være i stand til at integrere den selvforståelse i sin påklædning. Først da har man personlig stil – og så holder selvbebrejdelserne foran spejlet og klædeskabet op. Indimellem har det ærgret mig, at jeg pga. mit arbejde på ALT for damerne i en eller anden forstand er med til at skabe de overﬂadiske (spejl)billeder af kvinder, som så mange af os lider under. Jeg har leveret hurtige teknikker og kneb – en slags hæfteplastre og hovedpinepiller til læseren med, hvordan hun hurtigt kunne ændre på sit ydre. Tricks,\nsom midlertidigt løser frustrationen foran klædeskabet, men ikke de underliggende og eventuelt langt mere grundlæggende psykologiske problemer. Jeg har ikke haft mulighed for at fortælle hele historien om kvinderne i mine artikler og dermed givet mulighed for et mere nuanceret billede af deres baggrund, bevæggrunde og udgangspunkt for deres stil. Fortælle om hendes forsigtige svar på, hvad der kendetegner hendes stil – og vejen frem til at formulere den. For det er uden betydning, om man har en kæmpe garderobe eller kan rejse verden rundt for at shoppe. Er man utilfreds med det billede, man ser i spejlet, påvirker det alt. Forholdet til andre, evnen til at glæde sig, éns selvværd, identitet, lysten til at prøve tøj og se sig selv i spejlet. I Mig og Mit Klædeskab har jeg været begrænset af spalteplads og vinkel. I artiklerne har jeg blot kunnet drage essensen af samtalen og har dermed gjort kvinden til den veldeﬁnerede og målrettede type – med masser af spændende tøj, super tjekket stil og en helt præcis beskrivelse af den. Her viser hun sine sko fra Prada, solbriller fra Gucci, ure fra Rolex, diamanter fra Jane Kønig og masser af spændende tøj fundet vintage på et marked i New York, som er økologisk udvundet på en fair trade mark i Kenya eller købt til en god pris på udsalg hos Holly Golightly. På den måde har jeg skabt et billede af kvinder med tonsvis af selvværd, gennemført stil og stor selvsikkerhed, når de shopper, og når de står foran klædeskabet. De kvinder, jeg har interviewet, er meget mere kvinder end det! Derfor har jeg valgt at skrive en bog om emnet i et forsøg på at komme et lag dybere end normalt. I et forsøg på at beskrive hvordan, og hvorfor det er, vi bruger vores tøj i vores følelsesliv, og hvordan vi kan blive bedre til at gøre det bevidst frem for ubevidst. Undersøge, hvad det er, der skal til, for at vi kvinder tør ﬁnde vores egen stil. Tør komme ud af skabet. Udover mine egne ord, har jeg også interviewet ni kvinder: Camilla Ottesen, Susanne Rützou, Mille Dinesen, Hella Joof, Charlotte Eskildsen, Karina von D’Ahé, Gun-Britt, Eva Kruse og Szhirley, der hver i sær udtrykker en skarp og meget personlig personlighed – også i deres tøj. Alle er de kvinder, der arbejder i modebranchen, eller som har et arbejde, hvor det at udtrykke sig – også i tøjet – er en essentiel del af deres hverdag. Kvinder som jeg personligt beundrer for deres evne til at være dem, de er, og være ærlige i det. Jeg har spurgt dem, hvordan de har fundet frem til deres udtryk, hvilke udfordringer de har og har haft på deres vej, hvad de ønsker deres stil skal kendetegne, og hvilken indﬂydelse deres almindelige liv har på deres stil – samt om jalousi, fordomme og tøjkriser. Via disse samtaler og mine øvrige interviews til ALT for damerne med modefolk og psykologer samt gennem læsning af massevis af selvudviklingsbøger og samtaler med veninder og familie, har jeg forsøgt at ﬁnde forklaringen på, hvorfor jeg selv og kvinder generelt har så svært ved at ﬁnde ud af, hvad vi skal tage på.\nI den proces har jeg arbejdet med mig selv, forsøgt at lære mig selv bedre at kende, forstå mig selv og blive veninde med min egen personlige stil. For i processen opdagede jeg, at jeg selv også lå under for sociale og samfundsskabte forventninger, jeg bl.a. følte via mit job som journalist på et dameblad. Jeg syntes, jeg skulle klæde mig modejournalistisk korrekt – hvad det så er! Jeg skulle vise, at jeg også kunne kombinere mit tøj kreativt. Være både trendy, fashionabel, afslappet og personlig på den fede måde. Jeg sammenlignede mig med andre i branchen. I starten kaldte jeg det inspiration. En dag var jeg boheme i pailletter og ﬂere lag. En anden i sort fra top til tå. Begge dele inspireret af den seneste kvinde jeg havde interviewet, eller trend jeg havde skrevet om. Kort sagt. Jeg gjorde ganske lidt for at forholde mig til, hvem jeg var, hvad jeg var, og hvor jeg gerne ville hen med min stil. Jeg gjorde, som jeg troede, man skulle. Jeg kiggede ud for at se ud. I dag har jeg lært, at man skal se ind for at se ud. I bogen bruger jeg indimellem mig selv som eksempel. Jeg forholder mig til de spejlbilleder, vi selv og omverdenen er med til at skabe, og de sociale forventninger, der ligger i det, man kan kalde det kvindelige idealbillede. Jeg vil forholde mig til hvorfor det er så vigtigt for os at se godt ud, tale om passioner, drømme, (u)vaner, kropslighed, skønhed og meget andet. Og jeg vil se på hvad det alt sammen har af betydning for vores personlige stil. Endelig vil jeg give mine bud på, hvilke redskaber og værktøjer der skal til, for at man som kvinde kan lære at forholde sig til og formidle sin egen personlighed gennem sin stil. Bogen vil ikke pådutte dig regler og idealer. Den vil heller ikke forholde sig til modebilledet i dag, i går eller i morgen. Den vil skabe et rum til at starte på en frisk foran klædeskabet. Den vil hjælpe til at ﬁnde måder at bruge din kvindelige erfaring, og se dig selv med nye øjne for dermed at ﬁnde ind til, hvad du er, og hvordan dit tøj kan udtrykke det. For er der noget, jeg har lært, så er det, at: Man fødes ikke som kvinde – man bliver det (Simone de Beauvoir, 1949). På samme måde fødes man heller ikke med personlig stil. Det er noget, man tilegner sig.\nLæsevejledning til bogen I hvert kapitel lægger jeg ud med nogle grundlæggende overvejelser og betragtninger om, hvad f.eks. identitetsfølelse, kvindelighed, selvværd eller kropsbevidsthed har at sige helt generelt og derefter i relation til personlig stil. Efterfølgende kommer jeg med eksempler på, hvad der kendetegner os som kvinder, netop i relation til disse betragtninger. Til sidst får du øvelser, redskaber og værktøjer til, hvordan du kan arbejde med din egen udvikling. Øvelserne er tænkt som en hjælp til dig til at ﬁnde vejen til din nye personlige stil. Det er ikke nødvendigt at følge øvelserne for at kunne læse bogen, men det er en fordel for dem, som har lyst til at udvikle sig selv og deres stil. Til slut har jeg lavet en tjekliste med en kort opsummering af kapitlets indhold. Efter hvert kapitel er der et break med et interview med en kvinde om hendes vej til at ﬁnde sin personlige stil.\nDig og dit klĂŚdeskab\nPERSONLIG STIL Kapitel 1 – Det man går i er man selv\nMode er deﬁneret ved det, der siden hen bliver umoderne. Yves Saint Laurent\nUdstråling, karisma, udseende, farvesans, kombinationsevne, særpræg og kreativitet er alt sammen egenskaber, man tillægger kvinder med personlig stil. Evner som umiddelbart synes at være noget genetisk orienteret – enten så har man det, eller også har man det ikke. Og dog, for personlig stil er ikke noget, man er født med. Personlig stil, er noget man ﬁnder på sin vej fra barn og ung til voksen kvinde. Personlig stil er noget, som udvikler sig, og som skal holdes ved lige. For selv om personlig stil kræver, at man har en speciﬁk og unik smag, så er det speciﬁkke og det unikke ikke noget, man bare har, det er noget, man oparbejder. Adskiller man ordene fra hinanden, kan man sige at ’personlig’ angår en bestemt person, mens ’stil’ betyder, at man har en korrekt og elegant adfærd, at man kender og udstråler sine færdigheder. Det er altså essentielt at kende sig selv og sine færdigheder, hvis man ønsker at oparbejde en personlig stil. Færdigheder som groft sagt handler om at forstå sin egen adfærd og sine egenskaber, og kunne bruge det i sin påklædning. For at kunne det, er det nødvendigt, at være så bevidst om sig selv, at man ved og forstår hvordan man kommunikerer – med og uden ord – føler og mærker, evner at handle og udføre, passer på sig selv og endelig tør være intim. Sociale færdigheder som tilsammen danner éns personlighed, og som er grundsten for al kommunikation og interaktion med omverdenen (se en uddybning af emnet i kapitel 4, Selvværd). Når man har forstået at forholde sig til alle de sider af sig selv, så kommer udstrålingen, karismaen og de kreative evner mere eller mindre af sig selv, og det bliver dermed også nemmere at ﬁnde sig selv i den måde, vi klæder os. At få personlig stil og at kunne ﬁnde ud af at klæde sig derefter handler altså om, at man begynder at forholde sig til sig selv på alle fronter. Stiller sig selv spørgsmålene hvem, hvad og hvor, og på den baggrund skaber sig et mål for, hvad éns egen personlige stil skal udtrykke.\nAt komme dertil, hvor man føler, at den stil og det udtryk, man har, er godt – og nok. For at nå det mål skal du have lyst til at arbejde med dig selv. Du skal ønske forandring og forvandling. Du skal have lyst til at tage på en rejse fuld af oplevelser, selv-iagttagelser, erfaringer, eventyr og helt almindeligt hårdt arbejde. Og du behøver ikke engang pakke en kuffert – den bliver fyldt op med nyt tøj på vejen. Undervejs vil du opdage lysten og inspirationen til nyt tøj, og du vil mærke, hvordan nye muligheder åbner sig helt af sig selv, når du begynder at blive bevidst om din identitet, din kvindelighed, din krop, dine værdier, vaner, passioner, kvaliteter, prioriteringer, interesser og generelle syn på dig selv. Gør op med gamle konﬂikter, prøv at se dig selv med lidt anderledes øjne i spejlet. Så vil du opdage, at din trang til at forandre og udvikle indholdet i dit klædeskab sker nemmere og mere enkelt. I processen er der tre begreber, som jeg har fundet relevante at bruge, når jeg søger at ﬁnde vej til min egen personlige stil. En slags tretrinsraket, som tilsammen giver et godt overblik over hvad, hvor og hvorhen jeg skal. Det handler om at kunne identiﬁcere, differentiere og integrere. For før man overhovedet kan komme i gang med at forny sin personlige stil, må man identiﬁcere sin nuværende stil. Det vil sige at lære den at kende. Spørgsmål til sig selv som ’Hvem er jeg?’ og ’Hvad er min stil?’ kan være afklarende – og en god start på rejsen. Dernæst er det en interessant øvelse at forsøge at differentiere sin stil – altså kunne skelne forskelle og nuancer i sin stil. Spørgsmål som ’Hvad er jeg?’ og ’Er der dele af min personlighed, som ikke kommer til udtryk, eller kendetegn som mangler i min stil?’ er sjove at stille sig selv i den forbindelse. Når de to første områder er nogenlunde afdækket, er sidste step mere ubevidst at integrere. Altså at tilføre en tidligere ukendt faktor som en bevidst del af sin personlighed. ’Hvor vil jeg gerne være?’ og ’Hvordan vil jeg inkludere mine nye kendetegn i min personlige stil?’ er her spørgsmål, man kan stille sig selv. Og så kan man i princippet starte forfra. For personlig stil udvikler sig og forandrer sig ligesom alt andet i livet, afhængig af alder og livscyklus. Éns personlige stil skal nemlig løbende udvikles, revideres og vedligeholdes. Hvordan man gør det, handler resten af bogen om.