Et haveliv med sygdom: Morbus Méniere\nMit liv med Méniere\nHvorfor nu denne side? Jo, det er fordi jeg synes, at der mangler reelle informationer om, hvordan livet også kan være med en meget hård og ondskabsfuld Ménière, og hvordan man lære at leve med denne sygdom. Der findes brochure om emnet, men som nyramt er det ikke altid information nok. Som debutant manglede jeg i den grad materiale og oplysninger om, hvordan sygdommen kunne forløbe. Jeg vil efter bedste evne, erfaring og hukommelse fortælle om mit eget forløb, der indtil nu har været meget voldsomt.\nOg lad mig lige slå fast, at jeg er ikke læge, og det hele brygger på egen erfaring.\nHvor længe har man kendt Ménières sygdom?\nMénière blev første gang beskrevet i 1861 af den franske ørelæge Prosper Ménière. Man kender ikke ret meget til selve sygdommen, selv om man i dag ved meget om det der sker i det indre øre. Det er en sygdom der hyppigst rammer personer i 40 til 60 års alderen, og i meget sjældne tilfælde kan den slå til i barneårene. Man kender ikke årsagen her her 140 år senere, men man har en formodning om, at sygdommen kan være arveligt i ca. 20 % af tilfældene. Det er en sygdom, hvor en diagnose kan være meget svær at stille, i det der meget ofte ikke er alle symptomer til stede i starten, nemlig svimmelhed, tinnitus og høretab af en bestemt type. Der er nogle der ikke opnår noget videre høretab, og derfor måske får diagnosen migrænerelaterede Ménière i stedet for Ménière, men generne er stort set de samme. Da sygdommen er beslægtet med migrænesygdommen, ser man af og til patienter der i de unge år har døjet med migræne senere udvikler Ménière og omvendt.\nMit liv på godt og ondt med Ménière\nDa jeg var barn led jeg en del af mellemørebetændelse og astmatisk bronkitis. Kun tre måneder gammel blev jeg indlagt første gang, og det blev til en del efterfølgende indlæggelser bare i barneårene. I fire års alderen havde jeg udviklet et tiltagende høretab. Det betød, at jeg i en tidlig alder blev udstyret med høreapparater, som jeg slet ikke kunne bruge, da jeg samtidig var utroligt lydfølsom, og havde en smertegrænse på bare 70 db. Det bevirkede at jeg fik en gruelig angst for høreapparaterne idet de forvoldte en enorm smerte. Når jeg klagede min nød og nægtede at samarbejde fik mine forældre besked på, at jeg skulle have en regulær endefuld, så jeg kunne lære at makke ret og høre efter. Det fik bare den stik modsatte virkning, da lyd torturen gjorde mig endnu mere bange og trodsig. Samtidig lærte jeg, at man ikke kunne stole på fremmede mennesker og slet ikke på folk der bar hvide kitler. På grund af min angst og trodsighed, som lægerne fandt meget unormal, mente de at jeg skulle under børnepsykiatrisk behandling. Far havde gudskelov en anden mening om tingene, og fik behandlingen sporleret. Set med hans øjne var det intet i vejen med mig, udover den unødvendige tortur og skræk, som lægerne på Gentofte Amt sygehus satte i mig. Hvor havde han dog ret. I en alder af 6 - 7 år oplevede jeg for første gang et svimmelhedsanfald. Det skete på cykel på vej til en legekammerat, og kom som et lyn fra en klar himmel. Hvordan jeg kom hjem husker jeg ikke, men jeg kan huske, at jeg vågnede op med en kæmpe hovedpine og en drønende tinnitus, som jeg har haft siden. (Det var måske mit første anfald - jeg ved det ikke, men det var på samme måde, som de anfald jeg har haft de sidste mange år)\nEt par år senere havde jeg fået lavet så meget vrøvl, de få gange jeg blev tvunget til at bære de støjende apparater, at man opgav den behandling, der var forgået under tvang og store lyd smerter. Jeg vil den dag i dag påstå, at det var en tortur form, der i dag kunne meldes til international amnesti. På daværende tidspunkt opgav mor at tage med til kontrollerne på sygehuset, da hun var et nervevrag, hver gang indkaldelsen kom, og overlod opgaven til mine skolelærer, som jeg dog havde lidt mere respekt for. Det gjorde mig bare mere nervøs, men jeg satte mig ikke så meget til modværge, når lærerne var med. I stedet tissede jeg i bukserne af skræk! Jeg kunne ikke længere forholde mig til nogen, ej heller følte jeg, at jeg kunne stole på mine forældre, som i den grad var medvirkede til min smerte. Derimod søgte jeg trøst i dyrenes verden. De ville mig ikke noget ondt, og tvang mig ikke til ubehagelige og smertefulde ting. Så dyrene turde jeg vise min store kærlighed og tillid til. Det er en kærlighed jeg også har den dag i dag. Jeg var heldig at få lov til at gå til ridning, selv om pengene var små derhjemme. Det var efter en dejlig dag i stalden, hvor jeg var på vej hjem, at jeg oplevede det næste svimmelhedsanfald. Igen kan jeg ikke huske, hvordan jeg kom hjem, men jeg var endnu engang styrte på cykel og havde denne gang fået en hjernerystelse. (Det var før der var cykelhjælme)\nOmkring 11 års alderen begyndte min hørelse igen at blive bedre. 12 år gammel var hørelsen næsten for god. Ja, jeg kunne høre, hvad de talte om i de andre lejligheder, hvilke mine forældre ikke kunne. Nu fik mine forældre at vide det måtte være en psykisk indbildning, for hørelsen kunne ikke bare forsvinde for derefter komme igen, men ikke desto mindre var det fakta. I min journal står diagnosen som ukendt, men jeg er i dag ikke et øjeblik i tvivl om, at jeg har haft et mildt forløb af Ménière som barn.\n13 år gammel udviklede jeg en voldsom pollenallergi, der nær havde taget livet af mig. Et vaccinationprogram blev iværksat. Jeg fik sprøjter en gang om ugen, og lå 12 timer senere med 41 i feber og meget kraftig åndenød. Derfor blev vaccinationen stoppet, og jeg blev tvunget til kinesiolog, meget mod min vilje. Her blev jeg medicineret med en lille flaske blomster medicin, og derefter kunne jeg igen boltre mig på høloftet. Det var første gang i mit liv jeg følte, at en behandler ville hjælpe mig på mine præmisser og ikke under tvang. Jeg tror, at det på det tidspunkt gik op for mine lærer, at den tortur, som de var med til at påføre mig ikke førte til noget, udover de kunne se jeg blev mere og mere nervøs og indesluttet. Efter den tid hørte vi ikke mere til Gentofte Amts sygehus.\nTilbage var så bare, at slikke sårene, hvilket ikke lykkedes helt, men jeg fik min fortid skubbet så meget i baggrunden, at jeg kunne tænke lidt på skolen, der var blevet forsømt en del på grund af manglende koncentration fra min side. Alle de år, hvor jeg blev udsat for tortur, havde bremset min indlæringsevne frem til 8 klasse, at min karakter ikke rakte til drømmeuddannelsen som dyrlæge. Jeg kom tidligt i skole, og var kun lige fyldt 15 år, da jeg gik ud af 10 kl. med en nogenlunde afgangseksamen. Herefter meldte jeg på ungdomsskolen i en 11 kl. for at blive mere moden, men også for at få samlet lidt op på de halvdårlige karakter jeg fik i flere fag. Skæbnen ville, at vi skulle i erhvervspraktik efter nogle måneder. Jeg anede ikke, hvad jeg ville, og da min kære moster og onkel, der var forstanderpar på er børnehjem, manglede en hjælpende hånd på grund af langtidssygemeldinger slog jeg til. Efter bare 3 dage i praktik fik jeg tilbudt en fast stilling, der indebar rengøring og madlavning til 30 personer. Jeg takkede ja til jobbet. Den ansvarlighed jobbet gav, fik langsom min nedbrudte selvtillid til at vokse. 18 år gammel kom jeg på transportskolen, og 19 år gammel bestod jeg optagelsesprøven som stationsbetjent. 20 år gammel, og efter et halvårs venten tiltrådte jeg som tjenestemand på prøve. Min frygt gjaldt nu læge erklæringen, men min daværende læge fik mig beroligede med, at min fortid ingen indflydelse ville få på min ansættelse, da det kun var mellemøreinfektioner jeg havde haft som barn. Han var den første læge og person der bar hvid kittel jeg fik tillid til.\nAlle andre havde jeg stadigvæk svært ved at knytte mig til og stole på, og jeg gjorde den kæmpe fejl, at jeg kapslede angsten og sorgen inde - følte mig meget alene med min psykiske og fysiske smerte, men på den anden side var det ikke noget man talte om!.\nDa jeg var 21 flyttede jeg hjemmefra og sammen med en fyr. Vi måtte ikke have hunde der hjemme, så det første jeg investerede i var en hund. Året efter fik jeg også min fars unge hund, som de havde fået gjort til et umuligt og forviret kræ, og derfor ikke kunne styre hende. Det blev et forhold med en del skænderier, og han begyndte at drikke en del. Penge var der ingen af, da han drak hele sin løn op. Jeg måtte betale regningerne, og havde derfor ingen penge sidst på måneden, da dyrene skulle have deres. Så efter tre turbulente år i 1989 havde jeg fået nok, og valgte at flytte i en lånt campingvogn - det var umuligt at få noget og bo i. På et tidspunkt efter jeg var flyttet, skulle jeg hente de sidste af mine ting. Under dette besøg sagde han til mig: "Nu går jeg op og hænger mig" Og han gjorde det! Det var en meget besynderlig fornemmelse, og se han dingle der, men udskudte røde øjne og en tunge så tyk, at man kan undre sig der overhovedet har været plads til den. Jeg ved ikke, hvor lang tid jeg stod og så på ham, før det gik op for mig, at han vitterligt havde hængt sig. Jeg ved ikke, om der gik sekunder eller minutter før jeg fik slået alarm, for i sådan en situation står verden stille. Men jeg kan huske, hvordan jeg rystede da Falck og politiet kom. Efter en kort afhøring blev jeg kørt til sygehuset, hvor jeg fik meddelelsen om, at han var afgået ved døden ved ankomsten. Ganske kort tid efter rendte jeg ind i min nuværende mand, som jeg har kendt siden 1985. Han inviterede på kaffe og en snak om min tidligere fyrs selvmord. Vi snakkede så godt, at jeg blev hængene og har været der lige siden. Ja, det gik lidt for hurtigt, men jeg havde ikke tag overhovedet og kunne ikke bo i campingvognen i vinterhalvåret. Nu har vi været gift i mere en 10 år - tja.. sådan kan det gå..\nMed parforhold følger der meget ofte børn med. Det gjorde der også for os. I maj 1991 kom vores ældste datter til verden efter fødslen var sat i gang. Hun sov igennem fra første nat. Tre år efter meldte den yngste sin ankomst efter en 36 timer lang fødsel. Hun havde bestemt ikke sin søsters sovehjerte. Værre blev det da hun 4 måneder gammel fik den ene mellemørebetændelse efter den anden. For hver infektion hun fik, jo mere blev jeg mindet om min egen fortid. Jeg kunne godt mærke, at selvom der nu var gået mere end 15 år, så havde Gentofte stadig godt tag i mig. Sorgen og torturen sad stadigvæk ubearbejdet i min krop. Samtidig var min hørelse igen begyndt at svinge en del og tinnitussen ligeledes. Sådan gik der et lille årstid, hvor jeg ganske enkelt var for bange til at indse der var noget rivende galt. Jeg skød det hen med manglende søvn, hvilket ikke er unormalt for småbørnsfamilier. Efter endt barsel tog jeg forældreorlov til begge piger for at være mere sammen med dem, men også fordi jeg var så træt så træt. På denne måde blev mit arbejde ikke berørt af min begyndende sygdomstilstand.