Fastsættelse af vejnavne og adresser - PDF\nDownload "Fastsættelse af vejnavne og adresser"\n1 Fastsættelse af vejnavne og adresser Vejledning\n2 Fastsættelse af vejnavne og adresser Vejledning Marts 2009\n3 , vejledning Vejledningen findes på Erhvervs- og Byggestyrelsens hjemmeside: Oplag: 700 stk. ISBN trykt udgave: ISBN elektronisk udgave: Illustrationer: Arkitekt MAA Peter Juel Jeppesen, Byplantegnestuen A/S, København Design af omslag: Schultz Grafisk, Albertslund Trykt i Danmark, marts 2009 Schultz Grafisk, Albertslund Erhvervs- og Byggestyrelsen Dahlerups Pakhus Langelinie Allé København Ø Tlf.: Fax:\n4 Indholdsfortegnelse Indledning... 7 Baggrund...7 Om denne vejledning Formålet med at fastsætte adresser Krav til et godt adressesystem Synlige adresser Adresser i it-systemerne Lokale adressesystemer Stærkere adressemyndighed hvad er nyt? for landeveje og hoved landeveje Mulighed for at fastsætte vejnavne og husnumre for interne veje Adresser til ubebyggede arealer Ejers pligt til at opsætte skilt med de fastsatte husnumre Fastsættelse af etage- og dørbetegnelser Nye regler om vejnavnes entydighed Ansvaret for den samlede adressebestand Ansvar for korrekt og fuldstændig registrering af alle adresser Opgaver og organisering Generelt Registrenes rolle Hvornår og hvor opstår behov for nye adresser? Behov for tidlig tildeling af adresser Forholdet til andre parter, som berøres af ændrede adresser Adressens bestanddele Vejnavne Adgangsadresser Enhedsadresser Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode Generelt Reglerne om entydigheden af vejnavne Samme eller næsten enslydende vejnavne Entydighed for eksisterende vejnavne Vejnavnet skal være stabilt og kunne leve i mange år Ikke navne på nulevende eller nyligt afdøde personer Vejnavnet skal henføre til en sammenhængende del af vejnettet Retskrivning af vejnavnet Fejl i CPR-vejnavnes stavemåde Korrekt stavemåde i CPR er vigtig Vejadresseringsnavn Vejkode Registrering af vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode Oplysninger om vejnavnets beliggenhed mv. til fælles, elektronisk opslagstavle...31\n5 6. Husnummer (adgangsadresse) Generelt Placering i et postnummer Den adgangsgivende vej Veje som krydser kommunegrænsen, motorveje mv Hvornår skal husnumre fastsættes? Foreløbige sagsadresser i nyt BBR? Adressen som selvstændigt, stabilt objekt Hvor skal og kan adgangsadresser fastsættes? Ikke husnumre til vejarealer mv. uden bebyggelse Anvendte og skiltede husnumre o.l., som kommunen ikke kender Husnummeret skal afspejle beliggenheden Husnumre med og uden bogstav Administrative adressebetegnelser må ikke registreres Bygningsnavn, gårdnavn e.l. (CPR-lokalitet) Generelt Hvornår anvendes bygningsnavn? Hvilke navne kan benyttes? Registrering af bygningsnavn Supplerende bynavn Generelt Hvornår anvendes bynavn? Bekendtgørelse om vejnavnes entydighed Hvilke navne kan benyttes? Navnesammenfald med postdistriktet Registrering af bynavne Postnummer Generelt Officielt postnummerkort Kommunens placering af vejnavne og adresser i det rigtige postnummer Adresser uden postnummer Adressepunkt (adressekoordinater) Generelt Registrering og ajourføring af adressekoordinaterne Datakvalitet Etagebetegnelse og dørbetegnelse (enhedsadresse) Generelt Hvor skal og kan enhedsadresser fastsættes? Hvornår kan etage- og dørbetegnelse undlades? Hvordan defineres etagebeliggenheden? Korrekte etagebetegnelser Regler for dørbetegnelser Systematiske dørbetegnelser Skiltning af dørbetegnelser...53\n6 12. Høring, begrundelse, klage vejledning mv. i adressesager Forvaltningslovens almindelige regler Formålet med partshøring Hvem er part i sagen? Partshøring: Hovedregel og undtagelser Hvornår er partshøring aktuel? Hvis der ikke er krav om partshøring Hvis en ubestemt personkreds berøres Hvis individuel høring er vanskelig Udformning og indhold af partshøringen Orientering og begrundelse for afgørelsen efter partshøringen Klagevejledning Erstatning i forbindelse med adresseændringer? Klager i forbindelse med postnumre mv Ikrafttrædelsesdato Erhvervs- og Byggestyrelsens behandling af klager (prøvelse) Skiltning af vejnavne og husnumre Skiltning af vejnavne almindelige regler Interne veje på større institutioner, sygehuse, trafikterminaler og lignende Skiltning af husnumre almindelige regler Fastsættelsen af nærmere regler for husnummerskiltning Hvordan skrives adressen Fuldstændig postadresse Standardadresselinie (vejnavn, husnummer mm.) Eksempler på skrevne adresser...66\n8 Indledning Baggrund Siden 2001 har en række ændringer af Lov om bygnings- og boligregistrering (BBRloven) styrket kommunernes rolle som adressemyndighed, dvs. som den myndighed, der fastsætter og registrerer landets vejnavne og adresser. I forhold til tidligere, hvor andre parter, f.eks. vejbestyrelser og grundejere, havde ret til at fastsætte dele af adresserne, er situationen i dag, at det alene er kommunerne, der kan fastsætte eller ændre vejnavne, husnumre, etage- og dørbetegnelser mv. Formålet med lovændringerne har dels været at undgå dobbeltarbejde og usikkerhed om ansvars forhol dene, dels at styrke adressesystemet som et fælles fundament i vores infrastruktur. Adressesystemets centrale rolle blev også tydeliggjort i forbindelse med ændringen af BBR-loven i 2006 forud for kommunalreformen. Her blev det bl.a. bestemt, at postnum meret fremover skal være en del af den officielle adresse, ligesom der blev fastsat nye regler om vejnavnes entydighed, så man fremover kan reducere risikoen for, at to vejnavne forveksles. Om denne vejledning Nærværende vejledning er først og fremmest et resultat af, at det tidligere Cirkulære om adresser fra 2001 nu er erstattet af Bekendtgørelse om vejnavne og adresser (BEK nr af 12. december 2006), som trådte i kraft den 1. januar Vejledningen erstatter dermed den tidligere vejledning Fastsættelse af adresser, som Erhvervs- og Byggestyrelsen udsendte i april I bekendtgørelsen skelnes mellem på den ene side kommunens fastsættelse af adresser og på den anden side den efterfølgende registrering af disse i Bygnings- og Boligregisteret (BBR). Nærværende vejledning omhandler det første forhold, dvs. selve fastsættelsen af adresserne. En nærmere vejledning om, hvordan registreringen af adressedata mv. udføres, vil bl.a. indgå i en senere revision af BBR-instruksen. Målet med vejledningen og den tilhørende eksempelsamling er at lette kommunernes arbejde, herunder især fortolkningen og anven delsen af adressebekendtgørelsens forskellige regler. Såvel vejledning som eksem pelsamling er udarbejdet af Erhvervs- og Byggestyrelsen efter sagkyndig bistand fra en arbejdsgruppe med deltagelse af kommunale repræsentanter samt repræsentanter for Post Danmark. Arbejdsgruppen: Morten Lind, konsulent for Erhvervs- og Byggestyrelsen (formand) Kirsten Elbo, Erhvervs- og Byggestyrelsen (sekretær) Anna Christiansen, Københavns Kommune Lasse Olesen, Aalborg Kommune Maria Kossmann, Post Danmark Tonny Olesen, Post Danmark Arbejdsgruppens illustrator: Peter Juel Jeppesen, arkitekt MAA Indledning 7\n10 1. Formålet med at fastsætte adresser Formålet med adresserne er, at vi skal kunne finde vej. Hver dag er vi afhængige af korrekte og præcise adresser, når breve eller pakker skal komme rigtigt frem, når vi skal fortælle venner og bekendte, hvor vi bor, når vi skal bestille en taxi, eller når vi skal finde frem til et bestemt sted ved hjælp af bilens GPSnavigationssystem I ulykkestilfælde er det adresseoplysningen, som sammen med de synlige vejnavneog husnummerskilte gør det muligt for ambulancen, politiet eller brandvæsenet at nå hurtigt frem. Der findes desværre også eksempler på det modsatte, dvs. at utilstrækkelige eller uklare adresser har betydet, at hjælpen nåede for sent frem, og at menneskeliv gik tabt. Vejnavne og adresser fastsættes under hensyntagen til, at borgere, myndigheder, forsyningsvirksomheder, ulykkesberedskab og andre på lettest mulige måde kan orientere sig og finde frem til den pågældende vej, ejendom, bygning, indgangsdør, bolig- eller erhvervsenhed m.v. Fra adressebekendtgørelsens 1, stk Krav til et godt adressesystem Et godt adressesystem må være logisk og forståeligt og følge de regler, som borgerne kender og er vant til, fordi de har eksisteret i mange år. Som borgere forventer vi f.eks., at husnumre er fastsat i stigende rækkefølge med lige og ulige numre i hver vejside. Vi forventer ligeledes, at husnumrene er synlige, så vi kan se, om vi er kørt for langt, eller om vi skal længere. Vi er vant til, at stueetagen er den etage, vi kommer direkte ind i fra gaden, mens etagen ovenover hedder 1. sal, osv. Som borgere forventer vi med rette at adresserne findes, når der er brug for dem, og at man kun skal lære grundreglerne én gang, uanset om man færdes i Gedser eller i Skagen. Som et tankeeksperiment kunne man forestille sig den alternative situation, hvor hver kommune eller måske hver bygherre eller grundejer selv skulle opfinde sin egen måde at nummerere bygninger, indgangsdøre eller lejligheder på. Dette ville føre til, at posten, politiet, ambulancen og alle andre, som kom i området, hver gang skulle gætte sig frem og lære et nyt system at kende. 1.2 Synlige adresser Som vejvisersystem har adresserne den særlige egenskab, at de er synlige. De synlige skilte, som viser vejnavne, husnumre og evt. dørbetegnelser, betyder, at vi kan finde frem til den rigtige hoveddør alene ved hjælp af en adresseoplysning og vores øjne. Hvis skiltene mangler eller er utydelige, eller hvis adresseringen er ulogisk, ved vi med sikkerhed, at vi skal bruge længere tid på at finde frem eller at vi ligefrem helt må opgive. Tydelige skilte er især vigtige for den, der ikke har lokalkendskab. Det sædvanlige postbud kender måske forholdene, men pakkebudet og ferieafløseren skal også kunne klare sig. Man kan heller ikke forvente, at ambulancefolkene automatisk har lokal- Formålet med at fastsætte adresser 9\n11 kendskab; ofte er den nærmeste ambulance, som vagtcentralen sender af sted, faktisk hjemmehørende i en anden landsdel. Mange husejere glemmer, at de fleste ildebrande udbryder om natten, og at et vejskilt eller husnummerskilt, som er synligt, når vejret er godt, måske ikke kan ses om vinteren i snevejr eller stormvejr, når der opstår behov for hurtig hjælp. En god og pålidelig overensstemmelse mellem de fastsatte og de skiltede, synlige adresser er en vigtig egenskab ved et godt adressesystem. 1.3 Adresser i it-systemerne Et logisk og homogent adressesystem er ikke blot en fordel i vores daglige færden. Adresserne har også fået større og større betydning i de it-systemer, som betjener os, f.eks. offentlige selvbetje nings løsninger på nettet, GPS-baserede navigationssystemer, vejvisere og rejseplanlægning på nettet, 112-alarmcentralerne osv. Det har især betydning, at alle kommuner siden 2001 har haft pligt til at registrere de geografiske koordinater, som hører til hver adresse. Når 112-alarmcentralen får et opkald, viser skærmen straks adressen med en rød prik på et digitalt kort. Alarmcentralen sender herefter de relevante data videre til brandvæsen, ambulance eller politi. Ofte ender adressens data, inklusive den røde prik, på en edb-skærm i udrykningskøretøjet, så chaufføren hurtigt kan finde vej. Da adressesystemet er homogent, og da en adresse består af de samme bestanddele i alle landets kommuner, vil sådanne it-systemer virke over hele landet på tværs af kommunegrænserne. 1.4 Lokale adressesystemer På visse typer af ejendomme findes der andre typer af adressesystemer, som kommunen ikke kender eller ikke har godkendt. Eksempler herpå er sygehuse, universiteter, store institutioner og private virksomheder, hvor ejeren i stedet for almindelige husnumre selv har fastsat bygningsbetegnelser, opgangsbetegnelser e.l. som f.eks. 101, , 202 osv. eller A1, A2, A3 B1, B2, B3 osv. I mange haveforeninger findes der på samme måde lokale adressesystemer med egne vej- eller stinavne, have- eller parcelnumre osv., som ikke er godkendt eller registreret af kommunen. I områder med sådanne lokale adressesystemer vil både 112-alarmcentralen, ambulancen, politiet og brandvæsenet have et alvorligt problem den dag, ulykken sker, fordi de lokale adresser ikke er registreret og ikke passer med it-systemerne. Også andre dagligdags serviceydelser som f.eks. postomdeling, udbringning, taxikørsel, hjemmesygepleje m.m. vil have ekstra omkostninger og bruge ekstra tid på at finde frem. Hvis kommunen derimod blot én gang har fastsat eller godkendt og registreret rigtige adresser til de vigtige indgangsdøre i et sygehus- eller industriområde e.l. eller på kolonihavehusene i en haveforening, vil hver eneste af disse adresser automatisk komme til at indgå i tusindvis af GPS-navigationssystemer, it-løsninger, vejvisere og digitale kort til gavn og glæde for alle borgere og virk somheder. Dette er bl.a. baggrunden for, at de kommunale parter forud for BBR-lovens revision i 2001 ønskede, at kommunalbestyrelsen fik en utvetydig hjemmel til at fastsætte og godkende vejnavne og husnumre inden for sådanne områder efter samme principper som i resten af kommunen. 10 Formålet med at fastsætte adresser\n12 Alarmtjenester Posttjenester Transporterhverv Trafikselskaber Adresse x1 CPR BBR x1000 Sundhedsvæsen Forskning Miljøovervågning God forvaltning af adresserne: Kommunen registrerer adressen korrekt én gang hvorefter alle parter kan bruge oplysningen. 1.5 En del af infrastrukturen I 2002 indgik staten og kommunerne en aftale om at give bedre adgang til offentlige data og sætte prisen for adressedata og ejendomsdata i øvrigt til nul kr. Aftalen havde flere formål: Dels at nedbringe omkostningerne for private og offentlige virksomheder, som er afhængige af gode og pålidelige adresseoplysninger, dels at opnå sikkerhed for, at alle it-løsninger og tjenesteydelser fremover kan bygge på de bedst mulige data om adresserne nemlig kommunernes data. Allerede nu har aftalen betydet, at de kommunale adressedata i dag udgør rygraden i de allerfleste GPS-navigationssystemer, it-løsninger osv., som fremover vil betjene borgere, virksomheder og de offentlige forvaltninger. Denne udvikling vil uden tvivl fortsætte de kommende år. Adresserne bliver på denne måde en meget afgørende del af samfundets infrastruktur. Samtidig bliver kommunens rolle som den myndighed, der fastsætter, vedligeholder og registrerer adresserne, endnu vigtigere, end den er i dag. Formålet med at fastsætte adresser 11\n14 2. Stærkere adressemyndighed hvad er nyt? Med ændringen af BBR-loven i 2001 blev det slået fast, at det er kommunalbestyrelsen, som er adressemyndighed, mens økonomi- og erhvervsministeren fastsætter de nærmere regler. Sammenlignet med tidligere er der tale om en reel udvidelse af kommunens myndighed og ansvar i forhold til adresserne. Dette viser sig især på otte områder: 2.1 for landeveje og hovedlandeveje Før 2001 var det amtsrådet og staten (dvs. Vejdirektoratet), som havde den formelle myndighed til at fastsætte vejnavne og husnumre for hhv. landeveje og hovedlandeveje. I dag er det efter BBR-lovens 3a, 3b og 3d kommunal bestyrelsen, som fastsætter både vejnavne og husnumre for alle veje. For hovedlandeveje skal det dog ske efter forhandling med og samtykke fra Vejdirektoratet. Der er mere information om dette emne i kapitel Mulighed for at fastsætte vejnavne og husnumre for interne veje Før 2001 havde kommunerne ingen hjemmel til at fastsætte vejnavne og adresser til interne veje, torve, pladser o.l., dvs. til faktiske færdselsarealer o.l. på privat grund, som ikke har status af offentlig vej eller privat fællesvej. I dag findes denne hjemmel i BBR-lovens 3d, stk. 2. Bestemmelsen kan bl.a. bruges over for store institutioner, erhvervsområder o.l., hvor der findes et internt vejnet, som ikke har officielle vejnavne eller husnumre. Bestemmelsen er særlig vigtig, fordi der i de pågældende bebyggelser ofte færdes mange mennesker, og fordi præcise