\nPersonlig stil er ikke designertøj Designertøj og modetøj kan først og fremmest karakteriseres som tøj, der skifter og forandres hurtigt, fra sæson til sæson. Den ene sæson er det moderne med de store silhuetter, den næste skal vi helst kun gå pencilskirts. Farver, mønstre og prints skifter lige så hurtigt. Hvis éns personlige stil skulle være afhængig af designernes diktat, vil det personlige hur-\ntigt ryge ﬂøjten til fordel for designernes skiftende luner. Derfor har personlig stil egentlig ikke noget som helst med hverken designertøj eller modetøj at gøre. Ikke sådan at forstå, at du skal afskrive modetøjet. Men det er først rigtig relevant at forholde sig til, når du har fundet din personlige stil. Det er nemlig først der, at du kan købe tøj enkelt og naturligt på shoppeturen og forstår at kombinere det nye med det tøj, du allerede Et fuldendt Guccisæt er lige så fantasiforladt som\nhar i klædeskabet, så du uden de store vanskeligheder føler dig velklædt og godt tilpas i din påklædning uanset anledning.\net fuldendt joggingsæt.\nI et større perspektiv er designertøj og modebilledet alligevel noget,\nUltimativ god stil behøver\nsom de ﬂeste af os bliver påvirket af. Uanset aldersgruppe og samfunds-\nikke være Prada – det kan\nlag, verdensdel eller område, har moden en effekt på vores udseende og\nligeså godt være H&M,\nvores måde at klæde os. Tænk bare på éns barndoms- og ungdomsbilleder\nbare det er kombineret på\nfra albummet – hvad enten vi var modebevidste eller ej, så er det helt ty-\nen personlig måde.\ndeligt, at billederne og påklædningen ikke er nutidig. Dengang som nu er\nPernille Rosendahl, sanger-\nder altid nogen, som forstår – også selv om de ikke har penge til haute cou-\ninde, ALT for damerne, 2002\nture eller dyrt designertøj, at klæde sig personligt. Nogen, der ser moderne eller trendy ud i deres påklædning, som forstår at kombinere tøjet, så det\nser nutidigt eller måske endda fremtidigt ud. Nogen gør det bevidst, andre aner ikke, at de er spottet af trendeksperter som værende det nyeste hotte i modebilledet. Ligeledes er de ﬂeste kvinder, jeg kontakter, for at gøre et besøg i deres klædeskab, slet ikke opmærksomme på, at de har en stil, som kan være inspirerende for andre. De underbygger deres forklaringer med, ’at de ikke har mærketøj og kun går i økologisk’ eller måske ’blot er fattige studerende’. Forklaringer som umiddelbart lyder som gode nok undskyldninger til, at jeg hurtigt burde lægge røret på igen – altså hvis jeg mente, at man kun var moderne, hvis man havde råd til dyrt mode- og designertøj. Men sådan hænger det ikke sammen i min optik. Jeg har jo netop kontaktet kvinden, fordi jeg synes, hun har en spændende stil – i det univers hun nu engang er i. Fordi jeg synes, hun har en udtryksfuld stil. Modetøj er noget, kvinden med personlig stil kan bruge som redskab til at vise sin stil – hvis hun har råd. Hvis ikke, er modebilledet heldigvis blevet så bredt, at genbrugsstilen og retro-looket er billigere måder at nærme sig sin stil på.\nFeteret af mænd – beundret af kvinder Når en pige fødes, er det en tradition, at hun pakkes ind i et lyserødt tæppe. Hun er en nyfødt pige og med alt, hvad dette indebærer. Allerede inden hun kan sige ”pige”, forventer vi, at hun selv og hendes omgivelser forholder sig til hendes køn. Socialiseringen er startet.\nI de første år plejer det at gå forholdsvis enkelt. Som 3-årig elsker hun sit spejlbillede, leger prinsesse, vralter gerne rundt i mors stiletter med lyserød læbestift i hele ansigtet og et tylskørt i livet. Hun identiﬁcerer sig naturligt med sit køn. Som 7-årig efterligner hun i endnu højere grad mors makeuprutiner, og som 12-årig pludrer hun måske allerede med veninder om tøj og drenge. Desværre er det sjældent, at den lette identiﬁkation holder i det sidste stadie af udviklingen fra pige til kvinde. Teenagepigerne begynder at spejle sig i omverdenen. Det bliver pludselig svært at leve op til de sociale forventninger, forestillingerne om, hvordan en ægte kvinde gebærder sig og ser ud. Selv de piger, der er smukke i gængs forstand, er tilbøjelige til at føle, at de ikke er gode nok, spændende nok, kønne nok. Pigen vil ikke være den, hun ser i spejlet, hun vil være ligesom kvinden i reklamen, modebladene, i ﬁlmen eller som popidolet. Et idealbillede, som er en overﬂadisk og samfundsbestemt deﬁnition på, hvad en kvinde virkelig er. (Se mere om sociale forventninger i kapitel 3 Kvindelighed) Engang havde jeg selv en idé om, at hvis bare jeg blev enten smuk, rig, klog eller berømt, så ville min lykke været gjort. Var jeg smuk, kunne jeg blive supermodel og samtidig blive berømt, tjene kassen og dermed have tid til at læse mig klog på hvilket som helst universitet i verden. Var jeg klog, ville jeg blive berømt, dermed også rig, og så havde jeg råd til alle de plastiske operationer, der skulle til for at gøre mig smuk. Blev jeg berømt eller rig, ja, så gav resten sig selv. En rigtig dejlig drøm – og det er jo tilladt at drømme. Som voksen har de ﬂeste af os lært, at det er urealistisk at blive både rig, klog, smuk og berømt. Men drømmen om at blive lidt lækrere, lidt smartere eller lidt mere fashionabel, lever et eller andet sted videre i det indre – hos mange af os. For vi lever i en verden, hvor det bliver forventet af os, at vi er ideelle kvinder. Med ’ideel’ mener jeg den forventning eller det billede, som vi møder i vores hverdag via medier, arbejdspladser og politikere, i vores opdragelse, vores omgangskreds og interaktion mellem mænd og andre kvinder. Det er en nødvendig kompetence, at vi lærer at fortolke os selv ud fra det. Men det er lige så nødvendigt, at vi lærer at ﬂytte os fra det og ﬁnde os selv. Det er her, udfordringen ligger. Det er svært som ung kvinde at skulle lære at deﬁnere, differentiere og integrere identitet og personlighed i forhold til omverdenen og de for-\nventninger og krav, der stilles. At ﬁnde sit eget ideal i idealet, så at sige. Men det er jo også her, det bliver spændende, og det er her, man kan opnå det, vi vel alle sammen drømmer om allerede som 3-årige prinsesser: at blive feteret af mænd og beundret af kvinder.\nDet hurtige ﬁks Min drøm var at blive rig, smuk, klog og berømt. Andres drøm er måske lidt mere jordnær. Men udgangspunktet er det samme. Vi forestiller os, at vi vil blive lykkeligere, hvis bare der kommer nogen eller noget udefra, som hjælper os til at få det bedre med os selv. Vi vil gerne springe nogle af de kedsommelige udviklingstrin over. Det har modeverdenen levet højt på i mange år. Den har tilbudt hurtige ﬁks i et utal af variationer over temaet ’Find din stil’. Og fænomenet er ikke spor nyt. Allerede i starten af det 20. århundrede gav Paul Poiret, en af verdens første haute couture-designere, individuelle råd til kvinder om deres personlige stil. Det siges, at han kiggede dem hypnotiserende ind i øjnene og mumlede de farver, han mente ville harmonere med kvinden. Med tiden kom der mere fokus på stilarter og forskellighed. Dog har det aldrig været så nuanceret som i dag. Der var engang, hvor kjolen kun havde en længde og en farveekspert kunne beskrive, hvilken årstid man havde. Fordi jeg er vokset op på\nI dag er stilarterne udkrystalliseret til det ekstreme, der er stort set\nlandet, hvor håndbold og\nplads til alt og alle, fra bohemisk farvelade til minimalistisk stramtante.\nbadminton var på program-\nDerfor er der også sket et enormt boom i mængden af stileksperter,\nmet tre gange om ugen, har\nfarveeksperter, image- og trendskabende konsulenter. De er væsentligt\njeg i hele min barndom gået\nmere nuancerede og har i de ﬂestes tilfælde papir på deres viden, men\ntræningstøj. Da jeg som\nderes beskrivelser af trends og stilarter er stadig i meget generelle ter-\n21-årig skulle forholde mig\nmer og deﬁnitioner. Og det med rette. For lige meget hvor mange kas-\ntil min stil, fordi jeg kom på\nser og kategorier de laver, vil der altid være nogen, som er anderledes.\nTV, var det en helt ny verden\nOg det er jo netop det, som karakteriserer vores tid. Man må klæde sig,\nder åbnede sig. Derfor er\nsom man vil. Afhængig af hvilken stil, kasse eller kategori man føler,\ndet stylisterne gennem min\nman er, er alt stort set tilladt. Hvilket jo i virkeligheden gør det hele\n11-årige tv-karriere der har\nendnu mere svært at ﬁnde sig selv og sin stil.\nhaft den største indﬂydelse.”