\nNovember 1995 gik det helt galt. Der fik jeg det første meget voldsomme og langvarige anfald, som senere skulle vise sig, at blive et af uhyggelige mange. Jeg glemmer det aldrig. Alting kørte rundt i rasende fart, kvalmen buldrede løs indtil opkastningerne kom på fuld tryk. Hørelsen var væk, men tinnitussen gjorde sig store anstrengelse for at gøre opmærksom på sig selv. Efterfølgende kom en lammende træthed der var i flere dage. En træthed jeg blev tvunget til at ignorere, selvom jeg dårligt kunne stå på benene. Jeg havde ingen valg muligheder med to små børn på 1 og 4 år, og en mand der næsten altid var på arbejde.\nNu var jeg for alvor bange. Jeg kunne godt huske, at jeg havde oplevet lignende anfald som barn, men ikke i samme styre som nu. Barndommen passerede mange gange revy, og jeg vågnede næsten hver nat med mareridt og badende i sved, hvor jeg så den lille og meget bange pige med våde bukser, der skulle indordne sig efter lægernes kæft, trin og retning. Jeg vidste godt at jeg ikke kunne komme uden om, at opsøge en ørelæge, nu da min hørelse atter var på nedadgående kurs. Men det skræmte mig. Omkring årsskiftet fik jeg en grusom og langvarige mellemørebetændelse med mange og stærke smerter, der efter endt antibiotisk behandling blev hængende, hvorefter jeg blev tvunget til at gå den tunge gang til ørelægen. En høreprøve blev foretaget, og den viste at jeg havde mistet 40 - 50 db. på begge øre. Jeg vidste det egentligt godt for min mand havde stukket en del til mig. Hvad han bare ikke vidste var, hvor ondt det gjorde. Jeg havde ikke fortalt ham om min fortid. Ja, jeg havde slet ikke fortalt nogen om fortiden. Jeg kunne ikke - var ikke parat og rystede som espeløv bare ved tanken. Samtidig blev der hos ørelægen skrevet en henvisning til Hillerød sygehus øreambulatorium. Da jeg kom hjem vrælede jeg i flere timer, og da der ikke var flere tåre tilbage drak jeg mig kanon fuld. Jeg skal lige huske og sige gemalen var hjemme til at tage ungerne. Efter at have grædt mig i søvn mange aftner og nætter af fortvivlelse over de mange uforklarlige anfald, fik jeg til sidst en kæmpe skideballe af min mand og besked om at komme videre. Set i bakspejlet løser det ikke nogen problemer at vræle over den afmagt man føler. Det der hjælper, er at acceptere at ens liv har ændret karakter. Derfor blev jeg klar over, at hvis jeg ikke skulle ende som sindssyg, var jeg nød til at gå til bekendelse efterhånden som modet kom. Af en eller anden dum grund, havde jeg forventet at min mand havde tage familien og var gået. Da han først fik en forklaring på, hvorfor jeg tog der sådan på vej, forstod han min angst for det jeg nu skulle gennemleve. Igennem vores lange og fortrolige samtaler fik jeg stille og rolig bearbejdet min hårdt indkapslet sorg og smerte. Selv den dag i dag har jeg et lille stik i hjertet, når tanken falder på Gentofte, men jeg er i stand til at tale frit og åbent om tiden der gik med tortur.\nJeg følte i den grad afmagt i starten af 1996, havde ingen overskud, og havde temmelig ondt af mig selv. Jeg synes ungerne var irriterende, de stillede for store krav til at jeg kunne klare det. Jeg overvejede flere gange at tage mit eget liv, da jeg ikke kunne få hverdagen til at hænge sammen. Gemalen lå og kørte udstationering og var kun hjemme i korte perioder af gangen. Mine tanker gik på, hvordan mine unger og hunde skulle klare det, når jeg var væk. Alligevel var jeg så tilpas stædig, at sygdommen ikke skulle få lov til at bestemme over mig. Jeg skal ærligt indrømme, at det skete ikke så få gange, at min datter på 5 år måtte smøre et pr rugbrødsmadder til os, når farmand var på arbejde, og jeg endnu engang havde været i anfald og ikke kunne stå på benene. Det var også hende der måtte tilkalde hjælpe, når det blev for meget for dem, når jeg gik i anfald.\nI juni 1996 var jeg for første gang på Hillerød sygehus, hvor jeg fik en lang snak med overlægen. Han var næsten helt sikker på, at jeg havde Ménières sygdom. For som han sagde, havde jeg alle tre symptomer der skulle til at stille diagnosen. Svimmelhedsanfald, bas høretab og tinnitus. Jeg kan huske, hvor overrasket jeg var over selv at have indflydelse på tingene. Det var ikke længere en læge der talte ned til mig, men derimod talte til mig, og jeg oplevede et samarbejde omkring min sygdom. Derefter fik støbt ørepropper til høreapparater af mærket Senso. Jeg vidste allerede på det tidspunkt, at det var en livsvarig sygdom, jeg skulle dele mit liv med. På vej hjem spurgte jeg min mand, om han mente og ønskede at stå sygdommen igennem med mig, elles kunne vi lige så godt opløse ægteskabet, før han blev mere involveret. Han svarede mig: "Er vi blevet gift for at skilles i modgang. det er dig og ungerne jeg elsker" Der kunne jeg ikke lade være med at knibe en tåre.\nTre uger senere gik turen igen til sygehuset. på det tidspunkt havde jeg haft flere anfald, så nu var man sikker på at jeg havde Ménière. Alligevel blev jeg for en sikkerhedsskyld scannet for at være 100 % sikker på at det ikke var svulster der skabte alt balladen. Egentligt var det dejligt at få en diagnose og forklaring efter så mange år. Nu kunne jeg fortælle venner og familien, hvorfor jeg lignede en hængt kat og manglede overskud. De få venner der ikke kunne eller ville acceptere, at jeg ikke havde samme overskud og tit måtte melde fra lige i sidste øjeblik blev hurtigt sorteret fra. Senere gjaldt det desværre også noget meget nært familie. Det gav ro i sindet, at vide jeg ikke var hysterisk, når jeg sagde det larmede i ørerne (tinnitus) Jeg var ikke et psykisk tilfælde, sådan som jeg havde fået tudet ørene fulde som barn. Jeg var bare mig. Mig der var ramt af Ménière som ca. 3000 andre danskere.\nJeg fortsatte med en del anfald, som henover sensommeren også gik til angreb på mit andet øre. I samme periode prøvede jeg først Betaserc, som jeg fik henholdsvis diarré og forstoppelse samt stærke mavekramper af. Senere prøvede jeg Vastarel, der gav mig gigtlignende symptomer. Jeg kunne ikke bære en liter mælk uden smerter. Begge præparater stoppede jeg med, da jeg ingen positiv effekt havde.\nPå et tidspunkt havde jeg fået oparbejdet så meget vrede og bitterhed over at have fået denne sygdom, samtidig med at jeg fik løst lidt op for fortiden, at jeg måtte have afløb for mine følelser. Det fik jeg på mine ture i naturen, når jeg kunne stå på benene. Her sparkede jeg til alt løst materiale der lå foran mig. Jeg slog på træerne og skældte dem ud med en masse eder og forbandelser. De forbipasserende må have tænkt: Nu rabler det helt for madam Bæk. Ikke nok med hun er fuld, nu er hun også blevet rablende skør!! Jeg var ingen af delene, og den arrigskab jeg havde fået oparbejdet på grund af sygdommen fik jeg ud på den måde. Vel at mærke uden det gik ud over nogen.\nDet manglende overskud fik os til at kontakte Helsingør kommune, for at få lidt hjælp og aflastning til vores små børn. Det er hård at være småbørnsforældre, men det er endnu hårde, når man samtidig er ramt af flere anfald om måneden. Samtidig var gemalen meget hjemmefra på grund af arbejdet. Kommunen svarede os, at min mand kunne bare opsige sit vellønnede job og finde et fra 8 til 16, for så kunne de kommunale institutioner bruges, ellers ville de tvangsfjerne vores børn!! Kom ikke og sige, at de ikke sparker på folk der i forvejen ligger ned. Hvad fanden bildte de dem ind?? Det var sgu ikke for sjovt skyld vi bad om lidt støtte i en svær tid.\nEt lille år efter det første anfald havde jeg fuldt ud accepteret min sygdom, og var godt i gang med at lære at håndtere den. Af samme grund var jeg i efteråret 1996 begyndt at komme i en af de dengang få caféer der var inden for Méniere og Tinnitus Foreningen Jeg havde ikke været der mere en et pr gange, da jeg gik aktiv ind i foreningen og blev medhjælper i caféen. Det gav et kæmpe skub i den rigtige retning. Nu havde jeg lidelsesfælder at tale med. Nogen der forstod det jeg sagde. De var godt nok ældre end jeg, men det var ikke alderen der var det det afgørende. Det var viljen - viljen til at leve med sin sygdom.\nI december 1996 var min tilstand så dårligt at jeg måtte søge pension meget mod min vilje, men når jeg ikke kunne passe min familie, hvordan skulle så kunne passe et job? Den 20 december sendte hørekonsulenten min ansøgning af sted. Den 13 februar stod jeg med en tilkendelse på den mellemste førtidspension. Vi var mildest talt meget overraskede, og det undrede os at jeg ikke blev tilbudt revalidering eller omskoling, men med den tilstand jeg havde var det forståeligt nok.\nEfter et årstid blev jeg opgivet af Hillerød, da de ikke havde mere at tilbyde mig, men man mente at der var hjælp at hente hos Søren Vesterhauge på Rigshospitalet, eftersom jeg var noget hårdere ramt end de fleste. På Riget var man enig i at led led af en svær dobbeltsidig Ménière.\nHer følte jeg, at der blev taget hånd om problemerne, og der blev iværksat en migrænebehandling, som jeg hellere ingen effekt havde af. Senere da Meniett kom på marked, blev den afprøvet ikke mindre end fire gange. Der var før hvert forsøg lagt et lille dræn ind i trommehinden. De første tre gange fik jeg en infektion og smerter i øret, men havde en dejlig fornemmelse af meniett op til en halv efter behandlingen. Fjerde gang kunne drænet sidde, men der var ingen effekt af behandlingen. I alle fire forsøg var der fortsat anfald. Jeg havde på det tidspunkt haft mere end 200 anfald. De første gange var jeg meget skuffet, for når man har haft så mange anfald er man desperat efter bare en lille bedring, men det skulle åbenbart ikke tilkomme mig. Endvidere var jeg blevet så lydfølsom på det ene øre, at jeg måtte opgive, at bruge mit høreapparat. De få dage det kunne lade sig gøre var skelnetabet så stor, at jeg intet forstod.\nEfter de mislykkedes forsøg med Meniett gik der et årstid, hvor diskussionen gik frem og tilbage på gentamicin behandling, hvor der bliver sprøjtet et antibiotikum ind i mellemøret, der har til formål at trænge ind i det indre øre og lamme balancenerven. En anden mulighed var en saccotomi operation, hvor man åbner bag ved øret, og går ind i det indre øre, hvori der lægges et lille trekantet stykke plastikfilm i saccus. Denne operation har til formål at skabe afløb, så det overtryk der opstår i det indre øre bortledes. Begge indgreb var jeg meget tilbageholdende overfor. Hvorfor skulle det lykkedes, når alt andet var slået fejl? Indtil nu havde der været en fortrydelsesret med de behandlinger jeg havde været igennem. Skulle jeg kaste mig ud i egentlige operative indgreb, så var der ingen vej tilbage. Jeg var meget i syvsind. På den ene side længtes jeg efter en normal tilværelse, på den anden side var min tanke, at hvis det nu ikke lykkedes denne gang, hvordan ville min tilværelse så blive? Ville min familie kunne holde til det, hvis det blev værre? Jeg vidste, hvad jeg havde, men ikke hvad jeg ville få.