vejnavne og adresser vil betyde, at et udrykningskøretøj hurtigt og sikkert kan nå frem til den rigtige bygning eller indgang. Eksempler på bebyggelser og områder, som har interne veje, og hvor der ofte kun findes en enkelt eller ganske få adresser som er godkendt af kommunen: Større institutioner: Sygehuse, universiteter, andre større uddannelsesinstitutioner, private eller offentlige forskningsinstitutioner, offentlig administration o.l. Større erhvervsområder: Store industrivirksomheder, medicinalvirksomheder, skibsværfter, raffinaderier o.l., erhvervsparker o.l., hvor mange virksomheder findes på en enkelt ejendom, butikscentre, storcentre, varehuse o.l. med flere bygninger og indgange. Trafikterminaler: Lufthavne og flyvepladser, færgeterminaler, havneområder med mange bygninger og virksomheder. Fritidsområder: Havekolonier med interne veje og stier og egen nummerering af parcellerne, idrætsanlæg og stadioner, samlede feriebebyggelser med mange bygninger til udlejning på en enkelt grund, forlystelsesparker, dyreparker o.l. Såfremt kommunen ønsker at anvende bestemmelsen, skal det ske efter et forudgående samråd med ejeren. Efter adressebekendtgørelsens 3, stk. 5, har kommunen dog ikke pligt til at opnå enighed med ejeren, før beslutningen træffes. Stærkere adressemyndighed hvad er nyt? 13\n15 Efter en tilføjelse af et stk. 3 til bestemmelsen, som trådte i kraft i 2006, kan kommunen endvidere kræve, at ejeren for egen regning opsætter vejnavneskilte, som angiver de fastsatte vejnavne. Der er mere information om dette emne i kapitel Adresser til ubebyggede arealer Af historiske årsager har BBR-lovens adressebestemmelser i 3b hidtil været udformet således, at de kun omfattede bebyggede ejendomme og ejendomme, som er udstykket med henblik på bebyggelse. Ved en tilføjelse af et nyt stk. 2 i 2006 fik kommunerne en tydelig hjemmel til også at fastsætte adresser for ubebyggede arealer som eksempelvis sportsanlæg, parker, legepladser, seværdigheder o.l., hvor mange mennesker opholder sig, og hvor det f.eks. kan være nødvendigt at alarmere politi, brandvæsen eller ambulance. Der er mere information om dette emne i kapitel Ejers pligt til at opsætte skilt med de fastsatte husnumre Tidligere var en ejer kun forpligtet til at opsætte et synligt husnummerskilt, hvis kommunen havde vedtaget et husnummerregulativ e.l., eller hvis det var bestemt i politivedtægten. Efter 2006 indeholder BBR-lovens 3c en generel pligt for ejere af ejendomme til at opsætte skilte, som viser de fastsatte husnumre, sådan at de er synlige fra adgangsvejen. Herudover kan den enkelte kommunalbestyrelse vedtage et husnummerregulativ, som indeholder supplerende, lokalt afpassede regler om skiltenes udformning og placering, belysning mv. Der er mere information om dette emne i kapitel Fastsættelse af etage- og dørbetegnelser Før 2001 var det bygningens ejer, som havde pligt til at fastsætte etage- og side- eller dørbetegnelser for de enkelte boliger o.l. i en bygning. I dag bestemmer BBR-lovens 3e, at det er kommunen, som fastsætter såvel etagebetegnelse som dørbetegnelse. Hvis det er nødvendigt for at orientere sig, kan kommunen efter adressebekendt gørelsens 21 endvidere bestemme, at de fastsatte etageog dørbetegnelser skal skiltes. Ifølge bekendtgørelse om ejers pligt til at give oplysninger til BBR skal ejeren meddele kommunen de oplysninger, som er nødvendige for at fastsætte etage- og dørbetegnelser, herunder tegnings materiale o.l. Ejeren skal tillige oplyse om allerede skiltede og faktisk anvendte adresser på byg nin gen, opgangen og bolig- eller erhvervsenhederne. Der er mere information om dette emne i kapitel Nye regler om vejnavnes entydighed Tidligere var hovedreglen, at et vejnavn kun måtte forekomme én gang inden for kommunens område. Ved forberedelsen af kommunalreformen blev det klart, at denne regel ikke kunne opretholdes efter kommunesammenlægningerne. 14 Stærkere adressemyndighed hvad er nyt?\n16 Med en ændring af BBR-loven i 2007 blev der derfor i stedet indført en regel om, at kommunen ikke må fastsætte et nyt vejnavn, hvis vejnavnet allerede findes inden for det pågældende postnum mer. Denne bestemmelse er yderligere præciseret i adressebekendtgørelsens 7, bl.a. med en sup plerende afstandsregel på 10 km. Det er den enkelte kommune, som har ansvaret for, at nye og gamle vejnavne lever op til reglerne om entydighed, således at man undgår forvekslinger og misforståelser. Der er mere information om dette emne i kapitel 5. Da vejnavnenes entydighed således i lovændringen blev knyttet til postnummeret, blev det i BBR-lovens 3e bestemt, at postnummeret indgår som led i den officielle adressebetegnelse. 2.7 Ansvaret for den samlede adressebestand Før 2001 fandtes der ingen enkelt myndighed, som havde ansvaret for den samlede bestand af adresser. I dag, hvor BBR-loven udpeger kommunalbestyrelsen som den eneste myndighed, der kan fastsætte adresser, bliver det ligeledes kommunen, som har det samlede ansvar for hele adressebestanden, dvs. for alle gældende vejnavne, husnumre osv. Dette ansvar præciseres i adressebekendtgørelsens 3, stk. 1. Reglen betyder, at hvis kommunen bliver opmærksom på situationer, hvor eksisterende vejnavne, husnumre o.l. ikke er entydige eller ikke lever op til de generelle regler i adressebekendtgørelsen, har man pligt til at løse problemet. Det er uden betydning for kommunens handlepligt, hvornår problemet er opstået, eller hvem der har forårsaget det. 2.8 Ansvar for korrekt og fuldstændig registrering af alle adresser Kommunalbestyrelsens rolle som adressemyndighed betyder tillige, at kommunen er den eneste myndighed, som har ansvaret for at registrere de fastsatte vejnavne og adresser i hhv. CPRs vejregister og BBR. Denne registreringspligt fremgår af adressebekendtgørelsens 23 og 24. De to registre CPRvej og BBR udgør således de officielle basisregistre for vejnavne og adresser i Danmark. Oplysningerne i de to registre skal derfor stemme overens. Det er et krav, at de to registre ikke indeholder andre adressebetegnelser end dem, der er fastsat i overensstemmelse med reglerne. Eventuelle vejnavne, vejkoder eller husnumre, som alene er oprettet af hensyn til registermæssige eller administrative hensyn, må således ikke findes i CPRs vejregister eller BBR. Fremover vil alle offentlige og private brugere af adressedata basere sig på kommunernes registreringer, som derfor vil få en meget direkte betydning for borgere og virksomheder. Manglende eller forkert registrering af et vejnavn, en adresse eller et adressepunkt vil betyde, at borgeren eller virksomheden ikke modtager den forventede service, når adressen ikke vises korrekt på internettet, når GPS-navigationssystemet fejler eller når et udrykningskøretøj forsinkes eller udebliver. Stærkere adressemyndighed hvad er nyt? 15\n18 3. Opgaver og organisering Kommunens opgaver som adressemyndighed består dels i at fastsætte adresserne i overensstem mel se med reglerne i BBR-loven og adressebekendtgørelsen, dels i at registrere de fastsatte adresser i de respektive registre, CPR og BBR. 3.1 Generelt Uanset hvordan kommunen har valgt at organisere opgaverne, er det vigtigt, at ansvarsforholdene er tydelige, og at der findes et tæt samarbejde mellem de involverede. Det er vigtigt, at kommunen først fastsætter adressen, dvs. vejnavn, husnummer mv. efter de regler, som findes i adressebekendtgørelsen. Denne proces omfatter ofte samarbejde med eller høring af andre parter, f.eks. grundejer, bygherre og andre interessenter, før beslutningen kan træffes. Dernæst skal kommunen sikre, at hvert enkelt element i de fastsatte adresser bliver registreret i CPR og/eller BBR efter de regler, som findes i adressebekendtgørelsens 23 og 24, BBR-instruksen samt andre relevante forskrifter: Vejnavne og vejkoder samt postnumre med evt. tilhørende supplerende bynavne mv. skal registreres i CPRs vejregister. Adgangs- og enhedsadresser, dvs. husnumre samt etage- og dørbetegnelse, og data om det tilhørende adressepunkt (adressekoordinaterne) skal registreres i det nye BBR. Det er værd at bemærke, at registreringen af en adresse i ESR tidligere var ligeværdig med registreringen af en adresse i BBR. Sådan er det ikke længere. Efter introduktionen af det nye BBR og adressebekendtgørelsens 24 skal alle adresser, dvs. også adresser på udstykkede grunde og andre ubebyggede arealer, foretages i BBR. Tilsammen betyder kommunens nye, stærkere rolle som adressemyndighed og de nye regler om, at alle adresser skal registreres i BBR, at kommunen bør overveje, om den hidtidige organisering af arbejdet er tilfredsstillende, eller om der er behov for en mere tydelig eller mere rationel fordeling af ansvar og arbejdsopgaver. I denne overvejelse kan man især hæfte sig ved tre forhold: Hvilke hændelser der udløser behov for nye adresser, og hvem der modtager disse hændelser Hvilke parter der skal involveres som led i beslutningerne om nye adresser samt Hvilken rolle registerområderne for CPR, BBR, ESR (Ejendomsstamregistret) mm. skal spille 3.2 Registrenes rolle De adressebetegnelser, som kommunen fastsætter, udgør en forudsætning for, at kommunen kan foretage en korrekt folkeregistrering i CPR og for, at BBR, ESR (Ejendomsstamregistret) og en række andre administrative registre og systemer kan vedligeholdes. Opgaver og organisering 17\n19 Adressernes store betydning for grundregistrene har bl.a. ført til, at ansvaret for at fastsætte adresser i mange kommuner er tæt knyttet til ajourføringen af disse registre. Selv om denne organisering af arbejdet ofte har været praktisk og rationel, rummer den også problemer. Først og fremmest vil der kunne opstå tendens til, at de registeransvarlige kun har øje for de behov, som det pågældende registerområde selv har, f.eks. at registrere personer, byggesager eller nye vurderingsejendomme. Det må ikke være sådan, at det er fagregistrene, som styrer opgaven, eller sådan, at hver part kun tænker på at føre sit eget register rigtigt. Sker det, kommer man til at glemme den egentlige opgave: At fastsætte de bedst mulige adresser så vi kan finde vej. Eksempler på problemer som følge af uklare ansvars- og samarbejdsforhold: Forsinket indberetning: Vejnavn og vejkode skal f.eks. være til rådighed, før man kan fast- lægge eller registrere husnumre. Forsinkelser i det ene led som følge af sygdom, ferie eller andre arbejdsopgaver vil medføre forsinkelser i de efterfølgende led. Uoverensstemmende adresser: Når flere registeransvarlige uafhængigt indberetter adresser i hvert sit register (f.eks. BBR, ESR og det digitale grundkort), er der en nærliggende fare for, at indberet ningerne ikke stemmer overens. Det er nødvendigt at beslutte, hvem der bestemmer, og at sikre, at hver part kun registrerer allerede fastsatte adresser, og at registreringen er 100 % korrekt. Egne, administrative adresser: For at klare et praktisk problem i et register kan det ofte være nærliggende at oprette en administrativ adressebetegnelse, dvs. en vejkode, et husnummer e.l., som kun har praktisk relevans for det enkelte register, af hensyn til en bestemt opgave (f.eks. husnummer 999 ). Sådanne adresser kommer imidlertid til at fungere som forvirrende snavs for alle andre parter. Adressebekendtgørelsen udpeger det nye BBR som basisregister og facitliste for alle gyldige adresser. Formålet med dette er ikke mindst at gøre det lettere for kommunen at varetage sin opgave som adressemyndighed på en entydig måde. 3.3 Hvornår og hvor opstår behov for nye adresser? Det er karakteristisk, at behovet for at fastsætte nye adresser eller ændre eksisterende ikke kan henføres til en enkelt kategori af begivenheder, sagstyper eller arbejdsgange. Ofte men ikke altid vil det være en påtænkt, planlagt eller ansøgt ændring af de fysiske forhold, som udløser behovet for nye eller ændrede adresser i et område. Eksempelvis i form af et planlagt vej- eller anlægsarbejde, en udstykningssag, en byggesag eller en sag om ændret anvendelse. 18 Opgaver og organisering\n20 Eksempler på hændelser, som kan udløse behov for nye eller ændrede adresser: Et planlagt vejanlæg eller anlæg af et torv, en sti eller lignende færdselsareal. En ændring af en eksisterende vej, f.eks. lukning eller nedlæggelse af et vejareal, ændring af vejens status (f.eks. til sti) eller ændring af vejens tilslutning til andre veje. En ansøgning om udstykning eller sammenlægning af eksisterende matrikulære ejendom- me, evt. forud for et påtænkt byggearbejde. En planlagt eller ansøgt ny bebyggelse og/eller nedrivning, evt. i forbindelse med et forslag til lokalplan. Et planlagt eller ansøgt teknisk anlæg som f.eks. et vandværk, en pumpe- eller transformer- station eller en vindmølle. En ændret udnyttelse af et ubebygget område, f.eks. til idræt, park, nyttehaver eller lege- plads. Tilladelse til husbåde eller etablering af lystbådehavn. En planlagt, ansøgt eller anmeldt ombygning eller ændret anvendelse af eksisterende byg- ninger, f.eks. således at en bygning indrettes til flere boliger eller erhvervslejemål. En planlagt, ansøgt eller anmeldt opdeling eller sammenlægning af lejligheder, som fører til, at bygningens enhedsadresser skal ændres. Kommunen bliver opmærksom på, at de eksisterende adresser i et område ikke opfylder reglerne i BBR-loven og adressebekendtgørelsen. Dette kan f.eks. ske i forbindelse med en tilsynsopgave eller ved, at en borger, virksomhed eller anden myndighed henvender sig til kommunen. Eksemplerne ovenfor illustrerer, at den konkrete hændelse, som udløser behovet for nye adresser, kan være knyttet til kommunens vej- og anlægsafdeling, byplanfunktion, udstykningskontor, byggesagsafdeling, miljøkontor, forsyningsafdeling eller GIS- og kortfunktion. Hertil kommer, at kommunen i øvrigt altid har ret til at fastsætte nye adresser eller ændre eksisterende adresser, hvis man skønner, at det er hensigtsmæssigt. Selv om adresserne i et bestemt område opfylder reglerne, kan kommunen beslutte, at de bør ændres eller suppleres, eksempelvis for at gøre det lettere for et redningsmandskab at finde vej. 3.4 Behov for tidlig tildeling af adresser Kommunen skal i det hele taget være opmærksom på, at samfundets digitalisering og den øgede afhængighed af f.eks. GPS-baserede systemer, internet-kortløsninger, administrative it-systemer m.m. øger behovet for at fastsætte og registrere adresser så tidligt som muligt. Eksempelvis har leverandører af forsyningsvirksomheder og leverandører af byggematerialer alle rede behov for en første adressebetegnelse, når (eller før) byggemodning og byggeri går i gang i en ny udstykning. Det samme har 112-alarmcentralerne, fordi de første ulykker desværre indtræffer allerede på byggepladsen. Ligeledes har en virksomhed, som flytter ind i et nyt lejemål, behov for, at adressen findes fra dag ét, og at den er korrekt registreret, så kunder og leverandører kan finde frem vha. internet-vejvisere, GPS-baserede navigationssystemer m.m. Der er derfor meget vigtigt, at kommunen sikrer sig, at der er en klar ansvarsfordeling, således at adresserne bliver fastsat og registreret korrekt. Opgaver og organisering 19\n21 3.5 Forholdet til andre parter, som berøres af ændrede adresser Ved organiseringen af adresseopgaverne bør kommunen endvidere tage hensyn til, at forskellige eksterne parter skal inddrages i beslutningsprocessen på forskellig måde både før og efter at en ny adressebetegnelse fastsættes. Eftersom en sådan inddragelse i nogle tilfælde vil være ressourcekrævende, vil det være hensigtsmæssigt at overveje en entydig placering af ansvaret for denne eksterne kommunikation. Behovet for inddragelse af eksterne parter kan opdeles således: a) Krav i BBR-loven BBR-lovens 3a 3d indeholder krav om, at kommunen i bestemte situationer skal tage kontakt og inddrage Vejdirektoratet, hhv. en grundejer, forud for fastlæggelsen af vejnavne og husnumre. De nærmere regler herom er fastsat i adressebekendtgørelsens 3, stk. 4 og 5. b) Forespørgsel