\nAf samme grund kan man argumentere for, at der nu – mere end\nHenriette Honore, tv-værtinde\nnogensinde før – er brug for folk, der har forstand på modetøj. Folk der\nALT for damerne, 2004\nkan fortælle os andre, hvad vi skal have på i forhold til trends, stilarter, kropsholdning, facon og farver. Og man kan sagtens argumentere for,\nat der er behov for alle modejournalisterne, stylisterne, trendspotterne, modedesignerne, damebladene og journalisterne. For vi har brug for hjælp til at ﬁnde og bruge denne sæ-\nsons største trends i vores stil. Hvem vil ikke gerne vide, om vi skal være klassisk chic eller ﬂamboyante bohemer i år? Og hvor ville det være rart at hoppe et par kedsommelige udviklingstrin om selvindsigt og behov over – og bare købe os til et hurtigt ﬁks. Hvad enten man bliver rig, klog, smuk eller berømt, kan man ikke købe sig til personlig stil. En tur i stormagasinet med en personlig shopper eller et besøg af en stylist derhjemme vil aldrig blive særlig vellykket. Ligesom der er 50% chance for, at vi går fra frisøren med ærgrelser, hvis ikke vi har beskrevet meget præcist, hvad vi ønsker os, så er risikoen for, at shopperen og stylisten rammer forkert, tilsvarende stor. For alle designere, stylister og konsulenter skifter stil og tilgang til moden lige så hurtigt, som modebladene bliver gamle, og sæsonerne skifter. Og vi kan ikke nå at være med på alle trends. Vi skal altså ﬁnde vores egen røde tråd i mylderet af tilbud. Vi ved også godt, at ægte forandringer ikke sker over night. Selv om man kan drømme om at spare lidt penge sammen og købe sig til en personlig shoppers gode råd og vejledning, så ved vi et eller andet sted godt, at det ikke løser det grundlæggende problem foran klædeskabet. Hvis man vil have muskler – og ikke bare tone dem man har – kræver det 2-4 timers ugentlig træning i 9 måneder, fortalte den personlige træner Lotte Arndal mig engang. Hvis vi vil oparbejde nye ’følelsesmæssige muskler’ – fordybelse og forandring, selvindsigt og nye sociale færdigheder – kræver det også træning. Hurtige genveje, der hjælper os til handling på det ydre plan, i form af nogle impulsive tøjindkøb eller en personlig shoppers trendy valg, giver ikke den fordybelse på det indre følelsesmæssige plan, der skal til, hvis man selv vil tage ansvar for sin påklædning. Det er det sidste, der fører til langvarig og grundlæggende forandringer. Forandringer som kan ses i din påklædning og mærkes, fordi du holder op med at stresse foran klædeskabet og når du skal ﬁnde tøj i en forretning (læs mere om forandring i kapitel 4).\nAndres styrke din svaghed Selvfølgelig kan den store professionelle skare af modefolk bruges til stor inspiration, de har vinkler, på moden som kan være inspirerende, og ser trends langt før alle os andre. Men som jeg også har nævnt tidligere, er det først relevant at se deres vej, når man har fundet sin egen stil og taget stilling til, hvad man selv har lyst til at udtrykke via sit tøj. I det øjeblik vi afgiver magten over vores egen dømmekraft, underkaster vi os lidt en andens. Når man låner en andens styrke, fører det til éns egen svaghed. Den oplevelse havde jeg selv for nogle år siden. Jeg skulle interviewe en af de store danske designere, som jeg beundrer meget for hendes kreativitet og farvesans. Hendes design er vældig blomstret, meget feminint og kulørt. Jeg komplimenterede hendes sans\nfor farvesammensætninger og sagde, at det er en stil, jeg selv havde vældig svært ved at klæde mig i. Hun ﬁk mig overtalt til at blive stylet i hendes design. Et interessant forsøg, for på få minutter var min person fuldstændig tilsidesat. Fra ’enkel og nærmest underdrevet Soﬁe’ til ’overhængt juletræ på små 2 meter’. Tøjet var lige så fantastisk som det hele tiden havde været, mønstrene smukt afstemt og hendes argumentation for at klæde mig, som hun gjorde, var også fornuftig og overbevisende. Og ja, jeg lignede da også en halv million, lidt for høj i de stiletter hun havde fundet frem til mig og fyldte måske bare af den grund lidt rigeligt i lokalet. Men taget ud fra helheden så jeg ﬂot ud, og jeg var fascineret – om end ikke helt overbevist. Det mærkede designeren, og hun kom med endnu ﬂere rosende ord og rettede lidt ekstra på tøjet. Men tøjet var ikke mit tøj – ej heller stilen. Jeg havde underkastet mig hendes autoritet og var holdt op med at lytte til min egen indre stemme. Så jeg hoppede på limpinden og købte hele molevitten. Det var først, da jeg kom hjem, at jeg begyndte at ﬁnde tilbage til mig selv. Den oplevelse viste mig endnu en gang, at personlig stil ikke er noget, andre kan give mig – de kan allerhøjst hjælpe til at komme i tanke om, hvad det er, man ikke vil udtrykke i sin stil. Det kræver stor menneskelig styrke, ikke at komme til at gøre det, de andre gør. Det er svært at ﬁnde sin egen stil, når nu de andre siger, at den er ekslusiv og elegant, eller at man bør være mere kulørt i sit tøjunivers. I mange myter og eventyr vinder heltinden først virkelig skatten, når hun selv forstår løsenet, men hun kæmper også for det og risikerer at miste den i et øjebliks uopmærksomhed. Ægte forvandlinger sker først, når man tager sig tid, tager ansvar og selv kommer på banen som den største autoritet.\nKlæder skaber folk Min mor har altid lært mig, at jeg for at komme ud af en følelse skulle gå ind i den. Det har altid lydt lidt klichéagtigt – især fordi hun siger det rigtig tit. Men det er altså ikke helt dumt. Hvis man føler sig angst, ked af det, føler glæde eller lykke, er det først, når følelsen får lov at\nfylde, at vi rigtig kan mærke den. Det er jo let nok med de sjove følelser. Mærker vi glæden, kan vi jo nærmest ikke lade være med at grine. Det er straks værre og sværere med de mørke følelser. Det er som udgangspunkt meget lettere at fortrænge dem – gemme dem langt ned i det dybe mørke hul i maven. Men vi ved jo godt, at de ikke forsvinder af den grund, det løser ikke problemet – snarere tværtimod. Vi bliver nødt til at handle på vores følelser, mærke dem, forholde os til dem og give dem et navn, for at gøre dem håndgribelige. Først der holder de op med at gøre helt så ondt, og vores krop kan give slip på den lille sorte klump, der ligger nede i maven. (se mere om kroppens reaktionsmønstre i kapitel 5). På samme måde kan vi med vores tøj vælge enten at forstærke eller formindske en følelse. Indimellem kan vi mere eller mindre ubevidst klæde os i joggingbukser og forvaskede T-shirts, når vi enten er deprimerede, føler os syge eller er på barsel. For på den måde at føle depressionen eller sygdommen eller tillade os\nDårlig stil er, når kvinder\nat være ligeglade for nu gælder det babyen. Ligesom vi – når manden i\nklæder sig, så det ikke passer\nvores liv kommer på besøg (i starten i hvert fald) – vælger at barbere ben\ntil dem. Det handler ikke om\nog iføre os vores mest sexede og lækre lingeri. Historien og traditionen\nhoftemål eller skønhed.\nbyder os også at bære tøj og farver afhængig af anledning. Vi er i hvide,\nGitte Dyrberg, (Dyrberg/Kernn),\nfestlige marengskjoler, når vi skal giftes, og vi bærer sort, når vi er i sorg.\nALT for damerne, 2002\nVi kan altså enten forstærke eller formindske en følelse via vores påklædning. På godt og ondt. Godt, når vi bruger tøjet aktivt og bevidst i vores følelsesliv. Ondt, når vores påklædning bliver inaktiv, ubevidst, eller vi gør det, fordi vi ikke længere kan mærke, hvad vi føler. Som i eksemplet fra sidste afsnit, hvor jeg ufrivilligt pludselig blev væsentligt mere larmende i min stil, da jeg blev iklædt blomster, farver, volanter og stiletter. At turde mærke alle sine følelser og at være på bølgelængde med dem i det daglige og på alle niveauer kræver mange års træning og stor indsigt i sig selv. Men en del af det er også bare en vanesag – f.eks. det der med barselstøjet. Jeg elskede de der underbukser med ben fra hospitalet i adskillige måneder efter begge mine fødsler. Til sidst måtte min mor træde i karakter og vride dem af mig. For de var blevet symbol på noget, jeg ikke længere kunne huske, hvad var. Jeg havde glemt årsagen, men var blevet i vanen. (Se mere om årsagssammenhænge i kapitel 4.) Vi kan naturligvis ikke leve uden vanen. Ellers skulle vi overveje, revurdere og tænke over alt, hvad vi gjorde i hverdagen. Fra hvordan vi laver havregrød, til hvordan vi holder telefonen, når vi taler i den. Men når vi gør, som vi plejer, er der ting, oplevelser, overvejelser, muligheder osv., som vi ikke får med. Vi får et selektivt syn, og det kan få konsekvenser – ikke bare i vores tøj (se også kapitel 5 om selektivt syn). Glemmer vi det, der betyder noget for os – også i klædeskabet, fordi vi i en periode måske har været nødt til at give slip på det – f.eks. den yndige blonde-bh, til fordel for amme-bh’en – kan det\nfå stor indﬂydelse på vores følelsesliv. For eksempel hvis vi glemmer at vende tilbage til den oprindelige vane. Som kvinde føler vi os sjældent særlig smukke og attråværdige i en amme-bh. Det tog mig lidt tid at skifte den ud. I begyndelsen mest fordi jeg var lidt bange for at skulle ﬁnde min nye rolle som både mor og kvinde – senere fordi den var blevet en dårlig vane. Jeg tror heller ikke, der er særlig mange mænd, som tænder på gamle mælkesure bh’er. Vores påklædning bliver nemt symbol på vores tilstand. Nogle gange skal der ikke så meget til for, at man ændrer en dårlig vane. F.eks. har jeg ofte oplevet kvinder genﬁnde tøj og en glemt, men elsket identitet, når jeg eller Helle (Schjønning, min gode ven og tro fotograf på Klædeskabene) har udtrykt interesse for et stykke tøj. Og den følelse kender de ﬂeste vel. Man kan også blive helt ærgerlig, når man har foræret en bluse eller et par sko væk til en veninde, som man ikke har gået med i 100 år, og så ser hende smart og trendy i den senere. Andre gange skal der lidt mere til for at ændre en dårlig vane.\nØvelser Skriv kort ned, hvad du umiddelbart synes, kendetegner dig: Hvem er du? Personlige karakteristika som: hvordan ser du ud, hvad er din hårfarve, hvor høj er du, hvad vejer du, hvordan er din krop – høj, lav osv. Hvad er du? Af mere materiel karakter: hvad laver du, er du mor, hvor bor du, hvad klæder du dig i, hvad er dine yndlingsfarver osv.? Hvor vil du gerne være/hen? Hvad er dine drømme – indeholder lidt af det hele fra de to foregående spørgsmål: hvordan drømmer du om at se ud, hvad drømmer du om at arbejde med, vil du gerne være mor, hvilken tøjstil vil du gerne have osv. Du skal ikke skrive et langt hovedværk, men gør dig nogle korte overvejelser, som en start. Vi vender tilbage til de spørgsmål ﬂere gange i bogen.\nKig på dig selv så objektivt som muligt og overvej følgende punkter: Er der noget, du har slækket på? Er der områder, du har glemt? Hvad kan du bedst lide ved dit tøjvalg? Har du en dårlig vane i forhold til din måde at gå klædt/dit udseende? Hvad kan du godt lide ved din krop? Hvad kan du godt lide at fremhæve ved din krop/har glemt at fremhæve? Hvordan udtrykker du dine sindsstemninger via dit tøj? Hvad ønsker du, at du blev bedre til med din stil, nu og i fremtiden? Husk at alle øvelser i denne bog handler om, at du skal blive bedre til det, du er god til. Det er ikke en ﬁnd 5 fejl-opgave. Så lad være med at slå dig selv i hovedet med de 5 kg, der stadig sidder på hofterne, klædeskabets manglende Versacekjoler osv. Tænk positivt, tænk enkelt og vær tålmodig med dig selv. Rom blev ikke bygget på en dag – det bliver indholdet i dit nye klædeskab heller ikke.