Arvelighed og diabetes - Præparater October\nDiabetes mellitus refererer til endokrine kroniske sygdomme. Årsagen til dens forekomst er en funktionsfejl i kroppen på grund af manglen eller utilstrækkelig frigivelse af hormoninsulinet eller dets manglende evne til at fordøje ved det indre væv. Der er 2 hovedformer af diabetes og modtagelighed for sygdommen kan arves.\nSukker insulinafhængig diabetes eller type 1 diabetes. En sådan diagnose foretages, hvis insulin ikke produceres helt eller delvist (mindre end 20% af det samlede antal).\nSukker ikke-insulinafhængig diabetes eller type 2 diabetes. Dette er når insulin produceres i det normale område eller over det, men samtidig på grund af et fald i følsomheden af det indre væv absorberes det ikke i kroppen.\nOg hvis du med de fleste af disse faktorer stadig kan "kæmpe", så kan du ikke argumentere med gener.\nAt sige direkte, at sygdommen er arvet, er det umuligt. Faktisk transmitteres forudsætningen for udviklingen af denne sygdomsform. Ikke en celle, men en gruppe er ansvarlig for dens udvikling. Og hvad der er vigtigt, overføres begge typer polygenisk, det vil sige, uden at risikofaktorer forekommer, manifesterer sygdommen sig ikke. Derudover sendes hver SD separat, og de er uafhængige af hinanden.\nHvis vi betragter det som en procentdel, vil en sådan risikofaktor som arvelighed svare til 60-80% af den samlede sandsynlighed for at blive syg. Og her er det ønskeligt at overveje hver enkelt type separat. Trods alt er sygdommene forskellige.\nSå med type 1 diabetes er der sandsynlighed for sygdommen, selvom forældrene er helt sunde. Dette skyldes det faktum, at sygdommen kan overføres gennem generationen. Sandsynligheden for at udvikle en insulinafhængig sygdomsform hos børn vil være 5-10% og for forældre kun 2-5%. På hanlinien vil risikoen være højere end på kvinden.\nForældres og barns bånd er ikke så stærk som mellem enslige tvillinger. Sandsynligheden for arv af denne type sygdom i nærværelse af T1DM hos en af forældrene er kun 5%, både faderen og moderen er syge, hvilket betyder at risikoen for at blive syg vil stige til 21% ud af 100 mulige. Hvis et af tvillingerne er diabetisk, øges sandsynligheden for, at den samme diagnose bliver foretaget til det andet barn, til 50% i den insulinafhængige form og 70% i den insulinafhængige form.\nVed bestemmelse af sandsynligheden for at udvikle en sygdom er det nødvendigt at tage ikke kun hensyn til forekomsten af en sådan sygdom hos nære slægtninge. Jo højere antallet af diabetikere i personens miljø er, jo højere er risikoen for, at sygdommen vil manifestere sig. Dette mønster er kun gyldigt med den betingelse, at alle har samme form for sygdommen, det vil sige kun type 1 diabetes eller kun type 2 diabetes. Gradvist, med alderen, falder muligheden for at udvikle insulinafhængig diabetes hos mennesker.\nHvis vi taler om diabetes hos gravide kvinder, spiller hereditet også en rolle her. Når man observerer en høj familiens disposition for denne sygdom, kan man hævde, at i løbet af en baby, et sted i uge 20, kan der opdages et højt sukkerniveau i blodet. Efter fødslen af barnet passerer de i de fleste tilfælde uden spor, men i en vis procentdel af kvinder udvikler den sig til type 1 eller 2 diabetes.\nMed type 2 diabetes er sandsynligheden for overførsel til hans arvinger meget højere. Så hvis en af forældrene er syge, vil risikoen for barnets manifestation af sygdommen være 80%.\nMed en sådan diagnose er både faderen og moderen mere tilbøjelige til at gå op til 100% hos børn.\nOvervægt vil kun accelerere udviklingen af sygdommen.\nSom det fremgår af ovenstående materiale, er det selve sygdommen, der ikke er arvet. Tilstedeværelsen af diabetiske slægtninge påvirker situationen og modtagelsen af sygdommens udvikling, men uden eksterne faktorer kan diabetes ikke forekomme.\nAntallet af personer registreret hos en endokrinolog diagnostiseret med diabetes mellitus stiger årligt. Derfor spørger mange mennesker, hvordan sygdommen opstår, om diabetes mellitus er arvet eller ej. Først skal du finde ud af, hvad der er typerne af denne sygdom.\nWHO-klassificeringen skelner mellem to typer af sygdommen: insulinafhængig (type І) og insulinafhængig diabetes (type II). Den første type er omtalt i de tilfælde, hvor insulin ikke produceres af bugspytkirtelceller, eller mængden af produceret hormon er for lille. Ca. 15-20% af diabetikere lider af denne type sygdom.\nI de fleste patienter produceres insulin i kroppen, men cellerne opfatter det ikke. Dette er type II diabetes, hvor væv i kroppen ikke kan bruge glukose ind i blodet. Det omdannes ikke til energi.\nMåder at udvikle sygdommen\nDen nøjagtige mekanisme ved sygdomsudbruddet er ukendt. Men lægerne identificerer en gruppe faktorer, hvis tilstedeværelse øger risikoen for forekomsten af denne endokrine sygdom:\nlæsioner af visse strukturer i bugspytkirtlen;\nBørn, hvis forældre har diabetes, har øget følsomhed over for udseendet. Men denne arvelige sygdom er slet ikke vist. Sandsynligheden for dens forekomst stiger med kombinationen af flere risikofaktorer.\nType I sygdom udvikler sig hos unge: børn og unge. Børn med en udsat for diabetes kan fødes til sunde forældre. Dette skyldes det faktum, at ofte genetisk disponering overføres gennem en generation. I dette tilfælde er risikoen for at få sygdommen fra faderen højere end hos moderen.\nJo flere familiemedlemmer lider af den insulinafhængige type af sygdommen, jo mere sandsynligt er det, at barnet vil udvikle det. Hvis en forælder har diabetes, er chancen for at han ser ud på et barn i gennemsnit 4-5%: for en syg far - 9% for en mor - 3%. Hvis sygdommen diagnosticeres hos begge forældre, er sandsynligheden for dens udvikling i et barn af den første type 21%. Det betyder, at insulinafhængig diabetes kun vil forekomme hos 1 barn ud af 5.\nDenne type sygdom overføres selv i tilfælde, hvor der ikke er nogen risikofaktorer. Hvis genetisk bestemmes, at antallet af beta celler, der er ansvarlige for at producere insulin, er ubetydeligt, eller hvis de mangler, vil det ikke fungere, selv med en kost, at opretholde en aktiv livsstil.\nSandsynligheden for forekomsten af sygdommen i en identisk tvilling, forudsat at den anden er diagnosticeret med insulinafhængig diabetes, er 50%. Denne sygdom er diagnosticeret hos unge. Hvis det ikke kommer før 30 år, så kan du roe ned. I en senere alder manifesterer type 1 diabetes ikke.\nFor at provokere sygdommens indtræden kan stress, smitsomme sygdomme, læsioner af dele af bugspytkirtlen. Årsagen til diabetes mellitus 1 kan endda være en infektionssygdom i barndommen: rubella, kusma, vandkopper og mæslinger.\nMed udviklingen af disse typer af sygdomme producerer virus proteiner, der strukturelt ligner betaceller, der producerer insulin. Kroppen producerer antistoffer, der giver dig mulighed for at slippe af med proteinerne fra vira. Men de ødelægger celler, der producerer insulin.\nDet er vigtigt at forstå, at ikke alle børn har diabetes efter sygdommen. Men hvis moder eller faders forældre var insulinafhængige diabetikere, øges sandsynligheden for diabetes i barnet.\nOfte diagnostiserer endokrinologer type II sygdom. Ufølsomhed af celler til produceret insulin er arvet. Men det skal huskes om de negative virkninger af provokerende faktorer.\nSandsynligheden for diabetes når 40%, hvis en af forældrene er syg. Hvis begge forældre er bekendt med diabetes førstehånds, vil barnet have en sygdom med en sandsynlighed på 70%. I identiske tvillinger forekommer sygdommen samtidigt i 60% af tilfældene, i broderskab - i 30%.\nAt finde ud af sandsynligheden for overførsel af sygdommen fra person til person, det skal forstås, at selv med en genetisk disposition er det muligt at forhindre sandsynligheden for at udvikle sygdommen. Situationen forværres af, at det er en sygdom hos folk i førtidspension og pensionsalder. Det vil sige, det begynder at udvikle sig gradvist, de første manifestationer passerer ubemærket. Folk betaler til symptomerne, når tilstanden forværres markant.\nSamtidig bliver patienter endokrinologer over 45 år. Derfor er blandt de primære årsager til udviklingen af sygdommen ikke kaldt dens overførsel gennem blodet og virkningen af negative udfældningsfaktorer. Hvis du følger reglerne, kan sandsynligheden for diabetes reduceres betydeligt.\nEfter at have forstået, hvordan diabetes overføres, forstår patienterne, at de har en chance for at undgå sin forekomst. Det gælder sandt kun for type 2 diabetes. Med ugunstig arvelighed bør folk overvåge deres helbred og vægt. Meget vigtig tilstand af fysisk aktivitet. Efter alt kan korrekt valgt belastning delvis kompensere for cellernes insulinimmunitet.