hos nabokommuner BBR-lovens og adressebekendtgørelsens bestemmelser om vejnavnes entydighed vil ofte gøre det nødvendigt at kontakte nabokommunerne forud for, at man fastsætter et nyt vejnavn for at undgå at det nye vejnavn kommer i konflikt med andre vejnavne i området. c) Forespørgsel hos Post Danmark Er der tvivl om, hvilket postnummer en bestemt adresse er placeret i, skal kommunen kontakte det stedlige postområde (distributionschefen) eller Post Danmarks hovedkontor, således at Post Danmark kan afgøre sagen. d) Brandvæsenet For større bebyggelser og for bygninger med særlige krav til brandberedskab, flugtveje mv. bør fastsættelsen af adresser drøftes med det lokale beredskab. e) Andre forhåndsaftaler Der kan findes andre formelle eller uformelle aftaler mellem kommunen og andre parter om at drøfte f.eks. navngivningen af veje. I hovedstadsområdet findes f.eks. et formaliseret tvær kommunalt vejnavnesamarbejde, ligesom andre kommuner ofte drøfter sagen med det lokale museum eller lokalhistoriske arkiv, politiet eller postmesteren o.l. f) Indhentning af ejeroplysninger Der kan være behov for at rekvirere oplysninger om de faktiske forhold (herunder adresseforhold) på en ejendom ved henvendelse til ejeren, som i medfør af BBRs oplysningsbekendtgørelse har pligt til at give disse oplysninger. g) Partshøring efter forvaltningsloven mv. Forvaltningslovens almindelige regler om partshøring, begrundelse og klageadgang gælder også på adresseområdet. Det betyder, at kommunen i mange situationer forud for at afgørelsen træffes har pligt til at høre de parter, som har en væsentlig interesse i sagen. Når afgørelsen er truffet, har kommunen i visse situationer pligt til at begrunde beslutningen og give klagevejledning. (Se nærmere om partshøring efter forvaltningsloven i kapitel 12) h) Information om nye adresser mv. Kommunen har både en række formelle og uformelle aftaler om at orientere forskellige eksterne parter om nye vejnavne, husnumre mv. eller om ændringer i gamle adressebetegnelser. De fleste kommuner har aftaler om, at Rigspolitiet (112-sekretariatet), 20 Opgaver og organisering\n22 brand- og ambulanceberedskabet, trafikselskaberne og det lokale postkontor informeres. Herudover informerer adressemyndigheden typisk andre kommunale forvaltninger og institutioner, de forskellige forsyningsselskaber, visse lokale virksomheder, f.eks. de lokale medier, forskellige distributionsselskaber samt producenter af kort og vejvisere m.fl. Ved nye eller ændrede vejnavne har kommunen efter adressebekendtgørelsens 23, stk. 4, indtil 2010 en særlig pligt til at indsende oplysning om vejens geografiske beliggenhed til en offentlig, elektronisk opslagstavle, der er etableret af Erhvervs- og Byggestyrelsen. Opgaver og organisering 21\n24 4. Adressens bestanddele En adresse består af et antal selvstændige enkeltelementer, som bortset fra postnumre og postdistrikter alle fastsættes af kommunen. Adressebekendtgørelsen skelner mellem tre niveauer af adresser: Vejnavne, adgangsadresser og enhedsadresser. 4.1 Vejnavne Et vejnavn angiver en bestemt fysisk vej, plads, torv, sti o.l. efter reglerne i adressebekendtgørelsens kapitel 2, Til ethvert vejnavn hører disse elementer: Vejnavn, dvs. selve navnet (det fuldstændige og korrekt stavede vejnavn på indtil 40 tegn) Vejadresseringsnavn (det evt. forkortede vejnavn på indtil 20 tegn) Vejkode (som består af fire tegn ) Da alle vejnavne og vejkoder, som registreres i CPRs vejregister, er knyttet til den pågældende kommune, hører kommunekode og kommunenavn tillige til vejnavnet. 4.2 Adgangsadresser En adgangsadresse består af et vejnavn og et husnummer (inkl. evt. bogstav). En adgangsadresse angiver en bestemt hovedadgangsvej til en ejendom, bygning e.l., dvs. hoveddøren, opgangsdøren e.l. efter reglerne i adressebekendtgørelsens kapitel 3, Enhver adgangsadresse består af disse elementer: Vejnavn (som ovenfor) Husnummer (inklusive evt. bogstav, dvs plus evt. et stort bogstav) Postnummer (og dermed navnet på det tilhørende postdistrikt jf. Post Danmark) Til en adgangsadresse kan der tilknyttes: Lokalitetsbetegnelse (gårdnavn, bygningsnavn e.l.) Supplerende bynavn (landsby, bydel, lokalt stednavn o.l.) Til en adgangsadresse skal der tilknyttes: Adressepunkt (adressens beliggenhed fastsat i geografiske koordinater) Adressens bestanddele 23\n25 Adressens opbygning og bestanddele 4.3 Enhedsadresser En enhedsadresse angiver adgangen til den enkelte bolig- eller erhvervsenhed inde i en bygning, dvs. entrédøren e.l. En enhedsadresse består af en adgangsadresse plus etage- og dørbetegnelse efter reglerne i adressebekendtgørelsens kapitel 4, En enhedsadresse består af elementerne: Adgangsadresse (som ovenfor) Etagebetegnelse (st, 1, 2, 3 osv., kl, k2, k3 osv., dvs. indtil 2 tegn) Dørbetegnelse (tv, mf, th, 1, 2, 3 osv. el. indtil 4 tal og bogstaver) For enfamiliehuse, sommerhuse o.l., hvor hoveddøren kun giver adgang til en enkelt bolig- eller erhvervsenhed, fastsættes ingen etage eller sidebetegnelse. I disse tilfælde er adgangsadressen og enhedsadressen den samme. 24 Adressens bestanddele\n26 5. Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode: Et vejnavn kan sammensættes af indtil 40 tegn. Vejnavnet skal fastsættes i overensstem- melse med Dansk Sprognævns Vejledning i retskrivning af vejnavne. Et vejadresseringsnavn er en evt. forkortelse af vejnavnet til højest 20 tegn. Hvis vejnavnet ikke overstiger 20 tegn skal de to navne være ens. En vejkode skal altid have fire cifre som skal ligge i intervallet Det hedder således vejkode 0005, ikke vejkode 5. Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode registreres i CPRs vejregister. 5.1 Generelt Vejnavne fastsættes af kommunalbestyrelsen efter de regler, som findes i adressebekendtgørelsens kapitel 2, 4-8 og 10. Det fremgår af 4, at der skelnes mellem situationer, hvor kommunen skal fastsætte vejnavne, og situationer, hvor kommunen kan fastsætte vejnavne, såfremt man finder det hensigtsmæssigt. Vejnavne til hovedlandeveje skal ifølge adressebekendtgørelsens 3, stk. 4, fastsættes efter forhandling med Vejdirektoratet. I denne forbindelse må man huske, at også motorveje, motortrafikveje o.l. efter 4, stk. 1 skal have et vejnavn uanset at der evt. ikke findes adresser langs vejen. På webstedet ved lige holder Vejdirektoratet et oversigtskort, som viser de officielle vejnavne for alle motor vejs stræk ninger. Vejnavne til interne veje, torve, pladser o.l. (dvs. færdselsarealer, som ikke er omfattet af vejlovgivningen) skal efter adressebekendtgørelsens 3, stk. 5, fastsættes efter samråd med grundejeren, idet kommunen dog ikke har pligt til at opnå enighed med denne. Såfremt en navngiven vej krydser kommunegrænsen eller på anden måde berører nabokommunen, skal vejnavnets stavemåde ifølge bekendtgørelsens 7, stk. 5, være ens i begge (alle) de berørte kommuner. I dette tilfælde skal kommunerne derfor indbyrdes være enige om den korrekte stave måde for det fælles vejnavn. Som en del af beslutningen om at fastsætte et nyt vejnavn skal kommunen efter bekendtgørelsens 10, stk. 2, fastsætte en bestemt dato, fra hvilken vejnavnet er gældende. 5.2 Reglerne om entydigheden af vejnavne I forbindelse med kommunalreformen blev der indført helt nye regler, som skal sikre entydigheden af vejnavne. Formået med reglerne er selvsagt at undgå situationer, hvor to vejnavne forveksles, hvilket kan have meget alvorlige konsekvenser i kritiske situationer. Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode 25\n27 De nye regler findes i adressebekendtgørelsens 7, stk Ifølge stk. 1 må et nyt vejnavn ikke fastsættes, når det sam me eller et næsten enslydende vejnavn forekommer et an det sted inden for det samme postnummer. Ifølge stk. 2 må det samme eller et næsten enslydende vej navn herudover ikke forekomme inden for en radius af 10 km, dvs. selv om det er i et andet postnummer. I stk. 3 og 4 defineres, hvad der forstås ved samme hhv. næsten enslydende vejnavne. I de fleste tilfælde betyder reglerne i stk. 1 og 2, at kommunen bliver nødt til at udvide under søgelsen efter evt. ens eller næsten enslydende vejnavne til også at omfatte en eller flere nabo kommuner. Adressebekendtgørelsens regler om vejnavnes entydighed: Samme eller næsten enslydende vejnavn må ikke findes inden for de grå-tonede områder. Bemærk, at kommunegrænsernes beliggenhed ikke har betydning for reglerne. 5.3 Samme eller næsten enslydende vejnavne I stk. 3 bestemmes det, at to vejnavne regnes som værende de samme, hvis de kun adskiller sig fra hinanden ved: 1. staveforskelle, som ikke svarer til forskelle i udtalen 2. tilstedeværelse eller fravær af ejefalds-s 3. bestemt eller ubestemt bøjning 4. sammenskrivning eller særskrivning af de samme ord 5. forkortelse eller fuld udskrivning af det samme ord 6. alternative skrivemåder af det samme ord eller 7. nærliggende varianter eller afledninger af samme ord 26 Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode\n28 Eksempler på vejnavne som regnes som de samme: Videkjær ~ Hvidekær, Christianiagade ~ Kristianiagade, Bavnevej ~ Baunevej Lyshøjvej ~ Lyshøjsvej, Møllegårdsstræde ~ Møllegårdstræde Bakkefald ~ Bakkefaldet, Skovvej ~ Skovvejen Store Mølle Vej ~ Store Møllevej, Lille Skovvej ~ Lille Skov Vej Dr. Priemes Vej ~ Doktor Priemes Vej, Nr. Møllevej ~ Nørre Møllevej Østre Skovvej ~ Øster Skovvej, Nedre Strandvej ~ Neder Strandvej Dyssevang ~ Dyssevænget, Strandvænge ~ Strandvang I stk. 4 bestemmes, at to vejnavne betragtes som næsten enslydende, når der er en nærliggende risiko for, at de ved normal, hurtig udtale kan forveks les. Eksempler på næsten enslydende vejnavne: Bøllemosen ~ Bølgemosen Uglevænget ~ Ulvevænget C.I. Brandts Vej ~ Zibrandsvej På webstedet har Erhvervs- og Byggestyrelsen etableret informations værkstøj, Vejnavne-info, der kan benyttes i de indledende overvejelser om mulige nye vejnavne, herunder om et planlagt vejnavn evt. vil være i konflikt med eksisterende vejnavne i området. Da undersøgelsen ikke er 100 % sikker og er baseret på hver enkelt kommunes oplysninger og regi streringer i CPRs vejregister, skal den altid følges op af en konkret forespørgsel hos de relevante nabo kommuner. I københavnsområdet findes et særligt koordineringsorgan, Hovedstadsområdets Vejnavne samarbejde, som på en tilsvarende måde koordinerer kommunernes fastsættelse af vejnavne. Samarbejdet kontrollerer bl.a., at der ikke allerede forekommer eller er planlagt enslydende vejnavne i kommuner, som ligger tæt ved hinanden. Nærmere oplysninger fås i sekretariatet for Københavns Kommunes Vejnavnenævn, der samtidig er sekretariat for vejnavnesamarbejdet. I mange kommuner er der desuden tradition for at forespørge den lokale postmester eller eventuelt politimyndigheden forud for navngivningen af nye veje. 5.4 Entydighed for eksisterende vejnavne I slutningen af 2007 udsendte Erhvervs- og Byggestyrelsen Bekendtgørelse om vejnavnes entydighed (BEK nr af 30. november 2007). Bekendtgørelsen betød, at Post Danmark og kommunerne i løbet af 2008 skulle løse en række nærmere angivne konflikter, som bestod i, at nogle vejnavne fandtes mere end én gang inden for det samme postnummer. Når ændringerne er gennemført, bør der ikke længere være problemer med entydigheden af eksisterende vejnavne. Sikrer kommunerne samtidig at også nye vejnavne opfylder kravene om entydighed (som beskrevet i de foregående afsnit), bør alle parter kunne være sikre på, at adresse systemet også i fremtiden er entydigt. Bliver kommunen alligevel opmærksom på forhold, som giver anledning til pro blemer, f.eks. en vejnavnekonflikt, som blev overset i bekendtgørelse om vejnavnes entydighed, eller en situation, hvor to ældre vejnavne udtales næsten ens, anbefales det, at de pågældende kommuner finder en løsning, som eliminerer risikoen for forveksling. Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode 27\n29 5.5 Vejnavnet skal være stabilt og kunne leve i mange år Vejnavne bør fastsættes ud fra hensynet til, at de skal kunne holde i mange år og overleve tidens omskifteligheder. Det er særdeles omkostningsfuldt at ændre et allerede fastsat og indarbejdet vejnavn. Derfor bør kommunerne undgå at fastsætte vejnavne, som er snævert knyttet til tidsbestemte forhold. Man bør eksempelvis undgå navne som ud fra et helt aktuelt markedsføringshensyn forbinder sig til et bestemt ejerskab (f.eks. et firmanavn) af en bebyggelse e.l. i området, fordi man herved vil gøre det mindre attraktivt for andre virksomheder, herunder evt. konkurrenter, at være lokaliseret i området. Hvis det pågældende firma ændrer navn eller fraflytter bebyggelsen, vil vejnavnet ofte vise sig at være uacceptabelt for efterfølgende brugere, som ikke har interesse i at være forbundet med det pågældende navn. Historiske navne, ældre stednavne eller andre navne, som fortæller stedets kulturhistorie, vil derimod med fordel kunne anvendes som udgangspunkt for navngivningen. 5.6 Ikke navne på nulevende eller nyligt afdøde personer I de senere år har der været debat om forslag til vejnavne, som henviser til nulevende eller nyligt af døde personer. Også her gælder det overordnede hensyn, at et vejnavn skal kunne holde i mange år og overleve tidens omskifteligheder. Navne på nulevende personer eller på nyligt afdøde personer bør derfor ikke anvendes i vejnavne. Det anbefales i denne forbindelse, at kommunen fastsætter generelle retningslinier herom. For så vidt angår den venteperiode, der skal hengå, inden navnet på en afdød person kan anvendes, anbefales det at fast sætte den til mellem 3 og 5 år. Det vil ofte lette sagsgangen, hvis et sådant generelt regelsæt kan drøftes og besluttes på et tidspunkt, hvor debatten ikke er præget af en strid om aktuelle navneforslag. Anbefalingerne er i overensstemmelse med Stednavneudvalgets opfordring til kommunerne i et brev den 9. september I brevet gør Stednavneudvalget bl.a opmærksom på, at opfordringen er i over ens stem mel se med en FN-resolution vedtaget af UN Group of Experts on Geographical Names i Berlin 2002 (E/CONF.94/3). Resolutionen, der har titlen Commemorative naming practices for geographical features, om hand ler, ud over vejnavne, også andre stednavne (f.eks. navne på bygninger, bydele osv.), som besluttes af offentlige myndigheder. 