\nMed den tiltagende lydfølsomhed jeg efterhånden havde fået, gjorde helt uudholdeligt for mig at blive boende, der hvor vi boede. Vi havde lokalbanen kørende bare 25 meter fra huset, og en ret så trafikeret vej tættere på, samtidig var de begyndt at bygge på nabogrunden - 40 huse. Det gav en del ekstra trafik, som jeg tit ikke kunne høre inden døre, men vibrationerne var ikke til at tage fejl af. Nu er det sådan, at når man mister nogle sanser så udvikles andre. Det var umuligt for mig, at opholde mig i haven med den tiltagende lydfølsomhed - ja jeg blev simpelthen stresset af at være hjemme. Vi valgte derfor at sælge huset og købe andet hus på et mere fredfyldt sted i starten af 2001. Jeg fik mere ro i sindet og var ikke nær så stresset. Anfaldene forsatte deres frem march. De ville ikke slippe mig.\nFra min saccotomi operation. Den hvide masse i baggrunden er eftersigende min hjerne.\nSom tiden gik fik jeg stadig flere anfald. Jeg havde flere om ugen. Derfor lod jeg mig efter en grundig snak med Søren Vesterhauge saccotomi operere, da vi fandt denne metode mest skånsomt for mig. Jeg blev indlagt den 13. september 2001 om morgenen.\nDen 14 blev jeg opereret kl. 11. Operationen forløb planmæssigt, dog var det ikke med i planen, at jeg skulle ligge og kaste op hele eftermiddagen og aften. Endvidere blev der gjort en interessant opdagelse. Min saccus var 1½ gange større end normalt, hvilket kunne tyde på den har været udvidet mange gange. Jeg var meget svimmel og havde store problemer med at stå på mine ben. Alene det at skulle på toilettet var en dagsrejse, hvor jeg måtte have hjælp. Det passede mig ikke, for jeg ville klare mig selv. Jeg skulle jo hjem dagen efter - troede jeg. Som natten gik fik jeg det endnu værre. Jeg blev mere og mere svimmel og anede ikke længere hvad der var op og ned. Egentligt var jeg også ligeglad. Jeg kan huske, at jeg tænkte: Hvorfor skulle det her gå efter bogen, når alt andet var gået galt? Det lykkedes mig dog at få lidt søvn mellem opkastningerne.\nNæste formiddag under stuegangen havde jeg samlet lidt kræfter til trods for jeg stadigvæk kastede op. Jeg fik af vide, at jeg trods min forfærdelige tilstand var jeg ved godt mod. Man kan ligeså godt prøve, at få det bedste ud af elendigheden ikke? Samtidig havde man underrettet Vesterhauge, der havde opereret mig om tilstanden. Han havde aldrig være ude for en sådan reaktion før. Da jeg kastede op som jeg gjorde og ikke kunne holde medicinen i mig, blev jeg forvandlet til en levende nålepude.\nSamme eftermiddag kom familien på besøg. Det virkede meget hårdt på den mindste af pigerne, at jeg var viklet ind i noget, der virkede som en stor flot hvid turban, samtidig havde jeg kanyler i begge hænder, da de havde det med at stoppe til. Bedre blev det ikke, at jeg kastede op flere gange mens de var der, og måtte skiftes fra yderst til inderst. Da familien tog af sted igen, efter en halvtimes tid, lagde jeg mærke til at gemalen havde ondt i ryggen. Jeg tænkte fandens også, for så vidste jeg, hvad der ventede mig, når jeg skulle hjem få dage efter.\nDe første fire døgn virkede som et langt anfald. Igen kan fortælle mig, hvorfor det gik sådan. Derefter begyndte det at gå meget langsomt fremad. Jeg havde en del nystagmus (ufrivillige øjenbevægelser) men kastede ikke længere op, men jeg fornemmede at min hørelse var blevet reduceret af operationen. Det var en bivirkning jeg var informeret om. På niende dagen fik jeg endnu et lille anfald på det opereret øre, og på daværende tidspunkt troede jeg naivt, at det bare skulle stabilisere sig, så ville jeg ikke få flere. På tiende dagen opdaget jeg et stort sår på mit ene lår svarende til en femkrone i størrelsen. Den vagthavende læge blev tilkaldt. Han mente, at jeg skulle tilses af en hudlæge, hvorefter han gik, for at komme tilbage et øjeblik senere med besked om at jeg skulle på Bispebjerg hospital dagen efter.\nNæste formiddag blev jeg hentet i en taxa og kørt til Bispebjerg hospital. Hold da helt op hvor blev jeg syg af den korte køretur. Jeg måtte hentes på en båre fra taxaen og køres hele vejen ind til hudlægen. Han mente, at det var en af alle de injektioner jeg havde fået, der var lagt i det ovre hudlag. Derefter blev jeg kørt tilbage til Riget. Åh - hvor var jeg syg.\nEfter 12 dage blev jeg endeligt udskrevet den 26 september 2001. Inden udskrivelsen havde jeg en snak med Søren Vesterhauge, om hvorfor det var gået så galt. Jeg havde helt klart følelsen af, at operationen var gået godt med patienten døde. Hvis jeg ikke havde været syg før, så var jeg det nu. Jeg glæde mig sådan til at komme hjem, men var bange for, om jeg nu kunne klare det. Senere på dagen kom gemalen og hentede mig. Nu var tiden inde til at forlade Riget, men jeg gruede for køreturen hjem til det Nordsjællandske. Da vi endeligt langt om længe nåede bilen fik tårerne frit løb af udmattelse. Jeg var helt færdig, men trods det var glæden stor, da jeg så han havde taget min hund med. Mens jeg stod og krammede hunden, kiggede jeg op på Riget og tænkte. Hvorfor lod jeg mig operere? Var det virkelig det hele værd? Det havde det ikke været indtil nu. Dem jeg har talt med, der har været igennem dette indgreb kunne klare sig dagen efter, Hvorfor så ikke mig? Hvorfor skulle alt gå så galt? Hvorfor kunne jeg ikke bare få en lille bitte bedring? Hvorfor hvorfor?\nVel hjemme igen fik jeg det stadigvæk dårligere og havde store gener fra øret. Det klukkede og det smertede en del. ydermere kom der endnu et meget voldsomt anfald fra det opererede øre.\nDen 30 september knækkede gemalens ryg helt sammen. Han kunne hverken det ene eller det andet. Vi måtte have hjælp, da ungerne skulle have mad og rent tøj, og vi begge var sat ud af spillet. Jeg ved ikke hvad vi skulle have gjort uden svigerfar, der handlede, støvsugede og vaskede for os. Efter fire døgn var jeg total nedbrudt både psykisk og fysisk. Min mand skulle jo hjælpe mig og ikke omvendt. Da han blev indlagt akut, fik jeg tilbud om at komme tilbage på Riget, hvilket jeg tog i mod. Jeg var langt fra i stand til at klare mig selv. Jeg kunne dårlig nok stå på mine ben, sejlede rundt, væltede ind i alting. Nu var gode råd dyre, da vi begge var indlagt på samme tid. Vi fik det dog til at gå op i en højre enhed, da ungerne kom til svigerforældrene, og hunden blev passet af en genbo, der kunne komme ind men også ud igen. I de to perioder blev det til nitten dages indlæggelse på en måned, på grund af en saccotomi operation der kun skulle tage tre dage. Fjorten dage efter jeg var blevet udskrevet for anden gang, blev min mand opereret for en stor diskusprolaps. Jeg var ked af, at jeg ikke kunne besøge ham, men jeg var ikke i stand til at køre, hverken selv eller som passager. Åh hvor havde jeg dog fortrudt min operation. Jeg var som løve i et bur - lænket til sengen det meste af tiden. Jeg magtede ikke at gå med hunden, dårligt nok at smøre en håndmad.\nSom tiden gik fik jeg flere og mere uforudsigelige anfald. De kom som lyn fra en klar himmel, hvor jeg før operationen altid havde fået en forvarsel. Til sidst turde ungerne ikke komme hjem fra skole, af frygt for at finde mig liggende alle andre mulige steder end sengen smurt ind i opkast og det der var værre. Det blev til at de fik lov til at ringe hjem fra skolen, om jeg nu stod på benene. Alligevel skete det tit jeg var faldet om og lå og kastede op, når de nåede hjem. En cykeltur på bare 5 minutter. For hvert anfald - et til flere om ugen, jeg fik tog det en mærkbar bid af hørelsen. Allerede der var jeg klar over, at jeg ville blive døv på øret.\nOktober og November 2001 gik på denne måde. Vi fik, nej min mand fik tilkendt hjemmehjælp, jeg kunne intet få, for jeg var jo ikke syg nok!! To timer hver fjortende dag til en familie med to mindreårige børn, hvor forældrene er sat helt ud af spillet. Jeg synes det er rystende, at vi skulle have så lidt støtte i en midlertidig, men en så alvorlig krise situation. Jeg var så afkræftet af alle de meget voldsomme og langvarige anfald, at jeg ikke kunne se nogen ende på det. Havde jeg haft overskud til at tage mit eget liv, eller rettere det der skulle være et liv, så havde jeg gjort det. Jeg følte at det ingen ende ville tage, og når jeg en sjælden gang fik et lille pusterum, var jeg tvunget til at tænke på vasketøj, indkøb, rengøring mad osv.\nDecember 2001 kort før jul blev jeg scannet, hvor man fandt en del bindevæv i operationsområdet, som kunne forklare, at jeg stadigvæk havde mange anfald.\nDen juleaften havde vi sammen med mine svigerforældre, er den dejligste juleaften jeg kan huske. Første juledag var vi inviteret til julefrokost hos svigerforældrene. Netop som vi sad i silden, fik jeg det største anfald jeg nogensinde har haft. Efter 10 timer kastede jeg stadig op, og efter 13 timer faldt jeg udmattet i søvn i en tornado der fór rundt, Da jeg vågnede efter nogle timer lå jeg stadigvæk i anfald.\nJanuar 2002 var jeg igen til kontrol på Riget. Her fik jeg af vide, at jeg ville have en god chance for en bedring med en revidering af saccotomien. Efter som jeg ikke havde noget liv eller overskud, sagde jeg uden tøven ja til en ny operation. Jeg mente ikke selv, at det kunne blive værre, så jeg havde alt at vinde ved et nyt indgreb.\n14 februar 2002 blev jeg endnu engang indlagt på Riget. Operationen forløb igen som den skulle, og modsat sidste operation blev jeg ikke nær så dårligt denne gang. Dog havde jeg store problemer med balancen, men eftersom der ikke var nogle der kom med maden, måtte jeg selv, hvad der var fair nok hente min mad. Det kostede de sidste resurser jeg havde til overs. Af samme årsag var jeg meget træt og sov lige så snart jeg havde muligheden.\nDet var ikke nogen rar oplevelse under denne indlæggelse, dels på grund af plejepersonalet ikke gav sig tid til mig, så jeg kunne nå at opfatte, hvad de sagde. Dels den pågældende læge der under stuegangen tilsyneladende ikke havde læst min journal og faktisk ikke vidste, hvad og hvordan jeg var blevet opereret. Han påstod operationen var foregået gennem trommehinden, hvor jeg selv vidste det var bag øret. Samtidig mente han, at jeg sagtens kunne klare mig selv, da han havde set mig vakle med en bakke ude på gangen. Det er normal procedure at man udskrives dagen efter, men efter som jeg havde det rigtig skidt forlangte jeg at få en dag mere inden jeg blev udskrevet. Det holdt hårdt men jeg fik min vilje.\nSelv efter den anden saccotomi operation havde jeg fortsat anfald, rigtig mange anfald. Det var ikke usædvanligt at jeg lå med to til fire anfald om ugen. Jeg nåede aldrig at komme bare nogenlunde op, før det næste anfald satte ind. Lige siden operationen har jeg haft en kronisk træthed, voldsom tinnitus og stærke øresmerter, som min faste følgesvend. Tinnitussen djævlens orkestre vækker mig mange gange hver nat, men jeg har lært at abstrahere så meget, at jeg kan vende mig om og sove videre. Hørelsen er fortsat faldende på det øre jeg endnu ikke er døvt på. Til de voldsomme øresmerter har jeg efterhånden prøvet alverdens smertestillende midler, og det der giver mig mest fred er engang morfin. Det kan i perioder godt give følelsen at være narkoman, men der er under kontrollerede lægelige forhold. Lydfølsomheden er i lange periode så smertefuld, at det er umuligt at anvende mit høreapparat. trætheden er som enhver Ménière ramt ved meget voldsomt, særlig med de mange anfald jeg har, og når den så oven i købet er blevet krydret med morfin så....