\nTil forebyggende foranstaltninger af sygdommen omfatter:\nafvisning af hurtige let fordøjelige kulhydrater\nreducere mængden af fedt ind i kroppen\nkontrollere niveauet for saltforbrug\nregelmæssige undersøgelser, herunder kontrol af blodtryk, udførelse af en glukosetolerance test, analyse af glycosyleret hæmoglobin.\nAffald bør kun hurtige kulhydrater: slik, boller, raffineret sukker. For at forbruge komplekse kulhydrater, hvis opdeling i kroppen gennemgår en fermenteringsproces, er det nødvendigt i første halvdel af dagen. Deres modtagelse stimulerer stigningen i glucosekoncentrationen. Ingen overdreven belastning opdages af kroppen, den normale funktion af bugspytkirtlen er simpelthen stimuleret.\nPå trods af det faktum, at diabetes betragtes som en arvelig sygdom, for at forhindre dets udvikling eller forsinkelse er starten på starten ret ret.\nDiabetes mellitus er en kronisk sygdom i det endokrine system, som skyldes relativ eller absolut insufficiens af hormoninsulin, som forårsager forstyrrelser i en persons kulhydratmetabolisme.\nInsulin er et hormon, som bugspytkirtlen gør. Det tjener som en transportforbindelse til indtrængning af glucose i cellen, hvilket er nødvendigt for energireserver.\nSymptomer på diabetes kan være forskellige, men de vigtigste er øget tørst, øget appetit, tørhed og skrælning i huden, xerostomi (tørhed i mundslimhinden), ikke-helbredende sår, tændermobilitet og blødning fra tandkød, hurtig træthed.\nDiagnosen er lavet på basis af biokemisk analyse af blod. Hvis blodglukosen overstiger 5,5 mmol / liter, bør du tænke på muligheden for diabetes.\nI verden er der 2 typer af diabetes, de adskiller sig i kroppens behov for insulin:\nInsulinafhængig diabetes mellitus. I dette tilfælde produceres hormonet praktisk taget ikke, men hvis det ikke produceres nok til en fuld kulhydratmetabolisme. Sådanne patienter har brug for erstatningsterapi med insulin, som administreres gennem hele livet i visse doser.\nInsulinafhængig diabetes mellitus. I dette tilfælde forekommer insulinproduktion inden for det normale område, men cellereceptorer opfatter det ikke. For disse patienter består behandlingen af kostbehandling og tager piller, der exciterer insulinreceptorer.\nRisikogrupper og arvelighed\nIfølge statistikker kan hver person have en sådan patologi, men i tilfælde af at der skabes visse gunstige betingelser for sin udvikling, hvorigennem diabetes mellitus overføres\nRisikogrupperne, der er tilbøjelige til at udvikle diabetes, omfatter:\nKroniske og akutte sygdomme i bugspytkirtlen;\nStressfulde situationer tjener til at stimulere en enorm frigivelse af adrenalin i blodet;\nKroniske og akutte sygdomme, hvorefter insulinreceptorreceptorer bliver ufølsomme over for det;\nInfektiøse processer, der reducerer immunitet\nAccept eller administration af stoffer med diabetogen virkning.\nArvelighed som en førende faktor i forekomsten af diabetes\nForskere har længe fundet ud af, at der er gener, som diabetes overføres fra generation til generation. Men hvis man korrekt definerer en livsstil og ikke byrder staten med risikofaktorer, vil procentdelen af muligheden for, at en sukkersygdom bliver arvet, reduceres til 0.\nIndividuelle gener er ansvarlige for en eller anden type diabetes. Samtidig er det umuligt at sige præcis, hvorfor det er arvet. Dette betyder, at de er uafhængige af hinanden og har en forskellig procentdel i risikoen for forekomst. Generelt er en 60-80% chance for at blive syg fra en genetisk prædisponering.\nDen første type diabetes er arvet i 10%, du skal straks kontrollere. Hvad er blodsukkerhastigheden hos nyfødte? Sandsynligheden for, at en sund forælder vil have et barn med diabetes, er 5-10%, selv om deres tal er meget lavere - 2-5%. Dette kan forklares på en sådan måde, at de gener, der er ansvarlige for forekomsten af denne sygdom, overføres fra den foregående generation. Den insulinafhængige form påvirker mænd oftere end kvinder.\nDer er en stærk forbindelse mellem identiske tvillinger, og det øger risikoen for den sygdom, der er arvet.\nHvis faderen eller moren har diabetes, er chancen for et barn 5%, men hvis begge forældre er syge, vil risikoen være 21%. Når diabetes findes i et af tvillingerne, øges andelen af sygdommen i den anden til 50% i den første form, og i anden form vil den være 70%.\nVed at bestemme sandsynligheden for sygdoms forekomst i en sund generation, bør man tage højde for antallet af nære slægtninge med diabetes, men under hensyntagen til, at sygdommens art er den samme i det hele. Med alderen falder risikoen for at blive syg med den insulinafhængige type, men chancen for en insulinafhængig form forøges.\nDiabetes er gravid, og diabetes og graviditet er hyppige, har et specielt kursus og arves af barnet. Ved den 20. uge af graviditeten kan der forekomme en betydelig mængde sukker i fremtidens moderblod på grund af hendes hormonelle tilstand. Ofte efter fødslen vender blodglukoseniveauerne tilbage til det normale. Men en vis procentdel af mennesker har diabetes af den første eller anden type efter fødslen.\nHvis vi betragter den genetiske disposition for insulinafhængig diabetes mellitus, når procentdelen af forekomsten hos et barn 80%, det vil sige langt størstedelen, overføres diabetes fra forældre. Dette er under forudsætning af, at kun en af forældrene er syg. Hvis begge er syge, når sandsynligheden 100%. På baggrund af overvægt og tilstedeværelsen af dårlige vaner vil processen kun accelerere.\nFor at reducere risikoen for sygdom er det nødvendigt at spise regelmæssigt og korrekt, overvåge generel sundhed, observere arbejde og hvile, fjerne dårlige vaner og også deltage i obligatoriske kontrolundersøgelser, der vil hjælpe med at identificere sygdommen i et tidligt stadium, hvilket er nødvendigt for en vellykket behandling.\nUdviklingen af patologi er forbundet med egenskaben af produktionen af hormoninsulin i bugspytkirtlen. Den første type af sygdommen er karakteriseret ved mangel på eget insulin, med det resultat at glukose akkumuleres i blodet.\nOphævelsen af insulinproduktionen i bugspytkirtlen opstår som følge af en autoimmun proces, hvorved personens egen immunitet hæmmer hormonproducerende celler. Hvorfor dette sker, er endnu ikke blevet afklaret, såvel som den direkte forbindelse mellem arvelighed og udvikling af patologi.\nType 2 diabetes er karakteriseret ved en overtrædelse af kulhydratmetabolisme, hvor cellefølsomhed for glucose er nedsat, dvs. glukose forbruges ikke som beregnet og akkumuleres i kroppen. Menneskets eget insulin produceres, og det er ikke nødvendigt at stimulere sin produktion. Normalt udvikler den sig på baggrund af overskydende vægt, hvilket medfører en metabolisk lidelse.\nSygdommen er arvet, men ikke på den måde, det er troet på. Hvis en af forældrene lider af denne sygdom, er en gruppe gener, der forårsager sygdommen, overført til barnet, men barnet er født sundt. For at aktivere de gener, der er ansvarlige for udviklingen af diabetes, er der brug for en impuls, som kan forhindres ved at gøre alt for at minimere de øvrige risikofaktorer. Dette er sandt, hvis en af forældrene lidt af type 2 diabetes.\nVærdien af genetisk disponering\nSpørgsmålet om, hvorvidt diabetes mellitus er arvet fra en mor eller far, er vanskeligt at besvare utvetydigt.\nGenet, der er ansvarlig for udviklingen af denne sygdom, overføres oftest gennem faderlinjen. Imidlertid er der ingen absolut risiko for at udvikle sygdommen. At udvikle diabetes mellitus af den første eller anden form for arvelighed spiller en vigtig rolle, men ikke grundlæggende.\nFor eksempel kan type 1 diabetes forekomme hos et barn med helt sunde forældre. Det viser sig ofte, at denne patologi blev observeret i en af de ældre generationer - bedstemødre eller endog bedsteforældre. I dette tilfælde var forældrene bærere af genet, men de blev ikke syge selv.\nDet er svært at ubetinget svare på, hvordan diabetes overføres, og hvad der skal gøres af dem, der arvede dette gen. For udviklingen af denne sygdom kræver et skub. Hvis den forkerte livsstil og fedme i tilfælde af en insulinafhængig form bliver sådan en impuls, er årsagerne til type 1-sygdom stadig ikke nøjagtigt kendt.\nDu kan ofte høre den misforståelse, at type 2-diabetes er en arvelig sygdom. Denne erklæring er ikke helt sandt, da det er en erhvervet patologi, der kan forekomme med alder hos en person, hvis familie ikke har diabetes.