5.6 Vejnavnet skal henføre til en sammenhængende del af vejnettet Som noget nyt i adressebekendtgørelsen præciseres det i 5, stk.1, at et vejnavn skal betegne et nærmere bestemt, sammenhængende færdselsareal. Baggrunden for denne præcisering er, at kommunen skal kunne afgøre eksakt, hvilke dele af vejnettet o.l. der bærer det pågældende vejnavn: Hører en lille sidevej, markvej e.l., der er knyttet sammen med vejens hovedforløb, med til vejnavnet? Hvor stopper det ene vejnavn, og hvor begynder det næste? Sådanne oplysninger er ikke mindst vigtige ved vedligeholdelsen af digitale kort. 28 Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode\n30 Baggrunden for, at vejnavnet skal betegne et sammenhængende fædselsareal, er naturligvis, at en trafikant bør kunne regne med, at når man har fundet det rigtige vejnavn, er man også på rette spor. Omvendt må det ikke være sådan, at et vejnavn betegner forskellige, ikke-sammenhængende dele af vejnettet, som det f.eks. vil være tilfældet, hvis en eksisterende, mindre vej er blevet skåret over af en ny motorvej. I så fald skal kommunen sørge for, at der er fastsat et selvstændigt navn til hver af de to veje. I bekendtgørelsens 5, stk. 3, omtales situationer, hvor et vejnavn på den ene eller den anden måde opdeles ved hjælp af en permanent, fysisk foranstaltning som f.eks. en bom eller midterbarriere på en krydsende vej. Bestemmelsen betyder, at kommunen i sådanne situationer konkret skal tage stilling til, om vejnavnet også her skal ændres, så hver del af vejen får sit eget vejnavn. Ved sin vurdering kan kommunen bl.a. lægge vægt på, om barrieren eller foranstaltningen er blivende, om et udrykningskøretøj stadig vil kunne passere, hvis uheldet er ude, og om de to dele af vejen får hver sin trafikale funktion, som med fordel kan udtrykkes i hvert sit vejnavn mm. 5.7 Retskrivning af vejnavnet Vejnavnet skal ifølge adressebekendtgørelsens 6, stk. 2, fastsættes i overensstemmelse med Dansk Sprognævns Vejledning i retskrivning af vejnavne. Vejledningen kan findes på webstedet eller rekvireres ved henvendelse til Dansk Sprognævn ( Pligten til korrekt retskrivning af vejnavne følger endvidere af Retskrivningsloven (Lov nr. 332 af 14. maj 1997), som gælder alle dele af den offentlige forvaltning, herunder kommunerne. I de situationer, hvor der i vejens navn indgår et personnavn eller et stednavn, bør den nutidige stavemåde anvendes. For personnavne er det særligt vigtigt, at evt. forkortelsespunktum og mellem rum mv. anvendes rigtigt. For stednavne er det især vigtigt, at stavemåden følger Stednavne udvalgets anerkendte stavemåde og den stavemåde, som i øvrigt anvendes i digitale kort og vejvisere mv. Afdeling for Navneforskning på Københavns Universitet ( bistår gerne i spørgsmål om vejnavne, stednavne mv. 5.8 Fejl i CPR-vejnavnes stavemåde Dansk Sprognævns vejledning er udarbejdet efter anbefaling fra en arbejdsgruppe, som i 2000 konstaterede, at der findes fejl og uhensigtsmæssigheder i stavemåden for en række af de vejnavne, som kommunerne i dag har registreret i CPRs vejregister. Baggrunden for problemerne er bl.a., at registreringerne af vejnavne i CPR-systemet i de fleste til fælde er fra 1980 erne, hvor der var begrænset plads i vejnavnefeltet, hvorfor man ofte var nødt til at forkorte navnet. På dette tidspunkt var der endvidere ikke tilstrækkelig fokus på CPRs Vejregisters funktion som reference for en lang række andre it-systemer og registre. Selv om der i dag er plads til at skrive vejnavnene fuldt ud med indtil 40 tegn, findes der en række eksempler på vejnavne, hvor kommunerne har undladt at gøre dette. Ligeledes har man tidligere ikke været så opmærksom på korrekt brug af forkortelsespunktum og mellemrum, f.eks. ved standardforkortelser som Gl. Landevej eller ved Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode 29\n31 initialer som i f.eks. H.C. Andersens Boulevard. Endelig er der problemer med specialtegn, f.eks. de svenske og tyske bogstaver i personnavne: ö, ä, ü m.fl. 5.9 Korrekt stavemåde i CPR er vigtig Man bør være opmærksom på, at det er kommunens registrering i CPRs vejregister, som angiver den rigtige stavemåde af vejnavnet. Det betyder, at den stavemåde, som findes i CPRs vejregister, tegn for tegn går igen i GPS-navigationssystemer, it-systemer, vejvisere, post- og adresseringstjenester, internettjenester samt trykte og digitale kort, herunder tillige kommunens egne tekniske kort og bykort. Eventuelle fejl eller uhensigtsmæssigheder i vejnavnets stavemåde vil således blive gentaget hos alle brugere og i en lang række it-systemer, medmindre hver enkelt bruger hver for sig manuelt retter fejlene. Derfor skal stavemåden i CPRs vejregister være i overensstemmelse med det retskrevne og fastsatte vejnavn. En ændring af vejnavnets stavemåde i CPRs vejregister, som består i, at vejnavnet skrives korrekt og fuldt ud i overensstemmelse med korrekt retskrivning, vil som hovedregel ikke kræve partshøring efter forvalt ningslovens regler. Man skal dog være opmærksom på, at selv små ændringer, som indebærer, at en ældre, historisk og indarbejdet stavemåde udskiftes til fordel for en nutidig retskrivning (f.eks. kjær til kær, dobbelt-a til bolle-å osv.), ofte kan vise sig at være kontroversielle og afføde stor debat. I sådanne tilfælde anbefales det derfor under alle omstændigheder at foretage en høring af de berørte Vejadresseringsnavn Samtidig med at vejnavnet fastsættes, skal der ifølge adressebekendtgørelsens 6, stk. 3-4 tillige fastsættes et forkortet vejnavn, et såkaldt vejadresseringsnavn, på højst 20 tegn. Hvis vejnavnet ikke overstiger 20 tegn, skal de to navne være ens. Vejadresseringsnavnet anvendes bl.a. af Post Danmark og andre, som udskriver adresseetiketter mv., og udgør i øvrigt det trykte vejnavn, som udskrives fra mange administrative systemer. Det anvendes også i ældre it-systemer, hvor terminalbilleder m.m. ikke har plads til det fulde vejnavn. Adressebekendtgørelsens 6, stk. 4, indeholder ligesom Dansk Sprognævns vejledning nogle tommelfingerregler, som kan bruges, hvis man skal forkorte et langt vejnavn Vejkode Til hvert vejnavn fastsættes en vejkode efter reglerne i adressebekendtgørelsens 8. I mange tilfælde kan det være hensigtsmæssigt at oprette vejkoden i CPRs vejregister, før selve vejen har fået et navn. Dette vil f.eks. muliggøre, at man i BBR kan registrere de adresser på de nye ejendomme, som er under udstykning eller bebyggelse i området, endnu før vejnavnet kendes. I så fald kan man anvende et midlertidigt vejnavn som f.eks. Under forberedelse eller Planlagt vej A i Østbyen. Når det fastsatte vejnavn kendes, indberettes dette i stedet, uden at vejkoden berøres. 30 Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode\n32 Det fremgår specielt af 8, stk. 3, at en fastsat vejkode ikke må ændres. Hvis en eksisterende, navngiven vej i sin helhed på et tidspunkt ændrer navn, skal den beholde sin vejkode, på samme måde som en person, der skifter navn, beholder sit personnummer. Med ændre navn forstås både mindre ændringer, som når Lærkevej ændres til Lille Lærkevej, og fastsættelse af et nyt vejnavn, som når Lærkevej ændres til Duevej. Når vejkoden opretholdes uændret, selv om vejen skifter navn, undgår kommunen en lang række ma nu elle opdaterings- og rettelsesopgaver, herunder: manuel opdatering af CPRs vejregister med vejdistrikter for post nummer, sogn, bynavn, valgdistrikt mv., som er knyttet til den pågældende vej. manuelle rettelser i ESR for alle vurderings ejen domme, som har adresse til vejen. manuelle adresseændringer i BBR for alle bygninger og boliger, som har adresse til vejen. manuelle ændringer af vej- og adressekoder i digitale kort, FOT- og GIS-data mm. når vejkoden opretholdes, vil disse ændringer ske automatisk eller næs ten automatisk. Tilsvarende lettelser gælder for en lang række andre offentlige registre og informationstjenester som f.eks. OIS, CVR, SVUR, 112-systemet, rejseplanen mv. Bemærk, at tidligere regler om, at vejkoderne afspejlede en alfabetisk rækkefølge af kommunens vejnavne, ikke længere er gældende.. Hvis det kun er en del af vejen, som får nyt vejnavn, skal vejkoden efter samme bestemmelse bevares for den del af vejen, som beholder sit navn. Beslutter kommunen, at en navngiven vej skal splittes, således at hver del af vejen får et nyt vejnavn, bør det være antallet af adresser, der afgør, hvilket vejnavn der skal overtage den oprindelige vejkode Registrering af vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode skal registreres i CPRs vejregister efter reglerne i adressebekendtgørelsens 23 og de nærmere bestemmelser i Cirkulære om ajourføring af CPRs vejregister. Samtidig med registreringen skal det i CPRs vejregister angives, hvilket postdistrikt, sogn og valgdistrikt vejen er beliggende inden for. Yderligere bemærkninger herom findes i kapitel 5. Registreringen af vejnavnet og vejkoden skal efter 23, stk. 3, ske senest 2 uger efter, at vejnavnet er blevet fastsat, dog senest samtidig med den ikrafttrædelsesdato, som kommunalbestyrelsen har fastsat. Hvis der er tale om en ændring af et eksisterende vejnavn, skal ændringen dog registreres i CPRs vejregister netop på den dato, hvor ændringen træder i kraft Oplysninger om vejnavnets beliggenhed mv. til fælles, elektronisk opslagstavle Efter adressebekendtgørelsens 23, stk. 4, skal kommunen, når vejnavnet er fastsat og senest samtidig med at det registreres i CPRs vejregister, sende oplysning om vejens geografiske beliggenhed til en offentlig, elektronisk opslagstavle, der er etableret af Erhvervs- og Bygge styrelsen. Nærmere oplysning og vejledning om fremgangsmåden findes på webstedet: Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode 31\n33 Opslagstavlen betyder, at alle eksterne parter, som er afhængig af korrekte og opdaterede oplysninger om vejnavne (som f.eks. 112, Falck, politiet, osv.), kan nøjes med at kigge et sted for at få oplysninger for alle kom muner. Bestemmelsen i stk. 4 gælder dog kun indtil 1. januar 2010, hvor opslagstavlen forventes afløst af en mere integreret, digital løsning. 32 Vejnavn, vejadresseringsnavn og vejkode\n34 6. Husnummer (adgangsadresse) En adgangsadresse består af vejnavn plus husnummer: Et husnummer hører altid til et bestemt vejnavn. Et husnummer består af et tal i intervallet samt et evt. supplerende stort bogstav fra A til Z. Bogstaverne I, J, O og Q bør dog ikke benyttes. Et evt. bogstav er en fuldgyldig del af husnummeret. Husnumre med og uden bogstaver er ligeværdige. Mht. rækkefølge kommer husnumre uden bogstav før samme nummer med bogstav: 14, 14A, 14B osv. Der er intet mellemrum mellem tal og et eventuelt bogstav. Der er ikke foranstillet nul før husnummeret, dvs. at det hedder 2 og 2A, og ikke 002 hhv. 002A. Husnummeret registreres i BBR. 6.1 Generelt En adgangsadresse angiver en bestemt indgangs- eller opgangsdør, som danner den udefrakommende hovedadgangsvej til en bygning e.l. eller til et bebygget eller ubebygget areal eller anlæg o.l. Adgangsadressen består af vejnavn og husnummer og postnummer. Vejnavn og husnummer fastsættes af kommunen efter reglerne i adressebekendtgørelsens kapitel 3, og Efter adressebekendtgørelsens 12, stk. 1, angiver kommunen ved fastsættelsen af adgangsadressen, hvilken navngiven vej der udgør den adgangsgivende vej, hvilket husnummer der skal knyttes til adressen, og hvilket postnummer adressen er beliggende i. Det ses af beskrivelsen, at adressen hermed udgør en selvstændig, levedygtig enhed (et objekt), og at vejnavn, husnummer og postnummer udgør egenskaber, som adressen er knyttet til. Hvis kommunen på et tidspunkt beslutter at ændre det husnummer eller det vejnavn, der hører til adressen, er adressen stadig den samme bare med nye egenskaber, dvs. et nyt navn. 6.2 Placering i et postnummer Som beskrevet i kapitel 9 er det Post Danmark, som fastsætter landets inddeling i postnumre. I forhold til adgangsadressen er det derfor alene kommunens rolle at registrere, hvilket postnummer adressen er beliggende inden for. Er der tvivl, f.eks. fordi den nye adresse ligger på grænsen mellem to postnumre, må kommunen kontakte Post Danmark. Erhvervs- og Byggestyrelsen skal efter BBR-lovens 3 f stille et digitalt postnummerkort til rådighed. Kortet vedligeholdes af Kort & Matrikelstyrelsen på grundlag af oplysninger fra Post Danmark og kan frit hentes på webstedet Den adgangsgivende vej Hvis der er tvivl om, hvilken adgangsgivende vej adressen hører til, dvs. hvis der er flere faktiske og lovlige adgangsveje til adressen, er det efter bestemmelsens 2. punktum altid kommunalbestyrelsen, som afgør, hvilket vejnavn der skal indgå i adressen. Det samme gælder, hvis der er flere muligheder for at fastsætte et husnummer. Husnummer (adgangsadresse) 33\n35 Såfremt kommunen beslutter at fastsætte husnummeret ud fra et vejnavn, som hører til en intern, privat vej o.l., skal det, jf. 3, stk. 5, ske efter forudgående samråd med grundejeren. Kommunen har dog ikke pligt til at opnå enighed med denne. 6.4 Veje som krydser kommunegrænsen, motorveje mv. Når en navngiven vej krydser grænsen mellem to kommuner, dvs. når vejen har samme navn på begge sider af kommunegrænsen, skal husnumrene være fastsat, således at husnummerrækkefølgen er stigende i en retning, og således at det samlede sæt af husnumre er entydige. For hovedlandeveje skal vejnavn og husnumre, jf. adressebekendtgørelsens 3, stk. 4, fastsættes efter samtykke med Vejdirektoratet. Da landets motorveje typisk krydser mange kommunegrænser, har Vejdirektoratet udarbejdet en metode, som sikrer brugen af entydige hus numre til de rastepladser, tankanlæg, infoterier og andre tekniske anlæg langs motorvejene, som kommunerne skal fastsætte adresser for. Metoden anvender motorvejens afkørselsnumre til at definere husnummerretningen med ulige og lige numre på hver side af vejen. Afkørselsnummeret anvendes tillige til (gennem en multiplikation med 10) at fastlægge det interval af husnumre, som kan benyttes mellem to afkørs ler. Såfremt serviceanlægget på motorvejen indeholder flere funktioner, som skal have hver sin adres se, f.eks. kiosk, benzinsalg, toilet osv., kan der anvendes et supplerende bogstav: 140A, 140B, 140C osv. På webstedet findes flere informationer om metoden. 6.5 Hvornår skal husnumre fastsættes? Ifølge adressebekendtgørelsens 14, stk. 1-2 skal adgangsadresserne fastsættes så tidligt som muligt. Ifølge stk. 1 bør adgangsadresserne ved nybyggeri eller ombygning o.l. fastsættes så tidligt som muligt, efter at den færdige udformning, disponering eller anvendelse er kendt. Ifølge stk. 2 bør kommunen ved udstykning, byggemodning, anlægsarbejder på et ubebygget areal så tidligt som muligt fastsætte mindst én adgangsadresse til hver ny ejendom e.l. Bestemmelsen er udformet af hensyn til ulykkesberedskabet (112, ambulance, brand, politi) og andre, som har brug for at kunne finde sikkert frem til byggepladsen, eksempelvis entreprenører, byggevareleverandører og forsyningsselskaber. Kommunens fastsættelse af adresser og husnumre bør derfor integreres tidligt i planlægnings-, udstyknings - og byggesagsprocessen. Hvis sagen kræver, at andre parter skal høres, før adresserne fastsættes (f.eks. som følge af reglerne i forvaltningsloven, jf. kapitel 12), vil høringen kunne ske under byggeperioden, således at adresserne endeligt kan fastsættes ved byggeriets ibrugtagen. 34 Husnummer (adgangsadresse)\n36 6.6 Foreløbige sagsadresser i nyt BBR? I forbindelse med introduktionen af det nye BBR kan kommunerne benytte den nye mulighed for at registrere oplysninger om foreløbige sagsadresser i BBRs adressemodul. En sagsadresse kan betragtes som en adresse, der er undervejs, svarende til en byggesag, og anbefales tildelt af adressemyndigheden allerede, når landinspektøren henvender sig første gang om en ny udstykning. Ved oprettelsen behøver sagsadressen ikke nødvendigvis at være knyttet til et bestemt vejnavn eller en vejkode fra CPR dette kan være en fordel, når det endnu ikke er afgjort, hvilke nye vejnavne der skal oprettes i området. Når man opretter sagsadressen, behøver det heller ikke at være besluttet, hvilket husnummer der skal tilknyttes. Dette er naturligvis en fordel, når man ikke kender den husnummerrækkefølge som adres sen skal indgå i. Sagsadressen kan dog også være tilknyttet et husnummer, selv om det allerede er i brug hos naboadressen. Dette vil være en fordel, hvis man står over for en partshøring eller forhand linger med grundejere o.l. forud for ændringen af en række adresser i området. En sagsadresse skal dog altid være placeret på et bestemt matrikelnummer. 