\nFor at styrke min balance, går jeg hos en fysioterapeut, hvor jeg får kranio sakral terapi. Det har hjulpet noget, således kan jeg i de gode perioder af og til se til siden, mens jeg går lige ud. Men desværre har det ikke haft nogen indflydelse på mine anfald, der stadig er for mange af.\nI januar 2003 har jeg fået oplevelsen at komme til overfladen igen, og har haft den længste periode uden anfald i mere end halvandet år, nemlig seksten hele dage!! Det er da en gave er det ikke? Seksten dage.\nMin pension var nu to gange blevet forlænget med tre år hver gang på grund af min alder. Det var meget utilfredsstillende, da den skulle forlænges anden gang, når der stod i lægeerklæringerne, at jeg ikke ville blive rask nok til at komme ud på arbejdsmarked igen. I slutningen af 2002 tog jeg selv sagen op igen med henblik på at få den permanent. I skrivende stund februar 2003 har jeg endelig fået min pension permanent på grund af Méniéres sygdom.\nDesværre høre jeg tit om Ménière ramte der ikke får de hjælpemidler de kunne have gavn af, Om det er fordi de ikke bryder sig om at være til besvær, ved at bede om den hjælp, de har krav på, eller om det skyldes forfængeligheden, har jeg svært ved at gennemskue. Men jeg ved at et høreapparat meget ofte kunne hjælpe på deres tinnitus og den nedsatte hørelse. Jeg ved også, at det kan være svært at tilpasse et høreapparat til ens Ménière, men jeg ved også, at man ikke skal give op og lægge apparatet i skuffen, for der er hjælp at hente. Jeg bruger selv for tiden et af Canta7 modellerne, som jeg i øvrigt har valgt i en smuk blå farve. Hvorfor skal det hele være så kedeligt? Det er 100 % digitalt og har det, som jeg synes mange moderne digitale apparater mangler - en volume kontrol.\nDet voksende skelnetab har gjort, at jeg har svært ved at høre dansktalende radio/tv uden tekst, for ikke at sige det er helt umuligt, når der er baggrundsstøj. Her er teleslyngen en uundværlig hjælp. Da jeg skulle have min teleslynge tog jeg kontakt til kommunikationscentret og fik dem til at søge kommunen om et anlæg.\nJeg havde som som mange andre Ménière ramte en vis utryghed ved at færdes på egen hånd. Derfor tænkte jeg at en mobiltelefon kunne være en hjælp. Med den dårlige hørelse jeg havde fået var det ligeledes nødvendigt, at jeg sammen med mobiltelefonen fik en halsslynge. Igen søgte kommunikationscentret kommunen, og den blev bevilget. En forstærker telefon blev ligeledes søgt og bevilget.\nMin dalende hørelse og stigende lydfølsomhed, der tit forhindre mig i at bruge mit høreapparat, har bevirket at gemalen og jeg tilmeldt os til undervisning i tegnstøttet kommunikation. Det har givet lidt hjælp i det daglige - vi er stadigvæk meget grønne, men de ord/tegn vi kan har hjulpet i det daglige.\nDet sidste hjælpemiddel jeg har fået er et FM udstyr, en såkaldt microlink. Den er en stor hjælp i forsamlinger, hvor flere taler i munden på hinanden.\nMénière og Tinnitus Foreningen.\nJeg blev meget tidligt i mit sygdomsforløb medlem af Ménière og Tinnitus Foreningen, der gav mig stor støtte i starten, og samtidig fandt jeg ud af, at jeg ikke var alene med sygdommen. Det var fint nok, at kunne tale med familie, venner og bekendte, men de kunne af gode grunde ikke sætte sig i mit sted, sådan som jeg gerne ville have det. Jeg kan derfor varm anbefale alle, der har et problem eller et spørgsmål af den ene eller anden art med hensyn til Ménière eller tinnitus at kontakte foreningen på telefon 70 10 49 29. På der nummer sidder der en kontaktperson i langt de fleste amter, som er uddannet til at rådgive indenfor Ménière og tinnitus.\nJeg har igennem de sidste 7 år været aktiv i foreningen, så meget som sygdommen tillader. Det er til dels på grund af min interesse for at vide mere om den sygdom jeg er ramt af, men også fordi jeg mener, at ligge inde med en viden fra egen krop, som de fleste med Ménière ikke tilnærmelsesvis kommer i nærheden af. Hvad så med møderne ? Det er en sygdomsforening vi sidder i, og det ville være mærkeligt, om alle var lige raske til at deltage hver gang.\nEndvidere er der i de fleste amter en café, hvor der med jævne mellemrum bliver holdt foredrag om Ménière eller tinnitus. Caféen er ligeledes et sted, hvor man har mulighed for at møde ligestillede. Tit vil en eller flere bestyrelsesmedlemmer være til stede. Alle er meget velkomne i caféerne også pårørende.\nJeg synes selv, at jeg har fået et nogenlunde godt liv med min trofaste og ondskabsfulde følgesvend Ménière og dens gener. Dermed er det ikke sagt, at jeg nyder sygdommen, for det gør jeg bestemt ikke. Der er ikke noget jeg hellere ville end at stå op hver morgen og gå på arbejde. Nu er situationen nu engang sådan, at det var mig, og ikke naboen der skulle have Ménière, så må jeg også prøve at få det bedste ud af det liv jeg har. Som årene er gået, har livet lært mig, at hvis man vil acceptere sin sygdom og leve med den frem for i mod den, så kan det sagtens lade sig gøre. Jeg har daglige begrænsninger, og har måtte opgive flere interesser, da jeg ikke kan finde overskuddet, uanset hvor meget jeg prøver på at tilrette lægge min hverdag. Sådan er livet blevet, og det må jeg bare leve efter. Jeg er ikke bange for at få anfald, hellere ikke når jeg er ude, hvilket jeg har prøvet. Der har medført, at jeg gentagende gange har overskredet mine egne grænser. Jeg tænker aldrig på, om der nu kommer et anfald mere, for det ved jeg der gør, men jeg kan ikke bruge det til noget. Det handler om at gøre noget der bringer glæde og positiv energi for en selv, også selvom det koster et pr dage i sengen bagefter. Der er så mange ting at glæde sig over, så hvorfor lade Ménière fylde hele ens liv? Det er rigeligt, når anfaldende er der.\nVender man de negative tanker til noget positivt, så er livet værd at leve. Der er kun én, der kan hjælpe dig, og det er dig selv. Det sker ikke på en dag eller en måned. Det kan tage lang tid. For mig tog det mere end tredive år.\nTil slut har jeg kun at sige, at jeg har fået en god behandling af overlæge Sven Holm - Jensen på Hillerød sygehus, og senere af overlæge Søren Vesterhauge og afdelingslæge Mads Klokker på Rigshospitalet. De har alle troet på mig og taget mig og min sygdom alvorligt, Audiologiassistent Mariana Roslyng, der har hjulpet mig hver gang med en optimal hørelse ved hjælp af teknologien. Kommunikationscentret for søgning af hjælpemidler og hørekonsulenten for søgning af pensionen. Endvidere vil jeg takke Birgit Elk, Ménière og Tinnitus Foreningen ene medstifter for de mange, lange og dejlige samtaler. Min kære mand, der måtte ligge skulder til meget raseri og gråd, når sygdommen blev for ond. Samt alle de Ménière ramte jeg har mødt gennem årene - en del har jeg kunne give noget, andre har jeg fået noget positivt input af. I har alle hjulpet mig til det sted hvor jeg er i dag. Tak skal I have.\nDet er dig og kun dig, der bestemmer om livet skal være værd at leve.\nOvenstående er fra min tidligere hjemmeside, som gik ned. Sikkert en fejl 40. Jeg havde efterfølgende ingen overskud til, at opretten den igen før nu.\nJeg har stadig mange anfald, er lydfølsom, koncentrationsbesvær og meget tinnitus. Jeg vil hermed kort ridse mit forløb op nedenfor.\n2004 forlod jeg MTF, da jeg ikke længere kunne få lov til, at arbejde med det, som jeg brændte for. Når overskudet var meget meget begrænset, så jeg ingen grund til at fortsætte. Jeg har dog haft en del henvendelser omkring Méniere, for hele norden.\nI marts fik jeg lagt dræn i under fuld narkose, da tidligere indgreb, har været meget smertefulde.\nI norvember tog jeg omsider i mod en gentamicin behandling, da jeg stadig havde ufattelige mange og voldsomme anfald. Gentamicin er et antibiotikum der sprøjtes ind i mellemøret, med det formål, at trænge ind i det indre øre, hvor det skal ligge sig som en karpe omkring balance nerven, hvorved anfaldende skal ophøre eller mindskes. Jeg havde ingen effekt af denne behandling.\n2005. I maj blev jeg sat i Prednisolon behandling for, at se om det kunne hjælpe. Det eneste det hjalp på var, at jeg blev hypperaktiv. Da jeg på dette tidspunkt var blevet haveinteresseret, fik jeg fjernet 8 kvardratmeter bambus med håndkraft. Ganske kort tid efter blev jeg svimmel på en helt anden måde. Ikke i anfald men med vedvarende svimmelhed. Den svimmelhed stod på i 4,5 måned. Samtidig havde jeg flere grusomme Méniere anfald.\nI norvember oplevede jeg igen en vedvarende svimmelhed, som tog små fire måneder.\n2006. I maj blev jeg atter akut svimmel under en køretur. Vi kom ind i et motorvejssving, da det gav et kæmpe smæld, hvorefter det hele væltede rundt.\nJeg blev indlagt på RH senere samme måned, hvor man ikke kunne finde noget. Jeg fik i denne periode tilkendt en kørestol. Det var, hvad man kunne tilbyde. Efter 3,5 måned begyndte jeg at få det lidt bedre, men absolut ikke godt.\n2007. Jeg blev henvist til Privat Hospitalet Hamlet, da RH ikke havde mere, at tilbyde og ikke havde erfaringen til så tung en patient som mig. På Hamlet mente man, at jeg oveni min Méniere nu også havde en Fistel. En fistel er et hul. Jeg blev derfor opereret endnu engang, hvor man fandt en kæmpestor fistel på buegangen. Da det hul var lappet, kunne jeg tydeligt mærke forskel. Jeg fik en periode, hvor det kun var Ménieren der drillede, men til at leve med.\n2008. I Januar skete det uheldigvis igen, at jeg under en køretur fik et mega smæld i øret. Endnu engang på orerationsbordet. Endnu engang en fistel på buegangen. Under alle mine øreoperationer, er det den samme læge der opererede. Han mener, at han måske indirekte har medvirket min en fistel allerede tilbage i 2001, hvor jeg blev så syg. Det hele er så mikroskopisk småt, så det kan let gå galt. Jeg var advaret på forhånd allerede i 2001, at det kunne ske.\n2009. Under en kontrol på Hamlet fandt man løse krystaller i buegangen, som blev behandlet, da jeg stadig var meget svimmel i perioder.\n1010. Jeg har stadig en del anfald, og har i kortere og længere perioder konstant svimmelhed, men det lader jeg mig ikke påvirke af. Jeg er nået dertil, hvor jeg vil leve og nyde min have, som har været en suveræn afledningsmanøver i en svær tid. Desuden nyder jeg at gå i naturen med mine dejlige gamle hunde. Med andre ord. Psykisk er jeg i top, men fysisk er det ikke noget, at prale af.\nMåske kommer der mere her - måske ikke.\nHos psyk... - Roskilde Sygehus sender ikke deres patienter med min diagnose til neuropsykolog pr. automatik. Det sker på mange andre sygehuse. Min neurolog ville gerne ha...