\nSandsynligheden for sygdom hos et barn\nHvis begge forældre er syge med den insulinafhængige sygdomsform, er sandsynligheden for at deres diabetes mellitus ervervet omkring 17%, men det er umuligt at sige, om barnet bliver syg eller ej.\nDen insulin-uafhængige form er kendetegnet ved en metabolisk lidelse. På grund af det faktum, at både diabetes og metaboliske lidelser overføres fra forældre til børn, er sandsynligheden for, at barnet bliver syg i dette tilfælde meget højere og er omkring 70%, hvis begge forældre er syge. Udviklingen af en insulinresistent form for patologi kræver imidlertid en impuls, i hvilken rolle en stillesiddende livsstil, fedme, en ubalanceret kost eller stress. Ændringer i livsstil i denne sag kan betydeligt reducere risikoen for at udvikle sygdommen.\nDu kan ofte høre spørgsmålet om, hvorvidt diabetes overføres via kontakt enten gennem blod eller ej. Det skal huskes, at dette ikke er en viral og ikke en smitsom sygdom, så der er ingen risiko for infektion, hvis den kommer i kontakt med patienten eller hans blod.\nDiabetes mellitus er en kronisk type sygdom, der kan forekomme hos mennesker på grund af at kroppen ikke længere absorberer sukker (glukose). Som følge heraf øges mængden af glucose i patientens blod flere gange.\nDette sker af flere grunde på en gang, for eksempel, hvis patientens bugspytkirtlen udskiller en utilstrækkelig mængde insulin, som er ansvarlig for at forarbejde glukose i positiv energi. Herefter kan menneskets væv ikke længere arbejde på den glukose, der kommer ind i dem.\nKropsvæv begynder at bruge deres egne reserver i tilfælde hvor mængden af glukose i kroppen overstiger normen flere gange. Således begynder at løbe tør for fedt reserver. Aceton ses i kroppen på grund af nedbrydning af fedtstoffer. Over tid forkaster aceton hele kroppen.\nI vores tid kan diabetes nås så ofte, at mange mennesker, såvel som venner og bekendte, helt sikkert vil finde de mennesker, der lider af denne lidelse. Hvis ikke, så har alle sikkert hørt om dets eksistens.\nIkke ønsker at lide af kroniske sygdomme, de fleste spørger sig selv, om diabetes mellitus er arvet. Læger, der specialiserer sig i behandling af denne sygdom, kan med sikkerhed sige, at sygdommen kun overføres i nogle tilfælde.\nDerfor, hvis en af dine slægtninge har lidt af en sådan sygdom, så er der en lille advarsel: Kun en udsættelse for denne sygdom overføres fra en syg far eller mor og ikke diabetes mellitus selv. Og om sygdommen manifesterer sine symptomer direkte afhænger af forskellige faktorer:\nTendens til corpulence;\nKonstant brug af alkoholholdige drikkevarer;\nType 1 diabetes har en negativ effekt på hele stofskiftet i en sygdom. Akkumulerer i store mængder, aceton ødelægger i sidste ende nyrerne og gradvist øger belastningen på dem. Nogle proteiner kan ikke længere syntetiseres normalt, med det resultat at immuniteten reduceres.\nPatienten begynder at svække dramatisk og tabe sig på grund af utilstrækkelig energi. Det er nødvendigt hele tiden at kompensere for manglen på insulin, det er nødvendigt at fylde hele tiden med specielle præparater. Hvis du ikke regelmæssigt foretager sådanne injektioner, kan det være dødeligt.\nNormalt forekommer denne type sygdom hos unge, hvis familie også lider af dem.\nDerfor kan vi helt sikkert sige, at denne sygdom undertiden er arvelig. Denne type diabetes findes kun i 15% af tilfældene.\nArvelig diabetes manifesterer sig i nogle tilfælde i et barn, der er født i en sund familie. Dette skyldes, at sygdommen sædvanligvis overføres gennem en generation. Derfor er den mest hensigtsmæssige forebyggelse at begrænse forbruget af melprodukter og slik samt regelmæssig hærdning.\nDe resterende 85% af mennesker, der lider af type 2-diabetes (ikke-insulinafhængig). En utilstrækkelig mængde insulin i dette tilfælde har næsten ikke noget at gøre med. Med type 2 af denne sygdom fungerer pancreasen i første omgang normalt.\nMuskelvæv i type 2 sygdom, for hvilken glucose er den vigtigste leverandør af sådan nødvendig energi, kan ikke bruge insulin produceret i kroppen. Eksperter kalder denne betingelse insulinresistens, som er en medfødt defekt, i nogle tilfælde arvet.\nNormalt type 2 sygdom kan findes hos personer med overvægt.\nIfølge de seneste statistikker, blandt diabetikere af den anden type, lider omkring 80% af ekstra pund. For regelmæssig kontrol af din overskydende vægt skal du skrive ned alt, der blev spist i løbet af dagen. Således kan du analysere din menu og derefter bestemme ubalancen.\nOg hvad med arv?\nEr diabetes mellitus arvet? Ifølge resultaterne af nyere undersøgelser har eksperter bevist, at patienter, der lider af type 2-diabetes, også har familiemedlemmer med denne sygdom i den foregående generation.\nHvis moderen har type 1 diabetes, er risikoen for overførsel til spædbarn 3%. Men er diabetes mellitus type 1 arvet fra faderen? Hvis faderen er syg med denne sygdom, er sandsynligheden for at overføre sygdommen ved arv 9%.\nPredisposition er endnu stærkere med type 2 diabetes.\nMen du kan forhindre forekomsten af sygdommen, selvom personen har dårlig arvelighed og er sikker på at eliminere alle mulige risikofaktorer.\nFor at forhindre forekomsten af denne sygdom er det nødvendigt at tage visse handlinger. Begræns forbruget af kager, muffins, kager, kager og andre konfektureprodukter, der bidrager til fremkomsten af ekstra pund, må ikke overspise meget, men prøv at spise i små portioner. Prøv at begrænse eller helt opgive brugen af store mængder salt. Lær hvordan du lindrer stress i tide og ikke være nervøs over bagager.\nEksperter anbefaler at lytte til afslappende musik eller udføre nogle øvelser. Nervøs spænding hjælper med at fjerne almindeligt vand, så du kan tilmelde dig til poolen. Du er klar over, at ti til tyve minutters svømning helt erstatter timers gang.\nDesværre giver enhver form for forebyggelse af denne sygdom ikke en person 100% sundhedsgaranti. Derfor bør de børn, hvis forældre har diabetes, altid overvåge glukoseniveauet i deres blod. Jo før du kan identificere de første symptomer på sygdommen, jo lettere vil det være at forhindre det.\nBlandt de mange endokrine sygdomme står der en ting op - det uhelbredelige og forfærdelige. Det er.\nI moderne medicin er der tusindvis af sygdomme, der er opdelt i behandles og.\nHvis du pludselig introducerer dig selv for at høre en sætning om hvordan diabetes overføres, vises det mentalt.\nHvis dine nære slægtninge, og oftest forældre, har kroniske lidelser i glukoseoptagelse (SD), så opstår spørgsmålet: "Erverede diabetes mellitus?"\nFor et detaljeret svar er det værd at overveje alle de faktorer, der udløser sygdommen, herunder arvelighed.\nIfølge data offentliggjort i International Journal of Endocrinology i 2017, er der flere årsager til diabetes:\nIfølge forskere, ledende endokrinologer, har nære slægtninge til patienter med diabetes en risiko for at udvikle diabetes 3 gange højere end alle andre. Der er udført internationale undersøgelser på dette område.\nResultatet af undersøgelsen bekræftede følgende antagelser fra forskere:\nmonozygote tvillinger arvelig diabetes i 5,1% af tilfældene;\ni udviklingen af sygdommen er ikke et gen skylden, overgivelse til forældre, men flere;\nrisikoen for udvikling af diabetes øges med en bestemt livsstil (stillesiddende, usund kost, dårlige vaner);\ndiabetes udløses ofte af genmutationer, der ikke kan forbindes med arvelighed;\nFagets adfærdsmæssige faktor, deres modstandsdygtighed mod stress spillede en stor rolle i arv af diabetes. Jo mindre en person er tilbøjelig til at frygte, nervøsitet, jo mindre er risikoen for sygdommen.\nSåledes at sige, at diabetes er arvet med en 100% sandsynlighed, er umulig. Det kan kun hævdes om arv af prædisponering. Det vil sige, at gener overføres fra slægtninge, hvilket påvirker stigningen i procentdelen af risikoen for type 1 og type 2 diabetes.\nArvelighed og risiko\nType 1 diabetes diagnosticeres i barndommen. Sygdommen er karakteriseret ved udtømning af bugspytkirtlen, nedsat insulinproduktion. Det er nødvendigt at udføre daglig insulinbehandling.\nFølgende faktorer og risici bidrager til fremkomsten af type 1 diabetes:\narvelighed. Risikoen for sygdomsudbruddet stiger med op til 30%, hvis nærtstående er blevet diagnosticeret med diabetes;\nfedme. Indledende grader af fedme fremkalde diabetes mindre ofte, grad 4 øger risikoen for at udvikle type 1 diabetes med 30-40%;\npancreatitis. Kronisk pankreatitis i forsømmelse påvirker bugspytkirtlen. Processer er irreversible. Bly til type 1 diabetes i 80-90% af tilfældene;\nendokrine sygdomme. Langsom og utilstrækkelig insulinproduktion i forbindelse med sygdomme i skjoldbruskkirtlen fremkalder diabetes i 90% af tilfældene;\nhjertesygdom. Risikoen for type 1 diabetes i kerner er høj. Dette skyldes en passiv livsstil, mangel på kost;\nøkologi. Manglen på ren luft og vand svækker kroppen. Svag immunitet modstår ikke sygdomsforløbet, vira;\nbopæl. Beboere i Sverige, Finland lider oftere af type 1-diabetes, hele resten af jordens befolkning.