6.7 Adressen som selvstændigt, stabilt objekt Det er i det hele taget et vigtigt nyt princip i forbindelse med det nye BBR, at adgangsadressen betragtes som et selvstændigt og stabilt objekt, som tilknyttes en teknisk nøgle (som et person nummer ), der forbliver uændret, selv om en bestemt adresse f.eks. får et nyt husnummer eller knyttes til et andet vejnavn. Introduktionen af dette princip vil kunne give store administrative lettelser, når eksterne it-systemer skal holdes opdateret, f.eks. når en ændring i vejnettet betyder, at en række adresser knyttes til et nyt vejnavn. I så fald sikrer den stabile nøgle, at fremmede it-systemer kan håndtere oplysningen om, at adresserne er de samme de har blot fået nyt navn. 6.8 Hvor skal og kan adgangsadresser fastsættes? Det fremgår af adressebekendtgørelsens 11, at der skelnes mellem situationer, hvor kommunen skal fastsætte en særskilt adgangsadresse, og situationer, hvor kommunen kan fastsætte en adgangsadresse, hvis man finder det hensigtsmæssigt. Ifølge stk. 1 skal der fastsættes en særskilt adgangsadresse til indgangs- eller opgangsdøre, som udgør adgangen til en eller flere bolig- eller erhvervsenheder, som er registreret i BBR. En bygning med én hoveddør, som fører til en eller flere enheder, skal derfor have fastsat en adgangsadresse (med tilhørende husnummer), mens en bygning, som har tre hoveddøre, som hver for sig giver adgang til en eller flere BBR-enheder, skal have fastsat tre særskilte adgangsadresser (med tilhørende husnumre). Omvendt er der ikke krav om, at bygninger uden registrerede BBR-enheder skal have fastsat en adgangsadresse. Som et minimumskrav bestemmer stk. 4 dog, at der på et bebygget jordstykke skal fastsættes mindst én adgangsadresse, dvs. til mindst én indgangsdør, ligesom der på et jordstykke, som er udstykket med henblik på senere bebyggelse, skal fastsættes mindst én særskilt adgangsadresse, som kan angive adgangen til arealet. Husnummer (adgangsadresse) 35\n37 Efter stk. 2 og 3 kan kommunen endvidere, hvis man skønner, at det er hensigts mæssigt, fastsætte særskilte adgangsadresser til enhver anden indgangs- eller opgangsdør til en bygning samt til en række andre arealer og anlæg som f.eks. grønne områder, legepladser, idrætsanlæg, rastepladser, seværdigheder, kaj- og bolværkspladser o.l. Bestemmelserne bør tolkes således, at de også omfatter tekniske anlæg som f.eks. transformer stationer, sikringsrum, vindmøller, pumpestationer mv. 6.9 Ikke husnumre til vejarealer mv. uden bebyggelse Det følger omvendt af teksten i adressebekendtgørelsens 11, at der ikke bør fastsættes særskilte adgangsadresser (dvs. husnummer) til andre ubebyggede arealer af typen vejarealer, stiarealer, torve eller pladser eller for land- og skovbrugsarealer, som ikke forventes bebygget, og på hvilke der ikke foregår en særskilt aktivitet, som har brug for en adresse. Det vil eksempelvis gøre adressesystemet uklart og forvirrende, hvis kommunerne fastsætter selvstændige adresser, dvs. husnummer, til vej- eller stiarealer, dvs. til selve vejarealet til asfalten og fliserne. Har kommunen i forbindelse med en udstykning eller ejendomsregistrering behov for at identificere en privat fællesvej, som udgør et selvstændigt matrikelnummer, må man derfor anvende matrikel nummer, ejendomsnummer, artskode eller ESRs beliggenhedsnotat, som f.eks. kan angive vejens navn. Det kan herudover være en mulighed i ESR at angive vejarealets beliggenhed ved hjælp af den relevante vejkode og vejnavn, men uden et husnummer (evt. i form af husnummer 0 nul ). For landbrugs- og skovbrugsarealer bør der kun fastsættes særskilte adgangsadresser, såfremt der er en særlig, færdselsmæssig begrundelse for det. Uanset om det ud fra interne, registermæssige hensyn kan være praktisk, vil det stride mod opfattelsen af, hvad vi bruger adresserne til, at fastsætte husnumre til skove, marker, engarealer eller søer. Behovet for entydig identifikation af sådanne arealer og ejendomme er opfyldt af systemet med matrikelnumre og ejendomsnumre. Findes der imidlertid på et land- eller skovbrugsareal en særlig aktivitet, f.eks. en grusgrav eller en oplagsplads, kan det naturligvis være hensigtsmæssigt at fastsætte en adresse herfor. Det samme gælder, hvis der findes særlige anlæg som f.eks. en p-plads, en seværdighed eller et teknisk anlæg. I så fald vil det dog være det pågældende anlæg, som bærer adressen, og ikke ejendommen som sådan. Det kan eventuelt bidrage til en afklaring af, om en adresse er relevant, at huske på, at BBR-lovens 3c, stk. 1, bestemmer, at en ejer har pligt til at opsætte et synligt husnummerskilt med den fastsatte adresse. Se i øvrigt bemærkningerne vedr. administrative adressebetegnelser nedenfor punkt Anvendte og skiltede husnumre o.l., som kommunen ikke kender I nogle bebyggelser findes skiltede husnumre, som anvendes af bygningens brugere f.eks. som post adresse, adresse i telefonbog eller over for forsyningsselskaber, selv om disse husnumre ikke er kendt eller godkendt af kommunen. Kort & Matrikelstyrelsen og SKAT undersøgte i 2001 overensstemmelsen mellem adresserne i Det Centrale Virksomhedsregister (CVR) og BBR. 36 Husnummer (adgangsadresse)\n38 Undersøgelsen viste, at en vis del af adresse-uoverensstemmelserne skyldes, at kommunen kun har registreret en enkelt adresse på en bygning eller ejendom, mens brugerne af den pågældende bygning eller ejendom (dvs. ofte private virksomheder) kender og anvender andre og flere adresser. I andre tilfælde var årsagen til uoverens stemmelsen, at virksomheden ikke anvendte den korrekte og fuldstændige adresse som kommunen havde fastsat. 11, stk. 2 og 3, sikrer, at kommunen også i disse tilfælde bestemmer, hvilke adresser der skal være fastsat, herunder eventuelt ved at godkende eksisterende, anvendte adresser, hvis disse er hensigtsmæssige og ikke strider mod bekendtgørelsen i øvrigt. Er kommunen i tvivl, kan man anvende BBRs oplysningsbekendtgørelse, som forpligter ejeren til at give kommunen oplysninger om de skiltede og faktisk anvendte adresser i området. Kommunen vil herefter kunne sammenligne med de adresser, der allerede er fastsat og registreret i BBR. Man skal være opmærksom på, at de supplerende adgangsadresser, som kommunen eventuelt fastsætter efter 11, stk. 2 og 3, skal registreres i det nye BBR på samme måde som alle øvrige adgangsadresser Husnummeret skal afspejle beliggenheden Reglerne om, hvad et husnummer består af og hvordan husnumrene tildeles i stigende nummerrækkefølge på forskellige former for bebyggelse, findes i adressebekendtgørelsens Det fremgår af reglerne, at der kun findes én parameter, som har betydning for fastsættelsen af husnummeret, nemlig beliggenheden af den pågældende ejendom, bygning, hoveddør el.lign. i forhold til vejnettet og i forhold til de andre adresser på vejen. Anvendelsen af særlige serier eller intervaller af husnumre eller særlige bogstaver til særlige formål såsom tekniske anlæg af en bestemt type, ubebyggede kommunale arealer, gadekær o.l. er derfor ikke i overensstemmelse med adressebekendtgørelsen, hvorfor disse adresser ikke må registreres i BBR. I stedet bør man fastsætte en helt regulær adresse med et husnummer, som passer ind i husnummer rækken for den pågældende vej Husnumre med og uden bogstav I 15, stk. 2, præciseres det, at et eventuelt bogstav er en del af husnummeret, og at husnumre med og uden bogstav er ligestillet. Det er en udbredt misforståelse, at bogstaver kun anvendes i de tætte byområder, i baggårde eller ved etageejendomme med flere opgange, dobbelthuse, rækkehuse mm. Som hovedregel bør bogstaver kun anvendes, når det er nødvendigt for at sikre entydige adresser i husnummerrækken, og når man vil undgå at omnummerere efterfølgende adresser på vejen. Det følger af 12, stk 1 og 3, at det er kommunen, som bestemmer, hvornår det er nødven digt at anvende et husnummer med bogstav. Det er ligeledes kommunen, som skønner, om tilføjelsen af en ekstra adresse i en husnummerrække skal føre til, at en eller flere af de eksisterende husnumre ændres og evt. tilføjes et bogstav. Det er naturligvis en forudsætning, at den endelige adressering opfylder de grundlæggende krav i adressebekendtgørelsens 15 16, herunder om at husnumrene skal Husnummer (adgangsadresse) 37\n39 være entydige (dvs. at samme husnummer kun må forekomme én gang), i stigende nummerrække, samt at ulige og lige numre skal anvendes i hver sin side af vejen. Adressebekendtgørelsen indeholder ingen regel, som forhindrer, at et husnummer uden bogstav kan forekomme side om side med det samme husnummer med bogstav, dvs. at de to husnumre 14 og 14A kan forekomme side om side. Da borgerne imidlertid erfaringsmæssigt ofte er i tvivl om bogstavets betydning i en adresse, har mange kommuner en fastlagt praksis, som betyder, at man hæfter et bogstav på alle forekomster med det pågældende nummer. Reglen betyder, at hvis der er brug for et ekstra husnummer efter 14, ændres det eksisterende husnummer 14 til 14A, hvorefter husnummer 14B tilføjes osv. Det bør generelt anbefales, at kommunen ved brug af husnumre med bogstaver nøje overvejer, om der opstår risiko for misforståelser, som i en ulykkessituation kan få alvorlige følger. Ved vurderingen kan man bl.a. tage hensyn til de stedlige forhold, herunder oversigtsforholdene, skiltningen og afstanden mellem de pågældende adresser, som vil have stor betydning, såfremt en misforståelse opstår Administrative adressebetegnelser må ikke registreres Kommunerne skal være opmærksomme på, at bestemmelsen i adressebekendtgørelsens 24, stk. 1, om, at samtlige fastsatte adresser skal registreres i BBR, også betyder, at adressebetegnelser, som ikke er i overensstemmelse med adressebekendtgørelsens regler, ikke må registreres i BBR. Dette er især relevant for de kommuner, som af registertekniske hensyn tidligere har oprettet administrative adressebetegnelser i ESR eller BBR i forbindelse med registreringen af særlige typer af ejendomme. Eksempler på administrative adressebetegnelser, som ikke må registreres som egentlige adresser: Særlige typer af vurderingsejendomme eller arealer, som i ESR tildeles et særligt højt husnummer, f.eks. 300, 550, eller 999. Matrikulært udskilte vejarealer o.l., som ud fra registertekniske hensyn registreres i ESR med egne husnumre. Særlige typer af tekniske anlæg, som i BBR eller ESR tildeles nærmeste husnummer plus et særligt, på forhånd fastlagt bogstav som f.eks. T, P eller X. Bygninger på lejet grund, hvor der (for at kunne kende forskel på de to ejendomme i ESR) tildeles et særligt husnummer med bogstav til grunden; dvs. at der oprettes en ekstra, ikke skiltet adresse. Ejendomme bestående af flere husnumre med bogstav, hvor hele ejendommen registreres med det rene husnummer som fællesnævner, f.eks. et dobbelthus med adressen Lærkevej 14A og 14B, som ejendomsregistreres med den administrative adresse Lærkevej 14. Særlige typer af ejendomme eller arealer, som registreres med en særlig vejkode oprettet til formålet, f.eks. 9001: Kommunale ejendomme. Fælles for sådanne adressebetegnelser er, at de oprettes ud fra interne, administrative og register mæssige hensyn efter regler, som hver kommune selv fastlægger, og som ikke følger adresse bekendtgørelsens bestemmelser, f.eks. om at husnumrene fastlægges i fortløbende rækkefølge ud fra den tilhørende vej. Det er vigtigt, at sådanne administrative adressebetegnelser kun anvendes i de eventuelle fagsystemer, som kommunen bruger, f.eks ESR, og at de ikke indgår i den officielle adressemængde i BBR på lige fod med egentlige, gyldige adresser. 38 Husnummer (adgangsadresse)\n40 Herved undgår man bl.a., at de pågældende adresser ikke distribueres til eksterne brugere af adressedata, og at parter som f.eks. 112-alarmcentralerne, Falck o.l. ikke misinformeres. Også her kan det bidrage til forståelsen, hvis man husker, at BBR-lovens 3c, stk. 1, bestemmer, at ejeren har pligt til at skilte med de fastsatte adresser. Hvis kommunen derfor af administrative, registermæssige hensyn fastsætter et husnummer 900 eller 13X for et givent areal eller anlæg, har ejeren derfor pligt til at opsætte et skilt med husnummeret. Husnummer (adgangsadresse) 39\n42 7. Bygningsnavn, gårdnavn e.l. (CPR-lokalitet) Bygningsnavn, gårdnavn e.l. kan knyttes til en enkelt eller nogle få adgangsadresser i en bygning eller et bygningskompleks: Bygningsnavn bruges, når kommunen ønsker at knytte et permanent, historisk navn (gårdnavn, bygningsnavn e.l.) til de pågældende adgangsadresser (husnumre). Bygningsnavn består af indtil 34 tegn, som indgår i den officielle adressebetegnelse, f.eks. fra CPR. Bygningsnavn udgør et supplement til adressebetegnelsen og kan aldrig erstatte vejnavn og husnummer. Bygningsnavn registreres i CPRs vejregister i elementet lokalitet. 7.1 Generelt Kommunen kan efter adressebekendtgørelsens 12, stk. 2, knytte et historisk og permanent bygningsnavn, gårdnavn eller lignende til en eller flere adgangsadresser. Oplysningen indgår som en del af den fuldstændige adressebetegnelse, f.eks. i CPRsystemet, men benyttes kun af enkelte andre it-systemer. Muligheden for at registrere bygnings- og gårdnavne blev indført i 1980 erne efter et politisk ønske om at kunne bevare de oprindelige gårdnavne o.l. som en del af den officielle adressebetegnelse. Der er således tale om en mulighed, som kommunen kan vælge at benytte sig af og ikke om en rettighed, som bygningens ejer har. 7.2 Hvornår anvendes bygningsnavn? Det er kommunen, som bestemmer, om et bygningsnavn skal fastsættes og registreres. Navnet udgør et supplement til den fuldstændige adressebetegnelse og kan således ikke erstatte vejnavn og husnummer mv. Hvis det udelades, udgør de resterende elementer stadig en fuldstændig adressebetegnelse. 7.3 Hvilke navne kan benyttes? Som bygningsnavn kan anvendes historiske bygningsnavne som f.eks. gårdnavn eller navn på slottet, godset, herregården, kroen, møllen o.l. Egentlige bygningsnavne fra nyere tid kan også anvendes, f.eks. navnet på en villa, et palæ, en boligejendom, en offentlig bygning, et butikscenter eller anden ejendom. Hovedreglen er, at navnet skal være eksisterende og permanent, dvs. historisk stabilt, og at det skal være knyttet til det mur- og nagelfaste, dvs. til selve bygningen. Firmanavne eller andre tidsbestemte navne, som er et resultat af det aktuelle ejerskab eller den aktuelle anvendelse af bygningen, og som den pågældende virksomhed f.eks. med stor sandsynlighed vil tage med sig ved fraflytning eller salg, bør ikke anvendes. Sådanne firmanavne o.l. vil høre til den del af en adresseoplysning, som karakteriserer modtageren af en forsendelse, ligesom navn og c/o navn. Bygningsnavn, gårdnavn e.l. (CPR-lokalitet) 41\n43 7.4 Registrering af bygningsnavn Bygningsnavn registreres i CPRs vejregister for den eller de pågældende adresser ved brug af CPR-elementet lokalitet. Såfremt bygningsnavnet registreres for en adgangsadresse (dvs. et husnummer), hvortil der hører flere enhedsadresser (dvs. etage- og dørbetegnelser), vil det blive knyttet til hver af disse. 42 Bygningsnavn, gårdnavn e.l. (CPR-lokalitet)\n44 8. Supplerende bynavn Supplerende bynavn (eller et andet lokalt stednavn) knyttes til en eller en gruppe af adgangsadresser, når der er behov for nærmere at præcisere beliggenheden inden for postdistriktet eller kommunen: Et bynavn kan bestå af indtil 34 tegn. Som bynavn kan anvendes et egentligt bynavn eller et andet lokalt stednavn, der præciserer adressebetegnelsen. Bynavn udgør en del af den fuldstændige adressebetegnelse, f.eks. på postforsendelser. Bynavn registreres i CPRs vejregister således, at de hører til en hel eller en del af et vejnavn (i form af husnummerintervaller). Hvis bynavnet fastsættes for mere end ét vejnavn i området, skal det registreres for hvert enkelt vejnavn og vejside. 8.1 Generelt Et supplerende bynavn knyttes til en gruppe af adresser inden for et bestemt område, når det er nødvendigt eller hensigtsmæssigt at præcisere deres beliggenhed inden for kommunen eller postdistriktet. Reglerne findes i adressebekendtgørelsens 9. Af historiske årsager anvendes ordet bynavn, selv om der efter 9, stk. 2, andet punktum kan anvendes ethvert lokalt stednavn, der er egnet til at præcisere adressebetegnelsen, f.eks. navnet på en bydel eller på en større bebyggelse i området. 8.2 Hvornår anvendes bynavn? Hovedreglen findes i adressebekendtgørelsens 9, stk. 4. Reglen bestemmer, at der skal fastsættes et bynavn i de undtagelsesvise tilfælde, hvor det samme vejnavn forekommer flere steder inden for det pågældende postnummer. Et præciserende bynavn skal i så fald som minimum knyttes til alle adresser på hvert af de pågældende vejnavne, således at vejnavn plus bynavn i alle tilfælde giver en entydig oplysning om beliggenheden inden for postnummeret. Herudover kan kommunen efter 9, stk. 1 fastsætte et bynavn til de øvrige vejnavne og adresser i området, hvis det i øvrigt er hensigtsmæssigt for at præcisere adressebetegnelsen. Navnet kan, alt efter forholdene, knyttes til alle adresser på vejen eller kun til et vist interval af adresser. Hvis en længere vej således passerer igennem en eller flere landsbyer eller bebyggelser, kan der knyttes et bynavn til hvert af de relevante adresseintervaller. Det er altid kommunen, som afgør, hvilket navn der skal fastsættes som bynavn. Et evt. bynavn indgår ligesom f.eks. postnummer og postdistrikt som en del af den fuldstændige og korrekte adressebetegnelse, f.eks. på postforsendelser. 