\nTjekliste Personlig stil betyder, at man har sin egen unikke smag. Personlig stil kræver, at man forholder sig til sig selv, sine egne værdier og lærer at identiﬁcere, differentiere og integrere. Det samfundsbestemte kvindeideal er ikke nødvendigvis dit ideal. Man bliver ikke lykkeligere og får ikke bedre stil af designertøj. Modetøj er noget, kvinder med personlig stil kan bruge som redskab til at understrege deres stil. Hurtige ﬁks hjælper ingenting. Mode-autoriteter gør ikke din stil autentisk, nærmere tværtimod. Du bliver, hvad du klæder dig. Dårlige vaner kan have skidt indﬂydelse på din stil.\nMille Dinesen Hvad er personlig stil for dig? Personlig stil er det, som kendetegner personen, og som er typisk for netop hende. Har du nogensinde været i armene på en stylist, som tog din personlighed fra dig? Både ja og nej. Siden Nynne er jeg lidt ufrivilligt blevet puttet i en kasse som en, der helst kun køber tasker hos Bottega Veneta – som jeg derefter propper med en masse sjove ting. Det handler ikke om stylisten, mere om at andre kommer til at sætte lighedstegn mellem Nynneﬁguren og Mille-personen. Når det så er sagt, er der ingen tvivl om, at netop den rolle og stylisten bag har givet mig input til at tænke anderledes over mit tøj. Og det i en positiv retning. Bruger du dit tøj i dit følelsesliv? Hele tiden. Jeg har en del blå dage i mit liv. De dage skal jeg have trygt tøj på, hvor man helst ikke kan se de kvindelige former– tøj man kan putte sig og gemme sig lidt i. Er jeg kommet til at hoppe i et par høje hæle eller et par stramme jeans, tager jeg hjem og skifter. Måske handler det også om, at jeg har brug for at være privat – det føler jeg mig, når jeg gemmer mig lidt væk. Men lige meget hvor forståeligt det er, så er det altså også både hæmmende og ærgerligt. For det kan fylde rigtig meget, og det kan betyde, at jeg afholder mig fra at komme til især offentlige, men også private arrangementer. Har du nogle dårlige vaner i måden, du klæder dig? Det er nok det der store tøj, som jeg vender tilbage til, hver gang jeg er lidt blå i hovedet. Den stammer helt tilbage fra mine tidlige teenageår, hvor jeg var lidt for ranglet og først ﬁk bryster lang tid efter de andre pi-\nNavn: Mille Dinesen, født 1974 Stilling: Skuespiller Fortid: Blev landskendt for sin rolle som Nynne i ’Nynnes Dagbog’ – ﬁlmen og tv-serien på TV3 Civilstatus: Bor alene.\nger. Dengang gemte jeg mig også væk i store kassebukser og overdimensionerede skjorter. Jeg var eller ville måske ikke i kontakt med min feminine side. Det var meget nemmere for mig at bøvse om kap med drengene frem for at hvine med pigerne. Som modstykke har jeg også for vane at købe lidt for stramt tøj – måske for at udligne mine dage med det overdimensionerede. Kender du følelsen af at føle dig fremmedgjort også i din stil? Jeg kan huske at jeg engang i slut-80´erne hoppede med på vognen med Marc O´Polo-sweatshirts og Docksides-sko. Det passede slet ikke til at leve i Brumleby, hvor toilettet var i gården og man skulle hente koks hver morgen for at få lidt varme i stuerne. Så følte jeg mig alligevel mere hjemme, da jeg som student tog en slidt læderjakke og ﬂade sko ud over studenterkjolen. Kan du kombinere din egen kvindelighed med samfundets idealbillede? Jeg begyndte i hvert fald først at vise og at lære mine kvindelige sider at kende, da jeg startede i gymnasiet. For første gang så man mig i kjoler og høje sko. Indtil da havde jeg gemt mig i stort og drenget tøj. Har du haft en krise, der ændrede dit udtryk? For små ﬁre år siden blev jeg skilt efter et 12 års langt samliv. Det har helt klart rykket ved min oplevelse af hvor og hvad jeg er. Jeg er ved at genskabe mig selv og lære mig selv at kende på ny. Det har naturligvis også en indﬂydelse på min stil – jeg er nok lidt mere søgende, end jeg har været længe. Forandring fryder, men synes du også, det er svært at forandre din stil? Jeg er en tryghedsbasse – så jeg har ret svært ved at ændre for meget og for hurtigt. Når jeg ﬂytter mig, er det ofte via mine roller. Her får jeg lov til at prøve mig selv af som noget nyt – og nogle gange kan jeg faktisk optage det i mit liv som en god og ny vane. Hvor er du mest – i hjernen eller kroppen? Jeg ved af ren og skær erfaring, at det er bedst, når jeg er mest i min krop. Hvis jeg skulle stole på mine tanker, ville jeg være på spanden. Problemet med kroppen er, at den er meget ukonkret. Eller det vil sige, den reagerer jo meget spontant, men svaret på, hvorfor den reagerer, er ikke sådan lige at ﬁnde. Jeg ved f.eks., at hvis jeg taber mig, så er det fordi, der er noget galt, at jeg er ked af noget. Mere konkret bliver det ikke. Det svære er jo så at ﬁnde ud af, hvad jeg er ked af. Omvendt synes jeg også at have bemærket, at jo bedre jeg passer på min krop – jo bedre bliver den (og jeg) også til at klare sig, også når det handler om de ukonkrete følelser.\nHar din mor nogensinde udtalt sig om din påklædning? Hun har altid bekymret sig, om jeg havde varmt nok tøj på – og havde husket mine cykellygter – og så har hun ofte sagt den der mor-sætning som ”Ihhh hvor ville du se skøn ud, hvis …”, og den sætning er jeg selv begyndt at bruge over for min lillesøster. Men hun ville altså også virkelig se smuk ud, hvis hun lod sit hår hænge løst … bare en gang imellem! Bedømmer du mennesker ud fra deres tøj? Ja, jeg kan f.eks. blive helt sindssyg, når jeg ser alt for pæne piger i hvide skjorter og knæstrømper. Jeg får lyst til at ruske i dem og huske dem på, at de også indeholder noget andet … Ofte bliver man jo provokeret af det man ikke kan selv – måske handler det mere om det ...? Hvornår føler du dig selv kvindelig? For nylig var jeg iklædt en timeglasformet lang kjole med slæb. Der følte jeg mig ret kvindelig. Jeg føler mig også kvindelig, når jeg husker at tage smykker på. Ikke de der små yndige hjerter i ørerne. Dem kan jeg (desværre) ikke ﬁnde ud af. Det skal være de store lidt mere robuste af slagsen. Det er ligesom med sko. Enten har jeg høje, høje sko på, eller også er det gummisko. Hvor mange frisurer og frisører har du været igennem? Inden Nynne klippede jeg selv, eller min mor, mit hår. Derfor var Nynnes frisure den første, jeg nogensinde har haft. Og jeg var faktisk overrasket over, hvor meget det betød for mig at få klippet de 15 centimeter af. Det var ligesom om, noget af min personlighed forsvandt – min kvindelighed. Hvad er din største passion, og hvordan er den en del af din stil? Med risiko for at komme til at lyde som en kedelig helligrøv, er sundhed og velvære to emner, som fylder meget i mit univers. Jeg ved ikke, om jeg har det med i min måde at klæde mig. Måske i overført betydning. For i sundhed og velvære lægger jeg vægt på kvaliteter som ro, orden og meditative tilstande, som bl.a. opstår via yoga eller havearbejde. Jeg kan godt lidt tanken om at det jeg spiser er rent, er økologisk og usminket. I mit klædeskab er der intet storblomstret, jeg duer ikke i print og multikulørte design. Jeg har det bedst i roligt, ensfarvet og blødt tøj. Der sniger sig ﬂere farver ind, men jeg tror aldrig, det bliver mønstret. Jeg har det bedst i tøj, som føles naturligt og trygt at have på. Hvad er din målsætning, og hvordan vil du gerne have, at den udtrykkes i din stil? Jeg vil gerne give udtryk for at være lidt af det hele. En lækker hustru, en fantastisk mor, en rigtig god skuespiller og en pissegod veninde. I hvilken rækkefølge og hvordan er jeg stadig ikke\nhelt klar på – som sagt, jeg er i gang med en relancering. Lige nu fokuserer jeg mest på at få et sundt indre – så må resten komme bagefter. Bor du også, som du klæder dig? Ja. Der foregår så meget oppe i mit hoved hele tiden, at jeg – som i mit tøj, bliver nødt til at holde orden og holde mig fra de storblomstrede puder. Mit hjem er meget lyst, meget rent, meget enkelt og meget kontrolleret. Har du et shopaholic-gen? Jeg har aldrig rigtig været den der pige, som læser modeblade og som elsker at shoppe. Men når det så er sagt, så ved jeg da godt, at i de perioder hvor jeg f.eks. kun arbejder om aftenen, har jeg rigtig svært ved ikke at berettige et behov for nye sko eller gamacher fra Moshi Moshi. F.eks. syntes jeg engang, at jeg også skulle være en af dem, der havde masser af sexet undertøj i skuffen. Jeg købte tre dyre sæt og en bikini på samme tid – og har stort set aldrig haft noget af det på. Undertøj skal altså være praktisk og fungere under tøjet, ikke omvendt. Jeg kan også synes, at det er så synd for mig selv, hvis jeg f.eks. får et skattesmæk på 40.000, at jeg bliver nødt til at købe noget dyrt til mig selv. Hvordan ville du se ud, hvis din krop var perfekt? Så havde jeg en lidt mindre næse, lidt større barm og længere øjenvipper. Kender du følelsen af jalousi i forhold til dine veninder? Ja, det sker primært i de perioder, jeg selv er i underskud – de blå dage hvor jeg pakker mig ind i beskyttende lag. De dage synes jeg at alle andre er mere fantastiske og meget heldigere end mig – de har også en mindre næse … Hvem gør du dig skøn for? Den kæreste, som er i mit liv. Kender du følelsen af ikke at kunne gå udenfor uden makeup? Det sker ofte, at jeg ikke går med makeup. Hvis jeg er på teatret eller optager en ﬁlm, så har jeg sjældent makeup på i min fritid. Men generelt synes jeg, at makeup skal se så naturlig ud som muligt. Derfor bruger jeg kun mascara og lidt løst pudder. Tror du også på vand og masser af søvn, eller skal der produkter til? Jeg tror, at 80 procent af vores skønhed kommer fra kosten. Når det er sagt, bruger jeg da også produkter. Eneste regel er, at de skal være økologiske.\nHvor tit rydder du ud i dit klædeskab? Om foråret – det er ofte der, jeg får energien til at se det hele lidt fra oven. Hvad gør du, når der skal ryddes ud? Jeg er næsten for god til at smide ud. Det ærgrer mig faktisk lidt indimellem. Jeg har også nostalgiting – men de ligger pakket ned på loftet.