\nAndre årsager: Sen levering, anæmi, multipel sklerose, stress, vaccinationer i barndommen.\nArvsfaktorerne for type 1 diabetes omfatter overførslen fra den ældre generation til de yngre antistoffer (autoantistoffer) der kæmper for bærerens celler. Disse omfatter:\nantistoffer mod islet beta celler;\nGAD - antistoffer mod glutamat-decarboxylase.\nDet sidste gen spiller den vigtigste rolle i udviklingen af type 1 diabetes hos børn. Tilstedeværelsen af en af antistoffegrupperne i den nyfødte kropp betyder ikke, at sygdommen helt sikkert vil udvikle sig. Det er nødvendigt at tage hensyn til yderligere eksterne faktorer i livet, udviklingen af barnet.\n2 typer af diabetes\nDiabetikere med type 2 sygdom kræver ikke indførelse af yderligere insulin. Hormonet produceres, mængden er normalt, men kroppens celler opfatter det ikke fuldt ud, taber følsomhed.\nLægemidler, som reducerer insulinresistensen af vævene, anvendes til behandlingen. Risikofaktorerne for indtræden af type 2-diabetes kan opdeles i 2 typer: modificerbare og ikke-modificerbare.\nModificerbar (kontrollerbar af mennesker):\nIkke-modificerbare (de kan ikke ændres):\narvelighed. Barnet vedtager en disposition fra forældrene for at udvikle sygdommen;\nIfølge statistikker kan forældre, der ikke har diabetes, fødes et sygt barn med type 1-diabetes. Den nyfødte arver sygdommen fra slægtninge gennem en eller 2 generationer.\nDen mandlige linje af diabetes overføres hyppigere, og den kvindelige linje er 25% mindre almindelig. En mand og kone, både med diabetes, føder et sygt barn med en sandsynlighed på 21%. I tilfælde af at 1 forælder er syg - med en sandsynlighed på 1%.\nType 2 diabetes mellitus er en heterogen sygdom. Karakteriseret ved deltagelse af flere gener i patogenesen (MODY og andre). Faldet i β-cellers aktivitet fører til nedsat kulhydratmetabolisme, udviklingen af type 2 diabetes.\nMutationer i insulinreceptorgenet er blandt de mest almindelige årsager til diabetes hos ældre mennesker. Ændringer i receptoren påvirker faldet i hastigheden af insulinbiosyntese, intracellulær transport, fører til defekter i insulinbindingen, nedbrydning af receptoren, der producerer dette hormon.\nBørn oftest diagnosticeret med type 1 diabetes. Det kaldes insulinafhængige. Barnet har dagligt brug af insulininjektioner. Hans krop kan ikke producere den nødvendige mængde hormon til at behandle glukose, hvilket giver kroppen energi.\nUdviklingen af sygdommen hos børn fremkaldes af følgende faktorer:\ndisposition. Det er arvet fra nære slægtninge, selv efter flere generationer. Ved diagnosen diabetes hos børn tages der hensyn til antallet af alle syge slægtninge, selv dem, der ikke er meget tætte.\nøget glukoseniveau hos kvinder under graviditeten. I dette tilfælde passerer glukosen frit gennem moderkagen. Barnet lider af det overskydende. Det er født med en sygdom eller en høj risiko for dens udvikling i de kommende måneder;\nstillesiddende livsstil. Blodsukker niveau uden kropsbevægelse falder ikke;\noverdreven forbrug af slik. Candy, chokolade i store mængder provokerer forstyrrelser i bugspytkirtlen. Produktionen af insulinhormon falder;\nAndre årsager: hyppige virusinfektioner, overdreven brug af immunstimulerende lægemidler, allergier.\nPatogenesen af diabetes mellitus afhænger af patientens type og alder.\nType 1 diabetes er udviklet i henhold til følgende scenario:\ntilstedeværelsen af mutationsgener hos mennesker. De kan udløse sygdommen;\nimpuls til udviklingen af diabetes (infektioner, stress osv.);\ngradvist fald i mængden af insulin i kroppen. Manglende symptomer i 1-3 år;\nudvikling af tolerant diabetes\nUdseende af de første symptomer på sygdommen: træthed, utilpashed, tør mund\nhurtig udvikling af sygdommen. Vægttab, hyppig vandladning, bevidsthedstab, i mangel af behandling - diabetisk koma;\nophør af insulinproduktion\nkorrektion af insulinniveauer med indføring af insulin.\nPatogenese af type 2 diabetes:\nlangsom udvikling af sygdommen på baggrund af provokerende faktorer\nUdseendet af de første symptomer (tørst, øget sukker, vægttab);\nkorrektion af sukkerniveauet på grund af ernæring og sukkerreducerende lægemidler.\nForebyggelse af diabetes mellitus type 1 og 2 omfatter en række aktiviteter med det formål at forbedre kvaliteten af menneskelivet.\nForældre til børn med en udsat for type 1-diabetes skal forhindre diabetes fra fødslen. Her er nogle anbefalinger:\namme i op til 1 år og længere\noverholdelse af vaccinationsplanen\nlevering af passende ernæring\nregelmæssige lægeundersøgelser, glukoseovervågning.\nForebyggelse af at have en baby med type 1 diabetes bør udføres af en gravid kvinde. Det er nødvendigt at undgå overspisning, stress. Fødslen af et barn med overvægt bør betragtes som et signal for muligheden for udvikling af type 1 diabetes.\nDe vigtigste foranstaltninger til forebyggelse af type 2 diabetes omfatter:\nnormalisering af fødevarer\nreducere mængden af sukker i mad, fedt;\nrettidig undersøgelse, blodprøve for sukker niveau.\nOm mulighederne for overførsel af diabetes ved arv i videoen:\nDiabetes mellitus er en sygdom, der ikke er arvet med 100% sandsynlighed. Gener bidrager til udviklingen af sygdommen med en kombination af flere faktorer. Den eneste virkning af gener, mutationer er ikke afgørende. Deres tilstedeværelse indikerer kun en risikofaktor.\nEn af de mest lumske sygdomme i vores tid er diabetes. Hvert år stiger antallet af patienter konstant, og dette mønster bestemmes af en række faktorer. Mange mennesker er interesserede i spørgsmålet om, hvorvidt diabetes mellitus er arvet, og hvordan du kan forhindre forekomsten og udviklingen af denne sygdom.\nEksperter identificerer to hovedformer af diabetes:\nType 1 - sukker insulinafhængig diagnosticere de patienter, hvis krop heller ikke producerer insulin, eller delvist (mindre end 20%);\n2 typer - sukker insulinafhængig, når insulinproduktion i kroppen opstår inden for det normale område eller indikatoren er lidt overvurderet, men af visse grunde absorberes den ikke af vævene i de indre organer.\nAf det samlede antal patienter med diabetes er disse to typer de mest almindelige. Indikatoren er 97%. Selv en perfekt sund person kan under visse omstændigheder blive syg med diabetes over tid. Identificere risikofaktorer, der øger sandsynligheden for manifestation af sygdommen:\nfylde eller fedme\npancreasygdom, der kan fremkalde alvorlige metaboliske lidelser;\nstressende situationer, når adrenalinhastighed opstår\nsygdomme, som reducerer følsomheden af det indre væv til insulinabsorption\ntidligere sygdomme (viral, inflammatorisk, smitsom), efter behandling, hvor immuniteten er faldet;\ntager medicin, hvis egenskaber er diabetiske virkninger.\nEt entydigt svar på spørgsmålet om, hvorvidt arvelig diabetes mellitus er svær at give. Hvis du ser mere detaljeret ud, bliver det indlysende, at modtagelsen af udviklingen af denne sygdom overføres. Hertil kommer, at hver type sygdom kan opføre sig helt anderledes.\nHos helt sunde forældre har børn alle chancer for at få type 1 diabetes. Sådan arvelighed manifesteres gennem generationen. Som en profylakse kan regelmæssig hærdning af børn udføres. Forbrug af melprodukter er bedre at begrænse eller helt eliminere fra kosten.\nSom en procentdel af kun 5-10% af børnene kan denne lidelse manifestere sig, men for forældre er indikatoren kun 2-5%. Samtidig er mænds risiko for morbiditet betydeligt højere end kvindernes.\nHvis en af forældrene er bærer af type 1-diabetes, er diabetes kun arvet i kun 5% af tilfældene. 21% af sandsynligheden er forekomsten af børn, når både mor og far er syge med diabetes. Hvis tvillinger fødes, og en af babyerne diagnosticeres med type 1-diabetes, bliver det andet barn diagnostiseret med diabetes over tid. Procentdelen kan variere, hvis SD ud over forældrene var mindst en relativ.\nMen der er mange flere tilfælde af, hvordan diabetes mellitus type 2 overføres. Selv med en syg forælder er barnet 80% i risiko for at udvikle T2D. Manglende overholdelse af elementære anbefalinger kan kun fremskynde udviklingen af sygdommen.