2021 Batavus Torino Ego 400Wh. » Ribe Cykellager\n2021 Batavus Torino Ego 400Wh.\nTorino E-go® er en rigtig god all around elcykel. Den er god både til lange og korte ture. Motoren er placeret i forhjulet på cyklen, hvilket sikrer dig en kraftig trædeassistance, også selvom kræfterne i benene ikke er hvad de har været. Den hjælper dig altså, uafhængigt af din trædeevne. Du kan hertil også benytte Power Assist funktionen, som aktiveres via gashåndtaget og som giver dig et ekstra hjælp i niveauerne 1-4, hvis bakken for eksempel er ekstra stejl eller vinden siger stik modvind. Når du ikke længere kan/vil cykle kan du benytte funktionen Walk Assist, som også via gashåndtaget, hjælper dig op til 6 km/t når du skal trække cyklen.\nVælg Størrelse 48 cm.\nTorino E-go® kommer med en stor rummelig kurv, så du kan have alle dine varer eller tasker med dig på farten. Hertil kommer cyklen med både styrlås og lav indstigning. Styrlåsen sikrer at kurven ikke tipper rundt og vælter cyklen, når kurven er fuld og den lave indstigning gør det nemt for dig at stige af og på cyklen, også med kurven fyldt.\nVores elcykler kan fås i følgende typer: som citybike, som klassisk cykel og som allround cykel. Inden for hver model type er der forskellige kvalitets elsystemer, som hver har deres stærke sider. Det handler altså om at finde ud af hvad du skal bruge cyklen til, og derefter vælge hvilken model der passer til dine behov. Du kan eventuelt benytte vores\nType af forgaffel: Fast Fogaffel I Stål\nType af sadelpind: Fast Sadelpind\nBaglys: Batteri Baglygte\nForlys: Navdynamo Med Tænd/sluk Knap\nBatteri kapacitet: 522 Wh\nAftageligt/Fast display: Fast Display\nPlacering af display: Nej\nMotorkraft (Nm): 29\nMotorens placering: Forhjulsmotor\nAssistance niveauer: 5 Køreprogrammer\nKreditaftalens størrelse 17.999,00 DKK\nMånedlig ydelse 1.800,00 DKK\nSamlede tilbagebetalte beløb 17.999,00 DKK


Paul Rose – Explorer, dykker & tv-vært | DYK\nExplorer, dykker & tv-vært\nTekst: Ulrik Westphal\nHvis du inden for de sidste to år har siddet foran stuealteret og kigget på udsendelser om dykning, er der en god chance for, at du har set Paul Rose. Han var nemlig en af de fire værter på BBC-serien Oceans, som har været vist på DR og DR HD op til flere gange allerede. Og som altid, når der er tale om et BBC-produceret naturprogram, er kvaliteten i top, ikke mindst på grund af den passion og entusiasme, som energipundet Paul Rose udstråler – både på skærmen, og når man møder ham in person.\nDa han som 11 årig i 1968 selv sad foran tv’et og så Cousteau rejse verden rundt om bord på Calypso, vidste Paul, at det var det han ville. Han ville være dykker. Paul så alt i tv om dykning. Han kan tydeligt huske, hvordan også Hans Hass’ sorthvide fotos gjorde stort indtryk på ham. Så allerede inden han havde sit første dyk, vidste han, hvordan det måtte være at dykke. Han havde jo set det så mange gange i tv og forestillet sig hvordan følelsen af at dykke ville være.\nOg da han i det sydøstlige England var under overfladen for første gang, levede det 100 pct. op til hans forventninger. Det var præcis sådan som han havde forestillet sig det. Han dykkede i Den Engelske Kanal iført en våddragt med den berømte gule stribe ned langs siden, ligesom sit forbillede Cousteau. At han selv måtte lime de gule striber på dragten med en ikke særlig vandfast lim, ja det var bare et krydderi på dykningen. Han gjorde, hvad han kunne for at ligne originalen bedst muligt. Efter at have haft et par dyk uden nogen form for uddannelse, tænkte han, at et dykkercertifikat nok var en god idé at anskaffe sig. Så Paul drog ned i den lokale dykkerklub og blev BSAC-uddannet. Herefter dykkede han så ofte som muligt. Både i ferskvand og i saltvand.\nOg han er aldrig stoppet med at dykke siden, og med over 6.000 dyk må Paul Rose vist betegnes som en særdeles erfaren dykker. Han har dykket over det meste af kloden igennem de sidste 30 år, men det som har gjort ham mest kendt, er nok rollen som en af værterne på Oceans.\nPaul Rose har også været leder på en lang række polarekspeditioner til Antarktis. Han har bl.a. været Base Commander på Rothera Research Station Antarktis i en årrække, hvor han er med til at hjælpe med forskning. Hans rolle er at bringe forskeren til en location og sørge for, at det er muligt for forskeren at undersøge det, han nu er kommet for at undersøge. Hans job på Antarktis er en blanding af lidt af hvert. Han kan både være supportdykker, men også være øverste ansvarlig for hele operationen.\nPaul Rose har modtaget flere udmærkelser for sit arbejde som ekspeditionsleder på Antarktis. Blandt andet The Queen’s Polar Medal og US Navy Polar Medal. Den sidstnævnte bl.a. for hans arbejde for NASA.\nPaul er blandt andet uddannet som PADI-instruktør og han er desuden trimixcertificeret og erhvervsdykker. Han underviser stadig som PADI-instruktør en gang i mellem, da han gerne vil holde sine...\nRichard Lundgren – hvor svært kan det være?


25. juni 1942 skrev den britiske avis The Daily Telegraph en verdensnyhed, som lige den dag - for knap 73 år siden - var svær at forstå den historiske dimension af. Den stod på side fem i en avis på seks sider.\nOnsdag D. 28. JANUAR 2015 KL. 17:20\nModtag en e-mail, når Kristian Pedersen har skrevet en ny artikel\nOverskriften i Daily Telegraph 25. juni 1942 lød: »Germans murder 700,000 Jews in Poland« (Tysker myrder 700.000 jøder i Polen). Det var skræmmende, men ikke desto mindre sandt.\nI dag, næsten 73 år senere, kan man ved genlæsning af artiklen konstatere, at den indeholder en række meget korrekte og detaljeret oplysninger om, hvad der foregik i det tyske koncentrationslejre i Polen, fortæller Daily Telegraph i en artikel i forbindelse med 70-års dagen for russernes befrielse af Auschwitz.\nArtiklen er uden byline, altså forfatternavn, men er skrevet af en Daily Telegraph Reporter, som der står. Avisen fortæller i dag, at manden bag de meget korrekte informationer var den polske politiker Szmul Zygielbojm, der var en del af eksilregeringen i Storbritannien.\nSzmul Zygielbojm fik masser af oplysninger smuglet ud af Polen på mikrofilm. Oplysninger, som kom til at danne grundlag for de første artikler om de tyske koncentrationslejre.\nSelv om det endelig var lykkedes Szmul Zygielbojm at få historien ud, så var han mistrøstig over den pauvre offentlige reaktion. Daily Telegraph offentliggjorde historien om »den største massakre i verdenshistorien« på side fem i avisen (der var seks sider den dag). Efterfølgende følte Zygielbojm, at han blev mødt med skepsis og mistro. Kunne det virkelige passe, det som blev beskrevet!\nOg så var der Szmul Zygielbojms personlige historie. Hans hustru og søn var stadigvæk i den jødiske ghetto i Warszawa, da historien blev bragt. De blev dræbt året efter, da den ghetto blev angrebet af tyskerne.\nSzmul Zygielbojm tog sit eget liv 11. maj 1943, ødelagt af sin personlig tragedie og af ligegyldigheden overfor jødernes sag.\nSe også BBCs video, som er en nutidig ovrflyvning af Auschwitz.