\nHella Joof Hvad er din største passion, og hvordan udtrykker du den i din stil? Kærlighed, sex, selskabelighed, mad og vin, musik, mit job og at nyde udsigten! Det handler om kvalitet, det handler om tid, og det handler om overskud. Da jeg var yngre og levede alene med min datter, råbte jeg altid ”Kvantitet frem for kvalitet” og styrtede ud i Ikea (det gør jeg nu stadig). Dengang havde jeg ikke råd til noget som helst. I dag er der hverken bleer eller institutioner, som dræner budgettet, og min datter har sit eget liv. Pludselig har jeg råd til at gå på dejlige pebrede restaurantbesøg, lade mig opsuge af mit arbejde og have overskud til at have en dejlig mand i mit liv. Det er en fantastisk oplevelse – og giver mig en daglig lykkefølelse at føle den frihed. I min stil udtrykker det sig ved at jeg er blevet mere kvalitetsbevidst, og jeg bruger tid på at klæde mig, dyrke mine morgenrutiner og smøre mig med lækre cremer. Jeg kan sågar ﬁnde på at hænge mit tøj op i stuen, bare for at nyde det, og udstille mine sko som små kunstværker. Hvad er personlig stil for dig? Det er, når jeg møder kvinder på gaden eller er sammen med mine veninder og synes, de er sindssygt smarte. Når jeg forundres over, hvordan de har fundet på at snøre snørebåndet fra gummiskoen op ad benet som en balletsko eller har klippet ærmet af blusen, så den lige får det ekstra udtryk. Alt sammen noget som kræver personlighed, kreativitet og selvværd, ikke mindst. For det kræver sin kvinde at turde være både farvestrålende og anderledes.\nNavn: Hella Joof, født 1962 Stilling: Filminstruktør og skuespiller. Fortid: Er bl.a. kvinden bag DR’s tv-dramaserie Album, spilleﬁlmene ’En kort en lang’ (2001), ’Oh happy day’ (2004) og ’Fidibus’ (2006) samt den svenske ﬁlm ’Linas Kvällsbok’ (2007). Civilstatus: Kæreste med Snit, som er læge. De har kendt hinanden siden 2003. Mor til Olivia, født i 1988.\nBedømmer du mennesker ud fra deres tøj? Jeg registrerer i hvert fald altid, hvis jeg synes folk er smarte i tøjet. Eneste tidspunkt jeg virkelig bliver stram i masken er, når jeg ser slidte sko. En nedslidt, ﬂosset høj hæl kan gøre mig nærmest deprimeret. Måske er det noget i min opdragelse, jeg synes det ser så fattigt ud. Det går kun, hvis man er på SU og kører sådan en trashet stil. Nej ikke engang! Jeg ser heller ikke med milde øjne på dem, som kun går i mærkevarer – det signalerer falsk tryghed. Hvad er identitet for dig? Den har i hvert fald meget lidt med moden at gøre. Jeg synes det er sjovt at spørge Uffe Buchard om hvad der er must-haves i denne sæson, men jeg ser det mere som skæg og udklædning. Jeg lægger ikke min identitet i det – ikke længere. Kender du følelsen af at føle dig fremmedgjort også i din stil? Jeg kender i hvert fald følelsen af, at jeg bliver både glad og lidt overrasket, når nogen siger, at jeg ser smart ud i tøjet. For det meste beder jeg dem udpege, hvad præcis det er, de synes ser godt ud. For det er jeg selv lidt usikker omkring. Har du nogensinde været i armene på en stylist, som tog din personlighed fra dig? Ja, det har jeg. Og det handler ikke altid om, at jeg føler mig for tyk i tøjet – for så kan jeg bare tabe mig! Det handler om, at jeg simpelthen får noget forkert på. Nu ved jeg heldigvis, hvornår det sker, det er nemlig de gange, jeg ikke selv har styrken til at sige fra. Nogle gange fordi jeg er træt, andre gange fordi jeg er i en periode, hvor jeg føler et lavt selvværd. I de situationer har jeg været bange for at virke for skuespiller-krukket, hvis jeg siger nej. Jeg har ikke styrken til at fastholde mig selv. Heldigvis er jeg nu ved at blive så gammel, at damebladene er holdt op med at sende en stylist, når jeg skal interviewes. De synes vel ikke, det kan betale sig! Og det er faktisk rart. Jeg bliver jo forhåbentlig interviewet, fordi jeg har noget på hjerte – og det er vigtigere, at læseren fokuserer på det, jeg siger, frem for om den kjole, jeg har på, er fra Uffe Frank eller Marni (åh, lad det ske!). Hvad gør du, når du har tøjkrise? Jeg har lært at gennemskue mekanismerne. Nu ved jeg, at hvis jeg begynder at stå som en anden hyperventilerende Meryl Streep i ’Falling in Love’ – inden hun skal møde Robert De Niro, så skal jeg forlade klædeskabet og sætte mig ind i sofaen og puste ud. Her skal jeg tale beroligende til mig selv og huske mig selv på følgende. At jeg nok ikke er den pæneste, jeg er garanteret heller ikke den yngste, ej heller den slankeste. Men jeg er nok en af de klogeste. Det tøj, jeg skal have på, skal ikke forsøge at være kæmpe sexet med en strop, som falder ned – for det kan jeg alligevel ikke leve op til. Jeg skal tænke anderledes. Mit tøj skal være trygt, og det vil sige hellere nedtonet, og\nså må jeg køre den hjem på charmen. Til gengæld lover jeg, at jeg bliver sjov at sidde til bords med. Har du et shopaholic-gen? Ja, men jeg shoppper ikke længere i panik. I dag handler det mere om den frihedsfølelse, jeg generelt føler i mit liv. F.eks. har jeg netop været i London. Jeg shoppede lige rigeligt. Men nød at sprede det hele ud på hotelværelset og bare kigge på mine fund. Små skatte, købt for mine egne penge, som jeg har tjent ved at arbejde, ikke ved at være gift med en rig mand! Der er ingen børnehave, der skal betales i næste måned. Hvornår laver du fejlkøb? Konstant. Det skyldes ganske enkelt, at jeg hader prøverum og aldrig bevæger mig ind i et. Derfor er der 50 procent chance for, at det jeg køber sidder dårligt. Er det dyrt, bytter jeg det. Er det fra H&M eller Topshop, ryger det til min datter eller veninder. Det får aldrig lov til at hænge i skabet. Hvad er blevet din bedste og værste vane i din stil? At jeg hele mit liv har købt stort set samme slags tøj. Bukser i knickers-længden, trekvartlange støvler, kasketter og en skjortebluse. Siden gymnasiet har jeg stort set kun gået i det. I 80’erne var det berberbukser, det er det sjovt nok igen. Et lidt andet snit, men udtrykket er det samme. På den ene side er det rart, for jeg har ret nemt ved at navigere i moden, på den anden side synes jeg indimellem, det er lidt kedeligt, at jeg ikke kan ﬁnde ud af at gå i f.eks. nederdel. Har du nogensinde sat dig mål, du ikke kunne overholde? Stiletter. Jeg vil så gerne kunne gå i dem. Men de ryger altid af inden forretten. Jeg har endnu ikke taget konsekvensen – jeg kan ikke lade være med at købe dem. Har din mor nogensinde udtalt sig om din stil? Hun bestilte ikke andet. Jeg tror, hun gjorde det, fordi hun bekymrede sig meget for, at jeg skulle skille mig endnu mere ud, end jeg i forvejen gjorde – med min hudfarve, min mor var hvid. Sådan tænkte jeg ikke dengang – da blev jeg bare endnu mere larmende i min stil, når hun forsøgte at stoppe mig. Og det ærgerlige er, at jo mere jeg larmede, jo mere usikker blev jeg indeni. En underlig mekanisme. Er du også selv dominerende over for din datter? Jeg har netop besluttet, at jeg ikke længere vil blande mig i Olivias tøjstil. Det er okay at gå i gårdsangersko ... Nu skal hun kun roses og stryges med hårene. Jeg hjælper hende til at fokusere på hendes talenter og hendes skønhed. Det må være moderens opgave!\nKender du angsten for at komme til at ligne din mor? Flere gange om dagen kan jeg se min mor stå og grine til mig inde i spejlet. Jeg forsøger at omfavne hende og irritationen over at ligne hende. Nu hun er død, er det blevet lidt lettere. Når Olivia påpeger, at jeg ligner hende, beder jeg hende altid udpege præcis hvor og hvornår, så jeg kan memorere situationen og prøve at ændre den næste gang! Men det er jo også sjovt! Man løber hele vejen rundt om jorden for at slippe væk fra sin mor og ender med at ligne hende! Men først og fremmest kan man jo sørge for ikke at begynde at gå i mor-tøj! Siger du nogensinde, at du elsker dig selv, når du ser dig i spejlet? Ikke så direkte, men jeg ved, at det virker positivt på éns selvfølelse, hvis jeg husker mig selv på, at jeg er okay. Jeg ved også, at jeg kan få det lidt bedre, hvis jeg på dårlige dage klæder mig rigtig pænt på og tager makeup på, således at mit ydre maskerer, hvordan jeg har det indeni. Tilsammen kan det faktisk gå hen og blive en helt udmærket dag. Hvornår har du sidst haft selektivt syn? Det sker løbende. Jeg ved godt, at når jeg ser mig selv i spejlet, så suger jeg kinderne ind og løfter øjenbrynet og synes, det nok skal gå. Nogle gange virker det bare ikke. Så synes jeg, at jeg er tudegrim, og at mit ansigt er styrtet sammen. Så må jeg hen og ﬁnde et billede frem, fra da jeg var 17 og minde mig om, at jeg selv dengang – hvor jeg nu kun ser en smuk, ung, tynd pige – heller ikke kunne lide mit eget spejlbillede. Det plejer at hjælpe lidt. Hvordan ville du se ud, hvis din krop var perfekt? Tykkere hår! Længere ben! Tyndere! Min veninde Ellen Hillingsø har meget klogt sagt, at man må veje det, man har lyst til – bare man har selvværd til det og kan leve op til det. Jeg vil gerne tabe syv kilo, men jeg tror ikke, jeg har lavt nok selvværd til, at jeg rigtig gider fokusere på det. Hvilken kvindelig arketype fylder mest i dit klædeskab? Jeg håber, at jeg indeholder dem alle sammen. Amazonen har det nok med at dominere. Hvad forbinder du med kvindelighed? Jeg synes, kvindelighed er noget, man har indeni. Selvfølgelig er man mere kvindelig og sexet – i mænds øjne – hvis man står i stiletter og en stram kjole, men efter to glas rødvin er den sæbeboble alligevel sprunget. Ligeledes er der nogen, som synes, at det er kvindeligt med geisha-agtig opførsel eller masser af ﬂæser og dukke-makeup. For mig er det falsk varebetegnelse. Den virkelige kvindelighed synes jeg, er noget indvendigt. Jeg føler mig f.eks. stadig meget kvindelig, selv om jeg står i en overlevelsesdragt uden mascara på et ﬁlm-set en kold vintermorgen. Kvindelighed er for mig\nnoget med at kunne multitaske. At skylle salatblade med smukke hænder, være noget for sin mand, pusle om sit barn, gro blomster i haven, beværte sine venner, passe sit arbejde og gøre det hele godt, ærligt og med hjertet. At give er kvindeligt. Hvem er din største heltinde? Jeg syntes Suzanne Brøgger er noget af det smukkeste i hele verden. Hun har kæmpe stil – hele vejen rundt. Ligner du også dit stilikon (bare lidt)? Nej, overhovedet ikke! Jeg er meget betaget af det androgyne og drengede look. Den unge smukke Freja Beha (fotomodel, red.) ser fantastisk ud og ældgamle gennemrynkede Karen Blixen og Jytte Boberg var meget fascinerende i deres aristokratiske og MEGET tynde look. Hvad er din målsætning – og hvordan skal