\nSelv med så høj procentdel af sygdomme, kan du forhindre sandsynligheden for dens manifestation. Til dette har du brug for:\nSpis rationelt. Korrekt ernæring indebærer afvisning af slik, melprodukter, fedtstoffer, som kan forårsage vægtforøgelse. Hurtige snacks i fastfood bør udelukkes fuldstændigt. Begræns brugen af salt mad. I intet tilfælde bør ikke overeat. Alt skal være moderat;\ngå i frisk luft. I mindst en halv time om dagen skal du tage for at gå i frisk luft til fods. Bevægelse ved et uhørt trin tæler ikke, men samtidig får organismen en ubetydelig fysisk belastning;\nfølg figuren. Der lægges særlig vægt på taljen, som ofte er et tegn på et godt helbred. Hos mænd bør denne tal ikke overstige 88 cm, og hos kvinder 80 cm. Hvis der er afvigelser fra normen, så er der en sandsynlighedsandel for fedme;\nundgå stress. Mange mennesker, der tænker på, hvordan diabetes mellitus overføres, er i en tilstand af konstant stress, som ofte er "fast". Efter en tid fører denne vane til en akkumulering af overskydende vægt. For at undgå dette skal du lære at slappe af på tilgængelige måder. Dette kan være et besøg i poolen eller lytte til musik.\nDesværre er selv de, som følger alle anbefalingerne, ikke 100% beskyttet mod mulig sundhedsforværring. Sådanne mennesker bør konstant overvåge blodsukkerniveauer, hvilket ikke tillader en forøgelse af det tilladte niveau. Og når de første symptomer vises, skal du straks kontakte en læge for at ordinere den nødvendige behandling.\nMen for udviklingen af sygdommen er det ikke nok at have slægtninge til diabetikere, udviklingen af patologiske forandringer fremkalder følgende faktorer:\noverskydende vægt (når der opdages fejl i type 2-sukkerstofskifte, når insulin produceres, men hormonet ikke fungerer fuldt ud, hvilket sikrer opdeling af glukose, har ca. 80-85% af patienterne en tendens til fedme);\ninfektionssygdomme i bukhulen (hepatitis, peritonitis, akut pancreatitis);\nhypertension ledsaget af hyppige kriser;\nTilstedeværelsen i æterosklerotiske forandringer, der forstyrrer den normale blodgennemstrømning (hvis der ikke findes en fuldstændig metabolisme, så kan der være en fejl enten i insulinproduktion eller i svækket virkning af dette hormon på blodsukker);\ngraviditet (nogle kvinder har et højt sukkerindhold under svangerskabet, den såkaldte diabetes hos gravide, må ikke forsvinde efter fødslen, men bliver kronisk);\nrygning og alkohol fremkalde forstyrrelser i metaboliske processer;\nnarkotika, ofte til behandling af skjoldbruskkirtlernes dysfunktion, kan forårsage ændringer i sukkermetabolismen, selv om arveligheden ikke er belastet af forekomsten af diabetikere i slægten;\nstillesiddende livsstil (hos børn, der bruger meget tid på computeren i tilstedeværelse af disponering, kan en type 1 diabetisk lidelse udvikle sig, hvor kirtlerne er ansvarlige for insulinproduktion atrofi).\nAlle disse faktorer påvirker pancreas aktivitet og forstyrrer produktionen af hormoninsulin.\nMen den arvelige sygdom er diabetes eller ej, og kan den undgås, hvis den er arvelig.\nArvelig sygdom indebærer tilstedeværelsen i familien af patologi af en type (ofte den første, den anden er mere karakteristisk erhvervet karakter). Hvis begge typer patologi findes uregelmæssigt blandt slægtninge, spiller hereditet ikke en stor rolle her, selvom der er en disponering, men forekomsten af sygdommen vil afhænge af eksterne faktorer.\nIfølge medicinsk statistik kan følgende tal betragtes som pålidelige:\nDen anden type patologi opstår, hvis 2 eller flere pårørende lider af det i den foregående generation.\nEn mor med den første diabetestype kan føde et sundt barn, hvis risiko for sygdom er 3%.\nHvis faderen er syg, stiger risikofaktoren til 9% (i den mandlige linje er transmissionen af modtagelsen for sygdom fra far til barn meget højere).\nNår begge forældre er syge, for barnet vil risikoen være 21-22%, denne sandsynlighed øges, hvis moderen før graviditeten allerede havde en patologi af sukkerstofskifte eller det opstod under drægtigheden.\nDet er nødvendigt at begynde med det faktum, at den "søde sygdom" ikke tilhører de klassiske medfødte eller genetiske patologier. Hvis nogen fra familien er syg, betyder det ikke, at deres efterkommer vil lide af vedvarende hyperglykæmi.\nDenne udvikling forpligter dog familielægen og forældrene til nøje at overvåge væksten af deres afkom for at identificere et potentielt problem så hurtigt som muligt.\nEr diabetes mellitus arvet? Nej, men chancen for forekomst af patologien for kulhydratmetabolisme hos børn af syge forældre er højere end hos almindelige babyer. Diabetes refererer til polyetiologiske sygdomme. Derfor er det kun arv, der er bestemt til det, og ikke selve problemet.\nDet er vigtigt at vide, at den potentielle chance for at udvikle en formidabel sygdom er anderledes med den første og anden variant af sygdommen. Dette skyldes komplekse genetiske reaktioner, der endnu ikke er fuldt ud forstået.\nDet er kun kendt, at der i humant DNA er mindst 8-9 gener, der direkte påvirker processen med kulhydratmetabolisme. At tale om dem, der indirekte handler generelt, er endnu ikke muligt. Den eneste pålidelige information forbliver kendskab til risikofaktorer for udvikling af sygdommen.\nType 1 diabetes forekommer efter følgende provokerende situationer:\nTilstedeværelsen af forældre med en lignende diagnose. Chancen for arv er 10-20% (afhængigt af forskellige data fra medicinsk litteratur) med 1 patient relativ og 20-40% hos 2 patienter.\nOverført intrauterin infektion (klamydia eller toxoplasmose hos moderen).\nViral læsion i en tidlig alder (sup. Coxsackie, parotitis, rubella).\nToksisk virkning på fosteret (nitrater, nitrosaminer og andre).\nEt lidt andet billede for den anden variant af sygdommen. Er type 2-diabetes arvelig? Det er det, der virkelig interesserer de syge. Svaret er nej, men du skal vide, hvilke faktorer der potentielt øger risikoen for dets forekomst...\nArvelighed og diabetes Det har været videnskabeligt bevist, at der er en direkte sammenhæng mellem tilstedeværelsen af en lidelse blandt forældre og chancen for, at den forekommer hos børn i fremtiden. Så hvis der kun er mor eller diabetiker, er det 40-50%, hvis to personer er syge, 50-70%.\nDyslipidæmi. En forøget mængde lipoproteiner med lav densitet, triglycerider og cholesterol forværrer patientens tilstand.\nHjerteangreb og slagtilfælde i fortiden.\nStein-Leventhal syndrom (polycystisk ovarie).\nFødt fødsel på over 4 kg eller en historie med svangerskabsdiabetes.\nKan arve diabetes?\nMeget interessant er den kendsgerning, at den potentielle risiko for et problem er anderledes afhængigt af nærheden af forholdet. Det er bevist, at chancen for overførsel af sygdommen fra moder til barn er 10-20%. Hvis barnet har en identisk tvilling, stiger andelen til 50%. For begge sygeforældre svarer til 70-80% af det andet barn (kun når den første er også utilpas).\nDet er ikke altid muligt at forstå, hvordan diabetes er arvet. Nogle gange er der episoder af forekomst af et problem i hver generation. Imidlertid registreres der ofte tilfælde af dannelsen af karbonhydratmetabolismens patologi i bedstefar og barnebarn.\nDette bekræfter endnu engang afhandlingen, at den "søde sygdom" ikke er arvelig. Overført øget modtagelighed for det.\nUmiddelbart bør det siges, at for at beskytte mod udseendet af sygdommen er det meget vanskeligt. Ingen kan sige præcis, når det begynder. Der er imidlertid en række foranstaltninger, der potentielt kan afsløre risikoen for at udvikle hyperglykæmi, og i nogle tilfælde forhindre det.\nKlare kontrol med graviditeten i moderen med den korrekte diagnose. Ved de første tegn på øget glykæmi er det umagen værd at straks starte behandlingen.\nGenovervågning. En meget dyr metode. Du er nødt til at forstå, at han ikke vil være i stand til at stoppe problemet med fremskridt, men vil helt sikkert indikere chancen for diabetes.\nKost. Med nedsat glukosetolerance kan begrænsningen af lette kulhydrater kvalitativt reducere mængden af sukker i blodet.\nMotion. Terapeutisk gymnastik er en af de bedste måder at forebygge "sød sygdom" på.\nVægt og blodtryk kontrol\nRegelmæssig undersøgelse af en læge.\nEn sådan tilgang vil ikke beskytte patienten med 100%, men vil helt sikkert styrke hans helbred. Diabetes mellitus er ikke arvelig, men børn med en belastet genetisk historie bør behandles meget omhyggeligt.