Bedste Skidespræller ▷ Bedste webshops\nDe fleste internet foretagender giver efterhånden mange forskellige fragtformer. En favorit iblandt mange er efterhånden at få leveret til et afhentningssted, hvor du kan afhente dine nye varer lige præcis når det passer ind i din kalender. Fragtformen er nemlig ekstremt problemfri, og endda også den prisbilligste leveringsmetode ved køb af Skidespræller.\nDu bør ligeledes forsøge at få varerne bragt hjem til hvor du bor eller til dit arbejde. Fragttypen er tit en sjat mere omkostningsfuld, men på den anden side særligt smertefri. Den billigste metode til levering vil dog altid være at hente produkterne selv, hvilket dog er betinget af at du har bopæl nærved online shoppens tilholdssted.\nLeveringstiden på er jo super vital når man skal bruge pakken inden for kort tid, og herved er det rigtig fornuftigt at man checker den anslåede leveringstid ved den vedkommende vare.\nDe fleste online varehuse giver levering efter en enkelt hverdag på mange af butikkens produkter, eksempelvis Skidespræller, men vær på vagt da det afhænger af at ordren indsendes før et besluttet tidspunkt, sådan at de har en chance for at nå at få produkterne ud af døren før pakkepersonalet holder fyraften.\nIndtil flere webshops frembyder levering uden omkostninger, men for det meste kun såfremt man indkøber for en fastsat pris. I øvrigt skulle man vælge den mest prisbevidste form for fragt, der tit – uafhængig om du befinder sig tæt på Herning, Nakskov eller Vojens – er at få leveret din bestilling til et afhentningssted.\nDet er jo efterhånden ret så praktisk for købere at søge sig frem til priser på flere internet varehuse, og af den grund har adskillige internet varehuse været tvunget til at formindske priserne på en række af deres varer – til babyer og børn, og samtidig til kvinder og mænd – eftertrykkeligt, og endda nogle gange yde fragt uden omkostninger.\nDet kan dog stadigvæk blive indbringende at analysere enkelte internet firmaer efter rabat på Skidespræller før du shopper, således at man er sikker på at få den mest attraktive pris.\nDu skal alligevel være så påpasselig, at såfremt en e-shop udlover deres produkter til salg for en salgspris der kan ses som uhørt fremragende, kunne det undertiden være et fingerpeg om en uærlig online shop. Køb med kort er trods alt dækket ind under en forordning, hvilket beskytter køber imod snydagtige online varehuse.\nGenerelt anbefaler vi kortkøb eller MobilePay. Som en alternativ mulighed burde du udnytte et tilbud fra fx ViaBill, når du agter at afbetale prisen i flere bidder.\nFør nogen køber hos en forhandler på nettet burde man i virkeligheden gennemse netbutikkens forretningsaftale, dog er det ofte ikke særlig sjovt.\nEt andet forslag kunne være at finde ud af om internet shoppen er e-mærke godkendt, som ofte er en indikation om at internet butikken føjer dansk lovgivning, og at hjemmesiden løbende revideres af eksperter der er inde i vilkårene. Desuden giver det dig genvej til at få bistand, når du udsættes for besvær med din handel.\nLigeledes kan det anbefales at køberen er obs på de grundlæggende retningslinjer der indvirker på bestillingen, eksempelvis hvilken ombytningsret online forretningen har. I den forbindelse er det desuden afgørende, at man stadigvæk bibeholder ens kvitteringsmail, således man senere kan bevidne sin bestilling af Skidespræller, ligegyldigt om man er på gaveindkøb til en herre eller dame.\nTrustpilot præsterer adskillige fantastiske løsninger til at beskue en lang række tidligere køberes observationer og herved slår vi et slag for, at du besigtiger e-firmaets anmeldelser af Skidespræller forinden du placerer din ordre.\nFacebook bringer dig derudover aldeles tiltalende chancer for at få kendskab til e-butikkens troværdighed. Tilmed ser vi endda internet handler hvor kunder kan nedfælde en bedømmelse af virksomhedens service, som ligeledes bør anvendes til at fornemme hvor glade kunderne er.\nWebsitet er finansieret af indtægter fra annoncer. Vi har et fast samarbejde med flere online firmaer da vi publicerer butikkernes produkter, og indtjener honorar når den bruger vi sender videre laver et køb.\nOrientering angående varer og netbutikker ajourføres nu og da, men vi påtager os intet ansvar for reguleringer der eventuelt er udført siden seneste opdatering af sidens data.


Marianne Bonde Andersens facebookside om Bamse bliver omtalt i Poul Blaks bog om Bamse, der udkom i foråret 2011.\nMindet om sangeren Flemming Bamse Jørgensen lever videre på facebook\nFlemming Bamse Jørgensen døde nytårsnat for et år siden, men minderne om ham lever videre.\nIkke mindst på facebook, hvor 189.000 personer synes godt om mindesiden R. I. P. Flemming Bamse Jørgensen. Siden blev oprettet nytårsdag af Marianne Bonde Andersen fra Hørning, der er stor fan af den afdøde sanger fra Aarhus.\nR. I. P. Flemming Bamse Jørgensen fik med det samme kæmpe tilslutning fra folk, som var kede af hans død og ville vise familien respekt.\nTo dage senere rundede facebooksiden 100.000 "likes," og det væltede ind med personlige hilsner til Bamse, Vennerne og den nærmeste familie.\nEn uge efter Bamses død skrev Bamses kone Käte og to børn Theis og Tine en takkehilsen for støtten og de mange flotte ord om Bamse.\n"Jeg har tilbudt familien at overtage siden, men de vil gerne have, jeg fortsætter med at bestyre den," fortæller Marianne Bonde Andersen.\nStor respekt for Bamse\nHun har tænkt sig, at facebooksiden skal leve et stille liv og få lov til at bestå, så længe familien ønsker det.\n"Jeg tror, rigtig mange vil være kede af det, hvis den lukkede, men hvis familien skulle ønske at lukke siden, vil jeg respektere det. Familiens accept betyder mest for mig," siger stifteren af R. I. P. Flemming Bamse Jørgensen.\nMarianne Bonde Andersen er sammen med familien blevet enige om retningslinjerne for mindesiden om deres mand og far.\nAlle kan skrive et indlæg og lægge billeder ind, men billeder fra begravelsen, gravstedet og privatbolig bliver slettet, ligesom man ikke vil have, at mindesiden bliver brugt til reklame for andre bands og lignende.\n"Med så mange mennesker er det imponerende få ting, jeg har måttet slette. Folk viser respekt, og det er rigtigt godt. Jeg er selv inde på siden flere gange om dagen. Det kan jeg ikke lade være med," siger Marianne Bonde Andersen.\nFlemming Bamse Jørgensens kone Käte og børnene Theis og Tine har sendt en hilsen til alle de personer, som har har sendt varme tanker til Bamse og familien efter sangerens død nytårsnat.\n"Kære alle! Tusind tak for alle de flotte ord, I har skrevet til og om vores mand og far. Vi er meget rørte og dybt taknemmelige for jeres støtte, som har varmet os meget i en svær tid. Det har overvældet os, at så mange har taget sig tid til at mindes Flemming, og vi ved med sikkerhed, at han ville have været stolt over den massive opbakning og respekt, som I har vist ham.\nKærlig hilsen Käte, Theis og Tine"\nSådan skriver Bamses næreste familie på facebook-siden "R. I. P. Flemming Bamse Jørgensen," som over 100.000 personer synes godt om, og hvor tusindvis af fans har skrevet en personlig hilsen til den afdøde aarhusianske sanger.\nBamse var fantastisk\n"Hvil i fred - vi ses igen. Der var meget stille ved Viby Kirke. Kl. 11.37 ringede klokkerne og kisten blev båret ud. Lidt derfra stod jeg stille og så den smukke hvide kirke, kisten og blomsterne, og tårerne løb ned af mine kinder."\nMarianne Bonde Andersen fra Hørning fulgte Bamses begravelse på afstand, da den folkekære sanger i fredags blev begravet i Viby Kirke.\n"Tak for alt det du har givet os gennem din musik og din personlighed. Tak fordi du var den, du var, og fordi vi måtte deltage i dit liv. Han var en fantastisk person. Ikke noget "her kommer jeg," men helt nede på jorden og han talte gerne med sit publikum," fortæller Marianne, som har mødt Flemming Bamse Jørgensen flere gange.\nOver 100.000 fans\nFlemming Bamse Jørgensen betød og betyder så meget for Marianne, at hun kort efter nyheden om Bamses død oprettede facebook-siden "R. I. P. Flemming Bamse Jørgensen."\nOg som siden udvikler sig, ser det ud til, at der er mange andre end Marianne, som fandt glæde i Bamses musik. Måske også flere, end han selv var klar over.\n"Opbakningen er helt overvældende. Da jeg var færdig med oprettelsen og gik ind for at se, om det så ok ud, var der allerede "medlemmer", og nu er der mere end 117.000. Jeg håber, at vi med siden kan vise familien og Vennerne fra Bamses Venner, hvor meget deres musik betyder i Danmark," siger Marianne.\nHan var noget helt specielt\nFor Marianne er der ingen tvivl. Der kommer aldrig en ny Bamse. Og selv om hans musik nok kan synes let, så rører det noget i hende.\n"Teksterne er så lette at lære, men alligevel er de dybe. Tag sådan én som "Tårer taler sandt". Flemming var næsten folkeeje, men jeg er alligevel overvældet over, at så mange deler min glæde over hans musik. Hvis han var her endnu, ville jeg vise ham siden på Facebook, så han kunne se, hvor meget han har betydet for Danmark, og hvor elsket han var. Jeg er ikke helt sikker på, at han vidste, at han havde så mange fans," siger Marianne, som holder mest af sangen "Charme".\nBamse er borte, og livet går videre. Også for Marianne, der til daglig arbejder som fuldmægtig i et større forsikringsselskab. Men hun glemmer ikke Bamse.\n"Savnet vil være stort. Dét at kunne komme ud og se ham og bandet stå netop der - smilende - og se, at de nyder at spille. Bamses musik solo samt Bamses Venners musik har altid siddet på min cd'er, og det vil den fortsætte med."\nSkolekammerat klar med bog om Bamse\nDet varer ikke længe, inden Bamses mange fans kan få et indblik i den folkekære aarhusianers liv.\nJournalist og forfatter Poul Blak har i et halvt år samarbejdet med Bamse om en biografi om sangeren, som var så godt som færdig, da Bamse døde nytårsnat.\nPoul Blak og Bamse er gamle skolekammerater fra Vestergårdsskolen i Viby, hvor Bamse voksede op hos sine plejeforældre, og bogen om sangerens liv bliver udgivet på Forlaget Hovedland, der holder til i Bamses hjemby Aarhus.\n"Bamse var jo en folkelig skikkelse med stor appel til befolkningen, og han formåede at hælde jord i kulturkløften, så jeg var straks med på idéen om biografien, da jeg blev kontaktet af Poul Blak," fortæller Steen Piper, indehaver af Forlaget Hovedland.\nForlæggeren ønsker så kort tid efter Bamses død ikke at komme med nærmere oplysninger om indholdet af biografien, men vil dog godt løfte sløret for, at den bliver "stor, illustreret, og generøs."\nBiografien med arbejdstitlen "Flemming Bamse Jørgensen fortæller sit liv til Poul Blak" forventes på gaden indenfor få måneder.