8.3 Bekendtgørelse om vejnavnes entydighed Erhvervs- og Byggestyrelsen besluttede i 2007, efter forhandling med Kommunernes Landsforening og efter aftale med Post Danmark, at udsende en bekendtgørelse, som skulle løse et antal konflikter, som gennem man ge år har givet anledning til, at eksisterende vejnavne og adresser er blevet forvekslet. Supplerende bynavn 43\n45 Konflikterne bestod i, at samme vejnavn forekommer mere end en gang i det pågældende postnummer som f.eks. Vestergade i postnummer 4000 Roskilde, som optrådte både i Tune og i selve Roskilde by. Bekendtgørelsen (BEK nr af 30. november 2007) var baseret på, at Post Danmark skulle foretage en række ændringer i postnumrene, mens kommunerne inden 1. juli 2008 skulle løse de resterende konflikter ved at fastsætte et nyt vejnavn e.l. for en eller flere af de veje, som giver anledning til konflikten. Når ændringerne er gennemført, bør den situation, som adressebekendtgørelsens 9, stk. 3 omhandler, derfor ikke længere eksistere, dvs. at det supplerende bynavn ikke længere er en nødvendighed af hensyn til entydigheden. Det vil dog fortsat kunne indgå som en nyttig, præciserende del af den fuldstændige adresse. 8.4 Hvilke navne kan benyttes? Som bynavn kan man anvende et egentlig bynavn, dvs. navnet på byen eller landsbyen, eller et andet lokalt stednavn. Eksempler herpå er navnet på en bydel eller et kvarter inden for byen, navnet på et særligt afgrænset område eller en større bebyggelse, f.eks. en erhvervspark, et sygehusområde eller en havekoloni. I landområderne vil også navnet på en spredt bebyggelse eller et landskabsområde kunne anvendes. Navnet bør være historisk stabilt og velkendt som betegnelse for byen, bydelen eller området. Firmanavne og tidsbestemte navne i øvrigt bør ikke anvendes. 8.5 Navnesammenfald med postdistriktet Den særlige regel i adressebekendtgørelsens 9, stk. 2, sidste punktum omhandler de situationer, hvor det umiddelbare bynavn er sammenfaldende med navnet på postdistriktet. Efter bestemmelsen må postdistriktets navn i så fald ikke anvendes som bynavn. Baggrunden for denne undtagelse er, at både bynavnet og navnet på postdistriktet indgår i den fuldstændige adressebetegnelse, og at et navnesammenfald derfor vil kunne give usikkerhed om betydningen. Eksempelvis vil bynavnet Roskilde ikke blive oplevet som en præcisering i adressen: Gammel Landevej 34A, Roskilde, 4000 Roskilde. Derimod vil oplysningen være lettere forståelig, hvis man gør bynavnet mere præcist, f.eks. således: Gammel Landevej 34A, Roskilde by, 4000 Roskilde. Andre muligheder er at benytte præciseringer som Midt, Nord Syd, Øst eller Vest eller at anvende et egentligt navn på den pågældende bydel. 8.6 Registrering af bynavne Bynavne registreres i CPRs vejregister, således at de hører til et helt vejnavn eller til en del af vejnavnet i form af husnummerintervaller for hver vejside. Hvis bynavnet fastsættes for mere end ét vejnavn i området, skal det registreres for hvert enkelt vejnavn og vejside. 44 Supplerende bynavn\n46 Ifølge adressebekendtgørelsens 9, stk. 3, skal navnet fastsættes i overensstemmelse med den almindelige retskrivning og Stednavneudvalgets fortegnelse over danske stednavne. Af hensyn til entydigheden bør kommunen kontrollere, at den korrekte og uforkortede stavemåde anvendes for alle forekomster af bynavnet i CPRs vejregister. Supplerende bynavn 45\n48 9. Postnummer Postnummer med tilhørende navn: Postnumre fastsættes og afgrænses af Post Danmark. Et postnummer består af fire cifre. Det tilhørende navn på byen eller distriktet kan bestå af indtil 20 tegn. De gældende postnumre mv. registreres af CPR-kontoret i CPRs vejregister efter aftale med Post Danmark, således at de rigtige betegnelser er til rådighed for kommunernes registrering af vejnavne og adresser. 9.1 Generelt Postnummersystemet administreres af Post Danmark. Selve systemet af postnumre med deres tilhørende geografiske afgrænsning blev indført i 1967, dvs. for over 40 år siden og flere år før den forrige kommunalreform i De enkelte postnumre er afgrænset ud fra hensynet til en rationel distribution af breve og pakker, idet alle postforsendelser til et postnummer distribueres fra et og kun et distributionscenter. Der er således ingen automatisk sammenhæng mellem landets administrative inddeling og post numrenes afgrænsning. Ifølge Post Danmarks koncessionsaftale med Transportministeriet er det Post Danmark, som vedligeholder postnummersystemet og dermed kan tage initiativ til at oprette, nedlægge eller ændre i postnumrene eller i deres afgrænsning. Det offentlige i form af Færdselsstyrelsen, som inddrager Erhvervs- og Byggestyrelsen har dog vetoret over en ændring, som vil forringe entydigheden i vejnavne eller adresser. Noget sådant ville f.eks. være tilfældet, hvis to postnumre med ens vejnavne blev slået sammen til ét. På dette punkt vil Post Danmark og resten af samfundet dog i praksis have samstemmende interesser. 9.2 Officielt postnummerkort Da postnumrene ved ændringen af BBR-loven i 2007 blev indføjet som en del af den officielle adressebetegenelse, blev det samtidig bestemt, at Erhvervs- og Byggestyrelsen skulle sikre, at der fandtes et officielt, digitalt grunddatasæt (kort), som angiver afgrænsningen af alle postnumre. Nærmere oplysninger om kortet, om dets ajourføring og om adgangen til det kan fås på webstedet Kommunens placering af vejnavne og adresser i det rigtige postnummer Det er imidlertid kommunen, som ved fastsættelsen af et vejnavn eller en bestemt adresse skal sørge for, at vejnavne og adresser bliver tilknyttet det rigtige postnummer. Registreringen sker ved at fastsætte det korrekte postnummer for det pågældende vejnavn i CPRs vejregister. Berører vejens adresser flere postdistrikter, skal der i vejregisteret fastsættes husnummerintervaller (dvs. husnummer fra husnummer til) for både lige og ulige husnumre for hvert af de berørte postnumre. Postnummer 47\n49 I CPRs vejregister betegnes disse husnummerintervaller som vejdistrikter. Vejdistrikter anvendes tillige til at angive sogn, valgdistrikt og andre administrative inddelinger (skole-, varmeplan, befolkningsstatistik o.l.). Er der tvivl om postdistriktets afgrænsning, skal kommunen kontakte det stedlige postområde (distributionschefen) eller Post Danmarks hovedkontor. Det er meget vigtigt, at kommunens registrering af postnummeroplysninger i CPRs vejregister er korrekt og fuldt ud i overensstemmelse med Post Danmarks afgrænsning af postnumrene. Ligesom for andre dele af adressesystemet er det kommunen, der fører registeret her er det blot ikke kommunen, som bestemmer over facitlisten. Postnummeret indgår efter 2007 som en del af den officielle adresse og indgår som en nøgleoplysning i en lang række private og offentlige it-systemer: Hvis kommunen uforvarende kommer til at ændre et postnummer for en eller flere adresser, vil en lang række registre og brugere af adresseoplysninger skulle rette i deres databaser. Når kommunen ændrer i postnummeret, får de borgere, som er tilmeldt folkeregisteret på adressen, automatisk tilsendt et nyt sygesikringsbevis. En enkelt fejl i postnummeret kan betyde at en postforsendelse eller et redningskøretøj havner i den forkerte by, hvilket selvsagt kan have meget alvorlige konsekvenser. 9.4 Adresser uden postnummer Ligger et husnummer uden for CPRs vejdistrikt, vil sogn, valgdistrikt eller postdistrikt være udefineret for den pågældende adresse. Adresser uden postnummer er ikke gyldige. I det nye BBR vil sådanne adresser vise sig ved, at postnummeret er blankt. Støder kommunen på adresser uden postnummer, er den efter adressebekendtgørelsens 24, stk. 3, forpligtet til at sørge for at rette fejlene i CPRs vejregister, således at adresserne bliver tilknyttet det rigtige postnummer. 48 Postnummer\n50 10. Adressepunkt (adressekoordinater) Adressepunkt (adressekoordinater): Adressepunktet er et geografisk punkt, som er knyttet til hver adgangsadresse. Kommunen skal placere adressepunktet inden for den bygning eller det jordstykke (matrikelnummer), som adressen hører til. Adressekoordinaterne er de geografiske koordinater (X,Y) som viser adressepunktets præcise beliggenhed. Adressekoordinaterne skal fastsættes på basis af det bedst mulige digitale grundkort, som kommunen har til rådighed. Oplysningerne om adressepunktet registreres i BBR, hvorfra det stilles til rådighed for eksterne brugere via Den offentlige Informationsserver (OIS) Generelt I adressebekendtgørelsens 13, stk. 1, defineres adressepunktet som et punkt, der er knyttet til hver adgangsadresse, og som skal være beliggende inden for omridset af det jordstykke, henholdsvis den bygning, som adressen hører til. Formuleringen i bestemmelsens stk. 2 vedrørende adressepunktets placering følger den nuværende praksis, som er et resultat af de tidligere Specifikationer for Tekniske kort, 1999 (TK99). Nogle kommuner vælger at placere adressepunktet med en større præcision end TK99, f.eks. således at det afspejler den pågældende indgangsdørs eksakte beliggenhed i bygningen Registrering og ajourføring af adressekoordinaterne Ifølge adressebekendtgørelsens 24, stk. 5, skal registreringen og ajourføringen af adresse koordina terne ske i BBR. Indtil det nye BBR er sat i drift, kan koordinaterne dog fortsat opdateres og lagres i det tilhørende krydsreferencesystem (KRR). Da standard-skærmbillederne til BBR ikke indeholder mulighed for at vise kort, skal opdateringen af adressekoordinater mv. ske via de åbne snitflader, som tillader, at andre it-applikationer, herunder web-gis og GIS-løsninger, kan opdatere BBR hhv. KRR. Nærmere oplysninger herom findes på webstedet I modsætning til de øvrige oplysninger om adresserne har kommunen kun pligt til at ajourføre adressekoordinaterne mindst én gang årligt. Kommunernes data om adresser og adressekoordinater udgør imidlertid allerede i dag rygraden i de systemer, som 112-alarmcentralerne, de kollektive trafikselskaber, GPSnavigations systemer samt mange andre offentlige og private virksomheder anvender. Ajourførte BBR-adresser og adresse koordinater er derfor af betydning også for at kommunens borgere kan modtage rettidig hjælp i en ulykkessituation Datakvalitet I forbindelse med gennemførelsen af det såkaldte adresseprojekt er der etableret en standard for de kvalitets- og oprindelsesoplysninger, som er knyttet til hvert adressepunkt. Nærmere oplysninger herom findes ligeledes på webstedet Adressepunkt (adressekoordinater) 49\n51 Adressebekendtgørelsen stiller ikke krav om, at der registreres en retningsvinkel (dvs. tekstvinkel af husnummeret i forhold til vandret) eller en tekstplaceringskode (dvs. højre/venstre-justering af husnummeret). Eftersom mange kommuner imidlertid allerede ajourfører disse oplysninger, og eftersom mange brugere efterspørger denne information, kan den imidlertid med fordel medtages i registreringen. 50 Adressepunkt (adressekoordinater)\n52 11. Etagebetegnelse og dørbetegnelse (enhedsadresse) En enhedsadresse består af en adgangsadresse plus etagebetegnelse samt dørbetegnelse: En etagebetegnelse består af indtil to tegn: st, 1, 2, 3 osv. eller kl, k2, k3 osv. En dørbetegnelse består af indtil fire tegn, f.eks. tv, mf, th, 1, 2, 3, B1, B2, B3 osv. Etagebetegnelse og dørbetegnelse kan skrives med store eller små bogstaver. Det anbefales dog generelt at anvende små bogstaver. Der er ikke foranstillet nul før et dørnummer. Etagebetegnelse samt dørbetegnelse registreres i BBR Generelt En enhedsadresse skal entydigt identificere hovedadgangen til den enkelte bolig- eller erhvervsenhed inde i en bygning, dvs. entrédøren e.l. En enhedsadresse består af en adgangsadresse (angivet ved hjælp af vejnavn, husnummer og postnummer) plus etagebetegnelse og dørbetegnelse, jf. adressebekendtgørelsens For enfamiliehuse, sommerhuse o.l., hvor hoveddøren kun giver adgang til en enkelt bolig- eller erhvervsenhed, fastsættes ingen etage eller sidebetegnelse. I disse tilfælde er adgangsadressen og enhedsadressen den samme Hvor skal og kan enhedsadresser fastsættes? Det fremgår af adressebekendtgørelsens 17, at der skelnes mellem situationer, hvor kommunen skal fastsætte en særskilt enhedsadresse, og situationer, hvor kommunen kan fastsætte en enhedsadresse, hvis man finder det hensigtsmæssigt. Efter 17, stk. 1, er det således et mindstekrav, at der fastsættes en entydig enhedsadresse for hver boligenhed samt for hver erhvervsenhed, som er registreret i BBR. Kravet om entydig enhedsadresse er især vigtigt, fordi enhedsadresserne i BBR udgør den entydige identi fika tion af BBRs enheder og samtidig danner grundlag for folkeregistreringen i CPR og dermed for en lang række andre administrative og statistiske opgaver. Omvendt er der ikke noget krav om at fastsætte en særskilt enhedsadresse til erhvervslejemål o.l., såfremt disse ikke er registreret som sådanne i BBR. Anneks- eller supplementsrum, som ikke udgør en selvstændig BBR-enhed, er ligeledes ikke omfattet af reglen, selv om de er beliggende i en anden bygning eller opgang end moderenheden. Kommunen kan dog efter reglen i 17, stk. 3, beslutte at fastsætte enhedsadresser til enhver anden entrédør eller lignende inde i en bygning, selv om denne ikke fører til en bolig- eller erhvervsenhed, som er registreret i BBR. Der kan f.eks. være tale om et eller flere erhvervslejemål med selvstændige indgangsdøre fra en fælles trappeopgang beliggende i en bygning, der ikke er opdelt i særskilte BBR-erhvervsenheder. I det hidtidige BBR har der ikke været mulighed for at registrere sådanne enhedsadresser uden at oprette enhederne i BBR. Det nye BBR vil dog åbne mulighed herfor. Etagebetegnelse og dørbetegnelse (enhedsadresse) 51\n53 11.3 Hvornår kan etage- og dørbetegnelse undlades? Etagebetegnelse og dørbetegnelse kan ifølge adressebekendtgørelsens 17, stk. 2, udelades af enhedsadressen, såfremt en indgangsdør (fra gaden) kun giver adgang til én bolig- eller erhvervsenhed. Denne regel vil også kunne bruges, hvis hoveddøren fører til en intern trappe, som kun giver adgang til en enkelt bolig- eller erhvervsenhed som evt. ligger på 1. sal. I denne situation vil det dog alligevel være mest betryggende for alle parter at tilføje en etageangivelse, således at det er tydeligt, at lejligheden ikke ligger i stueetagen. Etage- og dørbetegnelse kan ikke udelades, såfremt indgangsdøren fra gaden fører til en opgang, forhal eller lignende, hvor der er flere døre end den ene, som giver adgang til bolig- eller erhvervs enheden. Findes andre døre, f.eks. en bagdør til en butik eller en dør til et sekundært rum, skal der for BBR-enheden fastsættes både etage- og dørbetegnelse, således at denne entydigt kan identificeres i opgangen. Der skal ligeledes fastsættes en etagebetegnelse (st), når en indgangsdør giver adgang til mere end én bolig- eller erhvervsenhed, selv om alle disse ligger i stueetagen: Algade 2A, st. tv hhv. Algade 2A, st. th. Dørbetegnelse kan, jf. adressebekendtgørelsens 19, stk. 2, kun udelades i situationer, hvor der kun er én dør på etageafsatsen Hvordan defineres etagebeliggenheden? Efter adressebekendtgørelsens 18, stk. 1, er stueetagen den etage, hvor adgangen til enhederne ligger i eller umiddelbart over terræn. Bestemmelsen må almindeligvis tolkes således, at det er terrænniveauet ved bygningens indgang (dvs. hoveddøren, opgangsdøren e.l.), der er bestemmende for fastlæggelsen af