\nDen første type sygdom\nSygdommene hos den første og anden type er i sig selv helt forskellige sygdomme. De har et andet kursus og forskellige årsager. Hvad de har til fælles er, at der som følge af sygdomsforløbet er et almindeligt symptom iagttaget - en stigning i sukkerniveauet ved undersøgelse gennem blod. For at finde ud af om diabetes mellitus er arvet, skal du derfor tage hensyn til dens form.\nType 1 diabetes er ofte arvet. Denne sygdom opstår som et resultat af en autoimmun proces. Denne proces dræber specifikke bugspytkirtelceller, der producerer insulin. Som et resultat er der i sidste ende intet at producere insulin i kroppen. I dette tilfælde kan kun insulininjektioner hjælpe patienten, det vil sige at administrere det udefra i en omhyggeligt beregnet dosis.\nI øjeblikket er næsten alle data om, hvordan diabetes overføres, afklaret. Svarene på spørgsmålene om, hvorvidt det kan helbredes, og om det er muligt at forhindre dets udvikling i et barn, er dog stadig negativt. Forskere er i øjeblikket ikke i stand til at påvirke arv af visse sygdomme hos en mor eller far, samt at stoppe autoimmune processer. Men der udvikles en kunstig pankreas i øjeblikket - den vil blive monteret eksternt og automatisk beregne den krævede dosis insulin, hvorefter den bliver injiceret i kroppen.\nAnden type sygdom\nSvaret på spørgsmålet om, om type 2-diabetes er arvet, er også positiv. Der er en genetisk forudsætning for forekomsten. Denne sygdom udvikler sig, når insulin produceres af bugspytkirtlen i en normal mængde.\nImidlertid fungerer insulinreceptorer i kropsvæv (hovedsageligt fedt), der skal binde til insulin og transportere glukose til celler, ikke funktion eller fungerer ikke nok. Som følge heraf kommer glucose ikke ind i cellerne, men akkumuleres i blodet. Cellerne signalerer dog en mangel på glukose, hvilket får bugspytkirtlen til at producere mere insulin. Tilstrækkelighed til lav receptor effekt og er arvet.\nNår du arbejder i denne tilstand, bliver bugspytkirtlen hurtigt udtømt. Celler, der producerer insulin, destrueres. Stoffer kan erstattes af fiber. I dette tilfælde er der intet mere at producere insulin, og svigtet af den anden type går ind i den første. Dette er svaret på spørgsmålet om, om en fejl i den første type kan forekomme, hvis den ikke arves fra faderen eller moderen.\nDen første type diabetes overføres fra faderen i 10% af tilfældene, fra moderen - i 3-7%. Det manifesterer sig i dette tilfælde hos et barn, der ikke er over 20 år, normalt som følge af stress eller alvorlig sygdom, det vil sige når immuniteten svækkes;\nNår begge forældre er syge, er sandsynligheden for at have et barn - en diabetiker 70-80%. Men hvis op til 20 år for at beskytte barnet mod stress og alvorlig sygdom, kan han "vokse" denne type sygdom;\nArvelighed kan også forudbestemme den anden type diabetes. Det manifesterer sig i ældre alder - efter 30 år. Ofte overføres fra bedsteforældre, mens sandsynligheden for transmission fra en af slægtninge er højere - 30%. Hvis begge forældre er diabetikere, er sandsynligheden for at få et barn med en sygdom 100%;\nDiabetes af den anden type kan ikke kun arves, men også erhverves som følge af en usund livsstil;\nFor en funktionsfejl i den første type er faren for overførsel gennem hanlinjen såvel som et mandlig barn højere end for kvinden;\nHvis bedstemor og / eller bedstefar lidt af sygdommen af den første type, så er sandsynligheden for, at deres børnebørn også bliver syge, 10%. Mens deres forældre kun kan blive syge med en 3-5% chance.\nForældre bør tage højde for, at hvis et af tvillingerne diagnosticeres med diabetes i en insulinafhængig form, så er sandsynligheden for, at den anden tvilling også er syg, 50%. Når det kommer til insulin-uafhængig form - 70%.\nOverførsel af sygdommen\nNogle mennesker undrer sig også over, hvordan diabetes overføres. Uanset dens type er den eneste overførsel af denne fejl arvelig. Det vil sige, de kan ikke inficeres gennem blodet, det overføres ikke gennem en fysisk kontakt med en syg person med en sund en.\nMen de kan blive syge, ikke kun ved at arve fra deres forældre. Diabetes af den anden type opstår uafhængigt. Der er flere grunde til dette:\nI alderdommen falder effektiviteten af receptorer, og de begynder at miste kontakten med insulin værre;\nFedme fører til ødelæggelse af receptorer eller deres skade, så du skal overvåge vægten;\nMangel på fysisk aktivitet fører til, at glukose langsomt omdannes til energi og akkumuleres i blodet;\nSkadelige vaner (rygning, alkoholisme) overtræder metabolismen og påvirker stofskiftet negativt, hvilket kan være årsagerne til diabetes;\nUnderernæring - misbruget af konserveringsmidler, kulhydrater, fedtstoffer kan også øge sandsynligheden for at blive syg.\nOvervejende en arvelig sygdom diabetes kan "erhverves" og uafhængigt. Fordi du skal være opmærksom på dit helbred og overvåge din livsstil, især dem, der er i fare for denne lidelse.\nTyper af diabetes og genetisk rolle i transmissionen af sygdommen\nDenne sygdom skyldes det faktum, at betabellerne i bugspytkirtlen er beskadiget. Derefter starter kroppen igen sådanne autoimmune processer, hvor t-lymfocytter er involveret, og samtidig produceres MHC-proteiner på celleoverfladen.\nI tilfælde af tilstedeværelsen af visse gener (de er kendt omkring halvtreds), er der en massiv død af bugspytkirtelceller. Denne genotype er arvet fra forældre til deres børn.\nType 1 diabetes mellitus (insulinafhængig). Bukspyttkjertlen producerer lidt insulin.\nType 2 diabetes mellitus (insulinresistent). Kroppen kan ikke bruge glukose fra blodet.\nDet specifikke ved denne type diabetes er, at den kan manifestere sig ikke i første generation, men i efterfølgende. Det viser sig, at hvis forældrene ikke har denne sygdom, betyder det ikke, at deres børn ikke vil lide af det.\nEn anden ubehagelig kendsgerning, bevist af forskere, er, at type 1-diabetes kan overføres, selvom risikofaktorer er fraværende. Gennemførelsen af forebyggende foranstaltninger (kost, moderat fysisk aktivitet) tillader ikke altid en person at undgå denne sygdom.\nSå selv en kompetent specialist med alle de nødvendige testresultater i hånden kan ikke svare på spørgsmålet "Kan type 1-diabetes blive arvet?" Han kan kun udtale sig om patientens tilstand på et bestemt tidspunkt. Dette kan enten være en fuldstændig mangel på tegn på sygdommen eller tilstedeværelsen af diabetes eller præ-diabetes.\nHøjt blodsukkerindhold vil være karakteristisk for prediabetes, og som følge heraf vil et stort antal indikatorer som glycosyleret hæmoglobin være karakteristisk. Hvis du ikke hurtigt kompenserer for det forøgede sukker ved en særlig kost og motion, så kan dette føre til katastrofale konsekvenser. Dette er en massiv destruktion af celler, der producerer insulin.\nFor at få svar på spørgsmålet om, om diabetes mellitus type 1 kan arves, kan du henvise til de statistiske data. Hvis du tror på tallene, er procentdelen af sygelighed forbundet med arvelige faktorer ret lille (2-10%).\nHvis faderen er syg, er sygdommen mere tilbøjelig til at blive arvet - 9%. Hvis moren er syg, kun 3%.\nHvis vi betragter tilfælde af identiske tvillinger, vil sandsynligheden for at udvikle diabetes, hvis begge forældre lider af sygdommen, være omkring 20%. Men hvis sygdommen manifesterede sig i et barn af parret, så har den anden sandsynligvis også denne sygdom. For øjeblikket kan det være skjult og har ingen kliniske symptomer. Sandsynligheden for en sådan udvikling er næsten 50%.\nHvis du tager prøver for sukker mindst en gang i et par år, så vil det være nok til at genkende sygdommen i tide og engagere sig i behandlingen. I dette tilfælde vil organerne og vævene ikke have tid til at gennemgå irreversible ændringer.\nDet skal bemærkes, at forekomsten af type 1-diabetes begyndte at falde ud fra de seneste data. Og i en alder af ca. 30 år er chancerne for at blive syge næsten tilbøjelige til at være nul.\nHvad du behøver at vide om type 1 diabetes (video)\nDenne video beskriver mere detaljeret om type 1 diabetes mellitus, mekanismen for dets forekomst, og hvad patienterne skal vide.\nDen første type diabetes mellitus er arvet i 10%, det er nødvendigt at straks kontrollere, hvad der er sukkersatsen i blodet af nyfødte. Sandsynligheden for, at en sund forælder vil have et barn med diabetes, er 5-10%, selv om deres tal er meget lavere - 2-5%. Dette kan forklares på en sådan måde, at de gener, der er ansvarlige for forekomsten af denne sygdom, overføres fra den foregående generation. Den insulinafhængige form påvirker mænd oftere end kvinder.\nHøj morgen sukker i type 1 og type 2 diabetes - hvordan man reducerer satsen?\nKan svampe til diabetes mellitus (chaga, te, mælk)\nHvilke æbler er bedst for diabetes?