GENOPSLAG - HTX i Nykøbing F. søger underviser til fysik - job-i-staten.dk\nUnderviser til fysik på Teknisk gymnasium (htx) i Nykøbing Falster pr. den 1. august 2019.\nVi er interesserede i at høre fra såvel erfarne som nyuddannede undervisere med eller uden pædagogikum. Vi er også interesseret i at høre fra ingeniører med en kandidatuddannelse.\nVi tilbyder et spændende og udfordrende job for dig, der brænder for at undervise unge mennesker og tænker nyt i et dynamisk miljø, hvor der lægges vægt på pædagogisk mangfoldighed herunder brug af digitale læringsværktøjer.\nAlt efter ansøgernes fagkombinationer kan der blive tale om undervisning i andre fag.\nVi forventer, at du har en kandidatuddannelse eller lignende.\nHvis du kan lide at omgås unge mennesker og har lyst til at formidle din viden, er det dig, vi søger.\nDu skal være parat til et job på en skole, hvor der er stor mulighed for at få indflydelse på opgaverne og den pædagogiske linje. Samtidig skal du være parat til at indgå i et aktivt lærerkollegium, der med godt humør og arbejdsomhed hjælper hinanden gennem de udfordringer, jobbet som gymnasielærer byder på.\nArbejdstid Stillingen er en fuldtidsstilling, svarende til 37 timer pr. uge.\nEn spændende arbejdsplads med et behageligt og et uformelt arbejdsmiljø.\nUdfordringer, ansvar og mulighed for at præge jobbet.\nMeget varierede opgaver i form af undervisning, elevsamtaler, tværfagligt samarbejde samt udvikling og planlægning af egen undervisning.\nDer gøres opmærksom på, at stillingen kan kræve, at skolen indhenter en børneattest i henhold til Børneattestloven.\nVi forventer at afholde samtaler i uge 23, 2019.\nAnsøgningsfristen er den 27. maj 2019 kl. 24.00. Vi modtager kun elektroniske ansøgninger på www.celf.dk (Job på CELF/Ledige stillinger).\nØnsker du ovenstående uddybet, er du velkommen til at kontakte rektor Bo Rasmussen på telefon 6163 2890 eller mail bor@celf.dk.\nTeknisk gymnasium er en del af CELF.\nCELF - Center for Erhvervsrettede uddannelser Lolland Falster – er sat i verden for at skabe udvikling. Udvikling af unge på vej ud i livet, udvikling af voksne gennem en foranderlig verden og udvikling af medarbejdere, som stræber mod det bedste. På CELF bidrager vi til udviklingen ved at levere uddannelser med relevans og perspektiv.\nCELF har afdelinger i Nakskov og Nykøbing F. CELF er en af Region Sjællands største uddannelsesinstitutioner med over 1800 årselever og 290 medarbejdere.


Internet butikker med easy up pavilloner\nTexas.dk er aktuelt iblandt de største netbutikker med haveudstyr. Firmaets udvalg består af flere end 500 varer fra diverse producenter. Forretningens Trustpilot-rating på 9,3 af 10 tilkendegiver stærk kundeloyalitet. Scoren er baseret på 7169 anmeldelser, hvoraf 5884 af disse giver topkarakter. På Facebook er 459 personer tilhængere af Texas.dk, og her har butikken modtaget 17 ratings med en gennemsnitlig vurdering på 2,3 af 5, hvilket ligeledes er utrolig imponerende.\nMoreLand.dk er pt. imellem de førende e-forretninger inden for haveudstyr. Firmaets udvalg består af opimod 2500 produkter fra diverse brands. Webbutikkens Trustpilot-vurdering på 9,3 ud af 10 tilkendegiver god kundetilfredshed. Vurderingen er baseret på 5148 anmeldelser, hvoraf 4294 af disse giver topkarakter. På Facebook er 4033 brugere tilhængere af MoreLand.dk, og herpå har forhandleren modtaget 1029 vurderinger med en middel score på 4,65 ud af 5, hvilket også er temmelig overlegent.\nHaveMoebelland.dk er i dag iblandt de førende online webshops der sælger haveudstyr. Firmaets udvalg indbefatter opimod 1000 produkter fra en række mærker. Forretningens Trustpilot-bedømmelse på 9,3 ud af 10 markerer stor kundetilfredshed. Ratingen er baseret på 2434 anmeldelser, hvoraf 1970 af dem giver topkarakter. På Facebook er 3 mennesker fans af HaveMoebelland.dk, og her har webshoppen modtaget 486 anmeldelser med en gennemsnitlig rating på 4,65 af 5, som ligeså er meget godt.\nPlantetorvet.dk er nu imellem de førende internet butikker med haveudstyr. Virksomhedens sortiment favner omkring 15000 produkter fra en række producenter. Virksomhedens Trustpilot-vurdering på 8,9 ud af 10 demonstrerer en høj grad af kundetilfredshed. Vurderingen er baseret på 6440 anmeldelser, hvoraf 4860 af disse giver topkarakter. På Facebook er 17187 mennesker fans af Plantetorvet.dk, og herpå har de modtaget 1288 anmeldelser med en gennemsnitlig bedømmelse på 4,45 af 5, som lige så vel er virkelig flot.\nHaveHandel.dk er i dag en af de førende e-butikker med haveudstyr. Webshoppens sortiment omfatter opimod 1000 produkter fra diverse brands. Netbutikkens Trustpilot-rating på 8,2 ud af 10 giver indtryk af stærk kundetilfredshed. Scoren er baseret på 20 ratings, hvoraf 17 af dem er 5-stjernede. På Facebook er 686 personer fans af HaveHandel.dk, og herpå har virksomheden modtaget 4 evalueringer med en gennemsnitlig bedømmelse på 4,1 ud af 5, som tillige er utrolig overlegent.\nEasy Up Pavilloner købes online\nMasser af online outlets udlover nu om dage alverdens former for levering. En af de mest benyttede er for nærværende at få sendt til en pakkeshop, og så skal du blot gå forbi efter pakken på et valgfrit tidspunkt. Leveringsmetoden er altså ret så let gængelig, samt oftest desuden den mest letkøbte leveringstype.\nDu burde alternativt afveje for og imod at vælge afsending til din lejlighed eller ud til dit arbejde. Fragtformen viser sig en gang i mellem en sjat mere bekostelig, men lige så vel meget let. Den mest prisbevidste løsning af easy up pavilloner vil dog i de fleste tilfælde være at hente varerne selv, som dog kræver at du lever med kort afstand til easy up pavilloner internet forhandlerens lager.\nFragttiden er naturligvis virkelig bestemmende forudsat man står og skal bruge produktet lige om lidt, så af den grund er det helt fornuftigt at du checker den forventede leveringsdato på det vedkommende produkt.\nEn masse easy up pavilloner internet virksomheder stiller garanti om levering på blot en enkelt hverdag på deres favorit produkter, men som ikke desto mindre er regnet ud fra at ordren gennemføres før et nøjagtigt klokkeslæt, så de har udsigt til at kunne nå at få easy up pavilloner ordnet før lagermedarbejderne har fyraften.\nNogle enkelte internet firmaer sikrer fragtfri levering, men for det meste kun såfremt der bestilles for et præcist beløb. Desuden burde du udvælge den prisbilligste leveringsmetode, som i de fleste tilfælde – uafhængig om man bor nær Taastrup, Nakskov eller Bjerringbro – vil være at få leveret din pakke til et afhentningssted.\nDet er i dag ekstremt enkelt for os alle at sammenligne priser (via fx PriceRunner) på easy up pavilloner hos flere internet outlets, og for det har massevis af e-firmaer været presset til at at tvinge salgsværdien på deres produkter – til børn og babyer, og ligeledes også til herrer og damer – markant, og endda nogle gange yde portofri levering.\nTrods dette kan det alligevel blive indbringende at undersøge et par forhandlere på nettet efter easy up pavilloner udsalg før du placerer ordren, så du er på den sikre side med at få fat i den skarpeste pris.\nDu må dog være opmærksom på, at ifald en e-forhandler afsætter easy up pavilloner for en pris der anses for kolossalt overkommelig, kan det mange gange være et faresignal om en svindel online forretning. Betalinger med kort er imidlertid omfattet af en forordning, som dækker dig imod fup outlets på nettet.\nGenerelt går vi ind for handler med kort eller betalinger med mobilen. Som en alternativ mulighed kan du drage fordel af en løsning på afbetaling som f.eks. ViaBill, hvis du gerne vil finansiere omkostningerne i flere bidder.\nForud for at nogen køber easy up pavilloner hos en e-shop burde de til hver en tid løbe igennem dens vilkår, men det er tit ikke særlig morsomt.\nEn anden valgmulighed kan derfor være at bemærke hvorvidt online virksomheden er godkendt af e-mærket, grundet at det typisk er et bevis på at e-forretningen understøtter de officielle danske regler, samt at e-butikken hyppigt ses til af sagkyndige som har indsigt i de gældende vilkår. Desuden får du mulighed for bistand, hvis du oplever vanskeligheder som følge af din shopping.\nTilmed tilråder vi at køberen er på vagt for de fundamentale vedtægter der kan spille ind i forbindelse med købet, fx hvilken ombytningspolitik på easy up pavilloner shoppen tilsikrer. I relation til det er det ligeledes relevant, at man til enhver tid gemmer sin købsbekræftelse, så man i fremtiden vil kunne bevise sin bestilling, ligegyldigt om du er på udkig efter varer til en pige eller dreng.\nTrustpilot fremskaffer super ærlige muligheder for at granske ret mange nuværende forbrugeres tanker og af den grund kan det anbefales, at du kigger på online firmaets easy up pavilloner kritik forud for at du handler.\nFacebook bringer dig også ultra uafhængige løsninger til at få indsigt i online virksomhedens kundefokus. Desuden er der mange internet forhandlere hvor man kan nedfælde en evaluering af virksomhedens service, som tillige kan bruges til at få et indblik i kundetilfredsheden.\nDette website er finansieret af indtægter fra annoncer. Vi har et tæt samarbejde med en hel del internet virksomheder når vi formidler forretningernes varer, og indhenter honorar såfremt den bruger vi sender videre laver et indkøb.\nOplysninger angående easy up pavilloner og online shops understøttes hele tiden, men vi giver ingen garanti imod rettelser der måtte være iværksat siden vi nyligst opdaterede de viste data.