det udtrykkes i din stil? Jeg går meget op i at holde min krop sund og stærk – hvis jeg som sidegevinst også kan tabe mig, er det ﬁnt. Men hovedformålet er, at jeg ikke vil brase sammen, når jeg bliver ældre. Stilmæssigt ender jeg nok i lilla fodlange kjoler og store turbaner. Hvor er du mest – i hjernen eller kroppen? Jeg er meget i hovedet, men jeg har lært, at kroppen er den, som fortæller mig, hvordan jeg har det. Øvelsen er så at oversætte mavefornemmelsen til menneskesprog – især når éns hjerne larmer så meget, som min gør. Yoga er med til at give mig lidt mere kropsfornemmelse. Jeg er meget opmærksom på, hvor vigtigt det er at have en stærk krop. Men jeg bliver nok desværre aldrig sådan en, der starter dagen med et stort glas vand og en løbetur. Hvor mange mislykkede diæter har du været på? Mange. Nu har jeg lært det. Diæt er for mig lig med spiseforstyrrelse. Jeg tager konsekvent på, når jeg vil tabe mig. Måske fordi jeg generelt altid har startet en kur, når jeg var ked af mig selv. Dumt, for det er når jeg er ked af det, at jeg spiser allermest. Så er behovet for at fylde sig op og undgå at mærke hullet i maven jo allerstørst. Ligeledes ved jeg også godt, at når jeg er rigtig ked af det – sådan rigtig ked af det – så taber jeg mig helt af mig selv. Det handler altså for mig om at balancere i mit liv, så gør vægten det stort set også. Plus minus … Hvem gør du dig skøn for? Jeg vil gerne gøre mig umage, for min kæreste kan godt lide, når jeg gør noget kjole-noget – måske fordi det sker så sjældent. Og så gør jeg mig også umage, når jeg ved, at jeg skal til noget premiere eller modefest og med garanti vil få elevatorblikket eller vil blive fotograferet til bladene. I den sammenhæng vil jeg virke-\nlig gerne minimere risikoen for efterfølgende at være hende, der bliver talt medlidende om. Bruger du (for) meget tid på din skønhed? Jeg har i hvert fald en ret høj moral i forhold til mine skønhedsrutiner. Jeg skal i bad mindst hver morgen, skal stryge mit tøj, og jeg bruger en masse cremer hver dag. Og spiser helsepiller og kolde olier. Og pludselig er der noget, som virker. Og de dage jeg er lidt tipsy, gør jeg nok endnu mere ud af det – det hjælper på éns humør, hvis man ser lidt pæn ud. Kender du følelsen af jalousi i forhold til dine veninder? Jeg husker tydeligt sidste gang, jeg oplevede den frygtelige følelse at være jaloux. Det var i starten af det her århundrede, hvor min veninde Lotte og jeg tog på Krasnapolsky efter en premiere. Hun havde det skønt, så skøn ud. Jeg havde det hæsligt. Hun var ombejlet af mænd – og der var også en sød en, som gerne ville kysse på mig men jeg var så paranoid, at jeg næsten troede, det var skjult kamera. Jeg følte mig grim og gammel og mislykket og var misundelig på Lotte over, at hun var så god til det hele. Jeg gik hjem, ædt op af selvhad, og lagde mig i min seng. Der lå jeg så i 14 dage. Den oplevelse lærte mig, at jalousi alene er noget i éns eget lorteliv. Det handlede ikke om at Lotte var meget pænere, tyndere, har højere kindben eller er mere ombejlet af mænd – end mig. Det handlede om, at jeg havde verdens laveste selvværd. Jeg lå og tænkte hele mit liv igennem og havde reelt en lille depression. Men jeg føler, jeg kom ud på den anden side. I dag føler jeg ikke længere jalousi. Selvfølgelig har jeg stadig dage med sporadisk lavt selvværd, men jeg ved, hvordan følelsen kan tackles, og jeg ved, at jeg bliver nødt til at handle på det med det samme. Og man kan ikke shoppe sig ud af det! Hvor mange frisurer og frisører har du været igennem? Jeg klipper mit hår selv. Har haft for mange elendige oplevelser med trefarvet hår og Slade-pandehår, fordi frisøren ikke troede på, at mit hår krøller op og bliver halv så langt, som når det er vådt! Jeg går tit med hat eller tørklæde om håret, så mit hår har ikke det store fokus. Hvor tit rydder du ud i dit klædeskab? Jeg gør det løbende. Indimellem skal jeg lige tage mig sammen, for det er en lille erkendelsesrejse hver gang. Her mener jeg bl.a., når man skal indse, at man aldrig kommer tilbage til en str. 36. Og at nu er det tid at tage det ud af skabet. Hvad gør du, når der skal ryddes ud? Det meste giver jeg til Kirkens Korshær, her gør det gavn. Noget gemmer jeg til min datter, og noget ryger til veninderne.\nDig og dit klaedeskab af Anne Sofie Arctander Paustian\nPOLITIKENS FORLAG Anne Soﬁe Arctander Paustian INDHOLD


Næstveds Biografer, Biografer, Rejsebiografer, Historien\nUdenbys galleri - 2022\nUdenbys galleri - diverse\nDu er her : Biografer / Rejsebiografer / Historien\nI de gode gamle dage fik de danske landsbyer med jævne mellemrum besøg af rejsebiografen. Her i området kunne indbyggerne i Toksværd, Brandelev, Fensmark, Herlufmagle, Glumsø og andre omkringliggende byer glæde sig over besøg fra de transportable biografer.\n"Landdistrikterne blev betjent af rejsebiografen, der ofte udgjordes af én mand. Som omrejsende filmforeviser drog vedkommende rundt fra by til by med sin transportable fremviser og tjente til livets opretholdelse for sig og sin familie. Der var ikke meget underholdning fra den store verden dengang på landet, og da filmforevisningen som regel fandt sted på byens hotel eller gæstgivergård, var anledningen kærkommen. Der var jo udskænkning og måske musik og dans bagefter," beretter Jan Kronbach-Andersen om rejsebiograferne i Glumsø Biografs 75-års jubilæumsskrift.\nEdisons levende billeder\nI begyndelsen af 1900-tallet kunne borgerne i landsbyerne omkring Næstved for første gang stifte bekendtskab med de rejsende biografers levende billeder. Under navnet 'Edisons levende billeder' besøgte falstringen James Hansen landsdelens landsbyer med filmforevisninger for både børn og voksne.\nJames Hansen kom vidt omkring med sine - og Edisons - levende billeder. Inden han begyndte at turnere hjemme på Lolland-Falster og her på det sydlige Sjælland, havde han rejst rundt på Langeland, og der kunne det lokale dagblad, Langelands Avis, i januar 1901 berette følgende:\n"Billederne er særdeles gode, og Fremstillingen i det hele taget fortrinlig. Navnlig vækker Jærnbanetoget, Præsident Krügers Afrejse, en Damper løber af Stablen, Maleren og Skorstensfejeren, Barberen og Tryllekunstneren særlig Opmærksomhed. Vi kan paa det bedste anbefale Forestillingerne som gode og interessante."\nFilmens verden var i en rivende udvikling. Det varede ikke længe inden de små dokumentariske film med billeder fra den store verden blev afløst af spillefilm. Først i stum udgave og senere med lyd. Samtidig fik rejsebiograferne konkurrence fra det stigende antal biografer, som åbnede i store som små byer.\n"I juni 1920 hører vi om Manden fra Orehoved, som igennem en årrække havde vist film i de sjællandske stationsbyer. I et brev til justitsminister Zahle beder han denne sørge for, at der ikke bliver udstedt bevilling til fast biograf i nogen af de byer, som det havde været hans beskedne levevej at betjene. Filmens verden havde imidlertid udviklet sig så fantastisk på dette tidspunkt, at Rejsebiografen kun nødtørftigt kunne imødegå publikums krav. Justitsministeren tog således heller ingen notits af skrivelsen, hvorfor det ikke varede længe, før der var faste biografer i fire af de byer, Manden fra Orehoved havde bedt for: Hedehusene, Mern, Viby og Glumsø," skriver Jan Kronbach-Andersen i Glumsø Biografs jubilæumsskrift.\nSorø Amts Rejsebio og Valkyrie Biografen\nHer i området var Sorø Amts Rejsebio og Valkyrie Biografen blandt de rejsende biografer, der viste film til landsbyboerne. Sorø Amts Rejsebio blev drevet af Poul B. Hansen fra Ringsted frem til 1963, hvor han solgte sin rullende biograf til en befalingsmand fra Næstved kaserne, som kørte den videre i nogle år.\nValkyrie Biografen, med base i Skelby og siden Tappernøje, blev etableret af assurandør Kai Nielsen og elinstallatør Bomholz i midten af 1920'erne. I begyndelsen af 1960'erne overtog Kurt Kilde biografen.\n"Kurt Kilde fandt ud af at det på det tidspunkt ikke var så ringe at drive rejsebiograf, så da Kai Nielsen i 1961 satte Valkyrien til salg slog han til og købte biografen så han kunne blive herre i ejet hus. Han håbede så at rejsebiografen kunne blive springbræt til en af de mindre faste biografer, men det skulle ikke være for enhver pris, da Valkyrien var trofast nok til, at man ikke skulle overtage det første og det bedste. Med sig rundt til de forskellige byer var også Fru Kilde som tog sig af salg af billetter, regnskaber og sørgede for sliksalg i pausen, når Kurt Kilde skulle skifte filmspole på Kinofa fremviseren og netop sliksalget var et kærkomment tilskud til omsætningen da der ikke skulle betales billetafgift," fortæller Keld Andersen på biografmuseet.dk.\nValkyrie Biografen fortsatte med ny ejer, da Kurt Kilde købte Skælskør-biografen Kosmorama i 1967. Han blev senere ejer af Scala Teatret på Jørgen Jensens Vej.\nRejsebio i Herlufmagle og Glumsø\nMange så frem til at få besøg af rejsebiografen i forsamlingshuset eller på byens kro, og som Poul B. Hansen fra Sorø Amts Rejsebio sagde: "Kommer man med det, folk vil se, har de ikke noget imod at sidde på hårde træbænke."\nHenrik Christiansen - tidligere borgmester i Roskilde Kommune, der voksede op i Herlufmagle - var blandt dem, der glædede sig til de levende billeder kom på visit. Et af højdepunkterne i Christiansens drengeår var, når rejsebiografen gæstede kroen. Det berettede han i sine barndomserindringer i Suså Egnshistoriske Forenings årsskrift Jul i Susålandet i 1997.\n"Den årlige dilettant samlede fulde huse, og det samme skete, når rejsebiografen besøgte kroen. Det var ikke morsomt, når man som straf for et eller andet, man havde gjort forkert måtte blive hjemme fra en af de sjældne biografforestillinger. Det foregik som sagt på Herlufmagle kro, som desværre brændte først i 70'erne. Det var utrolig trist, idet der var tale om en særdeles spændende gammel krobygning med en flot lille sal med balkon hele vejen rundt," mindedes nu afdøde Christiansen, der bestred borgmesterhvervet i Roskilde i årene fra 1986 til 2000.\nRejsebiograferne havde deres storhedstid frem til og med 1960'erne. Her i vores område fortsatte den rullende biografs besøg - i eksempelvis Fuglebjerg forsamlingshus - til begyndelsen af 1970'erne. Andre steder i landet fortsatte rejsebiograferne med at gæste de lokale forsamlingshuse helt op i 1980'erne.\nI galleriet (link herunder) ses en klassisk fremviser fra 1940'erne. En Bauer Sonolux II med dertilhørende transformer. Den er udstillet på Dansk Cykel & Knallertmuseum i Glumsø. Ved maskinen står følgende tekst:\n"Brugt til rejsebiograf i et lokalt forsamlingshus eller i den store sal på hotellet. Vi børn kunne så se Fy & Bi, efterfulgt af 'Menneskeædere på Borneo' eller lignende... Omformeren var nødvendig til de varierende strømstyrker, der kunne være til rådighed enten i skibe eller på land i forsamlingshuse. Den kunne anvendes til strømstyrker fra 90V til 240V og endelig blev den brugt til at finjustere fremviserens hastighed."\nRejsende biografer kan stadig opleves her i området. Nu er forsamlingshuset og den lokale kro typisk udskiftet med udendørsarealer. Læs mere om dette under menupunktet 'Open Air m.m.'.\nTekst: Tim Østerlund Toftegaard (april 2016 / redigeret juli 2021)\nKilder: NæstvedArkiverne, Næstved Tidende, Årsskriftet 'Jul i Susålandet' fra 1997, biografmuseet.dk, Keld Andersen og hjemmesiden 'Sakskøbings levende billeder - fra rejsebiograf' til Rådhusgade af Kaj Erik Nielsen.\nTotal: 341104, Dagligt: 167, online: 1