Jimmy Fallon bad seerne om at sende deres bedste #WeddingFails online, og svarene er ligefrem hysteriske - Brides - 2022\nPå trods af al den omhyggelige planlægning, der går i bryllupper, er der meget, der kan gå galt - bare spørg de mennesker, der svarer på Jimmy Fallons seneste internetudfordring!\nTaleshow-vært, 44, bad seerne tirsdag den 18. juni om at sende deres største bryllup mislykkes online ved hjælp af hashtaggen # WeddingFailвЂќ for en chance for at få deres historie vist på The Tonight Show med Jimmy Fallon i hovedrollen.\nAnmodningen har siden fået 1.3K-svar på Twitter-og optælling - fra brude, brudgomme, slægtninge og tjenesteudbydere, der har set næsten alt, hvad angår bryllupsulykker, fra forfærdelige taler og usamarbejde ringebærere til glider og tumbler i massevis.\nSelv Fallon havde selv en historie at fortælle. • Min ven giftede sig på stranden og ville lynlås til alteret, • han twitrede. • Han testede ikke før, og det viste sig, at han var for tung til linjen. Han blev trukket gennem klipper og sand i de sidste 10 sekunder. Rippede bukserne af sin tux. # WeddingFailвЂќ\nLæs videre for nogle af de bedste mislykkede hashtaggen har tændt hidtil.\nDenne brudgom lavede, hvad der måske var den største indgang for alle, da han tog et tumle på trappen på vej ind.\nTwitter-tip: Hvis du glemmer dine bryllupsløfter, skal du bare fylde dem op!\nDenne ringbærer havde mere spændende ting at gøre end, du ved, bærer ringene.\nDenne familie blev tvunget til at spille et uventet skyggespil, da brudens og brudgommens ringe forsvandt i sandet.\nBaby ikke i et hjørne eller på gulvet?\nDenne brud gjorde det eneste, hun kunne, da han brudgommens dansebevægelser landede hende på hendes bagenden.\nNogen har set lidt for meget Spøgelse!\nDenne stakkels fyr handlede et problem for et andet!\nNå, i det mindste prøvede han.\nDårlige ting kommer i tre\nVi gætter på, at dette ikke ville have været hendes første valg.\n• næste bryllup? Gulp.\nEn stor meddelelse\nKan du sige akavet?\nDenne svigermor fik ikke notatet om, at det ikke var hendes store dag.\nSe mere: 6 ægte brude tweet den værste del af deres bryllupsdage\nCopyright 2022 \_ Jimmy Fallon bad seerne om at sende deres bedste #WeddingFails online, og svarene er ligefrem hysteriske...


Første Krønikebog Kapitel 13\nDavid fører arken til Obed-Edoms hus\nDa David havde rådført sig med tusindførerne og hundredførerne, alle befalingsmændene, sagde han til hele Israels forsamling: »Hvis I synes om det, og hvis Herren vor Gud billiger det, så lad os sende bud ud til vore brødre, som er tilbage i alle Israels egne, og samtidig til præsterne og levitterne i deres byer med tilhørende græsmarker, om at de skal samles hos os, så vi kan flytte vor Guds ark herhen. På Sauls tid spurgte vi jo ikke efter den.« Hele forsamlingen sagde, at sådan skulle man gøre, for det forslag syntes hele folket godt om.\nDerpå kaldte David hele Israel sammen fra Shihor i Egypten til Lebo-Hamat for at bringe Guds ark fra Kirjat-Jearim. Han og hele Israel drog op til Ba'ala, til Kirjat-Jearim i Juda, for at hente arken, som tilhører Gud Herren, der troner på keruberne, og som bærer hans navn. De førte Guds ark fra Abinadabs hus på en ny vogn. Uzza og Akjo kørte vognen, mens David og hele Israel dansede af alle kræfter for Guds ansigt til sang og til spil af citere, harper, pauker, cymbler og trompeter. Men da de kom til Kidons tærskeplads, rakte Uzza hånden ud for at gribe fat i arken, fordi okserne snublede. Da flammede Herrens vrede op mod Uzza, og Gud slog ham ihjel, fordi han havde rakt hånden ud efter arken, og han døde dér for Guds ansigt. Men David blev vred, fordi Herren var brudt løs imod Uzza; derfor kaldte han stedet for Peres-Uzza; det hedder det den dag i dag.\nVed den lejlighed blev David grebet af frygt for Gud og sagde: »Hvordan kan jeg få Guds ark hjem til mig?« Og han flyttede ikke arken hjem til sig i Davidsbyen, men satte den hen i gatitten Obed-Edoms hus. Og Guds ark stod i Obed-Edoms hus i tre måneder, og Herren velsignede Obed-Edoms hus og alt, hvad han ejede.\n1 Krøn 15,3\n1 Krøn 15,13


Paria-konservatisme: Diverse #2: Vinden i birketræet\nUden for mit vindue kan jeg se vinden blæse igennem de lange, fine grene på et birketræ. Grenene hænger løst som langt sort hår, og tages med jævne mellemrum af den kolde luftstrøm, svajer lidt og finder så tilbage til den afslappede, hængende udgangsposition.\nTræet er cirka et hus højt, og det har stået der længe. Nu er det bart, som træer jo er om vinteren (bortset fra de altid grønne nåletræer). Til forår får det igen sine blade, og når den lune vind da vil blæse igennem dets grene, vil de hviske og rasle på den karakteristiske måde, som birkeblade gør.\nSå vil træet stå myndigt og påklædt frem til det bliver efterår, hvor det igen smider bladende og går vinteren nøgen i møde. Vinter som det er nu.\nMennesker, derimod, klæder sig tykkere og tykkere på, som året bliver koldere og dagene kortere, men træerne smider nonchalant deres blade, fuldstændig indifferente overfor kulden. På det punkt er træer virkeligt mennesker overlegne. Også det punkt.\nFor træer bliver også højere end mennesker. Træer bliver også ældre end mennesker. De er tilmed mere produktive end mennesker, selvom de ikke rører sig ud af flækken, men stoisk møder eksistensen på deres egen æstetiske måde: Træerne laver jo CO2 om til ilt, de giver brænde, eller materiale til at bygge huse og møbler af og huser mange fugle og dyr. Men det punkt, hvor træer i sandhed udmærker sig frem for mennesker er, at de ikke gør et nummer ud af at være noget særligt, og ikke har behov for at gøre opmærksom på sig selv. De er der bare, og passer sig selv.\nDerfor har vi også alle mulige gode grunde til at antage, at træer er mere intelligente end mennesker er. De mest intelligente mennesker-, de fornemste eksemplarer af vores art, er nemlig dem, der er nået frem til, at livet ikke drejer sig om dem, og derfor ikke ser nogen udpræget grund til at skabe sig, for at andre skal lægge mærke til dem. De mest intelligente mennesker synes derimod at hvile i sig selv, og møde livet med en stilfærdig andagt. De mest intelligente mennesker holder sig fuldstændig uden for offentlighedens synsfelt, og mange af dem gør så lidt væsen af sig, at de endog selv kan komme i tvivl om, om de overhovedet eksisterer. Men det er som sagt kun de mest intelligente - og de hører i sandhed til et fåtal. For træerne derimod... for træer er denne måde at gebærde sig på i så høj grad reglen, at vi skal lede i fiktionen, hos Tolkien eller hos H.C. Andersen for at finde undtagelser.\nDet synes derfor heller ikke urimeligt at antage, at en højt udviklet hjerne - alle relative fordele til trods - væsentligt er en form for handikap. En art naturlig fejltagelse. Selvom vi mennesker for det meste er frygtelig stolte af vores hjerne, og priser os lykkelige for alle de utrolige ting som vores hjerne sætter os i stand til at gøre, såsom at misforstå hinanden, føre krig og spise med kniv og gaffel, så findes der nemlig intet argument for, at disse ting væsentligt skulle gøre os lykkeligere - eller bare bringe os mere i overensstemmelse med livet og gøre os bedre i stand til at værdsætte det. Tværtimod peger alting imod, at det der så tit og ofte kan gøre livet til en prøvelse eller endog en plage, netop skyldes vores raffinerede åndsevner, altså vores hjerne: Vi kan blive deprimerede, hade og foragte hinanden, spolere hinandens glæder, blive lede og kede af menneskeheden, begræde at livet ikke har et formål og tusindvis af andre ting, udelukkende fordi vi ulykkeligvis er dømte til at bære rundt på dette underlige krøllede organ i vores kranium.