stueplanet. Bestemmelsen åbner et spillerum for kommunens egen fortolkning f.eks. i situationer, hvor adgangen til den enkelte enhed ikke er i samme niveau som enhedens gulvniveau, eller i situationer, hvor en bygning er opført på skrånende terræn. Er der to eller flere indgange til en bygning på skrånende terræn, må kommunen skønne, om stueplanet skal fastsættes for hele bygningens længde, eller alternativt om det skal fastsættes forskelligt for hver opgang Korrekte etagebetegnelser Stueetagen benævnes st og ikke 0 som i visse elevatorer. De følgende etager over stueetagen benævnes nedefra og opefter 1, 2, 3 osv. Kælderetager er den eller de etager, der ligger under stue etagen. De korrekte danske betegnelser for kælderetager er kl (dvs. to bogstaver: KL), k2, k3 osv. og ikke 1, 2, -3 osv. som angivet i visse elevatorer. I daglig tale bruger man navneordene etage eller sal om etageangivelsen. På adresselister o.l. bør man anvende navneordet etage som titel for kolonnen med etageangivelserne Regler for dørbetegnelser Dørbetegnelsen, herunder sidebetegnelse eller dørnummer o.l., fastsættes af kommunen efter reglerne i adresse bekendtgørelsens Etagebetegnelse og dørbetegnelse (enhedsadresse)\n54 Bestemmelserne tager udgangspunkt i antallet af døre på etagen ikke i antallet af bolig- eller erhvervsenheder. Hovedreglen er, jf. 19, stk. 1, at dørbetegnelsen fastsættes med udgangspunkt i det fælles adgangs areal på den pågældende etage, dvs. i stueetagen indgangspartiet og på de øvrige etager etage afsat sen (repos en), altangangen, korridoren e.l., som døren er placeret i. I så fald anvendes enten bestemmelsene i stk. 3 ( højre-venstre-reglen ) dvs. med sidebetegnelserne tv, th og evt. mf eller reglerne i stk. 4 ( tællereglen ), dvs. med dørnumrene 1, 2, 3, 4 osv. Efter 20 kan dørbetegnelsen dog alternativt fastsættes som en systematisk betegnelse af alle døre i bygningen, opgangen e.l. En sådan systematisk betegnelse kan enten ske efter stk. 1, efter forslag fra ejeren eller efter stk. 2 på kommunens initiativ. Det er dog altid i sidste ende kommunen, som bestemmer. Anvendelsen af stk. 2 er betinget af, at kommunen skønner, at anvendelsen af hovedreglens side betegnelser eller dørnumre i den konkrete situation kan give anledning til uklarhed om, hvilken dør der er hvilken Systematiske dørbetegnelser Det følger af bestemmelsen i 20 om systematiske dørbetegnelser, at der skal være tale om en gen kendelig systematik i de betegnelser, der anvendes, f.eks. ved brug af en stigende nummer række følge e.l. Betegnelserne skal naturligvis være entydige. Ifølge stk. 3 kan dørbetegnelsen bestå af højest 4 tegn. Det anbefales at anvende tal alene eller en kombina tion af bogstaver og tal på en sådan måde, at betegnelsen bliver let opfattelig og læsbar, så den let kan ud tales og udveksles i talesprog, f.eks. over telefonen. For at undgå forveksling med husnumre bør bogstaver aldrig forekomme efter tal. Uanset om de systematiske dørbetegnelser er fastsat efter 20, stk. 1 eller stk. 2, er ejeren efter 21 forpligtet til at anbringe et skilt ved hver dør, som viser den fastsatte betegnelse på en let synlig måde. Fastsættelsen af systematiske dørbetegnelser medfører ikke, at kommunen kan undlade at fastsætte etagebetegnelser for de pågældende indgangsdøre m.v., eller at etageangivelsen kan udelades af den korrekte og fuldstændige adresse. Alt efter sammenhængen kan man i daglig tale benævne dørbetegnelsen (eller kortere dør) på forskellig måde: Sidebetegnelse eller kortere side (etageboliger med 2-3 boliger pr. etage). Lejlighedsnummer eller kortere lejlighed (f.eks. i andre etageboliger). Bolignummer eller kortere bolig (f.eks. for ældre- eller ungdomsboliger). Værelsesnummer eller kortere værelse (f.eks. på kollegier o.l.). Butiksnummer eller kortere butik (f.eks. i butikscentre) Skiltning af dørbetegnelser Når dørbetegnelserne er fastsat som sidebetegnelse (tv, th og evt. mf) eller dørnummer (1, 2, 3, 4 osv.) efter hovedreglen i adresse bekendtgørelsens 19, er der normalt ikke krav om at opsætte skilte, som viser dørbetegnelsen. Etagebetegnelse og dørbetegnelse (enhedsadresse) 53\n55 Som noget nyt har kommunen dog efter 21, stk. 2, fået mulighed for også at stille krav om, at sådanne betegnelser synliggøres ved hjælp af et skilt ved hver dør, hvis kommunen skønner, at det kan være vanskeligt, eksempelvis for et redningsmandskab, at lokalisere de pågældende døre alene ved hjælp af sidebetegnelse eller dørnummer. Brugen af systematiske dørbetegnelser efter 20 medfører som nævnt ovenfor altid, at ejeren er forpligtet til at anbringe et skilt ved hver dør, som viser den fastsatte betegnelse på en let synlig måde. 54 Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager\n56 12. Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager 12.1 Forvaltningslovens almindelige regler Kommuerne skal være opmærksomme på, at adressebekendtgørelsens regler om fastsættelse eller ændring af adresser, herunder bestemmelserne i 3 om forhandling, samtykke og samråd med Vejdirektoratet eller grundejeren, ikke erstatter de almindelige regler i Forvaltningsloven (LBK nr 1365 af 7. december 2007) om partshøring, begrundelse, klagevejledning m.m., som gælder for alle myndigheder. En række klagesager har vist, at kommunerne i visse tilfælde overser reglerne i forvaltningslovens kapitel 5 om partshøring ( 19-21), eksempelvis ved at ændre en ejendoms husnummer eller et vejnavn uden at foretage den nødvendige, forudgående høring af de parter, som bliver berørt af ændringen. Tilsvarende har der vist sig at være usikkerhed om reglerne i forvaltningslovens kapitel 6 vedrørende begrundelse ( 22-24) og kapitel 7 vedrørende klagevejledning ( 25-26) i afgørelser, som vedrører adresser, og som kan påklages til Erhvervs- og Byggestyrelsen. For en nærmere gennemgang af forvaltningslovens bestemmelser henvises til loven selv samt tilhørende vejledninger og afgørelser mv., som kan læses på Retsinformation. De følgende bemærkninger har således alene til formål at give en oversigt over de vigtigste regler Formålet med partshøring En partshøring skal sikre, at den, der er part i en forvaltningssag, får lejlighed til at gøre sig bekendt med og kommentere det faktiske afgørelsesgrundlag, inden sagen afgøres. Partshøringen bidrager således til at sikre den enkeltes retsstilling over for den offentlige forvaltning. Det har endvidere stor betydning for tilliden til forvaltningen, at parten får lejlighed til at kende myndighedens beslutningsgrundlag, inden afgørelsen træffes. Endelig sikrer partshøringen, at forvaltningens afgørelser kan træffes på det bedst mulige faktuelle grundlag, når parterne har haft lejlighed til at kommentere sagen og oplyse om forhold, som eventuelt kan have betydning for afgørelsen, og som forvaltningen ikke kendte til i forvejen. Der må ikke træffes afgørelse, før alle sagens parter har haft mulighed for at afgive deres udtalelse. Konsekvensen af, at der ikke er gennemført partshøring, før en afgørelse træffes, kan være, at sagen må gå om med fornyet høring af sagens parter Hvem er part i sagen? Part i en sag er den, som har en væsentlig interesse i sagens afgørelse. I forbindelse med ændring af eksisterende vejnavne eller husnumre, som berører en eller flere ejendomme, vil parterne i sagen typisk være de ejere og lejere (såvel beboere som erhverv), som findes inden for området, og som benytter de pågældende adressebetegnelser. Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager 55\n57 12.4 Partshøring: Hovedregel og undtagelser Forvaltningslovens hovedregel om partshøring findes i lovens 19, stk. 1. Ifølge reglen må en myndighed ikke træffe afgørelse i en sag, før der er gennemført partshøring, hvis den pågældende part ikke kan antages at være bekendt med, at myndigheden er i besiddelse af bestemte oplysninger om sagens faktiske omstændigheder. Reglen gælder dog kun, hvis oplysningerne er til ugunst for den pågældende part og er af væsentlig betydning for sagens afgørelse. I bestemmelsens stk. 2, omtales seks undtagelser fra hovedreglen, hvor der ikke skal foretages partshøring Hvornår er partshøring aktuel? Inden for adressebekendtgørelsens virkeområde vil partshøring normalt være påkrævet, før kommunalbestyrelsen foretager en ændring af eksisterende vejnavne eller husnumre inklusive evt. bogstav, hvorved en eller flere personer, virksomheder e.l. direkte vil blive berørt. Erfaringerne viser, at kommunerne især skal være opmærksomme i situationer, hvor en udstykning eller byggesag udløser behov for adresseændringer for naboer eller andre på vejen, som ikke i forvejen er part i sagen, og som derfor ikke kender baggrunden for adresseændringen. Det samme gør sig gældende, hvis kommunen af egen drift eller på baggrund af en henvendelse fra en ekstern part skønner, at fastsættelsen af adresser i et bestemt område skal tages op til overvejelse, f.eks. fordi den er misvisende eller mangelfuld. Borgere eller virksomheder, som på denne måde uforvarende berøres af en adresseændring, vil i sagens natur have en meget klar interesse i at blive orienteret om sagen og dens baggrund og i at få lejlighed til at udtale sig, før kommunalbestyrelsen træffer sin afgørelse. Det er vigtigt, at forvaltningen allerede ved sagens start er opmærksom på, hvem der berøres af adresseændringen og derfor på et så tidligt tidspunkt som muligt skal orienteres og høres som part i sagen. Erfaringerne viser i øvrigt, at en partshøring kan føre til, at der fremkommer oplysninger, som ændrer forudsætningerne for den afgørelse, som kommunalbestyrelsen havde planlagt. Det kan f.eks. være oplysninger om en påtænkt udstykning, et nybyggeri eller andre forhold, som kommunen ikke kender til, og som vil ændre grundlaget for at fastsætte adresser i området Hvis der ikke er krav om partshøring I nogle tilfælde vil der ikke være anledning til at fortage partshøring i en adressesag, fordi betingelserne i Forvaltningslovens 19 ikke er opfyldt. Det gælder f.eks. i situationer, hvor sagens parter allerede er fuldt oplyst om den påtænkte ændring og om de øvrige relevante omstændigheder vedrørende adressesagen. Dette kan f.eks. typisk være tilfældet, når adresseændringen sker i forbindelse med behandlingen af en udstykningssag, en ejendomshandel, en byggesag eller en anden sag, hvor kommunen og den pågældende borger eller virksomhed i forvejen er i tæt dialog. 56 Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager\n58 Det forudsættes i denne forbindelse, at ændringen ikke berører andre parter, med mindre disse også er fuldt oplyst om sagen. Om partshøring er nødvendig i forbindelse med fastsættelse af et vejnavn til en planlagt eller nyanlagt vej eller ved fastsættelse af husnumre for nyudstykkede og ubebyggede grunde, må bero på en konkret vurdering. Derimod vil en ændret registrering af et vejnavn i CPRs vejregister, således at stavemåden bringes i overensstemmelse med korrekt retskrivning (f.eks. korrekt brug af forkortelser, punktum mv.), for men tlig ikke kræve partshøring. Man bør dog være opmærksom på, at også små ændringer, som f.eks. indebærer, at en ældre, historisk og indarbejdet stavemåde udskiftes til fordel for en nutidig retskrivning (f.eks. kjær til kær, dobbelt-a til bolle-å osv.), ofte kan vise sig at være kontroversielle og afføde stor debat. I sådanne tilfælde kan det derfor anbefales under alle omstændigheder at foretage en høring af de berørte. Om partshøring er nødvendig, vil også bero på en konkret vurdering af beslutningens omfang og betydning, jf. Forvaltningslovens undtagelse i 19, stk. 2, nr. 1, om situationer, hvor det må anses at være ubetænkeligt at træffe afgørelse. I sådanne sager bør det også vurderes, om der er faktisk udsigt til, at de berørte besidder oplysninger, som kan have indflydelse på afgørelsen. Er der eksempelvis ikke tvivl om antallet af døre på en trappeafsats eller antallet af etager i en bygning, vil en simpel berigtigelse af fejl eller en ændring af en etage- eller dørbetegnelse næppe være om fattet af reglerne om forudgående partshøring Hvis en ubestemt personkreds berøres Efter forvaltningslovens 19, stk. 2, nr. 5, kan kommunen undlade at foretage partshøring, såfremt den påtænkte afgørelse vil berøre en videre, ubestemt kreds af per soner, virksomheder m.v., eller hvis forelæggelsen af oplysningerne for parten i øvrigt vil være forbundet med væsentlige vanskeligheder. Det må således bero på en konkret vurdering, hvordan reglerne om partshøring udmøntes i situationer, hvor et meget stort antal parter berøres af en påtænkt ændring, f.eks. i forbindelse med en egentlig navneændring af en større vej Hvis individuel høring er vanskelig Det kan undertiden være vanskeligt at få indkredset parterne, dvs. den personkreds eller de virksomheder, som berøres af en adressesag, f.eks. når denne omfatter et erhvervsområde med mange erhvervslejemål. Kommunen bør dog, i overensstemmelse med god forvaltningsskik, alligevel søge at orientere de berørte parter bedst muligt. Kommunen kan vælge at orientere parterne gennem opslag, annoncering eller mere målrettet ved hjælp af en såkaldt adresseløs forsendelse, dvs. et brev som uddeles til alle de berørte adresser inden for området, f.eks. Til lejere og brugere i Vestergade m.fl. En anden løsning er at kontakte ejendommens ejer, administrator, bestyrelse e.l. og aftale med denne at viderebringe en høringsskrivelse til de berørte parter. For haveforeninger o.l. kan kommunen henvende sig til foreningens bestyrelse. Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager 57\n59 12.9 Udformning og indhold af partshøringen Af hensyn til sagens dokumentation bør partshøringen ske skriftligt. Såfremt man foretager en mundtlig partshøring, bør der i sagen lægges et telefon- eller mødenotat e.l., som kan bekræfte indholdet af den information, som er givet parten. I høringsskrivelsen bør forvaltningen oplyse om indholdet af den påtænkte ændring samt om kommunens begrundelse for at ville foretage ændringen. Hvis kommunen har inddraget flere hensyn eller afvejninger i sine overvejelser, bør det fremgå. Man kan eksempelvis have afvejet et overordnet hensyn om at skabe større klarhed i områdets vejnavne eller adresser over for de gener, som adresseændringerne vil påføre grundejere, beboere eller virksomheder. I høringsskrivelsen skal der henvises til de lovbestemmelser, som kommunalbestyrelsen benytter, dvs. eksempelvis den eller de paragraffer i BBR-lovens 3a-3f, som giver kommunen den fornødne hjemmel i sagen. Hvis en eller flere af bestemmelserne i adressebekendtgørelsen tillige indgår i kommunens overvejelser, bør der henvises til disse, gerne med en gengivelse af bestemmelsernes indhold. Forvaltningen skal give den eller de berørte parter lejlighed til at fremkomme med en udtalelse, inden afgørelsen træffes. Fastsætter kommunen en frist for udtalelsen, bør man sikre, at der afsættes rimelig tid til, at parterne kan sætte sig ind i sagen, eventuelt med bistand fra en sagkyndig. Der må ikke træffes afgørelse, før parterne har haft lejlighed til at udtale sig Orientering og begrundelse for afgørelsen efter partshøringen Når kommunalbestyrelsen, eventuelt efter forudgående partshøring, har truffet sin afgørelse, skal de berørte parter orienteres om afgørelsen. Parterne skal ifølge forvaltningslovens have en skriftlig begrundelse for afgørelsen, dvs. en forklaring på, hvorfor afgørelsen har fået det pågældende indhold. Undtagelsen er dog, at afgørelser som fuldt ud giver den pågældende part medhold, ikke skal begrundes. Der er en række krav til udformningen af begrundelsen: Begrundelsen skal være individuel, dvs. rettet til den eller de pågældende parter. En kopi af en byrådsbeslutning, som tilsendes parten, opfylder derfor ikke kravet om en individuel begrundelse, medmindre den umiddelbart angiver de grunde, som beslutningen hviler på. Begrundelsen skal henvise til de retsregler, som er brugt ved afgørelsen, dvs. at