Sko til børn - Flotte og stort udvalg - Køb hos Peti Sko\nForside / Børnesko / Sko til børn\nPå siden herunder finder du vores store og brede udvalg af sko til børn. Børneskoene, du finder i vores sortiment, henvender sig til både piger og drenge og spreder sig derudover over mange størrelser og aldersgrupper.\nGRAFFITI CROCS BLÅ\nGRAFFITI LILLA/PINK CROCS\nBUNDGAARD COGNAC RUBY II TEX SKO\nBUNDGAARD DARK ROSE RUBY II TEX SKO\nECCO LYS KHAKI SP. 1 LITE ANKELSTØVLE\nECCO ROSA SP. 1 LITE BABY ANKELSTØVLE\nSUPER FIT BRUN ULLI SKO 800423-3000\nSUPERFIT LILLA ULLI SKO 800423-8500\nBUNDGAARD SORT SKO MED 2 VELCRO\nBECK SORTE GYMNASTIKSKO MED ELASTIK\nBUNDGAARD DARK ROSE BABY SKO 2 VELCRO\nBUNDGAARD BLÅ BABY SKO MED 2 VELCRO\nBUNDGAARD WALK ROSA GUMMI SÅL\nSKECHERS SORT/ BLÅ/GRØN KONDI MED TEX\nSKECHERS NAVY/ORANGE KONDI MED TEX\nSKECHERS NAVY/LILLA KONDI MED TEX\nVIKING TURKIS RUSKIND SNEAKER MED SNØRE\nVIKING BLÅ VANDTÆT SNEAKER MED VELCRO\nDer findes et hav af producenter og udbydere af sko til børn, og det kan virke uoverskueligt at finde de bedste sko til ens barn. Det er nemlig rigtig vigtigt, at børnefødder får sko med den helt rigtige pasform og komfort blandet med en høj kvalitet på de valgte materialer.\nSom tidligere nævnt er vores udvalg af sko til børn ret stort. Vi ved, hvor vigtigt det er, at et barn har gode sko, der passer foden og støtter den, mens den vokser. Derudover ved vi også, at ingen børnefødder er ens, og at præferencer som regel også ændrer sig i takt med, at barnet vokser. Derfor har vi børnesko, der henvender sig til børn i mange forskellige aldersgrupper. Vi har sko, der passer de små børnefødder som str. 20 helt op til store størrelser som str. 46, der passer perfekt til teenagedrengene. Så uanset om du er forælder til en lille pige eller en teenagedreng, vil det altså være muligt for dig at finde nogle passende sko på denne side. Det er bare at gå på opdagelse – god jagt.\nBørnesko til både piger og drenge\nUd over at sælge sko, der henvender sig til mange aldersgrupper, går vi også meget op i, at der skal være sko til både piger og drenge i vores sortiment. Derfor udvælger vi vores sko til børn ud fra hvilke trends, der rør på sig for henholdsvis piger og drenge. Nogle sko, for eksempel sneakers og kondisko, er i pasformen unisex, hvilket vil sige, at de kan bruges af både piger og drenge. Derudover er vi også godt klar over, at der er stor forskel på hvert enkelt barns fodanatomi. Nogle piger har bredere og større fødder end gennemsnittet, mens nogle drenge omvendt har smallere og mindre fødder end deres gennemsnit. Det har vi også taget hensyn til og udvalgt sko til børn med forskellige typer af pasforme.\nSko til børn med forskellige udtryk\nVores børnesko kan fås i alt fra klassiske naturfarver som sort, hvid, grå og brun til festlige farver med skrald på – eller måske er du mere til sko med mønster og print? Vi forsøger at tage en god håndfuld forskellige sko ind i vores sortiment, der alle har det til fælles, at de er behagelige at have på, og at de kan holde til noget. Børn slider ofte lidt mere på deres sko end voksne gør, og dette skal deres sko gerne tage hensyn til. Uanset hvad du foretrækker, er vi sikre på, du kan finde noget, du kan lide blandt vores udvalg.\nGå ikke på kompromis med sko til børn\nVed ikke at gå på kompromis med kvalitet, komfort og pasform når du køber sko til dit barn, forebygger du, at dit barns fødder tager skade, mens de stadig vokser. Vi vil gerne gøre denne proces for dig som forælder så nem som muligt. Vi er nemlig godt klar over, at der er et hav af udbydere af sko til børn. Derfor tager vi de kritiske briller på, når vi udvælger sko til børn til vores sortiment. Vi vælger skoene ud fra aspekter som holdbarhed, komfort, korrekt pasform og høj komfort. Derudover betyder kvaliteten af materialerne også meget for os. Derfor tager vi kun sko til børn ind i vores sortiment, fra nogle af de bedste brands i branchen.


Foto: Martin Orvad - TV MIDTVEST\nMidt- og Vestjylland har en trist førsteplads, når det kommer til dræbte i uopmærksomhedsulykker.\nLones bil var totaltskadet efter ulykken, hvor hun sad fastspændt her på førersædet.\nEn af de sedler, som Lone udfyldte med spørgsmål til sin mand, mens hun var i respirator. Hun spørger gentagne gange, hvad der er sket.\nLone kører stadig bil. Efter ulykken købte familien en ny Ford Fiesta.


Ude i kulden af Linda Castillo - Køb en billig bog med Bogpris.Nu\n'Ude i kulden' af Linda Castillo\nMens Kate nærmer sig sandheden, ligger en morder på lur, og hun må konfrontere en virkelighed, der ændrer alt, hvad hun troede, hun vidste. Ikke kun om venskab, men om hele den institution, hun har viet sit liv til. Ude i kulden er tolvte bind i Linda Castillos serie om politichefen Kate Burkholder.\nFor to år siden modtog Joseph King en dom på livstid for mordet på sin kone. King er udstødt medlem af Amish-samfundet og kendt for sit voldsomme temperament, og nu er han undsluppet fængslet og på vej mod Painter’s Mill.Nyheden om en morder på fri fod spreder sig som løbeild, og politikommissær Kate Burkholder og hendes team er i højeste beredskab. Men dette er personligt for ...\nEn ældre amishkvinde bliver brutalt myrdet, imens hun samler valnødder med sine to børnebørn på en forladtgård. Gerningspersonen tager det ene barn med sig, og da det andet barn bliver spurgt om, hvem der overfaldt hendes bedstemor, svarer hun: Djævelen! Politichef Kate Burkholder dykker ned i sagen, som snart bliver et kapløb mod tiden.Den myrdede kvindes familie er velanset i amish samfundet. Men det gå...\nDa en gammel lade i Ohio brænder ned til grunden, tilkaldes politichef Kate Burkholder for at undersøge sagen. Ved første øjekast ligner det en ulykke, men da den 18-årige Daniel Gingerichs forkullede lig findes indespærret i laden, begynder Kate at få mistanke om mord. Men hvem kunne finde på at brænde en ung amishdreng levende? Igennem Kates efterforskningsarbejde udfolder et net af isnende hemmeligheder og forbrydelser sig, som bærer uhyggelige ligheder med ...\nTredje bog i serien med tidligere amishpige, nu politichef, Kate Burkholder som hovedperson. Linda Castillo har med god grund fundet sit danske publikum. Hun er en krimiforfatter på niveau med Karin Slaughter – og hun får konstant flere læsere. Første bog i serien er Tvunget til tavshed og anden bog er Bøn om tavshed. Begge findes nu som store paperback. Slabaugh-familien er gode Amish-bønner, ydmyge og hårdtarbejdende og med ...\nThe dead will tell er sjette bog i Castillos amishserie med den tidligere amishpige, nu politichef, Kate Burkholder som hovedperson. Linda Castillo har nu fået fat i de danske læsere – med god grund. Hun er en krimiforfatter på niveau med Karin Slaughter. Når folk kommer i gang, er de vilde med hende, og det at hendes krimier giver et tankevækkende indblik i det lukkede amishsamfund, bidrager med et ekstra twist. Alle i Painters ...\nSkriv en anmeldelse af 'Ude i kulden'\n'Ude i kulden' blev fundet billigst hos .


Den forbudte kærlighed - Why me - Movellas\nJeg vågnede på Jasons seng. Hans arm var rundt om mig. Det var fredag, og jeg havde fri for skole fordi Jeg skrev til min mor at mit knæ gjorde stadig ondt så hun gav mig fri. Jeg kunne mærke nogle kyssede mig på min kind, Jeg kikkede på Jason og kyssede ham.\n"Godmorgen" "Godmorgen. Sovet godt" "Ja. Jason jeg har en dårlig nyhed" "Hvad nu" "Min mor spørger hvor jeg er henne, så jeg er nok nød til at tag hjem" "Det er en meget dårlig nyhed, men okay. Tager du noget tøj på også køre jeg dig hjem" "Ja. Jason skal du ikke snart på arbejde" "Jo" "Så skynd dig, Jeg skal nok komme hjem"\nJason tog hurtigt noget tøj på og smuttede på arbejde. Da han havde lukket døren, blev døren åbnet. Jason løb hen til mig og kyssede mig.\n"Farvel, elsker dig"\nJeg kunne ikke gøre andet end smile til ham. Jeg ringede til Emilie og spurgte om hun kunne hente mig. Da der var gået 15 minutter satte jeg mig ind i Emilies bil.\n"Hey, tusind tak fordi du ville hente mig" "Selfølgelig. Hvad lavede du hos Hr. Johnson" "Han hjalp mig med lektier indtil sent. Jeg faldt i søvn på hans sofa" "Sødt af ham. Så han så lækker ud uden trøje på" "Emilie, Ja det gjorde han" "Du skulle tag et billede af det" "Ja sikkert"\nDa vi endelig var hjemme hos mig, sagde jeg farvel, gik ind i mit hus og så Eddie. Jeg kunne høre Eddie sagde slemme ord.\n"EDDIE. Hvad sker der?" "Ja hvad tror du. Det er din skyld at far er død, hvorfor kunne du ikke bare være den der døde og ikke far" "Eddie" "Skrid ud af mit liv. Du kan sku ikke fatte en skid" "Eddie stop nu. Undskyld men jeg kan ikke gøre noget nu. Kan vi ikke bare få det bedste ud af vores liv nu og gør alt hvad vi kan for at få det bedre. Kom her"\nJeg gik hen til Eddie og krammede ham. Jeg kunne se at han havde brug for at græde ud, som han også gjorde. Da han var færdig bestilte jeg hans ynglings mad, som var Kinesisk mad. Maden kom da der var gået 10 minutter. Mor var stadig på arbejde. For en gangs skyld er jeg glad for at, Eddie fik grædt ud også selvom han ikke kan lide.