\nKigger vi nu på træerne ser vi, at de ikke har et eneste af disse problemer. Måske er det også derfor, at nogle træer bliver så gamle som de gør: Flere hundrede år. Vi mennesker må gennemsnitligt klare os med et par og halvfjerds - hvilket for det meste er godt det samme, da vi næppe kunne udholde at skulle trækkes med livet i flere århundreder oveni. Mange kan jo end ikke klare at være efterladt i fem minutter, uden at have noget at tage sig til, og tænk om man skulle udtjene mere end dobbelt så lang tid her på jorden end det i forvejen er tilfældet... Til sidst måtte vi alle ty til ting, som at følge med i Glamour, engagere os i politik eller læse filosofi, bare for at holde kedsomheden for døren.\nVi mennesker må og skal nemlig stimuleres. Og pga. vores kompleksitet affinder vi os kun meget nødigt med den simple fornøjelse bare at være til.\nHvis vi mennesker overhovedet minder det fjerneste om de noble træer, da er det således hverken de viise rødder, den standhaftige stamme eller den majæstatiske krone vi ligner. Det er snarere de flygtige blade, der, når omstændighederne er helt rigtige, gør deres mere eller mindre farvestrålende entré, reflektere en smule af sollyset, for til sidst at kaste sig melodramatisk mod jorden, når den bitre efterårsvind begynder at få ordentligt fat. Det er så slutningen på den historie.\nTræet må altid gå bladløst ind i den mørke tid - hvilket sikkert også er bedst. For blade signalere et overskud-, en overstrømmende mæsken sig i livets varme og lys, men når lyset og varmen forsvinder bliver bladende til en latterlig overflødighed. Nu drejer det sig om vigtigere ting - at stå vinteren igennem. Når foråret så kommer kan der igen blive tid til udsmykning og den slags pjat. Men det må vi se på, når foråret kommer.\nSådan er træerne kloge nok til at handle, hvorfor de da heller ikke behøver at tænke over det.\nOgså her udviser træet altså større intelligens end mennesket: Den overflødige udsmykning kastes bort, når der ikke længere er midler til at bibeholde den slags ting. Men mennesker er ligesom bladene: Vi er selv en form for overflødighed, og derfor sætter de fleste af os da også direkte lighedstegn imellem, hvem vi selv er, og hvad vi udsmykker os med, hvilke ting vi vælger at omgive os med, hvad for nogle værdier og idéer vi har osv.\nVi kan ikke bare være - fordi vi mangler intelligens. Kun intelligente organismer kan i længden overleve - for intelligens er at kende forskel på det vigtige og det knapt så vigtige, her i livet. Derfor vil der stadig være træer, lang tid efter det sidste menneske har forladt dette liv.\nDet har vinden i birketræet fortalt mig - og træer er ikke dumme nok til at lyve.\nIndsendt af Jeshurun kl. 02.19


Brugsanvisning (dansk oversættelse) - PDF\nDownload "Brugsanvisning (dansk oversættelse)"\n1 Brugsanvisning (dansk oversættelse) ISRI 6830KA/880 Sadolinsvej 14 DK Silkeborg Tlf Fax\n3 Generelt Læs brugsanvisningen før De tager Deres sæde i brug, og bliv fortrolig med teknikken. Medbring altid brugsanvisningen i køretøjet. Den første ejer er forpligtet til at viderebringe brugsanvisningen til en ny ejer i tilfælde af salg. Vigtigt Ved tilsidesættelse af følgende henvisninger ophører ansvar, garanti samt evt. driftstilladelse. En tilsidesættelse af disse henvisninger kan føre til alvorlige kvæstelser på Dem eller andre. Sædet må kun monteres og repareres af fagfolk. Defekte dele skal omgående repareres hhv. udskiftes. Ved indbygning og tilslutning af sædet i køretøjet skal køretøjsproducentens retningslinjer overholdes. Ændringer af sædet er ikke tilladt. Der må kun anvendes originale reservedele. Forankringer og låsedele skal regelmæssigt kontrolleres. Brug ikke beskadigede eller mangelfulde sæder. Knækkede ståldele må ikke svejses. En defekt sele skal omgående udskiftes og må ikke repareres. En sele er bl.a. defekt, når selebåndet har revner, tydelige skuresteder og folder hhv. ødelæggelser eller er flossede på grund af mangelfuld oprulning eller ikke ligger stramt nok, når selelåsen ikke låser upåklagelig, og når beslagdele er beskadigede eller knækkede. (Selen er ikke defekt, når den tilsyneladende ruller for langsomt op). Efter et uheld med køretøjet skal sædet helt udskiftes. Til rengøring af sædet anvendes en let fugtig klud uden stærke rengøringsmidler. Betrækstoffet må ikke gennemvædes. Af sikkerhedsmæssige årsager må sædet kun indstilles, når køretøjet holder stille, og håndbremsen er trukket. Et forkert indstillet sæde bringer Deres køresikkerhed og helbred i fare. Før kørsel indstilles sædet optimalt efter Deres krop, især ved chaufførskift. Sædet er kun egnet til en chaufførvægt på ikke over 150 kg. Aktiver ikke flere betjeningselementer samtidig. Alle indstillemekanismer skal sige klik. For at undgå slitage af indstillemekanismerne, skal betjeningsgrebene aktiveres over hele fladen. Sædet må ikke benyttes som opstigningshjælp. Man skal sørge for, at sædet (især drejesæder) ikke blokeres af genstande i køretøjet. Sædet kan beskadiges derved. Anbring ikke noget på sædet og dæk det ikke til.\n4 Ved uhensigtsmæssig brug af sædevarmen hhv. forkert tilslutning kan der ske overophedning. Ved kørsel uden passager skal man sørge for, at sædevarmen i passagersædet er slukket. Tag altid sikkerhedssele på under kørsel, og læn ikke ryglænet for langt tilbage, gælder også for passageren. Fastspænd kun én person med selen, og fastgør ingen genstande på sædet. Støddæmperen skal være så stramt indstillet, at der selv ved dårlig kørebane altid er kontakt med pedalerne.\n5 Tips til rigtig indstilling af sædet Indstil horisontalindstillingen således, at pedalerne let kan nås og trædes i bund uden kræftanstrengelser. Ryglænet skal rejses så meget op, at man kan nå rattet med let bøjede arme. Lændestøtten er der for at forhindre en svajryg samt en rund ryg. Det er afgørende, at ryggen fra sædet og til skulderbladene slutter fuldstændig tæt op ad ryglænet. Støddæmperen må ikke være indstillet så blødt, at sædet ved vejbump går helt i bund. Luftkonditioneringen af sædet slukkes ikke automatisk. Betjeningen er på brugerens eget ansvar. For at beskytte kroppen mod underafkøling tilsluttes sædevarmen automatisk.\n6 1. Horisontal indstilling Træk grebet helt op og flyt sædet Lad grebet falde i lås. 2. Højdeindstilling Aktiver drejegrebet og indstil den ønskede sædehøjde. 3. Dybdeindstilling af sædepuden Træk grebet op og skub sædepuden frem/tilbage. Lad sædepuden falde i lås. 4. Hældningsindstilling Træk grebet op og ændr sædehældningen ved at belaste og aflaste det forreste område på sædepuden. 5. Opvarmning (tilvalg) Termostatisk reguleret opvarmning af sædepude og ryg. Skal tændes hhv. afbrydes på kontakten. 6. Dæmperindstilling Ved indstilling af dæmperen kan sædets svingning tilpasses optimalt til enhver kørebane og enhver chauffør. Grebet op: minimal dæmpning kørsel på god vej Grebet ned: maksimal dæmpning kørsel på dårlig vej hhv. tung chauffør 7. Horisontal affjedring Grebet op: horisontal affjedring fri Grebet ned: horisontal affjedring blokeret 8. Integreret pneumatiksystem (IPS) Tryk på knappen for at få en optimal kropstilpasning af ryglænet 9. Opvarmning / luftkonditionering (tilvalg) Ved aktivering af vippekontakten kan sædevarmen eller luftkonditioneringen kobles til hhv. kobles fra. Midterstilling (Position 0): Varme og luftkonditionering koblet fra. Trykket ind foroven (Position 1): Varme koblet til (rødt lys). Trykket ind forneden (Position 2): Luftkonditionering koblet til (blåt lys). Varme og luftkonditionering kan indstilles i tre trin ved hjælp af vippekontakt (10). Blinker kontaktens røde lys (13), udstedes en af følgende fejlmeldinger: Interval Betydning 1 Ikke i brug 2 Fejl i styreapparatet 3 Fejl i ventilatoren* 4 Fejl i rygvarmen Interval Betydning 5 Fejl i sædevarmen 6 Fejl i temperatursensoren 7 Fejl i betjeningskontakten * Kun kortslutning eller afbrydelse til begge ventilatorer meddeles via blinkekoden.\n7 11. Ryglænsindstilling Løft grebet helt op og bring ryglænet i den ønskede position ved at presse imod med overkroppen. 12. Armlæn (tilvalg) Løft armlænet lidt og indstil hældningen trinløst over roulethjulet Punktssele (tilvalg) Drej ikke selen, når den tages på. Pas på at seletungen falder rigtigt i lås i selelåsen. Selen skal ligge tæt til kroppen.