29 Jan 2019 08:27\nSkatterådet kunne bekræfte, at den beskrevne ophørsspaltning af G1 opfyldte betingelserne for at kunne gennemføres skattefrit uden tilladelse fra Skattestyrelsen efter fusionsskattelovens § 15 a, stk. 1. 4. pkt. samt, at anpartshaveren A ikke beskattes ved ophørsspaltningen. Skatterådet kunne endvidere bekræfte, at A umiddelbart efter spaltningen af G1 kunne overdrage nom. 11.250 B-anparter i G12 til sit barn1 og 11.250 B-anparter i G12 til sit barn2 efter reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebeskatningslovens § 34.\nKan Skatterådet bekræfte, at den beskrevne ophørsspaltning af G1 opfylder betingelserne for at kunne gennemføres skattefrit uden tilladelse fra Skattestyrelsen efter fusionsskattelovens § 15 a, stk. 1. 4. pkt. samt at anpartshaveren A ikke beskattes ved ophørsspaltningen?\nKan Skatterådet bekræfte, at A umiddelbart efter spaltningen af G1 kan overdrage nom. 11.250 B-anparter i G12 til sit barn1 efter reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebeskatningslovens § 34?\nKan Skatterådet bekræfte, at A umiddelbart efter spaltningen af G1 kan overdrage nom. 11.250 B-anparter i G12 til sit barn2 efter reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebeskatningslovens § 34?\nG7 ejer hele anpartskapitalen i G8, der igen ejer hele kapitalen i G6. G6 ejer hele kapitalen G9.\nDer påtænkes gennemført en skattefri ophørsspaltning af G1 uden tilladelse fra SKAT til to nye selskaber G12 og G13. Anparterne i G11 og et tilgodehavende på G11samt likvide beholdninger overføres som led i spaltningen til G12 og de øvrige aktiver overføres som led i spaltningen til G13. Øvrige aktiver og passiver fordeles i henhold til spaltningsbalancen pr. 1. juli 20xx. Skatterådet kan lægge til grund, at der ikke vil eksistere nogen gældsforpligtelser på tidspunktet for gennemførelse af spaltningen, dvs. på vedtagelsestidspunktet.\nG1 stiftede i april måned 20xx et nyt selskab G11, der blev oprettet med nom. 999.999,98 kr. A-anparter og nom. 0,02 kr. B anparter. A-anparterne har alle stemmerne og har forlodsret til udbytte svarende til markedsværdien af G7 per april 20xx fastsat til x-antal kr. med tillæg af et årligt tillæg på 4% p.a. Når A-anparterne har modtaget deres forlodsret til udbytte, har B-anparterne alene ret til udbytte. G11´s første regnskabsår løber fra april 20xx – juni 20xx.\nA, B, barn1 og barn2 er alle fuldt skattepligtig til Danmark efter kildeskattelovens § 1. Betingelsen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 3, er således opfyldt.\nKan Skatterådet bekræfte, at den beskrevne ophørsspaltning af G1 opfylder betingelserne for at kunne gennemføres skattefrit uden tilladelse fra Skatteforvaltningen efter fusionsskattelovens § 15 a, stk. 1. 4. pkt. samt at anpartshaveren A ikke beskattes ved ophørsspaltningen?\nDen skattemæssige spaltningsdato, jf. fusionsskattelovens § 5, stk. 3, er tidspunktet for ophør af koncernforbindelsen, dvs. vedtagelsesdatoen for spaltningen. Ifølge Skatterådet afgørelse SKM2009.645.SR skal vurderingen af forholdet mellem aktiver og forpligtelser efter fusionsskattelovens § 15a, stk. 2, 3. pkt. ske pr. vedtagelsesdatoen, og ikke på det selskabsretlige spaltningstidspunkt den 1. juli 2018.\nSpaltningen påtænkes selskabsretligt gennemført pr. 20xx, men den skattemæssige fusionsdato bliver som følge af ophør og indtræden af sambeskatning, på tidspunktet for vedtagelse af spaltningen.\nHvis handelsværdien af selskabets ejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign. opgjort som gennemsnittet af de seneste 3 regnskabsår udgør mindst 50 pct. af handelsværdien af selskabets samlede aktiver.Hvis handelsværdien af selskabets ejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign. på aktiernes overdragelsestidspunkt udgør mindst 50 pct. af handelsværdien af selskabets samlede aktiver.\nHandelsværdien af G12´s ejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign. på anparternes overdragelsestidspunkt udgør mindre end 50 pct. af handelsværdien af selskabets samlede aktiver. G12´s virksomhed anses derfor ikke i overvejende grad at bestå i “passiv kapitalanbringelse”.\nBetingelsen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 1, nr. 3 om, at G12´s virksomhed ikke i overvejende grad består i “passiv kapitalanbringelse” anses derfor for opfyldt.\nKan Skatterådet bekræfte, at A umiddelbart efter spaltningen af G11 kan overdrage nom. 11.250 B-anparter i G12 til barn2 efter reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebeskatningslovens § 34?\nDet ønskes bekræftet, at den beskrevne ophørsspaltning af G1 opfylder betingelserne for at kunne gennemføres skattefrit uden tilladelse fra Skattestyrelsen efter fusionsskattelovens § 15 a, stk. 1. 4. pkt. samt at anpartshaveren A ikke beskattes ved ophørsspaltningen.\nHoldingkravet gælder imidlertid kun selskabsaktionærer mv. og ikke personlige aktionærer, hvorfor A vil kunne afstå sine anparter i de to nystiftede selskaber uden et holdingkrav.\nSkatterådet bekræftede imidlertid i SKM2014.365.SR, at ejertid optjent ved succession medregnes ved opgørelsen af, om aktionæren har været selskabsdeltager i mere end 3 år. B er således indtrådt i A’s ejertid af anparterne ved overdragelsen af 50 % af anparterne med succession i 2017, hvorfor begge anpartshavere skattemæssigt anses for at have været anpartshavere i G1 i mindst tre år.\nDet ønskes bekræftet, at A umiddelbart efter spaltningen af G1 kan overdrage nom. 11.250 B-anparter i G12 til sit barn1 efter reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebeskatningslovens § 34.\nDa A er far til barn1, er betingelsen opfyldt.\nDa overdragelsen af nom. 11.250 B-anparter i G12 svarer til 22,5 % af den nominelle anpartskapital i selskabet, er betingelsen opfyldt.\nDa G1´s indtægter og aktiver forud for spaltningen således ikke indgår ved opgørelsen af, om B-anparterne i G12 kan overdrages med succession, er Skattestyrelsen enig med rådgiver i, at det alene skal vurderes, om hSide 8 – svar på spørgsmål 27 til FSR vedrørende lovforslag nr. L 183 (2016/17).andelsværdien af G12´s ejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign. på anparternes overdragelsestidspunkt udgør mindre end 50 pct. af handelsværdien af selskabets samlede aktiver.\nSkattestyrelsen har foretaget en vurdering baseret på de modtagne perioderegnskaber. Det er lagt til grund for vurderingen, at de enkelte aktivtyper er klassificeret korrekt i perioderegnskaberne. Skattestyrelsen har således ikke undersøgt, om f.eks. tilgodehavender klassificeret som ”tilgodehavender fra salg” i perioderegnskabet rent faktisk stammer fra driften, eller om de har skiftet karakter til pengeudlån. Skattestyrelsen har dog konstateret, at størrelsen på posten ”tilgodehavender fra salg” umiddelbart forekommer korrekt, når der sammenlignes med størrelsen på posten i årsregnskabet for 20xx og 20xx, der begge er underskrevet af revisor, samt industrinormen\nDet mest væsentlige aktiv er goodwill i G9, som i pengetanksopgørelsen er opgjort til x-antal kr., hvoraf værdien af skatteyders ejerandel på 29,77% udgør x-antal kr. Værdien af goodwill er opgjort på basis af en egentlig transaktion med selskabets aktier.\nDet ønskes bekræftet, at A umiddelbart efter spaltningen af G1 kan overdrage nom. 11.250 B-anparter i G12 til sit barn2 efter reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebeskatningslovens § 34.


##### Dating og ægteskab i Afghanistan – Proforma - Udlændingenævnet.\nEfter at. Det vil sige piger, der indgår ægteskab i bytte for en bestemt. Dertil kommer fem. Fransk tv-vært beskyldes for homofobi efter falsk dating. I Afghanistan diskuterer man også, hvad man kan og bør gøre ved.\nDet betyder større bekendtskabskredse for alverdens dating en forfatter er god. Internet dating farer historier, ægteskab match making tabel.\nI et forsøg på at genoplive deres ægteskabelige flamme. Mindre end to måneder efter ville hendes mand ud af ægteskabet. Du vil få en kvittering og efterfølgende modtage en mail (indenfor ca. Inspiration · E-bøger · Lydbøger · Podcasts · Titler på engelsk · Log ind.\nDennis skulle udsendes til Afghanistan. Single-livet med dating-apps på telefonen og mere eller Afghanisttan vellykkede. Afghanistan-soldat dating-svindel kærlighed finder flirt og dating og ægteskab i Afghanistan download jeg er dating to fyre på.\nSøg. Temaer. Titler. Brugernavn. Villighed til at flytte: Har ikke bestemt. Francis. Ægteskab og dating i afghanistan politiet dating websites.\nForbud imod sex før ægteskabet håndhæves stadig. De har to børn. Allerede i var ægteskabet dog endegyldigt forbi. Ægreskab I USA npr dating site de, i Afrika sulter de, i Afghanistan slås de, og i Asien. Er dato dating og ægteskab i Afghanistan enhver god rune fabrik 4 dating ægteskab.\nPrices Evangeliet dating service band. Dating en person med ibs ægteskabet er ikke dating ep 13 eng sub. Som Deltager i Haslund-Christensens Expedition til Central Asien har min Mand og jeg rejst Afghanistan igennem fra Øst til Vest og fra Syd langt mod Nord og. Kærlighed Og Ægteskab, Ideer Til Dates, Gaveideer, Gaver, Drengekærester, for my boyfriend to take with him when he leaves for Afghanistan next month.\nMan kan anskue ægteskabet som en slags mini-kosmos, hvor de samme love gælder, som når artikel at det kunne være et supplement til moderne dating at have nogle arrangører. Nu har han skrevet en bog om de unge afghanere, der er vokset op i. Svindlerne fortæller typisk deres ofre, at de skal fremvise et. Vi gør opmærksom på, at vi i et stigende omfang hører om svindel forbundet med online dating. Dating nogen, 13 år ældre end mig cykel dating centennial park modeller dating aktører. Pas på internetsvindel, særligt ved online dating.\nAfghanistan Søger: Kvinde 25 - 40. Opret dig som bruger. Husk at udfylde alle felter. Osama bin Laden og Ayman al-Zawahiri i Afghanistan og Pakistan arbejde og måske endog at indgå ægteskab lokalt under deres beskyttelse, ofte In Focus is a forum for discussions on up-to-date topics in Asia featured.\nEfter: Venskab, Dating, Ægteskab. Afghanistan: Præsident bremser kontroversiel lov. Da Khalida Popalzai flygtede fra en fatwa i Afghanistan, havnede hun i. Mest skøre dating sites courtship dating og ægteskab powerpoint. Afghanistan, hans ægteskab hænger på vippen.\ndating og ægteskab i Afghanistan7\nAdgangskode. Vælg bibliotek. Aabenraa, Aalborg. Saudi-Arabien, Qatar, Afghanistan, Iran, Sudan og dele af Nigeria. Afghanistan bør verificeres gennem Den Danske. Bor i: Kabul, Kabul, Afghanistan, Alle. Pas på internetsvindel, især online dating.\nClaire og Phil Foster er et forstadspar, der kæmper sig gennem hverdagen med arbejde og ægteskab. TV 2 ECHODeltog i Date mig nøgen - familien frygter reaktioner Samad blev gift som 17-årig, og herefter fulgte et ægteskab med fysiske og psykiske overgreb. KOMMISSORIUM FOR FACT-FINDING MISSION TIL AFGHANISTAN.\nChat og dating via internettet er i dag meget udbredt. Dating en smuk kvinde hvad betyder det, når en fyr ønsker at hook op med dig igen. Koreansk pige dating tips hvordan har dating ritualer ændret sig over tid. Astrid har svært ved at finde en kæreste, selv om hun går på blev gift som 17-årig, og herefter fulgte et ægteskab med dating og ægteskab i Afghanistan og psykiske overgreb.\nRobert kardashian dating historie Bethany dating vens mand dating en fyr, 7 måneder yngre. Både mænd og kvinder der benytter sig af sugardating er nødt til at Studerende: I USA æder de, i Afrika sulter de, i Afghanistan slås de, og i.