Kappendrup kirke – Fynskefortidsminder.dk\nCyklen gør kortvarigt holdt nord for landsbyen Bladstrup på Nordfyn. Sommersolen luner på det modne korn, der omslutter megalitterne Pengesten og Ærtesten, mens heden danner flimrende luftspejlinger over den opvarmede jordoverfalde. Det vækker fantasien, som uundgåeligt glider fem årtusinder tilbage i tiden. Til den yngre stenalder, hvor landets tidligste bønder opførte store stenmonumenter og anlæg i landskabet. Bare her på lokaliteten er registreret fem foruden de to, der aldrig blev sløjfede. Mod sydvest – på den anden side af vejen mod Uggerslev – lå der en endnu større klynge af megalitter. De er nu alle forsvundet.\nDe resterende anlæg – Pengesten og Ærtesten – fortæller mig, at jeg er ankommet til megalitternes land. Her slog stenalderbønderne sig ned. Jorden var god og let at opdyrke og bygdens jordområder blev markeret med store stenanlæg, der samtidig fungerede som kultsamlingspladser, offersteder og gravpladser. Multifunktionsanlæg. De samlede samfundet og blev en styrende kraft i det store projekt det var at opdyrke jorden.\nOp på cyklen igen. Pengesten og Ærtesten lægger jeg bag mig. Man kan ikke komme til dem, for der er korn på marken og det er en dårlig idé at besøge oldtidsminder, når jorden er under opdyrkning. Med mindre en etableret trampesti og skiltning inviterer dig derud.\nTilgængelig er imidlertid langdyssen med det besynderlige navn Kappendrup kirke. Beliggende midt i landsbyen Kappendrup et par kilometer længere nordpå. Dyssen befinder sig vest for hovedgaden. Lidt væk fra vejen. Angivet med et skilt, “Langdysse”, og stimarkering, så man kan gå bag om ejendommen til helligdommen. For selvom Kappendrup kirke intet har med kristendom at gøre, så er jeg ikke tvivl om, at jeg befinder mig i helligt land. Stedet havde stor betydning for stenalderbønderne og som samlende kraft for bygden – og ligeldes skulle dyssen markere status for dem der ledede det nye samfund – så er vi sjovt nok tilbage ved en funktion, der godt kunne minde lidt om den, kirken har haft for os i nyere tid.\nKappendrup har fået sit navn i tiden efter vikingetiden. Eller den sene vikingetid. Forleddet kunne meget vel være et mandenavn, mens efterleddet er lettere at gennemskue. -drup er en omskrivelse af -torp, der betyder udflytterbebyggelse.\nHvornår langdyssen har fået sit navn er uvist, men det er selvfølgelig i nyere tid. Da man begyndte at interessere sig for landets oldtid blev sådanne anlæg tit betegnet som tingsteder, stenhobe og hedenske altre. Jyndovne står der på mange ældre kort. Altså jætternes ovne. Man havde jo i visse tilfælde fundet menneskerester i dem – og de store anlæg bygget af store, primitive, rå kampesten hvoraf mange vejer mere end 10 tons – kunne næppe være bygget af mennesker, mente man. Derfor har dysser og megalitanlæg ofte tiltrukket sig folketroens sagnstof. Her holdt sagnfolket til. Måske var det deres kirke?\nVed Kappendrup kirke kan man opleve to typer anlæg. Fredet i 1882. Et tredje, der lå lige vest for blev ødelagt og jævnet i 1800-tallet. Begge er præget af mere end 5000 års erotion, plyndring af sten til andre bygninger og konstruktioner eller regulært gravrøveri. Det lille polygonale anlæg – det indre mål er omkring 2,5 meter – er resterne af en skævt firkantet stordysse. Noget sammensunket med tiden. Oprindeligt har der ført en passage til kammeret og over det har der været flere sten. Der har formentlig været en stabiliserende høj omkring kammeret, men der kan også have været tale om et fritstående kammer uden omsluttende højning.\nLangdyssen – den egentlige Kappendrup kirke – har to kamre og 34 bevarede randsten, der omslutter den 35 meter lange høj. Det er svært at vurdere, hvor mange sten der er fjernet, men jeg vil tro, at der oprindeligt har været det dobbelte. De to kamre er ligeledes meget ødelagte. Det vestlige består af få tilbageblivende sten – og antydningen af en passage til højkanten mod syd. Mens det østlige har en vældig stor og meget smuk sten i den nordlige side af kammeret. Det er vel nok dækstenen, der er nedskredet, da man har fjernet flere af de stabiliserende bæresten i kammeret.\nKappendrup kirke er en spændende lokalitet, hvor stenalderruinen omgives af nutidig landsbybebyggelse. Menneskeskabte konstruktioner på et lille område, men med mere end 5000 år imellem. Samtidig viser den ikke kun typeforskellene på bondestenalderens tidlige megalitbyggeri, men man får også et indtryk af de behov for agerland og sten til byggeri, som bondesamfundet har haft i nyere tid. Vi tænker på ødelæggelsen af megalitterne som ufattelig destruktivt og ødelæggende for vores kulturarv, men for bonden og landsbyens vækst har den gode jord været et og alt. Stenene lå i vejen.\n“Kappendrup kirke” Nordfyns kommune. Fredningsnummer: 34152. Læs mere om Kappendrup kirke og find vej her: http://www.kulturarv.dk/fundogfortidsminder/Lokalitet/5356/\naugust 9, 2020 august 9, 2020 Skriv en kommentarbondestenalder, dysse, langdysse, megalit, offentlig adgang hele året, stenalder, stendysse, stordysse, tragtbægerkultur, yngre stenalder\nForrige Forrige indlæg: Kragnæs jættestue\nNæste Næste indlæg: Lindsbjerg jættestue


Skift SSL -tilstand på din WAF (Web Application Firewall) | GoDaddy-hjælp DK\nHvis du har et SSL -certifikat konfigureret på din hjemmeside og aktiverer WAF (Web Application Firewall), er du til tider nødt til at justere din SSL -tilstand, så din hjemmeside fungerer korrekt.\nUnder Hjemmeside -sikkerhed og sikkerhedskopier vælger du Administrer ved siden af den konto for Hjemmeside -sikkerhed, som du vil administrere.\nFra navigationsmenuen skal du vælge Firewall .\nPå kortet til dit website skal du vælge SSL fra menuen.\nRul ned til SSL -tilstand . Vælg den SSL -tilstand, der giver mening for dit website, og vælg derefter Gem .\nFuld HTTPS - Dette er vores foretrukne metode til at beskytte din hjemmeside, men det kræver, at du installerer et SSL -certifikat på din hosting -server. Dette sikrer fuldt ud din trafik fra dine kunder til vores firewall til din hjemmeside.\nDelvis HTTPS - Hvis din website ikke har en SSL -installeret, proxyer vi en på dine vegne. Dette hjælper med at forhindre Man in the middle (MitM) angreb ved at sikre den del af din trafik, der finder sted mellem dine kunder og vores firewall.\nNår du har foretaget ændringer i din SSL -tilstand, kan du rydde din WAF -cache for at sikre, at dit website fungerer korrekt.


Manden med jernmasken netflix – Repora\nMen lad os være seriøse her: Som Millennials, vi er vant til øjeblikkelig tilfredsstillelse. Så, hvorfor skulle vi gå ud på udkig efter en dato på en bar, hvor vi kan lære den samme mængde af information om vores potentielle datoer ved at udse deres social media profiler? Vi behøver ikke engang at forlade huset!\nMen har du nogensinde prøvet at forklare at dine bedsteforældre, hvor du har en første date med en person, du har mødt via internettet? Jeg er temmelig sikker på at de ville se på dig, som om du var der beder om at blive myrdet.\nFra en meget ung alder, er vi lærte aldrig at deltage i chatrum eller tale med fremmede på internettet… meget mindre møde op med dem.\nEndnu, i 2017, jeg kender ikke en enkelt person, som ikke har en dating app-profil. “At stryge til højre” er blevet det nye normale.\nAt være fysisk tiltrukket af en person er let, fordi det er øjeblikkelig. Online dating får spørgsmålet ud af vejen med det samme, fordi du virkelig, blot stryge til højre på folk, hvis ansigter, du ville ikke have noget imod at kysse alligevel.\nMen så kommer det virkelige problem: Vil du nyde at tale med hinanden, mens du sidder lige over for hinanden? Jo længere man har beskæftiget sig med nogen via sms, jo mere af et “forhold” du er ved at etablere.\nPå grund af dette, er der et væld af angst for at møde den person, der for første gang; det føles som mere af en investering.\nJo mere du tænker over det, jo mere vil din usikkerhed vil komme frem i lyset: Vil mine svar i person kommer ud på samme måde, som de gjorde via sms? Hvad nu hvis de ikke synes, jeg er så attraktive som mine fotos portrætteret?\nSå, på den anden ende, for hvad nu, hvis denne person kun fortalte mig, hvad jeg ønskede at høre, mens vi har været sms ‘ er? Værst af alt, hvad hvis kemien ikke oversætte godt IRL, og i den forbindelse bare ikke er der?\nAlle disse er gyldig frygt. Jo mere tid der er mellem “matching”, og som opfylder, jo længere du vil have fornøjelsen af at holder øje med den person. Men ligesom alt andet i denne verden, det er værd at tage en risiko for, at møde op i person, kan være en af dem.\nEfter alt, du aldrig vide.\nNu, jeg siger ikke, du skal være en idiot og bliver enige om at gå til en person, eller at nogle sketchy neighborhood for din første date. Der bare lyder som plottet i en dårlig Levetid film.\nHvad jeg siger er, mens det er sandsynligt, at din date vil sikkert være en skuffelse, og du vil få lyst til at give op på dating for 1000 gang, det er også meget muligt, at denne første dato, kan føre til noget særligt.\nÆgteskab til din soulmate? Måske ikke. En stor sammenhæng vil du lære en masse af livets erfaringer fra? Mest sandsynligt.\nMoralske af historien? Være åben for online dating. Uanset hvad det er, dit lille hjerte ønsker, er der en række mennesker, der søger den samme ting.\nDer er absolut intet galt med udkig efter kærlighed, nogen til at henkastet dato, eller endda bare en FWB gennem en app, fordi så nemt som det er, at man ønsker at give op på hele dating ting efter en dårlig opløsning eller afvisning, kan du lige så godt ende med at møde nogen forfriskende.\nDu kan bare ende med at blive glædeligt overrasket.\nForrige indlægForrige Extrabladet avis i dag\nNæste indlægNæste Utro dating gratis