kommunen så præcist som muligt skal pege på de paragraffer i BBR-lovens 3 a-3 f, som er anvendt. Hvis en eller flere af bestemmelserne i adressebekendtgørelsen tillige har ligget til grund for afgørelsen, bør der henvises til disse, gerne med en gengivelse af bestemmelsernes indhold, således at borgeren får et konkret indblik i de forhold, som har ført kommunen frem til sin afgørelse. Hvis begrundelsen allerede er beskrevet i en forudgående parthøring, kan der henvises til denne i afgørelsen. Fortolkningen af reglerne eller det administrative eller politiske skøn, som ligger til grund for kommunens beslutning, bør fremgå først en redegørelse for de forskellige 58 Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager\n60 muligheder og dernæst en motivering af det valg, der er truffet. Kommunen skal herved angive de hovedhensyn, der har været bestemmende for den endelige afgørelse. Afgørelsen skal være ledsaget af en klagevejledning, såfremt kommunens afgørelse går borgeren imod. Hvis afgørelsen derimod fuldt ud følger de synspunkter, som borgeren har fremsat, skal der ikke gives klagevejledning. Ligesom ved partshøringer kan kommunen aftale med en ejer, administrator, bestyrelse e.l. at viderebringe orienteringen om kommunens afgørelse, begrundelse og klagevejledning til de berørte parter Klagevejledning Efter BBR-lovens 9a, stk. 1, er der adgang til at påklage enhver afgørelse, som vedrører BBR-lovens 3a-3e, dvs. kommunalbestyrelsens fastsættelse eller ændring af et vejnavn, husnummer, etage- og dørbetegnelse mm., eller bestemmelse om skiltning af husnumre. Klagemyndigheden er i 2003 uddelegeret fra økonomi- og erhvervsministeren, således at det i dag er Erhvervs- og Byggestyrelsen, som er klageinstans. Klageretten omfatter kun retlige spørgsmål, dvs. at den del af kommunens afgørelse, som er baseret på et administrativt skøn inden for rammerne af love og regler, ikke kan påklages. I de sager, som Erhvervs- og Byggestyrelsen har til afgørelse, forekommer det desværre ofte, at klagevejledningen mangler eller er ufuldstændig. Klagevejledningen skal altid indeholde en tydelig vejledning i, hvilken myndighed der skal klages til. Lovens fire-ugers klagefrist løber normalt fra fremsendelsestidspunktet. Såfremt afgørelsen eller borgerens klage også vedrører spørgsmål, som ligger uden for BBR-lovens adressebestemmelser f.eks. i vejlovgivningen bør klagevejledningen henvise til de relevante klagemuligheder eller instanser herfor. Har sagen haft et usædvanligt forløb, og er der ikke gennemført en korrekt parts høring, har Erhvervs- og Byggestyrelsen efter BBR-lovens 9a, stk. 2, mulighed for at se bort fra en overskridelse af klagefristen Erstatning i forbindelse med adresseændringer? En tildelt adressebetegnelse er ikke en sådan beskyttet rettighed, at en ændring heri i almindelighed vil kunne danne grundlag for erstatning. Ejere, lejere og andre interessenter må således tåle ændringer i en adresse som erstatningsfri regu lering, selv om det medfører udgifter (f.eks. mht. stempler, brevpapir, hjemmeside mv.) medmindre der på baggrund af helt særlige omstændigheder i den pågældende sag kan statueres et ansvarsgrundlag. Som eksempler herpå kan nævnes en situation, hvor kommunen har begået en ansvarspådragende fejl i sagsbehandlingen eller gjort sig skyldig i magtmisbrug Klager i forbindelse med postnumre mv. Da Post Danmark, i medfør af koncessionsaftalen med Transportministeriet, vedligeholder postnummersystemet, er det Post Danmark, der behandler evt. klager over de fastsatte postnumre og deres afgrænsning. Klager over Post Danmarks afgørelser kan indbringes for Færdselsstyrelsen ( der fører tilsyn med Post Danmarks overholdelse af koncessionen. Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager 59\n61 12.14 Ikrafttrædelsesdato Erhvervs- og Byggestyrelsen kan efter BBR-loven 9a, stk. 4, bestemme, at en klage skal have opsættende virkning på ikrafttrædelsen af adresseændringen. For at denne bestemmelse får effekt, kræver det imidlertid, at kommunen i sin afgørelse tager stilling til, fra hvilket tidspunkt adresseændringen træder i kraft. Kravet om en bestemt ikrafftrædelsesdato følger bl.a. af adressebekendtgørelsens 10, 14 og 17 for hhv. vejnavne, adgangsadresser og enhedsadresser. Er det muligt, bør adresseændringen først træde i kraft 30 dage efter, at afgørelsen er meddelt sagens parter. En sådan fremskrivning vil nemlig give Erhvervs- og Byggestyrelsen mulighed for at afgøre, om klagen skal have opsættende virkning, inden ændringen træder i kraft. Et sådant hensyn må nødvendigvis vige i situationer, hvor andre hensyn vejer tungere, f.eks. behovet for at sætte den nye eller ændrede adresse i kraft for at kunne afslutte en byggesag eller for at kunne foretage en korrekt folkeregistrering af beboerne. Eksempel på klagevejledning: Afgørelsen er truffet i henhold til [anfør ] i Lov om Bygnings- og Boligregistrering. Klage over afgørelsens lovlighed kan rettes til Erhvervs- og Byggestyrelsen, Langelinie Allé 17, 2100 København Ø, e-post: inden 4 uger fra modtagelsen af denne afgørelse. Der kan for eksempel klages over afgørelsen, hvis De mener, at lov, bekendtgørelse eller andre regler ikke er fortolket korrekt, eller hvis De mener, at gældende procedure- og kompetenceregler ikke er overholdt. De kan derimod ikke klage over en skønsmæssig afgørelse, som ligger inden for rammerne af de regler, der gælder. [Hvis det er relevant:] Det angivne postnummer er i overenstemmelse med Post Danmarks oplysninger om, hvilket postnummer der hører til adresserne i området. Klage over Post Danmarks afgørelser vedrørende postnumre skal rettes til Færdselsstyrelsen, Adelgade 13, Postboks 9039, 1304 København K, e-post: Erhvervs- og Byggestyrelsens behandling af klager (prøvelse) Ved behandlingen af en klage over en kommunes afgørelse efter BBR-loven kan Erhvervs- og Byggestyrelsen som nævnt ovenfor alene tage stilling til de retlige spørgsmål. Dette indebærer, at Erhvervs- og Byggestyrelsen vurderer, om kommunens afgørelse er i overensstemmelse med de regler, som findes, herunder såvel i BBR-loven som i adressebekendtgørelsen. Styrelsen vil i øvrigt påse, at kommunen har overholdt Forvaltningsloven og de almindelige forvaltningsretlige regler, herunder om kommunen har foretaget en forudgående partshøring, og om afgørelsen er begrundet over for borgeren. Såfremt der i kommunens afgørelse indgår et skøn, dvs. at kommunen ud fra en afvejning af forskellige hensyn har valgt en bestemt løsning, må Erhvervs- og Byggestyrelsen ikke tage stilling hertil, såfremt dette skøn i øvrigt er sagligt. Kun hvis det viser sig, at der foreligger usaglige hensyn, som har indvirket på kommunens skøn, kan Erhvervs- og Byggestyrelsen tage dette op til nærmere prøvelse. 60 Høring, begrundelse, klagevejledning mv. i adressesager\n62 13. Skiltning af vejnavne og husnumre 13.1 Skiltning af vejnavne almindelige regler De almindelige regler for kommunens pligt til opsætning af skilte med vejnavne findes i Cirkulære om opsætning af vejnavneskilte (CIR nr. 54 af 31. marts 1981). Cirkulæret er udsendt med hjemmel i 6 i lov om offentlige veje (LBK nr. 432 af 22. maj 2008) og 24, stk. 3, i lov om private fællesveje (LBK nr. 433 af 22. maj 2008). Formålet med cirkulæret er at give vejmyndighederne retningslinier for skiltning af vejnavne, således at trafikanterne har mulighed for at orientere sig om navnene på krydsende veje og navnet på den vej, de færdes ad. Cirkulæret pålægger vejbestyrelsen at opsætte vejnavneskilte i alle vejkryds og vejforgreninger på en sådan måde, at de er synlige for trafikanter fra begge retninger på den krydsende vej. Når man skal vurdere synligheden, må man tage i betragtning, at trafikken overvejende er motori se ret. Skilte bør derfor hvor det er muligt anbringes således, at de er synlige for bilister. Der henvises endvidere til Vejdirektoratets vejregler om vejnavneskiltning (august 2003), som kan findes på webstedet For offentlige veje afholdes udgifterne til opsætning og vedligeholdelse af vejnavneskilte af pågæl dende vejbestyrelse. Såfremt kommunen skønner, at det er mest hensigtsmæssigt, at vejnavneskilte anbringes på en bygning eller anden privat ejendom, pålægger 108 i lov om offentlige veje og 46 i lov om private fællesveje en grundejer at acceptere opsætning af et vejnavneskilt på sin ejendom Interne veje på større institutioner, sygehuse, trafikterminaler og lignende For så vidt angår vejnavne, som kommunalbestyrelsen efter BBR-lovens 3 d, stk. 2, fastsætter til interne veje, torve, pladser og lignende, dvs. færdselsarealer som ikke er omfattet af vejlovgiv ningen, findes reglerne om vejnavneskiltning i BBR-loven selv. Ved ændringen af BBR-loven i 2005 (jf. LOV nr af 21. december 2005) blev der indført en særskilt bestemmelse, som giver kommunalbestyrelsen hjemmel til at gennemføre en sådan skiltning: 3 d ( ) stk. 3. Kommunalbestyrelsen kan bestemme, at private veje m.v., jf. stk. 2, for hvilke der er fastsat husnumre, ved ejerens foranstaltning og for dennes bekostning skal forsynes med vejnavneskilte, som udformes og belyses efter samme regler, som gælder for den øvrige vejnavne skiltning i området. Bestemmelsen betyder således, at kommunalbestyrelsen kan pålægge ejeren eller ejerne af det pågældende område at opsætte og bekoste vejnavneskilte på samme måde, som hvis der havde været tale om en offentlig vej eller privat fællesvej. Skiltning af vejnavne og husnumre 61\n63 Kommunalbestyrelsen kan naturligvis også bestemme, at det er kommunen, som skal afholde udgifterne til skiltningen Skiltning af husnumre almindelige regler Enhver ejer af en ejendom er efter BBR-loven forpligtet til at sikre en synlig skiltning af de fastsatte husnumre: 3c, stk. 1. Ejere af ejendomme skal opsætte husnummerskilte, som angiver de af kommunalbestyrelsen fastsatte husnumre på en sådan måde, at disse er synlige fra det adgangsgivende vejareal. Bestemmelsen er indført ved en ændring af loven i 2005 (jf. LOV nr af 21. december 2005), idet kravet om husnummerskiltning tidligere var en del af politivedtægterne eller afhængig af særlige bestemmelser fastsat af den enkelte kommune. Efter bestemmelsen er det ejeren, der skal afholde udgifterne ved skiltningen. Mange kommuner har dog en tradition for, at kommunen tilbyder at opsætte skiltet, hvis kommunalbestyrelsen ændrer et allerede eksisterende husnummer for ejendommen. Kravet om husnummerskiltning omfatter alle husnumre, dvs. også husnumre, som henviser til vejnavne for interne veje, torve, pladser o.l. Det fremgår i øvrigt af bestemmelsen, at skiltene naturligvis skal angive de husnumre, som kommunalbestyrelsen har fastsat. Hvis der på en ejendom er fastsat flere adgangsadresser (dvs. husnumre inklusive evt. bogstav), skal hver af de nummererede opgange eller indgangsdøre forsynes med et husnummerskilt. Bestemmelsen giver kommunalbestyrelsen hjemmel til at give et påbud til en ejer, hvis man bliver opmærksom på, at en fastsat adresse ikke er skiltet tydeligt. Kommunalbestyrelsen har imidlertid ingen direkte sanktionsmuligheder i form af bøde eller lignende, hvis en ejer ikke efterkommer kravet om synlig husnummerskiltning. Baggrunden herfor er, at det hidtil har været antagelsen, at alle ejere har en så tydelig egeninteresse i, at husnummeret er synligt (f.eks. således at et udrykningskøretøj kan finde frem), at der ikke ville være behov for en sådan sanktionsmulighed Fastsættelsen af nærmere regler for husnummerskiltning I BBR-lovens 3c, stk. 2 præciseres det, at kommunalbestyrelsen kan fastsætte de nærmere regler om, hvordan husnummerskiltene skal udføres og anbringes og eventuelt belyses: Stk. 2. Nærmere bestemmelser om udførelse og anbringelse af skilte med husnumre og ma trikelnumre samt belysning af husnummerskilte kan fastsættes af kommunalbestyrelsen, for hovedlandeveje og landeveje dog kun efter forhandling med vedkommende vejbestyrelse. Sådanne nærmere regler om bestemmelser om, hvordan husnummerskiltet skal udføres og anbringes, kan meddeles den enkelte ejer i forbindelse med fastsættelse eller ændring af adresserne på ejendommen, dvs. typisk i forbindelse med byggesagens behandling. Det anbefales dog, at kommunen fastsætter sådanne nærmere regler om husnummerskilte i et egentligt skiltedirektiv (regulativ), således som en del kommuner allerede har gjort det. 62 Skiltning af vejnavne og husnumre\n64 Fordelen ved et skiltedirektiv er, at der skabes større klarhed om, hvad der gælder, og større sikkerhed for, at alle borgere stilles lige, fordi regler og anvisninger en gang for alle bliver skrevet ned. Kommunen vil herefter kunne henvise en ejer til, at husnummerskiltningen skal udføres efter reglerne i direktivet. En anden fordel er, at alle borgere dvs. også borgere, som ikke er ejere, og som ikke er omfattet af en byggesag kan læse reglerne og vurdere, om deres husnummerskilte opfylder kravene om synlighed, læsbarhed, placering m.m. I et direktiv for husnummerskilte kan der fastsættes bestemmelser om bl.a.: Grafisk udformning af husnummerskiltet, dvs. skriftstørrelse, farver mv. Placering af skiltet, herunder om synlighed fra vej, placering ved indgang mv. Krav om henvisningsskilte, dvs. skilte, som fra gaden e.l. viser hen til det egentlige husnummerskilt Krav om belysning af selve skiltet, herunder evt. krav om refleks e.l. Tommelfingerregler vedr. husnummerskilte Synlige adresser er Danmarks bedste vejviser. Er uheldet ude, er både ambulance, brandvæsen og politi afhængige af et synligt og læsbart husnummerskilt: Husnummerskiltet skal være synligt fra vejen. Skiltet skal kunne ses af én, som sidder i en bil, og som ikke har tid til at stige ud for at spørge om vej. Skiltet må ikke være skjult af buske og træer om sommeren eller forsvinde i en snedrive om vinteren. Skiltet bør ikke sidde på den oplukkelige del af en havelåge når lågen står åben vil skiltet være svært at se. Tal og bogstav skal være tilstrækkeligt store gerne mindst 85 mm høje med god kontrast i farverne, så skiltet også ses i tusmørke og dårligt vejr. Skiltet skal også kunne ses i mørke. Er der ikke gadelys eller anden belysning, bør det være reflekterende eller forsynet med en lille refleks som kan fange lyset fra en bil eller projektør. (Reglerne er udarbejdet i 2004 efter samråd med Falcks Redningskorps, Foreningen af Kommunale Beredskabschefer, Rigspolitiets 112-sekretariat og Post Danmark) Skiltning af vejnavne og husnumre 63\n66 14. Hvordan skrives adressen 14.1 Fuldstændig postadresse En fuldstændig postadresse er sammensat af følgende komponenter: Navn på adressat (person, firma, organisation el.) C/O navn eller navn på afdeling, sektion e.l. (hvis dette findes) Bygningsnavn, gårdnavn e.l. (hvis dette findes) Vejnavn Husnummer inkl. evt. bogstav Etagebetegnelse (hvis denne findes) Dørbetegnelse, dvs. side, dørnummer e.l. (hvis dette findes) Bynavn, dvs. lokalt stednavn e.l. (hvis dette findes) Postnummer Postdistrikt Den skrevne adresse (navn og adresse er opdigtet) Standardadresselinie (vejnavn, husnummer mm.) På postforsendelser, adresselister o.l. skrives vejnavn, husnummer samt etagebetegnelse og dørbetegnelse ofte på en enkelt linie. I så fald bruges følgende regler: Vejnavnet skrives fuldt ud som det er registreret i CPR. Såfremt der ikke er plads på linien, anvendes i stedet vejadresseringsnavnet i CPR (indtil 20 tegn). Et mellemrum skrives efter vejnavnet. Husnummer skrives præcis, som det er fastsat, dvs. inklusive evt. bogstav. Der er aldrig foranstående nul foran husnummeret. Der skrives ikke mellemrum mellem tal og evt. bogstav, som indgår i husnummeret. Et komma (,) og et mellemrum skrives efter husnummeret, såfremt der indgår en etage- og/eller dørbetegnelse i adressen Etagebetegnelse skrives, hvis denne indgår i adressen. Små bogstaver anbefales (kl, st), men store bogstaver kan også anvendes. Etagenumre (1, 2, 3 osv.) har aldrig foranstående nul. Hvordan skrives adressen 65